Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

03 квітня 2014 року позивач - Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокоммуненерго» (далі ОКП) звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], та не вносить плату за поставлену теплову енергію, у зв'язку з чим склалася заборгованість за період з 01 червня 2003 року по 28 лютого 2014 року у сумі 13570 грн. 12 коп.. Просить стягнути з відповідача зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 2038,83 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 1219,80 грн., а всього 16828,75 грн. Ухвалою Кіровського міського суду Донецької області від 06 травня 2014 року уточнено прізвище відповідача та вірним вважається прізвище [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надано заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначено, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, а також щодо відсутності заперечень проти заочного рішення. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, заява про розгляд справи за відсутності або повідомлення про причини неявки до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги, зокрема за послуги з теплопостачання нараховується за затвердженими тарифами. Відповідно до ст.1 Закону України "Про теплопостачання" від 2 червня 2005 року N 2633-IV, споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У відповідності до ч.6 ст.19 цього ж Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою : [ADDRESS], тобто є споживачем теплової енергії. (а.с.4) Позивач надавав послуги теплопостачання на вищевказаний будинок, у даному випадку, є виробником послуг. Згідно наданої позивачем копії особового рахунку заборгованість з поставленої теплової енергії за період з 01 липня 2003 року по 28 лютого 2014 року становить 13570 грн. 12 коп.(а.с.5-9) Відповідно до розрахунку, що наданий позивачем, сума інфляційних збитків становить 2038,83 грн., сума 3% річних від простроченої суми становить 1219,80 грн. (а.с.10-11) 01 вересня 2012 року сторони уклали договір № 44 про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання, за яким підприємством було надано [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості за послуги з теплопостачання, що утворилася станом на 01 вересня 2012 року в сумі 8757,16 грн. на строк 24 місяці. Договір було розірвано з 01 березня 2014 року за ініціативою позивача. (а.с.12,13). Враховуючи наведене, суд вважає, що факт несплати відповідачем послуг позивача знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, але період заборгованості є з 01 липня 2003 року по 28 лютого 2014 року, а не з 01 червня 2003 року, що підтверджено копією особового рахунку. Відповідно до ст.71 ЦК УРСР 1963 року позовна давність встановлювалася у три роки. У відповідності до ст.79 ЦК УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності переривався здійсненням зобов'язаною особою дій, які свідчать про визнання боргу. Відповідно до ст.75 ЦК УРСР 1963 року позовна давність застосовується судом незалежно від заяв сторін. При розгляді справи, суд не вважає можливим застосувати строк позовної давності щодо вимог за період з 01 липня 2003 року по 31 грудня 2003 року, оскільки відповідач укладаючи 01 вересня 2012 року договір № 44 про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання, визнав заборгованість, що виникла в сумі 8757,16 грн. станом на 01 вересня 2012 року. Зазначена заборгованість виникла за період з 01 липня 2003 року по 01 вересня 2012 року. Таким чином, відповідач здійснив дії, що свідчать про визнання боргу, а тому строк позовної давності переривався. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування заборгованості за поставлену теплову енергію за період з 01 липня 2003 року по 28 лютого 2014 року 16828 гривень 75 копійок, із них: 13570,12 грн. - основна сума заборгованості; 2038,83 грн. - сума інфляційних збитків, 1219,80 грн. - 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок, що становить мінімальний розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial