Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

23 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до Михайлівської сільської ради, в якій просила стягнути з Михайлівської сільської ради на її користь 64124,32 грн. середньомісячної заробітної плати за шестимісячний термін після звільнення з посади голови Лубенської сільської ради, 30141,16 грн. компенсації за невикористану відпустку при звільненні, 10000,00 грн. моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вимог законодавства України при звільненні працівника йому виплачуються в день звільнення всі суми, що належать працівнику, а на період працевлащтування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Позивач зазначила, що відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу II Прикінцевих положень "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" № 562-IX від 16 квітня 2020 року повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році відповідно до підпункту 2 цього пункту (пункт 2 розділу II доповнено підпунктом 4 згідно із Законом № 805-IX від 16 липня 2020 року). Набуття повноважень Михайлівської сільської ради відбулося 17 листопада 2020 року у день відкриття першої сесії депутатів територіальної громади. Позивач вважає, що видане нею розпорядження № 30 від 30 листопада 2020 року щодо припинення повноважень голови Лубенської сільської ради [PERSON] 30 листопада 2020 року, про що зроблений запис в трудовій книжці, відповідає законодавству України (а.с. 9). 28 квітня 2021 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 27-28). 21 травня 2021 року стороною відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 30-31). 23 червня 2021 року позивачем подано до Кам`янського районного суду Черкаської області заяву про збільшення позовних вимог, а саме зобов`язання відповідача внести зміни в розпорядження Лубенської сільської ради № 30 від 30 листопада 2020 року щодо дати припинення повноважень голови Лубенської сільської ради у відповідності до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" № 562-IX від 16 квітня 2020 року і зробити відповідний запис в трудову книжку (а.с. 48-49). 23 червня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача (а.с. 51-52). 23 червня 2021 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області постановлено прийняти заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог, витребувати з Михайлівської сільської ради відомості щодо дати та підстав звільнення [PERSON] з посади сільського голови Лубенської сільської ради (а.с. 58-59). У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові, просили позов задовольнити. Представник Михайлівської сільської ради позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, суд прийшов до наступного. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 4 від 18 грудня 2009 року суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст. 47, 116, 118 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій" № 1009-IX від 17 листопада 2020 року, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" № 562-IX від 16 квітня 2020 року, Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" № 93-IV від 11 липня 2002 року. Частиною 6 ст. 8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" встановлено, що реорганізація юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих комітетів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється без повідомлення про неї органу, що здійснює державну реєстрацію, а також без збирання вимог кредиторів, отримання їхньої згоди. Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України від 05 лютого 2015 року № 157-VIII "Про добровільне об`єднання територіальних громад" (з врахуванням змін, внесених Законом України від 25 грудня 2015 року № 925-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" щодо особливостей державної реєстрації органів місцевого самоврядування як юридичних осіб") передбачено здійснення реорганізації відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Що ж до сільської ради головної садиби, то відносно неї здійснюється лише державна реєстрація змін до відомостей про неї, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Такі зміни вносяться державним реєстратором на підставі заяви, поданої сільським головою, обраним об`єднаною територіальною громадою, або уповноваженою ним особою. Виходячи зі змісту підпункту 4 пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" № 562-IX від 16 квітня 2020 року, в день відкриття першої сесії Михайлівської сільської ради 17 листопада 2020 року повноваження сільського голови Лубенської сільської ради [PERSON] закінчуються. Зважаючи на відсутність у новообраної Михайлівської сільської ради прав правонаступника щодо сільських рад, які увійшли до складу відповідної територіальної громади (станом на день 17 листопада 2020 року проведення її першої сесії), оформлення розпорядчих документів щодо звільнення з посад виборних осіб відбувається у сільській раді, в якій вони працювали на виборних посадах. За таких обставин сільський голова, який увійшов до складу Михайлівської територіальної громади, у свій останній день роботи як керівник мав змогу видати розпорядження про звільнення у зв`язку з припиненням повноважень на підставі підпункту 4 пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" № 562-IX від 16 квітня 2020 року, щодо себе - для здійснення розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення (днем звільнення вважається останній день роботи працівника - абзац 2 пункту 2.27 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція)) видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Отже, у день припинення своїх повноважень голови Лубенської сільської ради позивач [PERSON] згідно зі ст.ст. 47, 116 КЗпП України зобов`язана була в цей день звільнити працівників, видати працівникам сільської ради оформлені трудові книжки та виплатити всі суми, що належать їм і собі. Нормою підпункту 13 пункту 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій" № 1009-IX від 17 листопада 2020 року встановлено, що після закінчення повноважень рад, що припиняються, їхніх виконавчих комітетів, сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради, що припиняється, видані ними нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії зберігають чинність на відповідних територіях та для відповідних осіб. При цьому бюджети розформованих територіальних громад виконуються окремо до закінчення бюджетного періоду з урахуванням особливостей, встановлених підпунктами 16 і 17 цього пункту (підпункт 15 пункту 1 цього Закону). З наданих позивачем доказів вбачається, що в день припинення повноважень сільського голови 17 листопада 2020 року звільнення працівників сільської ради, вручення працівникам сільської ради трудових книжок та виплати всіх сум, що належали їм, не відбулося. Відсутні в матеріалах справи нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії щодо заборгованості працівникам і голові Лубенської сільської ради. Відсутні в матеріалах справи також звернення позивача до Михайлівської сільської ради про звільнення працівників Лубенської сільської ради, вручення їм 17 листопада 2020 року трудових книжок та виплати належних сум. Всупереч вимогам Закону сільський голова [PERSON] не припинила повноважень 17 листопада 2020 року, продовжувала виконувати обов`язки голови Лубенської сільської ради до 30 листопада 2020 року, про що зроблений запис в її трудовій книжці (а.с. 6-8). 30 листопада 2020 року [PERSON] видала розпорядження № 30 "Про припинення повноважень Лубенського сільського голови", в якому зазначені виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 10 квітня 2020 року по 30 листопада 2020 року. Таким чином, розрахунок грошової компенсації в розпорядженні сільського голови № 30 від 30 листопада 2020 року містить переплату з 17 листопада 2020 року - дня припинення повноважень сільського голови по 30 листопада 2020 року включно (а.с. 9). Бухгалтерська довідка Лубенської сільської ради всупереч розпорядженню № 30 від 30 листопада 2020 року містить дату звільнення [PERSON] 17 листопада 2020 року. В той же час в обчисленні календарних днів трудового стажу, що надає право на щорічну відпустку, в довідці зазначено 30 (тридцять) днів листопада 2020 року (а.с. 22). Свідок [PERSON] , як колишній бухгалтер Лубенської сільської ради, пояснила, що на момент звільнення [PERSON] коштів на рахунках сільської ради для проведення з нею розрахунку у відповідності до трудового законодавства не було. При цьому за наявною у неї інформацією усі працівники станом на 01 грудня 2020 року працювали, а тому і була подана до казначейської служби відповідна звітність про відсутність заборгованості перед працівниками. Доданий позивачем доказ розрахуноку середньої заробітної плати та суми відпускних коштів зроблений за повний 2020 рік, який містить 366 днів без врахування дати звільнення 17 листопада 2020 року. Дані розрахунки виконано з порушенням вимог чинної на час створення документа уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації до оформлення складу реквізитів документів ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07 квітня 2003 року без дати документа, без реєстраційного індексу документа, без підпису особи і відбитку печатки Лубенської сільської ради (а.с. 23-24). Позивачем не спростована інформація бухгалтерської довідки Михайлівської сільської ради № 1 від 23 червня 2021 року із додатку до заперечення на відповідь щодо відзиву на заяву про збільшення позовних вимог від 23 червня 2021 року про те, що під час передачі бухгалтерських справ Лубенської сільської ради до відділу бухгалтерського обліку, звітності, економічного розвитку та господарської діяльності виконавчого комітету Михайлівської сільської ради кредиторська заборгованість по заробітній платі, в тому числі компенсація за невикористану відпустку, була відсутня, що підтверджується розрахунково-платіжними відомостями Лубенської сільської ради. Заборгованості по заробітній платі, виплаті відпускних та компенсації за невикористану відпустку Лубенською сільською радою передано не було для подальшої їх виплати виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради. Крім того, будь-які інші кошти, а також будь-яка кредиторська заборгованість від Лубенської сільської ради, згідно передавального акту від 21 січня 2021 року до Михайлівської сільської ради не передавалась (а.с. 65). Суд вважає необґрунтованими доводи позивача стосовно правомірності розпорядження № 30 від 30 листопада 2020 року. Законність набуття легітимності вказаного розпорядження поєднується з додержанням засад правового порядку, відповідно до яких органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, на час прийняття розпорядження "Про припинення повноважень Лубенського сільського голови" № 30 від 30 листопада 2020 року відповідно до чинного законодавства України позивач не мала повноважень голови Лубенської сільської ради. Отже, вказане розпорядження не має правових наслідків. За таких обставин прийняте позивачем розпорядження № 30 від 30 листопада 2020 року та внесений запис в трудову книжку про припинення повноважень голови Лубенської сільської ради [PERSON] не можуть бути підставою для проведення Михайлівською сільською радою виплат належних позивачу сум середньої місячної заробітної плати упродовж шести місяців та компенсації за невикористану відпустку. Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення на її користь з Михайлівської сільської ради 64124,32 грн. середньомісячної заробітної плати за шестимісячий термін після звільнення, 30141,16 грн. компенсації за невикористану відпустку при звільненні, 10000,00 грн. моральної шкоди недоведеними та непідтвердженими належними доказами, такими, що не підлягають задоволенню, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог, зокрема, з тих підстав, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона була звільнена з посади Лубенського сільського голови 17 листопада 2020 року (розпорядження керівника установи, запис в трудовій книжці), а також достовірних розрахунків про виплату належних їй сум після звільнення. Відповідно до пункту 2.8 Інструкції № 58, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - обласним архівом. Враховуючи рішення Михайлівської сільської ради "Про початок реорганізації Лубенської сільської ради Кам`янського району" № 1-16/VIII від 18 грудня 2020 року (а.с. 66), пунктом 4 якого визначено, що Михайлівська сільська рада є правонаступником всього майна та прав Лубенської сільської ради, вимоги пункту 2.8 Інструкції, суд вважає вимоги [PERSON] щодо зобов`язання відповідача внести зміни в розпорядження Лубенської сільської ради № 30 від 30 листопада 2020 року щодо дати припинення повноважень голови Лубенської сільської ради і зробити відповідний запис в трудову книжку слід задовольнити, а в решті позовних вимог щодо стягнення на користь [PERSON] з Михайлівської сільської ради 64124,32 грн. середньомісячної заробітної плати за шестимісячний термін після звільнення з посади голови Лубенської сільської ради, 30141,16 грн. компенсації за невикористану відпустку при звільненні, 10000,00 грн. моральної шкоди - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial