Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

22.06.2017 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила суд: - зобов'язати [PERSON] спростувати наклепницькі неправдиві звинувачення, які принизили тесть, гідність та ділову репутацію [PERSON] та у звязку з цим, вибачитись на найближчих (позачергових) загальних зборах ОКСТ «Агробуд-Сура» та стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування моральної шкоди 32 000 грн., судові витрати в сумі 1279,99 грн., постановивши окрему ухвалу у відношенні [PERSON] по факту завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, яка має ознаки правопорушення згідно до ст. 383 ч. 1 КК України, на підставі якого було відкрито проти екс-голови ОКСТ «Агробуд-Сура» [PERSON] кримінальне провадження від 29.12.2012р. за №12012040440000527 у Дніпропетровському РВ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. - зобов'язати [PERSON] спростувати наклепницькі неправдиві звинувачення, які принизили тесть, гідність та ділову репутацію [PERSON] та у звязку з цим, вибачитись на найближчих (позачергових) загальних зборах ОКСТ «Агробуд-Сура» та стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування моральної шкоди 32 000 грн., стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 1279.99 грн., постановивши окрему ухвалу у відношенні [PERSON] по факту завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, яка має ознаки правопорушення згідно до ст. 383 ч.1 КК України, на підставі якого було відкрито проти екс-голови ОКСТ «Агробуд-Сура» [PERSON] кримінальне провадження від 29.12.2012р. за №12012040440000527 у Дніпропетровському РВ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. - зобов'язати [PERSON] простувати наклепницькі неправдиві звинувачення, які принизили тесть, гідність та ділову репутацію [PERSON] та у звязку з цим, вибачитись на найближчих (позачергових) загальних зборах ОКСТ «Агробуд-Сура» та стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування моральної шкоди 32 000 грн., стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 1279,99 грн., постановивши окрему ухвалу у відношенні [PERSON] по факту завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, яка має ознаки правопорушення згідно до ст. 383 ч. 1 КК України, на підставі якого було відкрито проти екс-голови ОКСТ «Агробуд-Сура» [PERSON] кримінальне провадження від 29.12.2012р. за №12012040440000527 у Дніпропетровському РВ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у 2010-2012 рр. вона була головою ОКСТ «Агробуд-Сура» та у 2011 році проводились спеціалізовані роботи по кадаструванню та присвоєнню кадастрових номерів приватизованим земельним ділянкам, належних членам кооперативу. У той час було підтверджено, що дублююча дорога, яка розташована на плані справа, вздовж огорожі 5 га та в її межах, по факту ніколи не використовувалась за призначенням, а починаючи з 1989 р. частки дороги оброблялись як додаткові сотки користувачами ділянок 13,14,27,28,41,42,55,56,63,67,68, прилеглих у плані до дороги. Впродовж 1996-1997 рр. були приватизовані земельні ділянки 41,63,67 з частками дороги аж до зовнішньої огорожі та у звязку з цим, дублююча дорога офіційно повинна була на плані припинити своє існування та план повинен був бути скорегований. Тому, фахівці по кадаструванню на підставі того, що дорога, дублююча головну, ніколи в натурі не використовувалася за призначенням, земельні ділянки «хвостики» - замість дороги які примикали до прилеглих на той час приватизованих ділянок 14,27,28,42,68 запропонували відзначати індексом «а». Так з'явилися земельні ділянки - "хвостики" 14а, 27а, 28а, 42а, 68а, а земельні ділянки 13,55,56, котрі на той час не були ще приватизовані, здобули можливість бути приватизовані єдиним куском приблизно по 8,5-9 соток. З цими запропонованими змінами на плані погодився правонаступник - об'єднання "Дніпрооблагропромбуд", поставивши свою печатку на плані та надав своїми листами згоду на подальшу приватизацію ще не приватизованих земельних ділянок, з урахуванням змін, котрі були виявлені при кадаструванні. Але група садівників, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], мали неприязне ставлення до неї, яке виявлялось у зриванні загальних зборів членів ОКСТ «Агробуд- Сура», несплаті членських внесків та звинуваченнях у розкраданні нею громадських коштів з каси ОКСТ «Агробуд-Сура», розповсюдженні наклепницьких звинувачень про спекулювання земельними ділянками за винагороду в 600-700 доларів США. По завершенню її каденції як голови ОКСТ «Агробуд-Сура», [PERSON], [PERSON], [PERSON] приниження її честі та гідності шляхом наклепу стало недостатньо, тому вони написали завідомо неправдиве повідомлення до слідчих органів про начебто скоєний нею злочин, який полягає у протиправному внесенні змін до плану земельних ділянок ОКСТ «Агробуд-Сура» та погодженні подальшої приватизації. Так, 28 грудня 2012 р. на підставі неправдивого повідомлення, заяви трьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за №12012040440000527 у Дніпропетровському РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області щодо позивача. Саме ця заява до правоохоронних органів є доказом порушення її честі, гідності та ділової репутації. [PERSON], [PERSON], [PERSON]В намагалися використати таким чином правоохоронні органи у своїх протиправних цілях. Дії вказаних осіб, від яких надійшла заява до кримінальної міліції, підпадають під ознаки ст. 383 ч.1 КК України «Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину». Ці дії є закінченим злочином з часу надходження завідомо неправдивого повідомлення до правоохоронного органу, незалежно навіть від подальшого порушення кримінальної справи та прийняття по ній рішень. Обєктом злочину в даному випадку є діяльність органу досудового слідства та додатковим обєктом злочину виступає її честь, гідність та ділова репутація. Позивач літня людина та кримінальне провадження нанесло тяжкий відбиток її психіко-соматичному стану здоровя. Впродовж чотирьох років вона не може їздити на дачу взагалі, оскільки при одних тільки міркуваннях про кооператив їй стає зле, починається гіпертонічний \~ \~ \~ \~криз та виникає необхідність у виклику швидкої допомоги. Ухвалою суду від 10.07.2017 року відкрито провадження по справі. 16.11.2017 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, у яких [PERSON] додатково зазначила, що обіймала посаду голови кооперативу з жовтня 2010 року по листопад 2012 року та опікувалась питанням зміни організаційної форми кооперативу. Жодна ревізійна перевірка за час її правління не проводилась, однак це не заважало відповідачам розповсюджувати недостовірну інформацію щодо неї, хоча порушена за їх заявою кримінальна справа була закрита ще в 2016 році. 05.02.2018 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву [PERSON] У відзиві відповідач зазначив, що дійсно в період з жовтня 2010 року до 03 листопада 2012 позивач обіймала посаду голови Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Агробуд - Сура». 03 листопада 2012 року на загальних зборах садівників ОКСТ «Агробуд Сура» прийняті рішення: діяльність позивача як голови товариства та правління ОКСТ «Агробуд - Сура» за період з жовтня 2010 року по жовтень 2012 року визнана незадовільною; обрано головою ОКСТ «Агробуд - Сура» [PERSON] та правління ОКСТ «Агробуд - Сура» у складі: [PERSON], [PERSON], Ю. [PERSON], [PERSON]; провести ревізію фінансово господарської діяльності правління на чолі з головою [PERSON] за період з жовтня 2010 року по жовтень 2012 року. На виконання вищезазначеного рішення, ревізійною комісією та правлінням ОКСТ «Агробуд - Сура», до складу якого входить [PERSON], проведено перевірку діяльності попереднього складу правління. Під час перевірки виявлено низку порушень положень Статуту ОКСТ «Агробуд - Сура», зокрема, в частині набуття членства в кооперативі, розпорядження земельними ділянками ОКСТ «Агробуд - Сура», фінансовій дисципліні. Рішенням Правління ОКСТ «Агробуд - Сура» від 21 листопада 2012 року постановлено звернутися до правоохоронних органів з метою перевірки зазначених фактів на відповідність законодавству України. 27 грудня 2012 року Голова правління [PERSON] та члени правління [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], член ревізійної комісії [PERSON] звернулися з заявою до Дніпропетровського РВ ГУМВС у Дніпропетровській області з проханням провести перевірку вищезазначених фактів на відповідність законам України та, в разі виявлення порушень, присікти незаконні дії. Відповідно до ст.40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009 роз'яснено, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Про зазначене йдеться й у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Метою звернення відповідачів з заявою від 27 грудня 2012 р. до Дніпропетровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області було не порушення честі, гідності та ділової репутації позивача, а реалізація відповідачами свого конституційного права, визначеного ст. 40 Конституції України, спрямованого на захист прав ОКСТ «Агробуд - Сура» та його членів. Не заслуговують на увагу й твердження позивача, що відповідачі розповсюджують недостовірну інформацію про викрадення нею коштів Товариства та спекулювання земельними ділянками. Так, позивач наводить лише один такий «факт» в поясненнях від 16 листопада 2017 року, а саме: що на зборах 03.11.2012 року її було звинувачено у викрадені каси, однак ці обставини спростовуються Протоколом №7 від 03.11.2012 року, який складено за результатами проведення зборів ОКСТ «Агробуд - Сура». У пунктах 18 та 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" розяснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Разом з тим, в супереч зазначеним вимогам законодавства позивачем не наведено фактів поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено її особисті немайнові права. Таким чином, всі твердження позивача щодо порушення її особистих немайнових права відповідачами носять характер припущень, не підтверджуються належними доказами та не відповідають дійсності. Крім того, слід зазначити, що вимога позивача зобовязати [PERSON] спростувати наклепницькі неправдиві звинувачення, які принизили честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], та у звязку з цим вибачитись на найближчих (позачергових) загальних зборах членів ОКСТ «Агробуд - Сура, не ґрунтується на вимогах закону. Так, відповідно до розяснень, викладених в п.26 Постанови, суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16,277 ЦК України. 03.02.2018 року до суду надійшов відзив [PERSON] та [PERSON] на позовну заяву. Заперечення відповідачів ґрунтуються на наступному. 03.11.2012р. на загальних зборах садівників ОКСТ «Агробуд-Сура» голові правління [PERSON] було оголошено недовіру й її діяльність врахували незадовільною. Взагалі її діяльність на цій посаді у всіх членів товариства викликала обурення. 25.05.2013 року на загальних зборах розглядався звіт ревізійної групи про адміністративно-господарську діяльність позивача та збори ухвалили подати в прокуратуру колективний лист за підписом членів ОКСТ про необхідність скасування змін в плані земельних ділянок та всіх рішень щодо приватизації ділянок. Лист від садівників за підписом 35 осіб був поданий до Дніпропетровською РВ ГУ МВС України, зареєстрований за №П-40 від 13.06.2013 року та долучений до справи 12012040449000527 від 28.12.2012р. Вважають, що звернення до правоохоронних органів жодних чином не можна розглядати як «неправдиве повідомлення», а сама по собі заява не « доказом порушення її честі, гідності та ділової репутації». У відповідності до п. 16 згаданої Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.112009 р., у випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів, судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні КСУ від 10.04.2003 року № 8-РП/2003, де розяснено, що положення частини першої статті 7 ЦК УРСР «поширив такі відомості» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Ухвалою суду від 05.02.2018 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін. 14.02.2018 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив [PERSON] та [PERSON], у якій позивач посилалась на те, що протокол зборів за 03.11.2012 року сфабрикований, звернення до правоохоронних органів мало на меті заподіяння шкоди саме позивачу, а не захист прав кооперативу. При цьому, відповідь позивача на відзив містить клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке обґрунтовано збільшенням розміру позовних вимог цим же документом та положеннями ч.5 ст.274 ЦПК України, яка передбачає розгляд справи за правилами загального позовного провадження у випадку збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову, що не дозволяє розглядати справу за правилами спрощеного провадження. Одночасно з цим, заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи (ст.174 ЦПК України). Ст.278 ЦПК України передбачено право на подання позивачем підчас розгляду справи в порядку спрощеного провадження таких заяв по суті справи: відповіді на відзив. Главою 10 ЦПК України не передбачено право позивача на подання заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, лише про розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін, яке має бути подано в 5-ти денний строк з дня отримання відзиву. Окрім цього, відповідно до ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Таким чином, підстави для прийняття заяви про збільшення розміру позовних вимог, викладеної по суті у відповіді не відзив, у суду не має, як і не має підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 19.02.2018 року до суду надійшла заява [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог, яка судом не приймається до розгляду, оскільки її подання на даному етапі розгляду справи не передбачено ст.ст.278, 279 ЦПК України. 21.02.2018 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив [PERSON], у якій позивач зазначає, що майже протягом року проводились слідчі дії в кримінальному провадженні №12012040440000527, яке було закрито лише 26.12.2013 року. У своєму відзиві [PERSON] знову вдався до розповсюдження недостовірної інформації, вказуючи на нібито існуючий у позивача борг в розмірі 2620 грн., без жодних доказів такого. Також, знову посилається на сфабрикованість протоколу зборів від 03.11.2012 року. 02.03.2018 року до суду надійшла заява позивача про письмове опитування учасників справи в порядку ст.93 ЦПК України, яка судом не приймається до уваги, оскільки такі питання мали ставитись позивачем у першій заяві по суті справи. 07.03.2018 року до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на відповідь на відзив, у яких зазначив, що посилання позивача на припис на дошці обяв та відповідальність за зміст такого припису відповідача як члена правління товариства є безпідставними, оскільки у приписі не зазначено його авторство. Окрім цього, зазначено, що позивачем доказів підроблення протоколу від 03.11.2012 року суду не надано. 12.03.2018 року до суду надійшли доповнення відповідачів [PERSON] та [PERSON] до відзиву на позовну заяву, які по суті є запереченнями на відповідь на відзив. Так, відповідачі посилаються на те, що позивач не мала права збільшувати розмір позовних вимог, викладаючи їх у відповіді на відзив та з порушенням строку, встановленого п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.\~\~ Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, позивач [PERSON] у період з жовтня 2010 року до 03 листопада 2012 року обіймала посаду голови правління ОКСТ «Агробуд - Сура». Також, в матеріалах справи містяться докази того, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], як члени ОКСТ «Агробуд-Сура» звертались до правоохоронних органів з заявами про проведення перевірки зазначених в заяві обставин на відповідність їх закону, зазначене підтверджуються листами, висновками за матеріалами перевірки та постановою про закриття кримінального провадження. Підставою для звернення до правоохоронних органів з заявами про притягнення до відповідальності, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] слугували наступні обставини. 03.11.2012р. на загальних зборах садівників ОКСТ «Агробуд-Сура» (протокол №7 від 03.11.2012р.) голові правління [PERSON] було оголошено недовіру й її діяльність врахували незадовільною. Ревізійній групі під головуванням [PERSON] й правлінню дали завдання вилучити всі фінансово-господарські документи й провести ретельну перевірку діяльності [PERSON] При передачі документів [PERSON] не повернула штамп і печатку ОКСТ та книги (юридичні довідники) вартістю 700 грн., які були придбані за кошти садівників. За результатами перевірки документів, крім фінансових порушень, були виявлені значні порушення в адміністративно-господарській діяльності (висновок ревізійної групи за підписом [PERSON]М.): - фальшувались протоколи загальних зборів та засідань правління; - посади голови правління й скарбника поєднувались і виконувались [PERSON]; - здійснена спроба ліквідації ОКСТ «Агробуд-Сура»; - без затвердження на загальних зборах з членів ОКСТ «Агробуд-Сура» виключались садівники ([PERSON], ділянка №44, Рудний, ділянка №34), Протокол засідання правління №13, п. № 3 від 22.09.2012р.), їх ділянки виділялись невідомим особам; -\~18.08.2012р.\~в скарбницю\~ОКСТ надходили\~кошти від\~невідомої особи\~[PERSON]\~за ділянку\~№ 44\~на загальну\~суму 600\~грн.\~а саме:\~вступний внесок\~в розмірі\~200\~грн.,\~членські внески\~за 2011\~й 2012\~р.р.\~по 200\~грн.\~Записи зроблені\~18.08.2012р.\~у «Відомості\~сплати внесків\~садівниками «Агробуд-Сура»,\~а в\~вересні 2012р.\~ці кошти\~були йому\~повернуті (протокол\~№ 13 п. № 4 від 22.09.2012р.), ця особа встигла продати ділянку № 44, хоча на той момент вона належала громадянці [PERSON]; - в члени ОКСТ «Агробуд-Сура» приймались особи без затвердження загальними зборами і як наслідок незаконно видавались документи для приватизації ділянок особам, які фактично не є членами кооперативу; - у незаконній спосіб були узгоджені межі ділянок з літерою «а» й змінено загальний план ділянок ОКСТ «Агробуд-Сура». [PERSON] узгоджувала межі цих ділянок як представник юридичної особи ОКСТ «Агробуд-Сура». [PERSON] керувалась довідками обєднання «Дніпрооблагропромбуд», в яких позначено, що ця організація «не заперечує проти приватизації» ділянок №№ 14-а, 27-а, 28-а, 42-а, 68-а. Але відповідно до довідки № 8 від 28.01.2013р. на балансі обєднання «Дніпрооблагропромбуд» не обліковується земля в 5 га, яка була виділена на підставі державного [PERSON] на право користування землею за № 300 від 16.01.1989р., а в довідці № 46 від 20.12.2012р. цієї ж організації зазначено, що з 23.06.2005р. ОКСТ «Агробуд - Сура» був зареєстрований як юридична особа, тому «обслуговуючий кооператив садівниче товариство «Агробуд-Сура» та його керівництво має право самостійно вирішувати в державних органах будь - які питання державної перереєстрації, а також внутрішні питання юридичного, економічного й організаційного характеру в межах своєї компетенції». Вищезазначеними діями [PERSON], на думку заявників, порушила положення Статуту: п.п. 3.1; 5 (а); 5.3; 6.1, норми облаштування проїздів для пожежних машин згідно ДБН 360-92 і як наслідок - права членів ОКСТ «Агробуд-Сура». За результатами перевірки правлінням було прийнято рішення звернутись до правоохоронних органів з метою перевірки зазначених фактів на відповідність законодавству України. 27.12.2012р. лист від членів правління [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], голови правління [PERSON], члена ревізійної групи [PERSON] був зареєстрований в Дніпропетровському РВ ГУМВС за вхідним № Кол. 147. 25.05.2013р. на загальних зборах (протокол №8) одним з питань розглядався звіт ревізійної групи про адміністративно-господарську діяльність в ОКСТ «Агробуд -Сура» протягом жовтня 2010р. жовтня 2012р. Член ревізійної групи [PERSON] доповіла і за результатами доповіді збори ухвалили: - подати в прокуратуру колективний лист за підписом членів ОКСТ «Агробуд-Сура» про необхідність скасування змін в плані земельних ділянок та скасування всіх рішень щодо приватизації ділянок, позначених літерою «а». Зазначалось, що порушення норм влаштування проїздів для пожежних машин (ДБН 360-92) в майбутньому можуть привести до штрафних санкцій до ОКСТ «Агробуд - Сура» з боку Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Лист від садівників ОКСТ «Агробуд-Сура» за підписом 35 (тридцяти пяти) осіб був поданий до Дніпропетровського РВ ГУМВС, зареєстрований за № П-40 від 13.06.2013 р. та долучений до справи № 12012040440000527 від 28.12.2012р., що підтверджено у відповіді Дніпропетровського РВ ГУМВС України в листі № 97/П-40 від 13.07.2013р. Зокрема, 28.12.2012р. таке звернення надійшло до Прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON], але за результатами перевірки винесено постанову про закриття кримінального провадження. Відповідно до ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про звернення\~громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до п.16\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи»\~№1\~від 27.02.2009р. розяснено, що «відповідно до ст.40 Конституції України\~усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого\~статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у\~Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).» Згідно вимог п. 18 цієї ж Постанови на позивача покладається обов'язок довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, особою, до якої пред'явлений позов. Проте позивач має право подати докази невідповідності дійсності таких відомостей. Відповідно до висновку рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003р. № 8-рп/2003\~(справа про поширення відомостей): «1. Положення частини першої\~статті 7 Цивільного кодексу Української РСР\~«поширив такі відомості» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.» Судом встановлено, що надіслання до правоохоронних органів заяви, яка містить відомості, що стали підставою для проведення перевірки відносно позивача, не мало на меті поширення недостовірної інформації, а було лише способом захисту прав та інтересів членів ОКСТ «Агробуд-Сура». Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. У зв'язку з наведеним суд вважає, що відсутні факти, які б доводили, що дії відповідачів були цілеспрямованою дією з метою принизити честь та гідність. За таких обставин дії відповідачів щодо поширення таких відомостей не можуть розцінюватись як поширення неправдивих відомостей. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди мають похідних характер і повязані з встановленням факту порушення прав особи незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, і під час судового розгляду справи не доведено факт неправомірного поширення відповідачами негативної інформації щодо позивача, або порушення інших прав, вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Виходячи з вище вказаного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed