Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У червні 2020 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , з яким вона не перебувала у шлюбі. Державна реєстрація про батька дитини проведена відповідно до ст. 126 СК України. З дня народження та на даний час, вона разом із сином проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними також зареєстрована та проживає і старша дитина, [PERSON] , [INFO] . При цьому, батько дитини разом з ними не проживає, проживає окремо, однак де саме позивачці не повідомляє. Вихованням сина, його розвитком та турботою про здоров`я займається виключно вона. Також в обґрунтування позову вказувала, що на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.04.2020 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 05 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, не зважаючи на це, відповідач жодної участі у житті дитини не приймає. Фактично весь тягар утримання дитини лежить на її плечах, в тому числі й оплата додаткових занять направлених на всебічний розвиток дитини та підготовки його до самостійного життя. Дитина навчається у 2-Г класі Чернівецької гімназії №3. Оскільки на даний час батько неодноразово погрожував їй, що забере дитину до себе жити, останнім часом декілька разів телефонував із незнайомого номеру та говорив про те, що забере дитину жити до себе, а також неодноразово погрожував їй фізичною розправою, просила суд з метою захисту прав дитини, недопущення порушення прав на проживання у звичній та спокійній для нього обстановці, з люблячими та піклуючими про нього особами, визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, за місцем її проживання. В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Від представника Служби у справах дітей Чернівецької міської ради через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. При винесенні рішення просив прийняти до уваги рішення та висновок органу опіки та піклування та вирішити спір з урахуванням принципу найкращих інтересів дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду, про причини своєї неявки суд не повідомив та не подав відповідної заяви про відкладення розгляду справи, а також відзиву на позов. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та на підставі наявних у справі доказів. При цьому, зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі та суд приходить до наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , з яким вона не перебувала у шлюбі. Державна реєстрація про батька дитини проведена відповідно до ст. 126 СК України (а.с. 9, 10). На час розгляду справи дитина проживає разом із позивачем - матір`ю по [ADDRESS] та зареєстрована за цією ж адресою, що і позивач. Даний факт підтверджується копією паспорта позивача, копією довідки про склад сім`ї та реєстрацію (а.с. 11). Дитина навчається у 2-Г класі Чернівецької гімназії №3 (а.с. 14). При цьому, батько дитини [PERSON] разом з дитиною не проживає, проживає окремо. З самого народження син проживає разом з позивачкою, його вихованням, розвитком та турботою про здоров`я займається виключно позивачка. Крім того, на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.04.2020 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 05 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.17). Крім сплати аліментів, батько сина жодної участі у житті дитини не приймає., на спростування вказано відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів суду не надано. При цьому, звертаючись до суду із вказаним позовом , [PERSON] зазначала, що останнім часом відповідач неодноразово погрожував їй, що забере дитину до себе жити, декілька разів телефонував із незнайомого номеру погрожував їй фізичною розправою, у зв`язку із чим з метою захисту прав дитини вона вимушена звернутися до суду із відповідним позовом про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, за місцем її проживання. Так, відповідно до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При цьому, ст. 161 СК України визначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом ( ч. 3 ст. 29 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (до ч. 4 ст.29 ЦК України). Таким чином, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Також слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. При цьому, відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Крім того, відповідно до ч.ч. 4,5,6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, судом вставнолено наступне. Так, як убачається із особистих письмових пояснень дитини та психологічної характеристики, наданою практичним психологом ТОВ «Студія психології та розвитку Гармонія» [PERSON] , вбачається факт проживання [PERSON] з матір`ю, його прихильність та любов до матері, добрі та доброзичливі відносити, висловлюється бажання жити разом лише з матір`ю, з малюнків вбачається, що дитина не відчуває присутність батька у своєму житті. [PERSON] самостійний, самодостатній, вихований. Значимою особою для нього є мати (а.с. 23). Згідно характеристики наданої [PERSON] , учню 2-Г класу, класоводом Гімназії №3 [PERSON] , [PERSON] характеризується позитивно. Зарекомендував себе здібним, дисциплінованим, комунікабельним, старанним учнем, акуратний, ввічливий, відповідальний, врівноважений, наполегливий, чемний, чуйний, доброзичливий, користується авторитетом серед однолітків (а.с. 15). Згідно акту опитування знайомих та сусідів вбачається, що мати хлопчика, [PERSON] , дбайлива, доброзичлива, відповідальна мати. Підтримує гарні стосунки із сусідами, завжди охайна та привітна. Проживає з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] займається вихованням сина, дбає та турбується про дитину, веде здоровий спосіб життя. [PERSON] завжди доглянутий, охайний та привітний, виглядає завжди задоволеним, відвідує школу, відвідує додаткові заняття та гуртки, мати забезпечує дитину усім необхідним для життя, навчання. [PERSON] з батьком дитини, [PERSON] , не проживає вже давно. Хлопчик висловлював побоювання, що батько може його забрати від мами, яку він дуже любить, а він цього боїться і хоче жити з мамою (а.с. 19.21). Крім того, [PERSON] працює в ШЦ «ВІАНОР» на посаді менеджера та має стабільний дохід. На роботі вона характеризується позитивно, що підтверджується довідкою та характеристикою з місця роботи (а.с. 12, 13). Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 26.05.2020 року, інформаційної довідки диспансерного відділення КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» на обліку та за психіатричною допомогою не зверталася, ознак наркозахворювань немає (а.с. 18). При цьому, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради у своєму висновку № 01/02-24/1700 від 19.08.2020 року, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , не порушуючи права батька [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною ( а.с. 48-50). За таких обставин, суд оцінивши усі наявні у справі докази, враховуючи характер спірних правовідносин, а також те, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місце проживання дитини разом із матір`ю, що в повному обсязі буде відповідати інтересам дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищевказані положення процесуального законодавства з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved