Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 23 червня 2016 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] . На теперішній час сторони справи мешкають окремо, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач стверджувала, що дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що він надає кошти на утримання малолітньої доньки, переказуючи їх на картковий рахунок. З урахуванням розміру свого доходу та доходу [PERSON] відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши вступні слова сторін справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. 23 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №767 (а. с. 10). [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] (а. с. 9). Сторони справи на сьогодні проживають окремо, дитина залишались мешкати з матір`ю [PERSON] . Малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб дитини та її розвитку, не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] працевлаштований, займається підприємницькою діяльністю. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. Крім того, [PERSON] не наведено доказів на підтвердження того, що у нього є інші діти, окрім [PERSON] , а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 05 червня 2020 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 05 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн в дохід держави. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved