Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом, яким просив стягнути з [PERSON] шкоду в загальному у розмірі 61 697, 49 грн., з яких 8 000,00 - витрати на професійну правничу допомогу, 5000,00 грн. - витрати на проведення авто технічної експертизи, 1000,00 грн. - франшиза та судовий збір, стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» 99 000,00 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення БР №192415 від 19.10.2017 року, [PERSON] , 19 жовтня 2017 року, приблизно о 19 годин 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Subaru Legacy», державний номерний знак [NUMBER] , в районі будинку №114, по Салтівському Шосе, у м. Харкові, виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю, який рухався в попутному напрямку, перед яким не зайняв відповідне крайнє ліве положення, чим порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] позивачем у справі. Постановою від 30.05.2018 року провадження по справі № 645/4722/17 відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення. У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду з метою встановлення винної особи в судовому порядку. Також позивач звернувся до судового експерта для проведення автотехнічної експертизи, згідно висновків якої, водій автомобіля «Subaru Legacy» [PERSON] перед початком маневру лівого розвороту повинен був переконатись , що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху , також для запобігання виникнення небезпечної ситуації йому слід було виконуючи маневр лівого розвороту дати дорогу автомобілю SUZUKIGRANDVITARA під керуванням [PERSON] . Таким чином, [PERSON] мав технічну можливість запобігти ДТП. Виходячи з проведеного дослідження не підставі вихідних даних, з технічної точки зору , оскільки водій автомобілю SUZUKIGRANDVITARA [PERSON] не мав технічної можливості запобігти ДТП, то слід дійти висновку, що в даній дорожній обстановці , в його діях невідповідностей вимогам ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, не вбачається. Причиною настання ДТП, з технічної точки зору, є наступні обставини : невідповідність дій водія автомобілю «SUBARULEGACY» [PERSON] вимогам п.10.1, п.10.4, п.1.5,п.2.3(підпункт «д») Правил дорожнього руху України. Як стало відомо цивільна відповідальність [PERSON] згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АК/4528254 від 22.10.2016 року застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». На підставі зазначених обставин, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2019 позов прийнято до розгляду провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, не скористався, відзиву на позовну заяву не надав. 13.05.2019 від позивача та представника відповідача 2 - ПрАТ «Страхова група «ТАС»» надійшла заява про затвердження мирової угоди. Ухвалою від 16.09.2019 року судом відмовлено в затверджені мирової угоди, укладеної 13.05.2019р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» в особі директора юридичного департаменту [PERSON] . В судове засідання, призначене на 07.10.2020 позивач та його представник, адвокат Мосейчук А.М., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, не з`явились. Через канцелярію суду представником позивача надана заява про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та винести рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву у справі не скористався, в судове засідання неодноразово викликався, проте не з`явився, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, передбачено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Представник відповідача -2 ПрАТ «Страхова група «ТАС»» Українець В.Б., який діє на підставі довіреності, до судового засідання, призначеного на 07.10.2020 не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, якою просив розглянути дану справу за його відсутності, ухвалити законне та обґрунтоване рішення з урахуванням досягнутої між позивачем та відповідачем ПрАТ «Страхова група «ТАС»» згоди про добровільне врегулювання спору. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в загальному у розмірі 61 697, 49 грн., з яких 8 000,00 витрат на професійну правничу допомогу, 5000,00 грн. витрати на проведення авто технічної експертизи судовим експертом [PERSON] , 1000,00 грн. франшизи та судовий збір, стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» 99 000,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.05.2018, яка набрала законної сили 10.07.2018, згідно протоколу про адміністративне правопорушення БР №192415 від 19.10.2017 року, [PERSON] , 19 жовтня 2017 року, приблизно о 19 годин 30 хвилин, керуючи автомобілем марки „Subaru Legacy", державний номерний знак [NUMBER] , в районі будинку №114, по Салтівському Шосе, у м.Харкові, виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю, який рухався в попутному напрямку, перед яким не зайняв відповідне крайнє ліве положення, чим порушив п. 10.5 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В рамках розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] проведена комісійна судова автотехнічна експертиза №24017/8513 від 13 квітня 2018 року, згідно висновків якої, в даній дорожній обстановці водій автомобіля „Subaru Legacy" [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.9.2 «б», 9.4, 10.1, 10.4 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія визначалась шляхом виконання ним вимог п.п.10.1, 10.3 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Subaru Legacy» [PERSON] визначалися шляхом виконання ним вимог п.п.10.1 та 10.4.ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Subaru Legacy» [PERSON] не відповідали вимогам п.п.10.1 та 10.4.ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Якщо перед виконанням маневру лівого повороту на автомобілі «Subaru Legacy» не був увімкнений сигнал лівого повороту, як зазначає водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» [PERSON] , то дії автомобіля «Subaru Legacy» [PERSON] , також не відповідали вимогам п.п.9.2 б, 9.4. ПДР України, однак з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП не знаходились. Також надано два варіанти згідно пояснень обох водіїв. 1й варіант, згідно пояснень водія автомобіля Subaru Legacy» [PERSON] , в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» [PERSON] „ повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.10.1, 12.3, 12.4,12.9б ПДР України. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» [PERSON] при обраній швидкості руху мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для його подальшого руху, без застосування маневру ліворуч, тобто шляхом виконання ним вимог п.п.10.1 та 12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» [PERSON] не відповідали вимогам п.п.10.1 та 12.3 ПДР України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» [PERSON] не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9б ПДР України, однак, дані невідповідності не знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. 2й варіант, згідно пояснень водія автомобіля«Suzuki Grand Vitara» [PERSON] , в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» [PERSON] „ повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.10.1, та 12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» [PERSON] при обраній швидкості руху та прямолінійному русі не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для його подальшого руху, без застосування маневру ліворуч, тобто шляхом виконання ним вимог п.п.10.1 та 12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Даною постановою суду від 30.05.2018 року провадження по справі № 645/4722/17 відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення. Згідно експертного висновку №7/19 від 31.01.2019 року , проведеного судовим експертом [PERSON] водій автомобіля «SUBARULEGACY», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] перед початком маневру лівого розвороту повинен був переконатись , що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху , також для запобігання виникнення небезпечної ситуації йому слід було виконуючи маневр лівого розвороту дати дорогу автомобілю «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак [NUMBER] керуванням [PERSON] . Таким чином, [PERSON] мав технічну можливість запобігти ДТП. Виходячи з проведеного дослідження на підставі вихідних даних, з технічної точки зору, оскільки водій автомобілю «Suzuki Grand Vitara» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості запобігти ДТП, то слід дійти висновку, що в даній дорожній обстановці , в його діях невідповідностей вимогам ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, не вбачається. Причиною настання ДТП, з технічної точки зору, є наступні обставини : невідповідність дій водія автомобілю «SUBARULEGACY» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] вимогам п.10.1, п.10.4, п.1.5,п.2.3(підпункт «д») Правил дорожнього руху України. Цивільна відповідальність [PERSON] згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів № АК/4528254 від 22.10.2016 року застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС»». Як вбачається з висновку, складеного СОД ТОВ «Клевер Експерт» (сертифікат оціночної діяльності №338/16 від 22.04.2016р.). від 08.11.2017, вартість матеріального збитку № 82/010-17 заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак [NUMBER] становить 273 073,38 грн. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку № 82/010-17/1 заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак [NUMBER] ринкова вартість автомобіля з урахуванням аварійних пошкоджень становить 125 375,89(сто двадцять п`ять тисяч триста сімдесят п`ять гривень 98 коп.) Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого об`єкта, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача [PERSON] , який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено в ході судового розгляду, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі зазначених витрат позивача - в межах різниці між ринковою вартістю колісного транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак [NUMBER] до ДТП та вартістю автомобіля «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням аварійних пошкоджень пілся ДТП, зокрема: 273 073,38 - 125 375,89, що дорівнює 147 697,49 грн.- 99 000,00 (розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхової групи «ТАС»). Розмір франшизи становить 1 000,00 (одна тисяча грн. 00 коп.), яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Також підлягають стягненню витрати [PERSON] на складання експертного висновку №7/19 від 31.01.2019 року у зв`язку із залученням судового експерта [PERSON] в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується квитанцією від 20.12.2018 року. Стосовно вимоги позивача про стягнення понесених судових витрат, що складають витрати на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. Судом встановлено, що між [PERSON] та адвокатським бюро «Мосейчук та Партнери»(свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1575 від 04.11.2016 року) укладено договір про надання правової допомоги від 20.12.2017. Згідно додаткової угоди між адвокатським бюро «Мосейчук та Партнери» та [PERSON] ціна за договором становить 8000,00 (вісім тисяч гривень). Згідно акту виконаних робіт між адвокатським бюро «Мосейчук та Партнери» та [PERSON] роботу за договором про надання правової допомоги від 20.12.2017 виконано в повному обсязі та сплачено на розрахунковий рахунок адвокатського бюро «Мосейчук та Партнери» 8000,00 грн. Проте, дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що такі витрати ним понесені, зокрема в матеріалах справи відсутні квитанція про оплату послуг адвоката. У відповідності до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial