Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина та додаткових витрат на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 1999 по 2014 рік, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається у Приватному вищому навчальному закладі "Київський медичний університет УАНМ" на ІІ курсі стаціонарного відділення. Син проживає разом з позивачем, потребує матеріальної допомоги. Позивачу одному важко утримувати дитину, добровільно відповідачка матеріальну допомогу не надає. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь на утримання сина аліменти у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно до закінчення навчання або до досягнення 23 років, а також стягнути з відповідачки додаткові витрати на утримання сина - ? частину додаткових витрат на навчання у розмірі 41850, 00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що відповідачка працює, але дохід її незначний, а тому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі поставить її у нестерпні умови. Також представник зазначила, що стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини діючим законодавством не передбачено. На підставі викладеного представник просила позовні вимоги задовольнити частково. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 по 2014 рік. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, що підтверджується свідоцтвом про його народження. На даний час [PERSON] навчається у Приватному вищому навчальному закладі "Київський медичний університет УАНМ" на ІІ курсі денної форми навчання на контрактній основі, період навчання - з 01.09.2015 року по 30.06.2021 року, що підтверджується Довідкою інституту. [PERSON] на даний час проживає разом з батьком (позивачем по справі), потребує матеріальної допомоги на навчання, додаткову літературу, харчування, одяг, проїзд та інші потреби. Як встановлено при розгляді справи, позивач [PERSON] на даний час не працює, доходу не має, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідачка по справі [PERSON] офіційно працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 4940, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв′язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов′язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено при розгляді справи, повнолітній [PERSON] навчається на денній формі, потребує у зв"язку з цим матеріальної допомоги, сторони не змогли дійти згоди щодо утримання повнолітнього сина, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який не працює, доходу не має, а тому не має можливості самостійно утримувати сина, а також матеріальний стан матері, яка може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює, отримує заробітну плату, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], починаючи з 01.02.2017 року і до закінчення навчання - до 30.06.2021 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні до її доходу, а саме у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім для утримання повнолітнього сина. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат, то слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов′язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вказана стаття регулює лише можливість стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, що не передбачають стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial