Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] , померла мати заявника [PERSON] , по день смерті вона проживала разом із сином за адресою [ADDRESS] . Після її смерті, серед особистих речей покійної, [PERSON] виявив Державний акт на право приватної власності на землю № 430 від 26.06.1996 року, відповідно до якого померлій [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,0900 га, що розташована на території садівничого кооперативу «Селекціонер» Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області. Заповіт за життя померла не склала, чоловік та батьки спадкодавця померли, [PERSON] є сином та спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері. Однак, звернутись до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину заявник не може, так як виявив неточності у написанні прізвища матері у вищевказаному Державному акті № 430, а саме невірно зазначено прізвище матері « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », окрім того, через необізнаність у існуванні такого Акту про право власності на земельну ділянку, заявником було пропущено шестимісячний строк звернення з відповідаю заявою до нотаріуса. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з`явився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності із законом (а.с. 20). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа відповідно до ст. 4 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови №7 від 30.05.2008 р. роз`яснив, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - мати заявника, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським ВМ ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 15.03.2017 року, актовий запис № 2964 (а.с. 12). Заявник по справі - [PERSON] є сином померлої [PERSON] ,, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Портовським ЗАГС Сталінської області, актовий запис 535 (а.с. 11). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю № 430 від 26.06.1996 р. померлій [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0900 га., яка розташована на розташована на території садівничого кооперативу «Селекціонер» Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.13). Звернувшись до голови Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області з вимогою про виправлення допущеної описки, заявником було отримано відповідь № 02-27/207 від 26.03.2019 року, згідно якої до компетенції сільської ради не входить право вчиняти дії зазначені у заяві (а.с. 14). Постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 12.11.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0900 га., яка розташована на території садівничого кооперативу «Селекціонер» Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області так, як існують розбіжності в написанні прізвищ спадкодавця, так Державний акт на право власності на земельну ділянку, видано на прізвище померлої « [PERSON] », а спадкова справа заведена на підставі свідоцтва про смерть « [PERSON] » (а.с. 28-29). Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З урахуванням викладеного та те, що 16.10.2001 року Іллічівським РВ ДМУМВС України в Одеській області видано паспорт серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », [INFO] , суд вважає, що розбіжності у написанні прізвищ у вищевказаних правовстановлюючих документах є формальністю, тому позов [PERSON] в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документа є цілком обґрунтована та підлягає задоволенню. Позов [PERSON] в частині визнання додаткового строку для прийняття спадщини не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Заявником вказано, що шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, ним пропущено через те, що він не знав про існування Державного акту на право приватної власності на землю № 430 від 26.06.1996 р., згідно якого, його померлій матері - [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0900 га., яка розташована на розташована на території садівничого кооперативу «Селекціонер» Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також не заслуговують на увагу суду доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач в позові, так як виходячи зі змісту наведених вище правових приписів, правових висновків Верховного Суду України та роз`яснень, не може розглядатись як поважна причина пропуску строку, необізнаність особи про наявність спадкового майна. Єдність родинних зв`язків з урахуванням ступеню поріднення між позивачем та спадкодавцем - його матір`ю, на думку суду має виключати, що позивач на протязі свого життя до смерті матері не знав про наявність земельної ділянки в садівничому кооперативі . Відсутність у представника відповідача заперечень проти задоволення позову жодним чином не спростовує вказаних висновків суду. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити повністю у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: partial