Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

06.09.2021 [PERSON] звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 220 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-6). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час на різних посадах: слюсарем з ремонту автомобілів, водієм БілАЗ-548, автомобіля в/п 110т, великовантажного автомобіля, автотранспортних засобів у кар`єрі, слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі «Півн.ГЗК» підпадав під вплив підвищених параметрів важкості праці та шуму, ним отримані хронічні професійні захворювання: хронічна радикулопатія S1 ліворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами М 54.1; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища зниження слуху (Іст.) (перший ст..) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Н 90.3, які, відповідно до акту розслідування від 21.04.2021, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК №2 від 08.07.2021 вперше безстроково позивачу з 29.06.2021 року було встановлено 30% втрата професійної працездатності, де також зазначено, що позивач потребує забезпечення лікарськими засобами та ВМП. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, йому важко виконувати будь-яку роботу, він відчуває біль у поперековому відділі хребта з іррадіацією в нижні кінцівки, більше в ліву, що посилюється при фізичному навантаженні та тривалій ході. Біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, загальну слабкість, швидку втомлюваність. Такий стан не дає можливості позивачу спокійно відпочивати вночі, він не може повноцінно вести звичну життєву діяльність. Для зменшення болю змушений приймати знеболювальні ліки та проходити індивідуальні програми реабілітації. Постійно відчуває себе хворою людиною, що викликає роздратованість та нервозність. Вказує, що раніше був опорою для сім`ї, а тепер сам потребує фізичної допомоги та моральної підтримки. Усі ці обмеження викликають у позивача моральні страждання. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2021 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.57). 19.10.2021 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позов разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки, а також має право на пільгове пенсійне забезпечення. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову (а.с.58-69). Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 19.07.1989 по 04.05.2021 позивач працював на ПрАТ на різних посадах: слюсарем з ремонту автомобілів, водієм БілАЗ-548, автомобіля в/п 110т, великовантажного автомобіля, автотранспортних засобів у кар`єрі, слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі, а разом більше 30 років (а.с.10-15). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21.04.2021 (а.с.16-20), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: хронічна радикулопатія S1 ліворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами М 54.1; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища зниження слуху (Іст.) (перший ст..) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Н 90.3. Позивачу вперше безстроково встановлено 30% втрати професійної працездатності, згідно висновку МСЕК від 08.07.2021, де також зазначено, що позивач потребує забезпечення лікарськими засобами та ВМП (а.с.21). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, статтею 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21.04.2021 (а.с.16-20), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: робоча поза незручна 55% часу зміни, при нормальному значенні 25% (згідно ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08.04.2014 за №248); перевищення еквівалентного рівня шуму на 2 дБА (82 дБА при ГДР 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99). Умови праці слюсаря чергового та з ремонту устаткування в карєрі, гірничотранспортного цеху №2 [PERSON] відносяться, за вмістом вмістом пилу у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму, по важкості та напруженості праці відносяться до 3 класу 1 ступеню шкідливості; по покажчикам мікроклімату - до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 30 років. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили, що узгоджується з практикою Верховного Суду України ( п.9 Постанови Пленуму від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, епікризами (а.с.21-50) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial