Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №б/н від 6 лютого 2014 року відповідачці [PERSON] було надано кредит в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картко», та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення укладених умов кредитного договору №б/н від 6 лютого 2014 року відповідачка [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 10.05.2019 року її заборгованість перед банком становить 25531,70 гривень, з яких 607,02 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19877,69 гривень заборгованість по пені за прострочене тіло кредиту, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1191,99 гривень штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 25531,70 гривень заборгованості за кредитним договором №б/н від 6 лютого 2014 року. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що вона заперечує проти задоволення позову та вважає, що позовні вимоги банку до неї є необгрунтованими, а також подані позивачем із спливом строків позовної давності, які вона просить застосувати, та з цих підстав позов задоволений не може бути. Позивач просить стягнути з неї 25531 гривень відсотків від основної суми заборгованості за кредитом. Тобто, позивач намагається переконати суд в тому, що з суми кредиту 500 гривень, можна нарахувати за 5,4 роки 25531 гривень відсотків (пені). Нею було виплачено суму загалом 559 гривень і в розрахунковій таблиці банку це вказано. Із наданого разом з позовом розрахунку заборгованості позивача видно, що на момент закінчення строку цієї кредитної картки за нею рахувалася прострочена заборгованість. Тому, не виконавши своїх зобов`язань на момент закінчення строку дії кредитної картки у позивача виникло право на стягнення суми боргу. Відтак, вважає, що позивач навмисно поміж завищеної необгрунтованої суми боргу 25531 гривень повністю пропустив строк позовної давності. Будь які дані про законність перевищує карти із простроченою заборгованісті чи укладення з цього приводу із відповідачем додаткової угоди, не зазначено в позові, а тому ця обставина свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності щодо суми заборгованості. Просить застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, так як надіслав до \~суду заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 6 лютого 2014 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 гривень шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанк», отримавши платіжну картку. Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого\~встановлені однією\~із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом установлено, що укладений сторонами 6 лютого 2014 року договір складається з підписаної відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом з\~Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку є Договором про надання банківських послуг. Підписана відповідачкою анкета-заява не містить відомостей про розмір грошових коштів та умови і порядок їх надання банком та повернення, а долучені позивачем до позовної заяви Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифи\~підпису відповідача не містять. Без належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті заяві зафіксованої домовленості сторін про розмір наданого кредиту, розмір та порядок сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені та штрафів за несвоєчасне виконання умов договору, надані позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських та Тарифи не є стандартною (типовою) формою кредитного договору. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №342/180/17. За таких обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» повідомив споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. А тому, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що відповідачка [PERSON] зобов`язана сплачувати нараховані банком проценти, пеню, комісію та штрафи в розмірах, наведених банком у наданому до позовної заяви розрахунку, Згідно ст..256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлений загальний трирічний строк позовної давності. За змістом ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Беручи до уваги те, що згідно наданого позивачем розрахунку відповідачка здійснила останню оплату заборгованості по кредиту 28.02.2017 року на суму 545 гривень, а позовна заява банком подана до суду 10 червня 2018 року, суд не вважає, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 607,02 гривень (прострочене тіло кредиту) заборгованості за кредитним договором №б/н від 6 лютого 2014 року, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial