Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки. Згідно з ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2020 року вказаний позов було направлено за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області. Так, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач у справі [PERSON] , з яким позивач перебувала у фактичних сімейних відносинах. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] з 2013 року своїх обов`язків щодо виховання та утримання доньки не виконує, тобто не допомагає матеріально, педагогічно, не надає жодної трудової допомоги. Дитина весь час проживає з позивачем у справі, яка повністю забезпечує дитину та самотужки піклується про неї. За рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31.10.2013 року з [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини заробітку щомісяця до виповнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та Краматорським міським відділом виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів. Однак, з моменту відкриття виконавчого провадження відповідач жодного разу аліменти не сплачував, у звязку з чим станом на 11.02.2020 року сума заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом №2/219/3182/2013-ц від 18.11.2013 року становить 119931,35 грн. Отже, позивач зауважує, що відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання. Таким чином, у зв`язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 16 вересня 2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради про позбавлення батьківських прав, було відкрито та призначене підготовче засідання у справі (а.с. 33-35). Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08 грудня 2020 року, підготовче провадження у дійсній справі було закрито, та призначено судовий розгляд справи по суті (а.с.60-61). В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи суду не надав. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, в судове засідання не прибув, про день час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого: Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Батьками неповнолітньої [PERSON] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відомостей про реєстрацію шлюбу між сторонами по справі суду не надано. Як убачається з позовної заяви, з 2013 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, перестав піклуватися її фізичним та моральним станом не проявляє жодних інтересів щодо виховання дитини. Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 31.10.2013 року було ухвалено рішення по справі 219/8625/2013-ц про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття (а.с.15). Разом з цим, як убачається з розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] від 11.02.2020 року виданого Краматорським міським відділом виконавчої службиСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків), станом на 11.02.2020 року сума заборгованості по аліментам [PERSON] по виконавчому листу Артемівського міськрайонного суду Донецької області №2/219/3182/2013-ц від 18.11.2013 року становить 119931,35 грн. (а.с. 17). Дитина весь час проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), всі питання щодо виховання дитини вирішуються виключно позивачем без участі та підтримки відповідача. Відповідно до довідки в.о. директора «Бахмутського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 11 - багатопрофільний ліцей» Бахмутської міської ради Донецької області, від 30.01.2020 року № 57, [PERSON] , є ученицею 3-Г класу вказаного вище навчального закладу (а.с.18). Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач своїх батьківських обов`язків, не виконує належним чином. Судом не встановлено обставин того, що таке ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків зумовлено поважними причинами. Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради від 25.11.2020 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні до малолітньої дитини [PERSON] є доцільним, оскільки відповідач без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки, вихованням дитини не займається. (а.с. 65-68). Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 16 вересня 2020 позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним у виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок ) грн. 80 коп. Окрім того, місце проживання відповідача по справі зареєстровано в м. Донецьку, тобто в населеному пункті, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і поштовий зв`язок з якими відповідно відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VII (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII) учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Оскільки місце проживання відповідача у справі зареєстровано на тимчасово окупованій території, він не має офіційної електронної адреси, то про ухвалення цього рішення суд вважає необхідним повідомити його шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved