Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

28 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Так, на підставі рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, а також вирішено стягувати з позивача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частин усіх видів його заробітку, доходу до досягнення дитиною повноліття, на виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист від 31.03.2010 року. Рішенням Фастівського міськрайонного суду 1303.2017 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON]. Позивач вказує, що діти зареєстровані та проживають разом з ним, повністю перебувають на його утриманні, мати разом з ними не проживає. Виходячи з викладеного, позивач просить суду припинити починаючи з дня подачі позову стягнення з нього аліменти по рішенню Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року по цивільній справі №2-121/2010; раніше виданий Гайворонським районним судом Кіровоградської області виконавчий лист від 31.03.2010 року визнати таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн. починаючи з дня звернення до суду (28 березня 2018 року) і до повноліття дітей. 30 березня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення виявлених судом недоліків. 13 квітня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 10.05.2018 року. Відповідачем відзив на позовну заяву зі всіма доказами, що підтверджують заперечення, не наданий. Судові засідання 10.05.2018 року та 30.05.2018 року відкладались у зв'язку з невчиненням повного обсягу процесуальних дій, які необхідно провести в підготовчому провадженні. Ухвалою суду від 11.06.2018 року закрито підготовче провадження по справі та розпочато судовий розгляд. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним, просили позов задовольнити. Відповідач, яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, а саме за допомогою офіційного веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет www.court.gov.ua, шляхом публікування оголошення про її виклик до суду, в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів, що відповідає положенням п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.12.2008 року виконкомом Яхнівської сільської ради Фастівського району Київської області, [INFO] року народився [PERSON], батьками записані [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21.02.2011 року виконавчим комітетом Яхнівської сільської ради Фастівського району Київської області, [INFO] року народився [PERSON], батьками записані [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Крім того, як вбачається із зазначеного вище рішення Гайворонського суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року, під час вирішення питання про розірвання шлюб, також було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частин всіх видів його заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2010 року й стягувати до повноліття дитини, тобто до 01.12.2026 року /а.с.9/. Разом з тим, рішенням Фатівського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішення вступило в законну силу 31.08.2017 року /а.с.9-11/. Згідно довідок №02-28-312 від 25.10.2016 року, № 02-27/40 від 21.02.2018 року та № 02-27/177 від 29.05.2018 року, виданих Яхнівською сільською радою Фастівського району Київської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] з сім'єю: сином [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO] Діти знаходяться на утриманні батька. Мати дітей [PERSON] з сім'єю не проживає /а.с.12,13,61/. Відповідно до довідки Яхнівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів - дитячий садок» Фастівської районної ради Київської області від 28.03.2018 року за № 31, у вказаному навчальному закладі навчаються [PERSON] та [PERSON]. Батько приділяє належну увагу вихованню своїх дітей, цікавиться навчанням, приймає активну участь у житті школи. Мати [PERSON] до школи жодного разу не з'являлась /а.с.14/. Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов рожини [PERSON], який проживає в [ADDRESS], умови проживання родини [PERSON] та його неповнолітніх дітей задовільні /а.с.15/. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога відображена у ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з липня 2014 року відповідачка не проживає зі своїми дітьми, позбавлена батьківських прав відносно них, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів. Крім того, мати також зобов'язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття відповідно до ст.180 СК України. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дітей, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом враховується, що діти проживає разом із позивачем, [PERSON] є працездатною особою, інформації про її заробіток, як і заперечень щодо визначеного позивачем розміру аліментів суду не надано. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Отже, прожитковим мінімумом визначається мінімальний розмір матеріального забезпечення дитини. Виходячи з положень статті 141 СК України (що мати, батько мають рівні обов'язки щодо дитини), для забезпечення дітей прожитковим мінімумом батьки мають рівними частками брати участь в матеріальному утриманні дитини, тобто кожен з батьків дитини має мінімально сплачувати аліменти в розмірі 972 грн. на одну дитину. Разом з тим, суд зазначає, що даний розмір є лише мінімальним, тобто суд може визначити розмір і в більшій сумі. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти в сумі 2500,00 грн. на утримання двох дітей, при цьому заперечень щодо такого розміру, як зазначалось, від відповідача не надходило. Отже, на думку суду, щомісячне утримання дітей в розмірі 2500 грн. буде достатнім розміром для повноцінного розвитку дітей. Разом з тим, вимога позивача про визнання виконавчого листа, виданого Гайворонським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] аліментів таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає, оскільки вирішення цього питання відбувається в порядку, передбаченому ст.432 ЦПК України. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з позовною заявою в частині стягнення аліментів, а також стягнути з відповідачки 704,80 грн. на користь позивача за вимогу про припинення стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: partial