Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, та доповнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідачки на його користь 5680,89 грн. - інфляційних витрат, 983,00 грн. - три процента річних, 3000,00 грн. - витрат на юридичну допомогу, 51180 грн. збитків із знецінення гривні у відношенні до долара США, 689,80 грн. - сплаченого судового збору за подання скарг до апеляційного та касаційного суду, а також 608,43 грн. сплаченого судового збору. На обґрунтування позову зазначив, що 06 листопада 2013 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська було винесено заочне рішення. Даним рішенням було стягнуто з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 23 970 грн. (3000 доларів США по курсу 7,99 грн. за 1 дол.) та 239 грн. 70 копійок витрат за сплату судового збору на користь [PERSON]. На виконання вище зазначеного рішення було видано виконавчий лист від 18 грудня 2013 року. 14.01.2014 року виконавчий лист разом з заявою про відкриття виконавчого провадження було здано до Дніпровського відділу державної виконавчої служби. Враховуючи ту обставину, що відповідач не погасив заборгованість та відмовляється в подальшому сплачувати борг, 06.04.2015 року він звернувся до Дніпровського районного суду з позовом про стягнення інфляційних збитків, трьох процентів річних за договором позики, стягнення різниці у курсі валют та стягнення моральної шкоди. 10.08.2015 року Дніпровським районним судом було винесено заочне рішення, яким його позовні вимоги були задоволені частково, а саме: стягнуто інфляційних збитків в розмірі 8749 грн. 05 коп. (за період з 06 листопада 2013 року дата винесення рішення та по 06 квітня 2015 року дата звернення до суду), стягнуто 3 процента річних в розмірі 1432 грн. 28 коп., 101 грн. 81 коп. - судового збору та 1174 грн. 85 коп. - витрати на правову допомогу. 27.07.2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було змінено рішення Дніпровського районного суду в частині стягнення витрат на правову допомогу з 1174 грн. 85 коп. до 1000 грн. в решті рішення залишилося без змін. Враховуючи ту обставину, що на момент звернення до суду з даним позовом відповідач і досі не сплатив йому суму боргу, він і досі зазнає збитки. Рішенням Дніпровського районного суду було стягнуто інфляційних збитків в розмірі 8749 грн. 05 коп.(за період з 06 листопада 2013 року дата винесення рішення та по 06 квітня 2015 року дата звернення до суду). Строк прострочення з моменту звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних збитків, трьох процентів річних за договором позики, стягнення різниці у курсі валют та стягнення моральної шкоди (06.04.2015) та до моменту звернення з даним позовом (17.08.2016) складає 499 днів. Три відсотка річних вираховує: 23970 грн. : 100% х 3 процента річних : 365 (днів у році) х 499 (днів прострочення) = 983,00 грн. Інфляційні витрати вираховує: 23970 грн. х 1,237 (індекс інфляції) = 29650,89 грн. Інфляційне збільшення заборгованості вираховує: 29650,89 грн. 23970 грн. = 5680,89 грн. Крім того, зазначає, що з моменту ухвалення рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська від 06.11.2013 року по справі щодо стягнення боргу за договором позики, курс долара США по відношенню до гривні стрімко зріс, так як станом на момент звернення до суду в 2013 році 3000 доларів США по курсу НБУ (7.99 грн. за 1 дол. США) складали 23970 грн., а на момент звернення до суду з даним позовом курс долара США на 17.08.2016 року (25.05 грн. за 1 дол. США) вже складав 75150 грн., тобто фактично курс зріс на 51180 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] 02.04.2013 року взяла в борг у позивача [PERSON] 3000 доларів США, які зобов'язалася повернути не пізніше 08.04.2013 року. Вказана обставина встановлена заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.11.2013 року і, відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню у цій цивільній справі. Зазначеним вище заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.11.2013 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 23970,00 грн. в рахунок погашення боргу за договором позики, а також 239,70 грн. в рахунок повернення судового збору(а.с.4-5). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.08.2015 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків, трьох процентів річних за договором позики, стягнення різниці у курсі валют та стягнення моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 8749,05 грн., три процента річних в розмірі 1432,28 грн., понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 101,81 грн. та витрати понесені позивачем на оплату правової допомоги в розмірі 1174,85 грн. (а.с.6-8). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2016 року була частково задоволена апеляційна скарга [PERSON] Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 1174,85 грн. змінено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. В іншій частині заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року залишено без змін (а.с.9-11). Як зазначено в позові і проти цього не надано заперечень відповідачем у справі, зазначені вище рішення судів відповідачем [PERSON] не виконані. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.\~\~\~\~ Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст.\~599\~- 601, 604 - 609 ЦК України. Зокрема, згідно\~ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.\~\~ Згідно зі\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов'язання та не позбавляє позичальника права вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, зокрема, відповідно ст. 625 ЦПК України стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом, до повернення боргу з часу поза межами періоду, за який вони стягнуті рішенням у іншій справі. Виходячи з принципу диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд розраховує суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення грошового зобов'язання з 06.04.2015 року по 17.08.2016 року, як про це вказано в позові. Розмір простроченої суми боргу, яка була стягнута з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.11.2013 року складає 23970,00 грн., що станом на 2013 рік було еквівалентно 3000 доларів США по курсу НБУ (7.99 грн. за 1 дол. США). Період прострочення грошового зобовязання з 06.04.2015 року по 17.08.2016 року складає 499 днів. Сума трьох відсотка річних від простроченої суми за період прострочення грошового зобов'язання за вказаний період часу становить 983,00 грн., виходячи із розрахунку: 23970,00 грн. (сума простроченої заборгованості) х 3% : 365 днів х 499 днів (кількість днів прострочення виконання зобовязання) = 983,00 грн. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних збитків, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позика надана в іноземній валюті 3000 доларів США. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому, норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене в гривні. Така правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 28.03.2013 року у справі № 6-3673вов10. Враховуючи вищевикладене та те, що договір позики укладався в іноземній валюті (3000 доларів США), суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, задоволенню не підлягають. Вирішуючи справу в частині доповнених позовних вимог відносно стягнення 51180 грн. - збитків пов'язаних із знецінення гривні по відношенню до долара США, суд виходить з наступного. Частиною 2\~ст. 533 ЦК України\~встановлено, що офіційний курс валюти визначається на день платежу. Згідно\~Наказу Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. Виходячи із того, що відповідач не повернула позивачу отриману за договором позики суму коштів в іноземній валюті (доларах США), офіційний курс якої значно зріс по відношенню до національної валюти України - гривні, право позивача на отримання еквівалентної переданим доларам США суми порушене і для його відновлення останній мусить зробити витрати, які є збитками в розумінні п. 2 ч. 1\~ст. 22 ЦК України. Аналогічну правову позицію висловлено в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року у справі 6-24161ск15. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.11.2013 року було стягнуто борг в сумі 23970,00 грн., що було еквівалентно 3000,00 доларів США, а заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.08.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 8749 грн. - інфляційних втрат за прострочення грошового зобов'язання в сумі 23970,00 грн. за період з 06.11.2013 року по 06.04.2015 року (рішення в цій частині набрало законної сили). Отже збитки завдані позивачу, що визначаються курсовою різницею долара США до гривні України, необхідно вираховувати з урахуванням курсу долара США на 06.04.2015 року (дата до якої було стягнуто інфляційні втрати) та на 17.08.2016 року, як про це заявлено в позові. На 06.04.2015 року НБУ України курс долара США був встановлений на рівні 23,3047 грн. за 1 долар США. Отже сума не повернутого боргу - 3000 доларів США на 06.04.2015 року становила в еквіваленті 69914,10 грн. На 17.08.2016 року НБУ України курс долара США був встановлений на рівні 25,0593 грн. за 100 долар США. Отже сума не повернутого боргу - 3000 доларів США на 17.08.2016 року становила в еквіваленті 75177,90 грн. Таким чином завдані позивачу збитки, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 5263,80 грн. (75177,90 грн. - 69914,10 грн. = 5263,80 грн.) Відповідач не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Таким чином з відповідача на користь позивача має бути стягнуто суму трьох відсотків річних в розмірі 983,00 грн. та збитки визначені за курсовою різницею долара США відносно гривні України в розмірі грн. 5263,80 грн., а всього 6246,80 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений у справі судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, але не менше мінімальної ставки судового збору за вимогами майнового характеру встановленого Законом України "Про судовий збір". Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат позивача за надання правової допомоги у цій цивільній справі, передбачених ст. 84 ЦПК України. Судові витрати понесені у іншій цивільній справі не підлягають стягненню у цій цивільній справі.

Outcome: partial