Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

26.03.2019 року позивач акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12007 грн. 78 коп. за договором № б/н від 11 лютого 2017 року. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 11 лютого 2017 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем своєчасно було виконано свій обов`язок надати кредитні кошти. Однак відповідачем було порушено зобов`язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 17.03.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору складає 12007 грн. 78 коп. Відповідно до ч.1\~ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 10.04.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За змістом положень ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054\~ЦК Україниза\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що 10 лютого 2017 року АТ КБ "ПриватБанк" на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Позичальник прийняв умови надання споживчого кредиту фізичним особам і зобов`язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та умов кредитування. Відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконувались та були порушені умови кредитного договору, наслідком чого стала заборгованість. Загальна сума заборгованості станом на 17.03.2019 року становить 12007 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 5590,88 грн тіло кредиту; 1442,24 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 3726,67 грн. нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 200,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи 500 грн.(фіксована частина), 547,99 грн (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). За змістом ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості банк, окрім стягнень по основних зобов`язаннях, просив стягнути неустойку: 3726,67 грн. нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 200 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи 500 грн.(фіксована частина), 547,99 грн (процентна складова). Відповідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, Позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Отже, банк за одне й те саме правопорушення передбачив подвійну відповідальність одного виду, що суперечить ст. 61 Конституції України. Вказаною статтею визначено, що ніхто не може бути притягнутий двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, вимога про стягнення штрафів в сумі 500 грн. та 547,99 грн. не ґрунтується в законі, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права АТ КБ ПриватБанк, тому слід стягти заборгованість по кредитному договору та задовольнити позов в цій частині. Також на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial