Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Кам'янське АТП 17142» (далі - Відповідач), третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що були завдані внаслідок кримінального правопорушення, в якій просила стягнути з Відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2839,71 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй третьою особою по справі [PERSON], який перебував у трудових відносинах з Відповідачем, були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується судово-медичною експертизою. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України і ухвалою Кам'янського районного суду Черкаської області від 25 червня 2015 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та передано на поруки трудовому колективу ПрАТ «Кам'янське АТП 17142». Дана ухвала суду набрала законної сили. Розмір спричиненої матеріальної шкоди Позивач оцінювала в розмірі 2839 грн. 71 коп., які обґрунтовувала аптечними чеками, що вказують на розмір грошових коштів, витрачених Позивачем на купівлю медичних препаратів. Також, Позивач просила стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 гривень, яку обґрунтовувала негативними душевними переживаннями у зв'язку із самим фактом отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також істотною зміною свого життя. Під час судового розгляду сторона Позивача зменшила позовні вимоги та просила стягнути з Відповідача на користь Позивача тільки відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн., та 1000 грн. витрат за надання правової допомоги. Представник Відповідача та третя особа змінені позовні вимоги визнали частково, так як вважали, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у меншому розмірі. З присудженням витрат за надання правової допомоги погоджувались. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як було встановлено в судовому засіданні, 29.06.2014 року Позивачу [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження в результаті ДТП, яка сталась з вини [PERSON], який на той час працював у Відповідача. Ухвалою Кам'янського районного суду Черкаської області від 25 червня 2015 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України та передано на поруки трудовому колективу ПрАТ «Кам'янське АТП 17142». Ухвала суду набрала законної сили 05.08.2015 року. Відповідно до ст. 61 ЦПК України висновки викладені у цій ухвалі мають преюдиціарну силу для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої постановлено ухвалу з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на те, що ухвала набула законної сили, суд вважає доказаними ті обставини, що [PERSON], який перебував у трудових відносинах з Відповідачем, був винен у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Виходячи з визначених ст. ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обов'язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача - доведення відсутності своєї вини у її спричиненні. Позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 гривень, так як їй спричинено душевні страждання, які пережиті у зв'язку із самим фактом отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також істотною зміною ритму її життя, що було пов'язано з неможливістю в період лікування вести звичний спосіб життя. Вимоги [PERSON] щодо стягнення з Відповідача 50000 грн. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди суд вважає, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, за загальним правилом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З'ясувавши вказані обставини при вирішенні даного спору суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що була нанесена Позивачу, а саме те, що мав місце сам факт нанесення їй тілесних ушкоджень у протиправний спосіб, понесення у зв'язку з цим лікування та затрат на нього, а так само рівнозначно у зв'язку з цим зміну її нормального ритму життя, що також вказує не те, що Позивач понесла певні фізичні та душевні страждання у зв'язку з вищевказаними подіями. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України,розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справахпро відшкодування моральної (немайнової) шкоди"роз'яснено, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено наступне: в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, обчислюючи розмір моральної шкоди, якими доказами це підтверджується. Суд, також, бере до уваги роз'яснення викладені в п. 9 зазначеної Постанови щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо). В результаті ДТП [PERSON] були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості. Як вбачається із позовної заяви, вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовувались душевними стражданнями, яких вона зазнала та тим, що Відповідач не відшкодував завдану шкоду. Таким чином, безспірним є той факт, що Позивач в результаті ДТП зазнала, як моральних, так і інших негативних явищ, і ці фактори мають незворотній характер, а отже мають право на відшкодування моральної шкоди. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд також керується постановами Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Методичними рекомендаціями про відшкодування моральної шкоди (лист Міністерства Юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 року). Суд також приймає до уваги, що по відношенню до Позивача було вчинено злочин невеликої тяжкості, з часу його вчинення минув значний проміжок часу (понад два роки), Позивач пройшов курс лікування і Відповідач відшкодував їй затрачені кошти на це, що також повинно було позитивно відобразитись на її емоційному, фізичному та майновому стані. Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи суд вважає за необхідне та достатнє стягнути з Відповідача на користь Позивача 5000 гривень моральної шкоди, виходячи з принципів розумності та справедливості. Крім цього, суд вважає за необхідне вирішити долю судових витрат понесених під час слухання справи. Так, в початкових позовних вимогах було сформовано загальну вимогу на суму 52 839 грн. 71 коп., а в подальшому змінено вимоги до 50 000 грн. В такому разі в загальному порядку сплаті в дохід держави підлягав би судовий збір на суму 551 грн. 20 коп. Згідно розрахунку сума задоволених позовних вимог склала 10%. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються Відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з Відповідача на користь держави слід стягнути 55 грн. 12 коп. З цих же підстав з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню 100 грн. понесених витрат на правову допомогу, так як у відповідності до статті 79 ЦПК України ці витрати являються витратами, пов'язаними з розглядом справи і входять також у судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial