Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою\~до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Крім того, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою\~в інтересах малолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої злочином. 15.11.2016 року ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області вказані позови було обєднано в одне провадження. Згідно позовних заяв зазначено, що проти її сина [PERSON] був скоєний злочин [PERSON]. Згідно вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.04.2015 року [PERSON] визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. 18.02.2015 року близько 17 год. біля гаражів №75, №76, що розташовані на прибудинковій території буд.№6 по вул..Польова в м.Ладижин Вінницької області [PERSON], з причин особистої неприязні, умисно наніс удар цеглиною по голові її сину [PERSON], чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що потягнуло короткочасний розлад здоров`я до 21 дня у вигляді синця, садни лівої тімяної ділянки голови, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №42 від 23.02.2015 року. Спричинені малолітньому сину тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення його стану здоров`я. З 19.02.2015 року по 27.02.2015 року її син лікувався амбулаторно у невролога Ладижинського МТМО. Йому були призначені медикаменти: нейроксон, біфрен, нурофен, аскурутин. На придбання цих медикаментів було витрачено 263,16 грн.. Після амбулаторного лікування її син перебуваючи у школі часто скаржився на головний біль. 12.03.2015 року її син був госпіталізований до Ладижинського МТМО. В цей же день йому було виписано направлення на консультацію до невролога, нейрохірурга Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні та на проходження МРТ головного мозку. 16.03.2015 року разом з сином та цивільним чоловіком [PERSON] на його власному автомобілі поїхали в м. Вінниця до Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні. За результатами МРТ 16.03.2015 року було виявлено ознаки порушення здоровя, саме в тій ділянці голови, де було нанесено удар відповідачем. Вартість даного обстеження МРТ становила 850 грн. Також у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні син був оглянутий лікарями, поставлено діагноз і призначені медикаменти: гліцин, неровітан, ноофен, серміон. Витрати на придбання цих медикаментів становили 821,43 грн.. В цей же день на автомобілі вони повернулися в м.Ладижин. Витрати на пальне на поїздку склали 500,19 грн.. За рекомендацією лікарів після лікування необхідно було повторно пройти обстеження МРТ. Тому, 10.04.2015 року з дитиною вони вдруге їздили до Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні на автомобілі. Того дня було проведено повторно обстеження МРТ, вартість якого становила 850 грн.. Для лікування дитини знову призначили медикаменти: нейровітан, серміон. В цей же день вони разом повернулися на автомобілі в м. Ладижин. Також з приводу черепно-мозкової травми вона з дитиною зверталася до лікаря-невролога Тростянецької районної лікарні, де дитина перебуває на обліку. Всього під час лікування дитини нею було витрачено 3784,80 грн.. Зазначила, що у звязку з тим, що відповідач завдав дитині тілесних ушкоджень, вона та її син зазнали витрат немайнового характеру. Моральна шкода полягає у надзвичайно значних емоційних та душевних стражданнях з приводу життя та здоровя її сина, які тривають і по даний час, перебувала у постійному панічному страху за дитину, був порушений її сон і спокій, адже наслідки перенесення черепно-мозкової травми можуть бути непередбачувані. Ця подія повністю змінила її життя та її дитини. Її син [PERSON] наляканий, відбулося порушення нормального життєвого ритму її та дитини, повязане із необхідністю ретельного обстеження дитини, лікування, проходження необхідних медичних процедур. Враховуючи всі перелічені фактори, завдану їй моральну шкоду вона оцінює в розмірі 10000 грн..Завдану її сину [PERSON], моральну шкоду вона оцінює в розмірі 10000 грн., враховуючи, зокрема, спричинену здоровю шкоду. Відповідач майнову та моральну шкоду добровільно не відшкодував, тому вона вимушена звернутися до суду в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина і просила стягнути з відповідача завдану сину моральну шкоду та на свою користь майнову та моральну шкоду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнили, що моральна шкода, спричинена злочином полягає, зокрема, в тому, що позивач та її дитина змушені були докладати додаткових зусиль для відновлення здоровя, для проведення обстежень, здачі аналізів. Дитині відповідач спричинив шкоду здоровю, дитина не відвідувала школу, не могла займатись фізичними вправами. Лікувалась не лише в Ладижинській лікарні, а й в лікаря в Тростянці, оскільки мають право звернутись до будь-якого лікаря. Повторне проведення МРТ було зроблене за рекомендацією лікаря, бо без необхідності дитину повторне не піддавали б опроміненню. Відповідачем 01.11.2016 року та 01.12.2016 року подано до суду заперечення проти позову, в яких вказано, що в копії вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.04.2015 року зазначено, що в судовому засіданні [PERSON] просила її позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду. Вважає, що такі дії позивачки вказують на те, що через два місяці після того як трапилася подія злочину у неї були відсутні підстави стягувати матеріальну та моральну шкоду, а по сплину 1 року 8 місяців такі підстави раптом виникли. Також зазначив, що з моменту ухвалення вироку в кримінальній справі за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.125 КК України [PERSON] не звертався з будь-якими скаргами відносно свого здоровя, тобто підстава, за якої станом на 23.09.2016 року в позивачів могла виникнути потреба у відшкодуванні понесеної ним моральної шкоди відсутня. Окрім того з доданих до позовної заяви ксерокопій документів вбачається, що згідно з заключенням МРТ від 16.03.2015 року та 10.04.2015 року, ознак змін головного мозку не спостерігається, головний мозок без видимих патологічних змін. Епікриз №940 не містить застережень щодо здоровя пацієнта [PERSON]. З огляду лікаря невролога від 19.02.2015 року встановлено, що ч/м нерви [PERSON] без змін, координаційні проби виконує задовільно. Отже усі довідки і призначення лікарів ґрунтуються виключно на словах малолітнього [PERSON] і не містять особливих застережень, щодо його здоров`я. Також [PERSON] до своєї заяви не надала жодного підтверджуючого документа, який би свідчив, що вона зазнала втрат немайнового характеру, порушення сну та спокою. Вважає позовні вимоги такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, тому просив відмовити в задоволені позовних вимог. В судовому засіданні 01.12.2016 року представник відповідача [PERSON] підтримав подані письмові заперечення. Відповідач та його представник в судове засідання 17.02.2017 року повторно не з'явилися, хоча про час і місце судового розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином, при цьому не зявились в судове засідання і 06.02.2017 року. Судом продовжено розглядати справу у відсутність відповідача та його представника, відповідно до змісту положень ч. 2, 4 ст. 169 ЦПК України, відповідно до яких у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів, незалежно від причин неявки відповідача чи представника. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Позивач [PERSON] є матірю малолітнього [PERSON],[INFO], що визнається сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-АМ №033497. З копії вироку Ладижинського міського суду від 08.04.2015 року по справі № 135/385/15-к, який набрав законної сили, вбачається, що [PERSON] визнано винуватим\~та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Згідно вироку судом було встановлено, що 18.02.2015 року близько 17 години в м. Ладижин [PERSON] умисно наніс удар цеглиною по голові малолітньому [PERSON], чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що потягнуло короткочасний розлад здоров`я до 21 дня, а саме - у вигляді синця, садни лівої тімяної ділянки голови, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку. З копії виписки з амбулаторної медичної картки від 19.02.2015 року вбачається, що [PERSON] звернувся до невролога Ладижинського МТМО зі скаргами на помірний головний біль, нудоту. Було встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку та рекомендовано лікування нейроксон, біфрен, нурофен, аскорутін (а.с. 13). З копії довідки виданоної лікарем-неврологом Ладижинського МТМО вбачається, що [PERSON] знаходився з 19.02.2015 року по 27.02.2015 року на амбулаторному лікуванні у невролога з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку (а.с. 7). З копії довідки №01-28/131 від 01.04.2015 року виданої директором Ладижинської загальноосвітньої школи №3 вбачається, що [PERSON] звертався до медпункту школи з приводу головних болей та нудоти 04.03.2015 року, 06.03.2015 року, 10.03.2015 року, 12.03.2015 року (а.с. 8). З копії довідки №01-28/315 від 02.11.2016 року виданої директором Ладижинської загальноосвітньої школи №3 вбачається, що [PERSON], учень 7-А класу звертався до медпункту школи зі скаргами на головний біль 05.09.2016 року, 05.10.2016 року, 10.10.2016 року, 01.11.2016 року (а.с. 69). З копії епікризу №940 виданого Ладижинським МТМО вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні з 12.03.2015 року по 13.03.2015 року. Дитину направлено на консультацію до Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні до невролога, нейрохірурга, МРТ. Крім того, видно, що дитині було проведено обстеження: аналізу крові, біохімічного аналізу крові, загального аналізу сечі (а.с. 14). З копії листа №59-1319652 від 16.03.2015 року диспансерного огляду дитини вбачається, що [PERSON] був оглянутий спеціалістами Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні: педіатром, неврологом, нейрохірургом та йому був встановлений заключний діагноз судинний головний біль та рекомендовано лікування: гліцин, нейровітан, ноофен, серміон. Рекомендовано повторний огляд невролога, нейрохірурга та нагляд спеціалістів за місцем проживання (а.с. 10). 16.03.2015 року було проведено МРТ головного мозку дитини, що підтверджується відповідним протоколом обстеження №3277 від 16.03.2015 року, виданого ТОВ «Євромедсервіс» в кабінеті компютерної та магнітно-резонансної томографії, з висновку МТР вбачається, що у обстеженого [PERSON] виявлені ознаки порушення гемодинаміки по лівій хребтовій артерії. Рекомендовано повторне МРТ з в/в контрастуванням (а.с. 9). З копії квитанції до прибуткового касового ордеру №369 від 16.03.2015 року виданого ТОВ «Євромедсервіс» вбачається, що було прийнято кошти від [PERSON] за МРТ головного мозку [PERSON] в сумі 850 грн. (матеріали справи №135/1602/16-ц, а.с. 14). З копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1618 виданої 10.04.2015 року Вінницькою обласною дитячою клінічною лікарнею вбачається, що [PERSON] було встановлено діагноз судинний головний біль. Рекомендовано лікування: серміон, нейровітан. 10.04.2015 року проведено повторне МРТ головного мозку дитини із застосування контрастного підсилення, що підтверджується відповідним протоколом обстеження №3910 від 10.04.2015 року, виданого ТОВ «Євромедсервіс». Згідно вбачається, що у обстеженого [PERSON] головний мозок без видимих патологічних змін (а.с. 11). З копії квитанції до прибуткового касового ордеру №507 від 10.04.2015 року виданого ТОВ «Євромедсервіс» вбачається, що було прийнято кошти від [PERSON] за МРТ головного мозку з в/в контрастуванням [PERSON] в сумі 1850 грн. (матеріали справи №135/1602/16-ц, а.с. 14). З копій накладних від 19.02.2015 року, 18.03.2015 року, 21.03.2015 року виданих аптекою №1 м.Ладижин вул. Процишина, 11, а також фіскальних чеків від 21.02.2015 року аптеки № 6 м. Ладижин вул. Будівельників 38а, від 25.03.2015 року аптеки № 28 м. Ладижин вул. Процишина, 8/2, вбачається, що [PERSON] були придбані ліки за призначенням лікарів (матеріали справи №135/1602/16-ц, а.с. 20, 21). З копій фіскальних чеків від 16.03.2015 року та від 10.04.2015 року виданих на АЗС вбачається, що були здійснені витрати на пальне: 16.03.2015 року в м. Немирів та на заправці в Вінницькому районі в сумі 500,19 грн. та 10.04.2015 року в смт. Вороновиця - 500,02 грн. (а.с.15). З копії характеристики виданої директором та класним керівником Ладижинської загальноосвітньої школи №3 вбачається, що [PERSON], учень 5-А класу зарекомендував себе у школі, як дисциплінований уважний учень. Має навчальні досягнення достатнього і середнього рівня. Бере активну участь у громадському житті школи та класу. Скромний, веселий, товариський, виконує правила поведінки. З копії довідки виданої 19.10.2016 року лікарем неврологом [PERSON] вбачається, що [PERSON] лікувався з 01.04.2015 року по 20.04.2015 року, з 02.08.2015 року по 15.08.2015 року з діагнозом залишкові явища перенесеної черепно-мозкової травми (а.с. 68). Свідок [PERSON] суду показала, що в лютому 2015 року до неї зателефонувала [PERSON] плакала, переживала з приводу ушкодження сина. Дитина не ходила тривалий час до школи, коли вони їхали в лікарню, то вона залишалась подивитись за меншою дочкою [PERSON] Після першого МРТ лікарі їй сказали, що можуть бути наслідки від травми, тому потрібно ще оглядатись. Свідок [PERSON] суду показав, що його дочка дуже переживала щодо ушкодження сина, їздили в Вінницю, він неодноразово возив їх до лікаря в Тростянець. Дитина жаліється на головні болі. Згідно положень ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У\~\~п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року\~\~№14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої\~статті 61 ЦПК\~при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Судом об'єктивно встановлено, що відповідач [PERSON] є винним у спричиненні малолітньому [PERSON] шкоди здоровю, а саме спричиненні легких тілесних ушкоджень. Дитина проходила лікування в лікарні м. Ладижин, була направлена на обстеження у Вінницьку обласну дитячу клінічну лікарню, проходила необхідні обстеження, зокрема в кабінеті магнітно-резонансної томографії. Дитина лікувалась в лікаря невролога [PERSON] в смт. Тростянець. В ході лікування позивачем було витрачено кошти в сумі 1084,59 грн. на придбання ліків та медикаментів, що підтверджується відповідними квитанціями. Вартість досліджень МРТ згідно поданих квитанцій становить: 16.03.2015 року - 850 грн., 10.04.2015 року 1850 грн. Встановлено, що мати з дитиною їздили з м. Ладижин до м. Вінниця автомобілем 16.03.2015 року та 10.04.2015 року, а тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відшкодування витрат на таке транспортування, а саме оплату палива на суму 1000,21 грн., що підтверджується квитанціями від 16.03.2015 року, 10.04.2015 року. При цьому суд враховує і вік дитини, а відповідно й те, що мати мала супроводжувати дитину в лікарню а відповідно теж їхала з дитиною автомобілем. Разом з тим, згідно положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог. Особа розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відтак, оскільки мотивувальна частина позовної заяви містить обґрунтування вимог в частині стягнення, зокрема, витрат на МРТ 10.04.2015 року в сумі 850 грн., а сукупно за два дослідження 16.03.2015 року та 10.04.2015 року в сумі 1700 грн. (850+850), тому суд, незважаючи на те, що згідно дослідженої квитанції від 10.04.2015 року вартість МРТ з контрастом становила 1850 грн., вважає за можливе розглядати позов у межах предявлених позивачем складових витрат повязаних з лікуванням. А тому за проведення МРТ дослідження 16.03.2015 року та 10.04.2015 року сукупно підлягає відшкодуванню сума 1700 грн., яка вказана позивачем. Таким чином, відшкодуванню з відповідача підлягає майнова шкода в сумі 3784,8 грн. (1084,59+1700+1000,21). При вирішення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законодавством. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що потерпілому [PERSON] злочином була заподіяна моральна шкода, оскільки він зазнав фізичного болю, який, як вбачається має тривалий характер, змушений був проходити лікування та необхідні обстеження, зокрема МРТ мозку, проходження лікування після перенесення черепно-мозкової травми, страждань у зв'язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень, які знайшли своє вираження також і в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Крім того, [PERSON] пропустив навчання в школі. Тому, враховуючи викладене, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, а також характеру й обсягу душевних страждань дитини у звязку із ушкодженням здоровя, враховуючи вік дитини, часу й зусиль, які необхідні для відновлення попереднього стану, а також ступеня вини відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що достатньою сатисфакцією за моральну шкоду дитині буде стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. Суд вважає, що внаслідок протиправної умисної дії відповідача по нанесенні удару цеглиною по голові дитини та спричиненні легких тілесних ушкоджень, у матері дитини позивача по справі, були достатні підстави для переживань за здоровя своєї дитини. Суд вважає адекватними та обґрунтованими дії позивача по вжиттю нею заходів для повного обстеження і лікування дитини, зважаючи на характер тілесних ушкоджень дитині. Відтак, враховуючи переживання матері за здоровя дитини, часу й зусиль, які необхідні для відновлення попереднього стану дитини, враховуючи вік дитини, те, що мати супроводжували малолітнього при лікуванні, обстеженні, чим порушився її нормальний життєвий ритм, суд вважає, що з вини відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, яка має бути компенсована стягненням на користь позивача 2000 грн., що суд вважає справедливим та обґрунтованим. Відповідачем не надано\~\~суду доказів, що підтверджували б його майновий стан, чи інші обставини, що могли б бути враховані при визначенні розміру завданої моральної шкоди позивачу та дитині. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Суд вважає безпідставним твердження відповідача про те, що підстав для стягнення шкоди немає, оскільки при розгляді кримінальної справи [PERSON] просила залишити її позов без розгляду. Заперечення відповідача про те, що згідно заключення МРТ ознак змін головного мозку не спостерігається, а епікриз № 940 не містить застережень щодо здоровя дитини, не спростовують встановлені судом обставини про те, що неправомірними діями відповідача було спричинено шкоду дитині. Крім того, з епікризу № 940 також і вбачається, що дитину направлено на консультацію до лікарів обласної дитячої клінічної лікарні в м. Вінницю, направлено для проходження дослідження МРТ.\~ \~ Відповідно до частин 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем предявлено три позовні вимоги. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди дитині та відшкодування майнової шкоди позивачу судом задоволені повністю. Відтак, з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача в сумі 551,2 грн., та на користь держави в розмірі 551,2 грн., оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за позовом про відшкодування шкоди завданої злочином. Крім того, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., що підтверджено відповідними доказами. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування їй 10000 грн. моральної шкоди задоволено частково, а саме на суму 2000 грн. Відтак, частка задоволених вимог із вимог за позовом про стягнення майнової та моральної шкоди на користь позивача становить 42 % (3784,8+2000)/3784,8+10000). Позивачем понесено витрати на правову допомогу за даним позовом в сумі 1000 грн. Тому з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати в розмірі 420 грн. за вказаними вимогами. Загалом з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1971,2 грн. судових витрат (1000+551,2+420). На\~\~підставі\~\~наведеного\~\~та\~\~

Outcome: partial