Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

19.05.2014 позивач звернувся до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11355019000 від 03.06.2008 року у валюті кредиту в розмірі 104 818,13 дол. США, пеню у гривневому еквіваленті в розмірі 614 214,46 грн. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ "УкрСиббанк" та громадянином України - [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11355019000 від 03.06.2008 року. Згідно з Кредитним договором позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ дорівнювало еквіваленту 291120,00 (двісті дев'яносто одну тисячу сто двадцять гривень 00 копійки), а відповідач прийняв зобов'язання повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних. Термін виконання основного зобов'язання - 04.06.2018 року. Позивач зазначає, що він виконав умови договору кредиту та надав відповідачу грошові кошти у повному обсязі. Між тим, відповідач умов договору кредиту не виконав і станом на 01.07.2015 року у останнього утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 104 818,13 дол. США та 614 214,46 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 54 499,42 дол. США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 50 318,71 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 270 912,73 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом - 343 301,73 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засідання позов з урахуванням уточнень підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначили, що оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту пропущення строку його погашення, а оскільки останній платіж був здійснений відповідачем 26.05.2009 року, то строк позовної давності є пропущеним. Враховуючи вищевикладене, просили відмовити в задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що 03.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11355019000 (т.1 а.с.6-9). Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Долари США, в сумі 60 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 291120,00 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошті (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах визначених у даному договорі. Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні, що позивач виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кошти у розмірі 60 000,00 доларів США. Згідно п.1.2.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 04 червня 2018 року. Згідно п. 1.3.1. Кредитного договору - за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процента ставка встановлюється у розмірі 15,00 % річних. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору - за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню. Встановлено, що відповідач умов договору кредиту належним чином не виконав, а тому станом на 01.07.2015 року у останнього утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 104 818,13 дол. США та 614 214,46 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 54 499,42 дол. США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 50 318,71 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 270 912,73 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом - 343 301,73 грн. (т.1 а.с.215-238). Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 11355019000 від 03.06.2008 року. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що загальний розмір пені нарахований за порушення виконання зобов'язань по договору становить 614 214,46 грн. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру пені можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності. Крім того, суд враховує надані відповідачем документи та пояснення, з яких вбачається тяжке матеріальне становище останнього (т.1 а.с.126-127). Тому у світлі вищезазначених міркувань та з огляду на усі наявні матеріали, суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір пені до 10000,00 грн. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14, який є обов'язковим для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України. Розмір пені було нараховано в межах спеціальної позовної давності, яка встановлена строком в один рік , а саме за період з 01.07.2014-01.07.2015 р.. Позивач звернувся з позовом до суду 19.05.2014 року. Таким чином, підстави для застосування спеціального строку позовної давності до даних вимог відсутні. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11355019000 від 03.06.2008 року у розмірі 104 818, 13 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24.07.2015 року становить еквівалент у сумі 2 307 643, 98 грн. та пеню у розмірі 10 000,00 грн. Щодо доводів відповідача про те, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності , слід зазначити. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2009 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога щодо погашення заборгованості, з зазначенням, що у випадку не усунення порушень на 31 (тридцять перший) день з дня отримання цієї вимоги, АКІБ «УкрСиббанк» вважає термін повернення кредиту за Кредитним договором таким, що настав, та вимагає дострокового виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11355019000 від 03.06.2008р., а саме: сплатити позивачу заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів та пені, які підлягає уточненню на дату фактичного повернення коштів, що узгоджується з Розділом 6 Кредитного договору ( а.с. 1 т.2). Таким чином, ПАТ «УкрСиббанк» було встановлено новий строк виконання зобов'язання за кредитним договором за умови не усунення відповідачем порушень. Суд вважає, що посилання відповідача та його представника щодо спливу строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачем після отримання вимоги від 14.10.2009 року були здійснені проплати по кредитному договору, а саме : в січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, серпні , вересні, жовтні та листопаді 2012 року по і 400,00 дол. США. ( а.с. 80-84 т.1). Крім того, з наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитом та наданої відповідачем копії квитанції № 199 від 20.11.2012 року вбачається, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості по договору № 11355019000 було здійснено відповідачем 20 листопада 2012 року в сумі 400,00 дол. США (т.1. а.с.84, 228). Дані обставини свідчать про визнання відповідачем заборгованості, та як наслідок, переривання строку позовної давності 20 листопада 2012 року в розумінні вимог ст.264 ЦК України. Позивачем пред'явлено позов до суду 19.05.2014 року. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, а тому підстави для відмови в задоволенні позову з зазначених відповідачем підстав, відсутні. Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги те, що відповідачем були здійснені дії щодо визнання кредитної заборгованості, суд позбавлений можливості застосувати висновок Верховного Суду України від 19.03.2014 року №6-20цс14. Враховуючи викладене, позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: partial