Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкодита просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 178 868,88 грн. в рахунок заподіяної матеріальної шкоди. В обґрунтування свої вимог зазначає, що Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 17.10.2018, [PERSON] був притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Вказує, що 31.05.2018 о 18 год. 00 хв. в м. Києві на перехресті вул. В. Литовського та вул. Ползунова, керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] , при повороті ліворуч на регульованому перехресті, не надав переваги в русі автомобілю марки «BMW» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначає, що автомобіль марки «BMW» д.н.з. [NUMBER] , належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності та відповідно до Звіту про оцінку КТЗ № 01-22/06-1 від 22.06.2018, складеного ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту КТЗ BMW 116D, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП, становить 295 775 (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 11 коп.; ринкова (дійсна) вартість КТЗ BMW 116D, реєстраційний номер [NUMBER] , без обліку аварійних пошкоджень на дату ДТП, становить 476 526 (чотириста сімдесят шість тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 75 коп.: вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ BMW 116D, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП, становить 178 868 (сто сімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 88 коп. Посилається, що внаслідок вказаної вище ДТП його автомобіль було пошкоджено та вартість матеріального збитку становить 178 868,88 грн. Вказує, що матеріали судової справи № 760/14559/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не містять жодної інформації про наявність у останнього страхового полісу про страхування цивільної відповідальності. Крім того, така інформація не була надана позивачу і самим відповідачем ні під час оформлення ДТП, ні під час розгляду адміністративного матеріалу в суді. За вказаних вище обставин, посилається, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Посилається, що за таких обставин, позивач вправі звернутися із вимогами про відшкодування заподіяної шкоди безпосередньо до винуватця ДТП. З урахуванням викладеного вище просить суд позов задовольнити. 21.02.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.03.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. 24.06.2019 позивачем було подано до суду позовну заяву у новій редакції на виконання умов ухвали суду від 07.03.2019. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.06.2019 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам та третій особі також було направлено копію позовної заяви із додатками. 30.08.2019 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. Вказує, що дійсно, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2018 (справа №760/14559/18) мене визнано винним у скоєнні ДТП, яка мала місце 31.05.2018 у м. Києві на перехресті вул. В.Липківського та вул. Ползунова, за участю автомобіля «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер [NUMBER] , під його керуванням, та автомобіля «BMW116D», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача. Зазначає, що на виконання вимог чинного законодавства України, 16.05.2018 він застрахував свою цивільно-правову відповідальність у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія Еталон», уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3878526. Стверджує, що розділом 4 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3878526 передбачено, що страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну потерплих, становить 100 000,00 грн. на одного потерпілого. Посилається, що ДТП, яка сталася 31.05.2018 з його вини, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», є страховим випадком, що в свою чергу породжує обов`язок ПрАТ «СК «Еталон» виплатити матеріальний збиток, встановлений згідно чинного законодавства України. Вказує, що постановою Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176 цс 18) при розгляді аналогічного судового спору було зроблено висновки, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована а договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176 цс 18), зроблено висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. З Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»). Зазначає, що матеріали справи №760/5369/19 не містять жодного належного доказу звернення позивача до ПрАТ «СК «Еталон» із повідомлення про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно, матеріали справи №760/5369/19 не містять обґрунтованого рішення страховика щодо розгляду заяви позивача про виплату страхового відшкодування. Стверджує, що у момент укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (в даному випадку - ПрАТ «СК «Еталон») приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на мовах, визначених саме цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилається, що відшкодування шкоди позивачу має здійснюватися ПрАТ «СК «Еталон» на підставі норм ЦК України, Закону України «Про страхування» та Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». І лише після отримання страхового відшкодування позивач мав би підстави для звернення до відповідача із вимогою про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром збитків (звісно ж в разі наявності такої різниці). Вказує, що оскільки позовні вимоги до ПрАТ «СК «Еталон» не заявляються позивачем, то вимоги до [PERSON] не підлягають задоволенню, в зв`язку з чим, суд зобов`язаний відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до п. 55.1 ст. 55 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Відповідно, будучи обізнаним про реєстраційний номер автомобіля «Nissan Qashqai» та яким відповідач керував під час ДТП, позивач мав можливість з`ясувати наявність чинного договору страхування, а також назву та адресу страховика, який його уклав. При цьому, вказує, що на виконання вимог ст. 33 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» відповідачем проінформано позивача про своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика (ПрАТ «СК «Еталон») та надано відомості про договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, на виконання п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» протягом трьох робочих днів, з дня настання ДТП, відповідач письмово надав страховику ПрАТ «СК "Еталон" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також було надано відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна Позивача, контактний телефон та його адресу. За таких обставин стверджує що ним, як винуватцем ДТП від 31.05.2018, та застрахованою особою за полісом №АМ/3878526 до Страховика - ПрАТ «СК «Еталон» було надано весь необхідний перелік документів, та виконані всі вимоги Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» для того, щоб постраждала особа, власник автомобіля «BMW 116D», реєстраційний номер [NUMBER] , мав змогу отримати страхове відшкодування. Посилається, що він є неналежними відповідачем по справі, а тому позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем не заявлялись, тому це є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача, оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Разом з цим вказує, що Звіт про оцінку КТЗ №01-22/06-1 від 22.06.2018 не містить: інформації, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); даних про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); відомостей про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки; ідентифікаційних даних КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта); показання одометра (тахографа) КТЗ; результатів візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті); відомостей про комплектність та укомплектованість КТЗ; відомостей про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; відомостей про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів рахування дефектів; переліку обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, межах яких проводилася оцінка; викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; додатків, які становлять невід`ємну частину звіту про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. Крім того, під час проведення ФОП [PERSON] огляду пошкодженого транспортного засобу «BMW 116D», реєстраційний номер [NUMBER] , не було забезпечено дотримання вимог п. 5.2 Методики, зокрема, не було забезпечено виклику замовником цього огляду зацікавлених осіб, зокрема, іншого учасника ДТП (Відповідача). Таким чином, на думку відповідача, вищезазначені факти ставлять під сумнів правомірність наданих доказів Позивачем на підтвердження матеріальної шкоди у розмірі 178 868,88 грн., та відповідно не можуть бути прийняті судом до уваги в якості належного підтвердження розміру завданих матеріальних збитків. Зазначає, що при зверненні до суду позивачем не надано жодного доказу на підтвердження права стягнення матеріальних збитків на свою користь, тобто не доведено майнового інтересу щодо автомобіля «BMW116D», реєстраційний номер [NUMBER] , як то свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З урахуванням викладеного вище просить суд відмовити у задоволенні позову. 09.10.2019 року відповідачем було подано до суду клопотання про доручення до матеріалів справи доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2019 року розгляд справи було призначено у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. 07.10.2020 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] було подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва яка занесена до протоколу судового засідання від 02.02.2021 року було частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи ПрАТ «СК «Еталон». У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову. У судове засідання позивач та його представник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Представником позивача адвокатом Студзінським М.А. вчетверте подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із неможливістю його явки у судове засідання через зайнятість у іншому процесі, з огляду на що, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У судове засідання призначене на 11.03.2020 позивач та його представник не з`явилися у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 17.06.2020. У судовому засіданні 17.06.2020 позивачем [PERSON] було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неявкою його представника, внаслідок чого розгляд справи було відкладено на 07.10.2020. У судові засідання призначенні на 07.10.2020 та 17.11.2020 представник позивача не з`являвся та розгляд справи було відкладено на 02.02.2021 . У судовому засіданні 02.02.2021 представником позивача [PERSON] було заявлено клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, яке було частково задоволено судом у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 08.04.2021. У судові засідання призначені на 08.04.2021 та 13.07.2021 позивач та його представник не з`являлися, а тому розгляд справи було відкладено на 26.10.2021. Таким чином вбачається, що позивач та його представник не з`явилися у третє поспіль судове засідання, доказів на підтвердження зайнятості адвоката у інших процесах, які зазначені у клопотаннях про відкладення адвокатом до суду жодного разу не надано, а тому суд вважає причини неявки викладенні у клопотанні від 26.10.2021 неповажними. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання суду не повідомив. З урахуванням викладеного вище, належного повідомлення позивача, його представника та представника третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка позивача та його предстаника не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення предстаника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2018 встановлено, що [PERSON] 31.05.2018 року о 18 год. 00 хв. в м. Києві на перехресті вул. Липківського та вул. Ползунова, керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] , при повороті ліворуч на регульованому перехресті, не надав переваги в русі автомобілю марки «BMW116D» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Даною постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2018 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у вказаній вище ДТП є встановленими. Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ 01-22/06-1 від 22.06.2018 складного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ BMW 116D, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП, становить 178 868,88 грн. (а.с. 10-11). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон», що підтверджується копією полісу № АМ/3878526 (а.с. 48). Страхова сума за шкоду завдану майну за даним полісом становить 100 000,00 грн., розмір франшизи - 0. Та обставина, що відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» позивачем не спростовано. Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи ПрАТ "СК Уніка" 26.06.2018 на корить потерпілого було відшкодовано 100 000,00 грн. на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту "Пряме врегулювання" № 370011/4640/0000190 від 06.05.2018. Проте, вказані обставини, позивачем не були повідомлені суду, як і не було вказано у поданому позові. Таким чином, сума непокритої матеріальної шкоди позивача у розмірі 178 868, 88 грн. є недоведеною та з урахування вказаної вище виплати є очевидно, що вона охоплюється лімітом відповідальності страховика відповідача. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Таким чином вбачається, що вимогу про відшкодування шкоди має бути заявлено до страховика ПрАТ «СК «Еталон», а у разі перевищення ліміту відповідальності страховика розміром завданої шкоди у відповідача залишається обов`язок відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/3878526 від 16.05.2018, то, у даному випадку, позивач мав самостійно звернутись до ПрАТ «СК «Еталон»» про виплату страхового відшкодування за полісом, а у разі не покриття сумою страхової виплати матеріального збитку чи відмови у виплаті такого відшкодування, пред`явити вимогу до відповідача про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Разом з тим, доказів звернення позивача до ПрАТ «СК «Еталон» з метою виплати страхового відшкодування та /чи відмови у такій виплаті, позивачем не надано та матеріали справи не містять. Крім того, доказів того, що можливість стягнення страхового відшкодування у ПрАТ "СК "Еталон" в силу закону втрачена позивачем, останній також не надано. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у позивача можливість пред"явити вимогу до страховика відповідача не вичерпана , оскільки доказів протилежного останнім не надано. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За вказаних вище обставин та аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, як передчасного.

Outcome: dismissed