Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

23.04.2020 року представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" Гребенюк О.С. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 17 вересня 2010 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. А також підтвердив, що він повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 36 000,00 грн., на що також відповідач дав свою згоду. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач не виконав умови договору належним чином, у нього станом на 09 лютого 2020 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 24 440,21 гривень, з яких: 14 616,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 462,84 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 3 721,16 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 1 140,01 грн. - процентна складова. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 24 440,21 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи 17 вересня 2010 року відповідач [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно вказаної Анкети-заяви відповідач отримав від АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (а.с.17-44). ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». У відповідності до ч.2 ст.5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти банку не повернув. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦПК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що в [PERSON] виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 24 440,21 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 14 616,20 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 4 462,84 грн., заборгованості за пенею 3 721,16 грн., а також штрафу 1 640,01 грн. (а.с.8-13). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст.ст.526, 527, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту 14 616,20 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 4 462,84 грн., а також штрафу 1 640,01 грн. є правомірними і підлягають до задоволення. Однак, суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, з таких підстав. Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов`язання. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач стягує з відповідача штраф, у зв`язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов`язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку штраф. Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, а також від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17. З огляду на вищевикладене, на думку суду, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 721,16 грн., оскільки до відповідача вже застосована цивільно-правова санкція за порушення строку виконання грошового зобов`язання 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 140,01 грн. штраф (процентна складова). Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 20 719,05 грн. з яких: заборгованості за тілом кредиту - 14 616,20 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 4 462,84 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 140,01 грн. штраф (процентна складова). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Аналізуючи вищевказане положення законодавства, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційний розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 781,96 грн. (20 719,05/24 440,21*2 102). На підставі ст.ст. 509, 510, 526, 549, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial