Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернулась в суд з позовом до Сороківської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та про визнання права власності на будинковолодіння, розміщене по [ADDRESS]. В заяві про уточнення позовних вимог позивачка [PERSON], не змінюючи позовні вимоги, крім Сороківської сільської ради, зазначила відповідачем [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] Позовні вимоги мотивувала тим, що по сусідству з нею в селі Сороки Городенківського району Івано-Франківської області проживала [PERSON], [INFO], яка була одинокою, так як її дочка - [PERSON] померла в молодому віці, [INFO], а внук (син померлої дочки) - [PERSON], 1985 року народження, є психічнохворим, має II групу інвалідності, перебуває в Снятинському дитячому будинку-інтернаті. Починаючи з літа 2007 року позивачка разом із [PERSON] почали жити разом в господарстві позивачки, при цьому вона готувала їсти, прала, купляла лікарства. З липня 2013 року догляд за [PERSON] ускладнився, вона стала лежачою хворою, потребувала догляду, тому дочка позивачки [PERSON], яка перебуває на роботі в Італії, передавала з-за кордону медикаменти й памперси. [PERSON] померла [INFO]. Позивачка особисто та за власні кошти здійснила її поховання, займалася проведенням поминальних служб, облаштуванням могил [PERSON] та її рідних (батьків: [PERSON], [PERSON], та дочки - [PERSON]). До спадкового майна [PERSON] належить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], який перейшов у власність померлої після смерті її матері - [PERSON]. Так як [PERSON] не оформила належним чином прийняття спадщини, згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів та свідоцтва про право власності власником згаданого будинковолодіння вважається [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачка зазначає, що інших спадкоємців, крім неї, на майно померлої [PERSON] немає, на житловий будинок ніхто не претендує, вона фактично вступила в управління майном: доглядає будинок, обробляє земельну ділянку, однак, через відсутність заповітного розпорядження оформити право власності на будинок за собою не може. Покликаючись на ст.ст. 317, 328, 391, 1258,1264 ЦК України, позивачка, як спадкоємець четвертої черги померлої [PERSON], просить задовольнити позов. [PERSON], в інтересах якого діє директор Снятинського дитячого будинку-інтернату [PERSON], звернувся в суд з позовом до Сороківської сільської ради, [PERSON], в якому просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], а в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства, до 01.01.1990 р. [PERSON] проживав та був зареєстрований в господарстві [PERSON] в с. Сороки. Відповідно до рішення Городенківського районного суду від 17.09.1990 р. [PERSON] був відібраний від матері без позбавлення її батьківських прав. З 2002 р. [PERSON] перебуває в Снятинському дитячому будинку-інтернаті. Рішенням Снятинського районного суду від 15.02.2006 р. [PERSON] визнано недієздатним. Мати [PERSON] - [PERSON], 1968 р.н., померла в 1994 р. Її батьками згідно свідоцтва про народження були [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадковим майном є житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Мати [PERSON] - [PERSON], померла [INFO]. [PERSON] успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS], однак, не оформила належним чином прийняття спадщини. [PERSON], як недієздатна особа, вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позові, позовні вимоги [PERSON] - не визнала. Суду [PERSON] пояснила, що з 1997 р. допомагала [PERSON], мати якої [PERSON] була «первою» сестрою її матері. З 2007 р. забрала [PERSON] до себе додому. Протягом останніх трьох років [PERSON] потребувала постійного догляду. Після її смерті зробила похорон, з Снятинського дитячого будинку-інтернату привозила [PERSON] Його також привозить на свята. Вважає, що право власності на спадковий житловий будинок після смерті [PERSON] слід визнати по половині за нею та за [PERSON] Представник відповідача/позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду поступила заява про розгляд справи в його відсутності, в заяві зазначив, що позов підтримує. Представник відповідача Сороківської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільська рада подала до суду заяви про часткове визнання позову [PERSON] та про повне визнання позову [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивачки/відповідачки [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. За свідоцтвом про право особистої власності на будинковолодіння від 24 серпня 1988 р., в цілому будинковолодіння, що складається із житлового будинку та господарських будівель, розташоване в [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988р (а.с.12,88). Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 6845 від 14.02.2014р., виданою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в реєстровій книзі під реєстровим номером 246 зареєстровано, що згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 24.08.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р. власником майна, розташованого в [ADDRESS] Городенківського району є [PERSON] (а.с.13). З технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], складеного 20.02.2014 р. інвентаризаційна вартість будинку становить 28964 грн. Довідка № 75, видана 13.02.2014 р. виконкомом Сороківської сільської ради свідчить про те, що станом на квітень 1991 р. в господарстві по адресу - [ADDRESS], проживали: голова [PERSON],1921 р.н., дочка [PERSON], 1940 р.н., внучка [PERSON], 1968 р.н. (а.с. 22, 51). Згідно погосподарської книги № 4 Сороківської сільської ради за 1986-1990 р. в господарстві № 611 по адресу [ADDRESS] проживав [PERSON], [INFO] (а.с. 25). Про те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] свідчать її свідоцтво про народження [NUMBER] та свідоцтво про одруження [NUMBER], згідно з яким вона при одруженні змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 8). Від їх шлюбу 29.05.1968 р. народилась [PERSON], що стверджено повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 10,68). [PERSON] померла [INFO], про що свідчить Свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 25.12.1994 р. Сороківською сільською радою Городенківського району (а.с.11). [PERSON] померла [INFO], про що свідчить Свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 22.08.1997 р. Сороківською сільською радою Городенківського району (а.с.7). За ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) - якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовуються чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) в редакції 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним ЦК УРСР. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Після її смерті спадщину прийняла дочка [PERSON], так як на час смерті проживала разом з нею, що стверджено довідкою Сороківської сільської ради № 8 від 12.01.2015 р. (а.с. 81). Про те, що [PERSON] проживала та була зареєстрована одна за адресою - [ADDRESS] свідчать довідки Сороківської сільської ради № 419 від 30.09.2013 р. та № 124 від 21.03.2014 р. та (а.с. 52, 26). Допитана судом свідок [PERSON], сусідка позивачки [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], суду пояснила, що вона бачила, як починаючи з 2002 р. [PERSON] помагала [PERSON], а з 2007 р. остання жила разом із [PERSON] Свідок [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], неподалік [PERSON] також ствердила, що в зв'язку з тим, що [PERSON] не могла собі дати раду, [PERSON] з 2002 р. помагала їй у веденні домашнього господарства, а з 2007 р. [PERSON] проживала спільно з [PERSON] Свідки ствердили, що позивачка займалась похованням [PERSON] Також [PERSON] неодноразово на свята привозила з Снятинського будинку-інтернату сина [PERSON] - [PERSON]. Свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 09.10.2013 р. виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району стверджено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Сороки (а.с. 9). Про те, що на день смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON], хоча не була зареєстрована в господарстві [PERSON], свідчить довідка Сороківської сільської ради № 9 від 12.01.2015 р. (а.с. 82). Довідка Сороківської сільської ради № 74 від 13.02.2014 р. стверджує, що позивачка провела похорон [PERSON], яка померла [INFO]. (а.с. 50). Наведене свідчить про те, що наявність підстав для встановлення факту постійного проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], разом із [PERSON], яка померла [INFO]., в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, з 2007 р. по день смерті [PERSON]. На час смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс України (2004р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК України (2004р.) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст. 1262 згаданого кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця, визначає ст. 1263 ЦК України. Згідно з ст. 1264 ЦК України що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з ст. 1266 внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки мати позивача [PERSON], [PERSON], померла раніше від своєї матері [PERSON], тому, відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, позивач [PERSON], як внук спадкодавця, спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини. Отже, спадкоємцем [PERSON], яка померла [INFO]., за законом є онук, позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за правом представлення. Згідно з ч.4 ст. 1268 Цивільного кодексу України - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Про те, що [PERSON] визнаний недієздатним, свідчить Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2006 р. по справі №2-о-69/2006 р. (а.с.73). Враховуючи вимоги ст. 1258 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, зміни черговості одержання права на спадкування. Внук [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом як спадкоємець за правом представлення, який спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини, а тому [PERSON], в порівнянні з [PERSON], як спадкоємцем 4 черги, є спадкоємцем попередньої черги, який прийняв спадщину відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття [PERSON] права власності на житловий будинок і господарські споруди по вул. [ADDRESS] судом не встановлено, тому є підстави для задоволення позову [PERSON], в інтересах якого діє директор Снятинського дитячого будинку-інтернату [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться по [ADDRESS]. В задоволенні позову [PERSON] в частині визнання за нею права власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться по [ADDRESS], - слід відмовити. На підставі ст.ст.120,123, 524, 548,549,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5,317, 328,1216,1222,1223,1258,1261-1266, 1268 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial