Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття. Неповнолітній син сторін навчається на денній формі навчання за державним замовленням у Люботинському професійному ліцеї залізничного транспорту на 1 курсі за професією «Слюсар з ремонту рухомого складу. Помічник машиніста тепловоза. Помічник машиніста елетровоза», проживає у гуртожитку, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. За таких обставин позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, проти стягнення з нього в судовому порядку аліментів на утримання неповнолітнього сина заперечує. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що матеріальну допомогу йому надають щотижня як батько, так і мати по 100 гривень кожний, продуктами харчування забезпечує мати, деякі продукти надає батько, на вихідних проживає як у матері, так і у батька. Заслухавши пояснення сторін, свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] [INFO], у графі «батько» значиться [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов'язком як матері, так в рівній мірі і батька. Сімейний кодекс України, зокрема, стаття 188, передбачає, що батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.\~Батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.\~ Відповідно до довідки (а.с.6) [PERSON] з 01.09.2015 року навчається у Люботинському професійному ліцеї залізничного транспорту на 1 курсі за професією «Слюсар з ремонту рухомого складу. Помічник машиніста тепловоза. Помічник машиніста елетровоза», проживає у гуртожитку, термін закінчення навчання 14.06.2019 року. Крім того, з довідки Люботинського профліцею (а.с.45) вбачається, що [PERSON] отримує стипендію станом на вересень місяць у розмірі 350 грн. На час розгляду справи позивач працює, отримує дохід у виді заробітної плати, середній розмір якої становить відповідно до наданих нею довідок 1777,58 грн. (а.с.43,44). Відповідно до Протоколу\~№ 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками\~\~ цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. \~\~Згідно зі ст. ст.\~1,\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Суду як джерело права. \~\~Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. \~\~Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має задовільний стан здоровя, інвалідом не являється, офіційно працевлаштований у ПАФ «Подоляка» (с.Байрак Диканського району Потавської області), відповідно до довідки про доходи від 06.10.2016 року отримує заробітну плату у середньому розмірі 2661,35 грн.(а.с.53). Крім того, відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у визначених законодавством розмірах. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Задовольняючи частково позов, суд виходить також з того, що відповідач надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 400 грн. щомісячно (як слідує з пояснень у судовому засіданні), допомагає деякими продуктами харчування, надає можливість користуватися побутовими речами, частково здійснює утримання сина на вихідних. Крім того, суд враховує також надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина з боку матері позивача по справі. З урахуванням обставин справи, приписів ст.183 СК України, суд вважає за можливе позов задовольнити частково і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/6 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, а також судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини позову. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial