Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

10 січня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» матеріальну шкоду в сумі 73240,87 грн., моральну шкоду в сумі 4409,15 грн., з відповідача [PERSON] - моральну шкоду в сумі 1750,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 20 березня 2017 року в Саксаганському районі м. Кривого Рогу відбулася ДТП за участі транспортного засобу «Мерседес Бенц», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої позивачу були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Згідно вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.07.2017 [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців. [PERSON] є власником зазначеного транспортного засобу та його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ «Юнівес», якому 04.07.2017 позивач надав заяву про виплату страхового відшкодування за завдану шкоду здоров'ю у розмірі 95000 грн., на підтвердження чого були надані копії медичних призначень та фіскальних чеків на придбання медикаментів, копію виписки з картки стаціонарного хворого. Відповідач ПрАТ СК «Юнівес» надіслав позивачу листа, яким повідомив про прийняття рішення виплатити страхового відшкодування в термін передбачений законом. Однак, по теперішній час страховиком сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 14942,13 грн., а отже залишається невідшкодованою сума страхового відшкодування в розмірі 88183,00 грн. Крім того, страхова компанія не виплатила моральну шкоду в сумі 4409,15 грн., як це передбачено Законом. Також, позивач зазначив, що відповідачем [PERSON] було виплачено у відшкодування шкоди 2000 грн., однак, на думку позивача, відповідач повинен йому сплатити моральну шкоду, завдану внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, в сумі 1750 грн. 11 січня 2018 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позову. 23 січня 2018 року на виконання ухвали суду від 11.01.2018 в установлений термін позивачем подано виправлену позовну заяву, яка ухвалою суду від 05.02.2018 була прийнята до розгляду та відкрито провадження з призначенням підготовчого засідання на 05.03.2018. 05.03.2018 підготовче засідання було відкладено через неявку відповідачів. 21 березня 2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. 04 квітня 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 08 травня 2018 року судовий розгляд було відкладено через неявку відповідача ПрАТ «Юнівес». 07 червня 2018 року судовий розгляд відкладений через неявку учасників справи до 06 липня 2018 року. 14 червня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяві від ПрАТ «Юнівес», в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що страхове відшкодування в сумі 14230,60 грн. було розраховано відповідно наданих позивачем документально підтверджених витрат на лікування, а також розраховано моральну шкоду у розмірі 5% в сумі 711,53 грн., загалом страхова компанія виплатила страхове відшкодування в розмірі 14942,13 грн., а тому, на думку відповідача, ПрАТ «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування. Крім того, посилався та не, що відповідно до вироку суду [PERSON] відшкодував позивачу завдані збитки в сумі 2000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ СК «Юнівес» до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутності не надав. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу за відсутності сторін за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2017 року приблизно о 18 годин 55 хвилин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу на пр. Миру з боку майдану Горького в напрямку майдану Визволення рухався автомобіль «Мерседес Бенц S350L» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який в районі будинку № 22 по пр. Миру, в порушення вимог п. п. 10.1, 10.4 « Правил дорожнього руху» України, попередньо не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, почав виконувати маневр розвороту, не надавши дорогу автомобілю «Рено Кенгу» реєстраційний номер [NUMBER], який під керуванням водія [PERSON] рухався в зустрічному напрямку прямо, виїхав на смугу руху автомобіля «Рено Кенгу» та допустив з ним зіткнення. Внаслідок зіткнення автомобіль «Рено Кенгу» перекинувся та переміщуючись контактував з припаркованим біля правого краю дороги автомобілем «БМВ 530 D» реєстраційний номер [NUMBER], що стояв без водія. Автомобіль «БМВ», рухаючись за інерцією контактував з автомобілем [NUMBER], який також був припаркований біля правого краю дороги та стояв без водія. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: важкої сполученої травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому лівого мищелку основи черепу, закритої травми грудної клітини, закритих подвійних переломів 2-12 ребер праворуч, 1-го ребра ліворуч, розриву правої легені з контузією обох легень, закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, закритої травми грудної клітини, розриву печінки, розриву селезінки з подальшим її видаленням, розриву правої нирки з подальшим її видаленням, розлогі гематоми підшлункової залози в ділянках голівки та тіла, зачеревної напруженої гематоми праворуч, які ускладнились розвитком пневмотораксу ліворуч гемопневмотораксу праворуч, кровотечою в черевну порожнину, масивною крововтратою (70%), шоком. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, у вказаній ДТП (а.с. 10-12). Судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мерседес Бенц S350L» реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1509080 (а.с. 31). Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 9.3. статті 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума за шкоду, завдану життю і здоров'ю потерпілих, становить 100 000, 00 грн. на одного потерпілого. Позивач 04 липня 2017 року звернувся до страховика - ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» з метою отримання страхового відшкодування в сумі 95 000 гривень, в обґрунтування такого розміру відшкодування додано до заяви ксерокопії чеків, епікризу (а.с. 34). В своєму листі від 02.10.2017 за № 17/10/02-45 ПрАТ СК «Юнівес» інформувало [PERSON] про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, яке буде здійснено в термін, передбачений Законом (а.с. 36). Як вбачається з копії платіжного доручення № 20222 від 09.10.2017, доданої до відзиву на позовну заяву, ПрАТ «СК «Юнівес» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування на лікування та моральну шкоду в сумі 14942,13, що також підтверджується копією виписки з банківського рахунку [PERSON] (а.с. 33). Як вбачається з копії Страхового акту № ГО-6482-1/ЗП від 02.10.2017, страховою компанією було прийнято рішення про те, що страхове відшкодування підлягає сплаті, розмір виплати 14942,13 грн., а також зазначено в Акті, що кваліфікація події проводилася на підставі, зокрема розрахунку страхового відшкодування. Однак, відповідачем не надано вказаний розрахунок, і більш того, суд звертає увагу, що страховиком ні в своєму листі, ні в страховому акті не зазначено про часткове відшкодування, натомість повідомлено позивача про відшкодування страхового випадку без зазначення його суми і без надання роз'яснень, а також ні в акті, ні в листі не зазначено про розмір відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем копіями фіскальних чеків та медичних документів підтверджено заявлену позивачем суму відшкодування матеріальної шкоди в сумі 73240,87 грн. (а.с. 13-30). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» має нести обов'язок за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо відшкодування шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 24 цього Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Доводи відповідача ПрАТ СК «Юнівес» про те, що відповідно до вироку позивачу добровільно відшкодовані збитки відповідачем [PERSON], суд не бере до уваги, оскільки навіть в своїх поясненнях [PERSON] зазначив, що надавав матеріальну допомогу матері позивача в загальній сумі 2000 грн., поки [PERSON] перебував в лікарні. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки судом встановлено, що позивач проходив тривале лікування у закладі охорони здоров'я, витратив власні грошові кошти для відновлення свого здоров'я в сумі 73240,87 грн., що підтверджено відповідними доказами, суд вважає, що з відповідача ПрАТ СК «Юнівес» на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, пов'язаного з витратами позивача на лікування та з врахуванням виплаченої суми 14 942,13 грн., у розмірі 73240,87 грн. Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Ч. 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтею 26-1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до п. 3 роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили та

Outcome: partial