Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

03.02.2020\~ [PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до\~відповідача про\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні,\~компенсації втрати\~частини заробітної\~плати та завданої моральної шкоди. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що у\~період з\~05.01.2004\~по 13.07.2017\~року перебував\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем,\~працював на\~підприємстві на\~посаді слюсара-ремонтника.\~Наказом №\~35-К/тр\~від 13.07.2017\~позивач був\~звільнений з\~вказаного місця\~роботи за\~угодою сторін.\~Вказує,\~що після\~звільнення відповідач\~не провів\~з ним\~остаточного розрахунку\~по заробітній\~платі,\~а саме:\~не було\~виплачено нараховану\~заробітну плату\~у повному\~обсязі та\~індексацію заробітної\~плати,\~нарахованої в\~2015\~році.\~Рішенням Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 19.03.2019\~року з\~відповідача на\~його користь\~стягнуто 19\~300,\~82\~грн.\~заборгованості по\~заробітній платі,\~64\~440,\~20\~грн.\~середнього заробітку за час\~затримки розрахунку при\~звільненні за\~період з\~14.07.2017\~по 08.01.2019\~року,\~2\~283,\~96\~грн.\~компенсації втрати\~частини заробітної\~плати.\~Посилаючись на\~те,\~що з\~вини власника\~належний до\~сплати розрахунок\~з ним\~не було\~проведено,\~просить стягнути\~з відповідача\~34\~632,\~30\~грн.\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 09.01.2019\~по 29.10.2019\~року,\~652,\~56\~грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Крім того, просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Обгрунтовуючи факт завдання йому відповідачем моральної шкоди в зазначеному розмірі, вказує, що порушення відповідачем законних прав на отримання заробітної плати завдало йому моральних та фізичних страждань, приниження честі, гідності ігноруванням його прав, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родичів, що негативно вплинуло на стан здоров`я. Враховуючи наведене,\~просить суд,\~стягнути з\~відповідача в\~його користь\~середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільнені\~в сумі\~34\~632,\~30\~грн.,\~компенсацію втрати\~частини заробітної\~плати в\~розмірі 652,\~56\~грн.,\~5000\~грн. моральної шкоди; стягнути понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред`явлений позов не подавав. \~Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. \~Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] у період з 05 січня 2004 року по 13 липня 2017 року працював в Державному підприємстві «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» на посаді слюсара-ремонтника 4 розряду. В подальшому [PERSON] присвоєно п`ятий розряд слюсара-ремонтника. Даний факт підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с 6-8). Відповідно до наказу №35-К/тр про звільнення від 13.07.2017 [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою двох сторін. Згідно з частиною 1 статті 47 Кодексу КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша\~статті 117 КЗпП України). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто 19 300, 82 грн. заборгованості по заробітній платі, 64 440, 20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.07.2017 по 08.01.2019 року, 2 283, 96 грн. компенсації втрати частини заробітної плати. Оскільки з вини відповідача позивачу не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені\~ст.116 КЗпП України, розрахунок проведено лише 29.10.2019 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.13), останній вправі згідно\~ст. 117 КЗпП України\~вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 09.01.2019 по 29.10.2019 року. Відповідно до п.21\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Згідно з п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно наданого позивачем суду розрахунку (а.с.14) середньоденна заробітна плата позивача становить 172 грн. 30 коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача з 09.01.2019 по 29.10.2019 року включно, становить 201 робочих дні. Отже, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 34\~632, 30 грн., з розрахунку: 201 робочий день х 172,30 грн. У відповідності до\~ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону\~визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Разом із тим\~ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. З поданого позивачем розрахунку, вбачається, що розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати становить 652,56 (а. с. 15). Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» на користь позивача слід стягнути 34 632, 30 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.01.2019 по 29.10.2019 року, 652, 56 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Щодо стягнення моральної шкоди. Статтею 237-1\~КЗпП передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі\~ст. 237-1 КЗпП України\~є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об`єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є підставною, та полягає у порушенні його законних прав, що виразилось у невиплаті належних йому грошових сум нарахованої заробітної плати. Наявність такого порушення призвело до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, суд враховує період часу, протягом якого заробіток позивачеві не виплачено. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує встановлені обставини справи, характер порушення прав позивача, ступінь моральних страждань, зміни у житті та зусилля, вжиті для відновлення трудових прав, а також принципи розумності та справедливості, а тому вважає за необхідне задовольнити вимоги у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Відповідно до ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 року у справі №308/15007/15-ц вказав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 19.11.2019 року, копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1003641, копію акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 4/02 від 29.01.2020 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 29.01.2020 року. Суд зауважує, що у акті здачі-прийняття робіт (наданих послуг) детально описано характер наданих послуг, кількість годин, потрачених на їх виконання та вартість останніх. З огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 3 000,00 грн. Оскільки клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача в порядку статті 137 ЦПК України не надходило, то це виключає можливість суду самостійно (без вказаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.11.2019 року № 902/347/18. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням викладено, з відповідача на користь позивача слід стягнути 778,19 грн. судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial