Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

23 грудня 2013 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за минулий час (за останні три роки), а також стягувати їх в подальшому у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач не бере участі в утриманні малолітнього сина, який проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. [PERSON]зазначає і те, що вживала заходів щодо одержання з відповідача грошового утримання на дитину, що є підставою для стягнення аліментів за минулий період. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, який був повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2002 року по 10 вересня 2010 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копії свідоцтва про народження (а. с. 8) та довідки ДП «ЖЕК» «Верстатуніверсалмаш» за № 327 від 23.09.2013 (а. с. 6), [PERSON], який не досяг повноліття, проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК суд визначає розмір аліментів на неповнолітнього сина з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров"я та матеріальне становище дітей; - стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Враховуючи викладене та зобов'язання обох батьків відповідно до ст. 180 СК України утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, суд враховує і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров»я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Зважаючи на зазначене та на обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку щомісяця з урахуванням, що обоє батьки зобов'язані нести обов'язок утримання дитини. В частині стягнення аліментів за минулий суд відмовляє, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. З матеріалів справи вбачається, що позивач не надала доказів того, що вона вживала заходи щодо добровільної сплати аліментів, зверталася до відповідача з метою добровільної сплати аліментів, чи направляла йому будь - які листи з цього приводу, починаючи з грудня місяця 2010 року. Та обставина, що позивач утримувала дитину, не є підставою для присудження аліментів за минулий час. Надана позивачем копія рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2004 року (а. с. 4) щодо визнання безвісно відсутнім відповідача з метою вирішення питання про отримання позивачем допомоги на дитину, не є підтвердженням вживання заходів щодо одержання аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, що встановлений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial