Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], який у подальшому уточнив та просив: витребувати у відповідача на його користь для прийняття у спадщину квартиру [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 09.09.1998 року. 16.01.1999 року [PERSON] видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], на ім'я [PERSON] з правом розпорядження всім його майном, зокрема укладати будь-які угоди. 05.02.1999 року на підставі цієї довіреності [PERSON] уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON], який було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 11.01.2000 року [PERSON], від імені якого за довіреністю діяв [PERSON], уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] В подальшому право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.08.2001 року визнано недійсною угоду-довіреність, яка булла посвідчена 16.01.1999 року приватним нотаріусом [PERSON], № по р. 2-99, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] користуватися та розпоряджатися всім належним йому майном, оскільки відповідно до акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 305 від 11.06.2001 року [PERSON] виявляє ознаки душевного захворювання, не може та на момент підписання довіреності, тобто на 16.01.1999 року, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.07.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.10.2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 05.02.1999 року, укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий № 243. 07.05.2012 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на квартиру [ADDRESS]. Позивач, є братом померлого і єдиним спадкоємцем за законом, прийняв спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Посилаючись на те, що спірна квартира вибула з володіння [PERSON] поза його волею і це встановлено судовим рішенням, тобто відповідач володіє квартирою безпідставно, просив позов задовольнити та: витребувати у [PERSON] на його користь для прийняття у спадщину квартиру [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за відповідачем; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, що зазначені у позовній заяві, та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] протии задоволення позову заперечував. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS], позивач ніколи не був власником спірної квартири, тому не має права на витребуваня майна від добросовісного набувача, тобто відповідача у справі. Третя особа Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора явку свого представника у судове засідання не забезпечила, наддала заяву, у який просила розглядати справу за відстутності її представника, рішення ухвалити згідно діючого законодавства. Третя особа Харківська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи булла повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи і надані докази, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON], який помер [INFO] року. /а.с. 14/ Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - квартира [ADDRESS], та 07 листопада 2012 року року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу. [PERSON] як єдиний спадкоємець (другої черги спадкоємців за законом - ст. 1262 ЦК України) прийняв спадщину після смерті [PERSON] /а.с. 86/ Спірну квартиру [ADDRESS] 05.02.1999 року від імені [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було продано [PERSON], який 11.01.2000 року уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] В подальшому право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.07.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.10.2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 05.02.1999 року, укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий № 243. /а.с. 56-59/ Відповідно до ст. 388 ЦК України та ст. 145 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, чинній на момент укладення договору - 11.01.2000 року), якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно з володіння власника, або особи, якій він передав майно у володіння, вибуло не з їхньої волі іншим шляхом. [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, що презюмується відповідно чинного законодавства. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав, передбачених ст.388 ЦК України, майно може бути витребувано від добросовісного набувача (який не був стороною недійсного правочину) шляхом подання віндикаційного позову. Пункт 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає можливість витребування майна із чужого незаконного володіння власником майна або його спадкоємцями. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнаня за ним права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом та витребування у відповідача на його користь по праву спадкування за законом спірної квартири підлягають задоволенню. Разом з тим, вимога про скасування державної реєстраціїправа власності на спірну квартиру за відповідачем задоволенню не підлягає, з виходячи з наступного. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-У1 (з наступними змінами) «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Розділом другим цього Закону визначено органи реєстрації прав. [PERSON] заявлено позовну вимогу про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON], разом з тим жодних обгрунтувань щодо цієї вимоги позовна заява не містить, не зазначено і орган, який, на думку позивача, повинен вчинити цю дію, та такий в якості відповідача до справи не залучався. Крім того, Верховний Суд України в п. 10 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] складає 315 грн. 34 коп.

Outcome: partial