Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

28.02.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернувся АТ «Кредобанк» з позовною заявою до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 55 897,10 грн., з яких 42081,85 грн розмір індексу інфляції та 13 815,25 грн три відсотки річних від простроченої суми за несвоєчасне повернення боргу за Договором про надання споживчого кредиту № 1435642896702296 від 24.02.2014 року, а також судові витрати в розмірі 2102 грн. судового збору . В обґрунтування вимог посилається на те, що 10.08.2018 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) проведених відповідно до статей 6, 512, 627 Цивільного кодексу та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» та Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», змінено назву на Акціонерне товариство «Кредобанк», уклали договір про відступлення прав вимоги. Згідно Договору відступлення позивач набув право вимоги до позичальників в межах та обсязі та визначених сторонами і договором, зокрема і до [PERSON] , що підтверджується витягом з Додатку до Договору про відступлення прав вимог від 10.08.2018 року. В дотримання п. 3 Договору відступлення позивач надіслав повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, зокрема і відповідача, від 13 серпня 2018 року за № 20-34025-4662/18, яким повідомив про відступлення прав вимоги по кредитному договору та набуття позивачем вимоги по Договору про надання споживчого кредиту № 1435642896702296 від 24.02.2014 з усіма наступними змінами та доповненнями. Згідно кредитного договору укладеного 24.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Фдобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», яким на положеннях та умовах встановлених Кредитним договором надано позичальнику кредит. За користування яким відповідач зобов`язався сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених кредитним договором та комісії згідно Загальних умов кредитування. Кошти видано шляхом перерахування на рахунок позичальника. Кредитором зобов`язання щодо видачі коштів виконав в повному розмірі. Однак позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором, щодо повернення коштів та здійснення оплати за їх користування, визначені кредитним договором з усіма наступними змінами та доповненнями не виконав. Внаслідок чого станом на 13.02.2020 року існує заборгованість 153523,85 грн., з яких: 38651,35 грн. - неповернута сума кредиту, 114872,50 грн. - нараховані та не сплачені відсотки за користування коштами. За такого, відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник повинен сплатити встановлений розмір індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення , тобто з моменту закінчення строку дії договру і до подачі вказаного позову. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 11.03.2020 року, після отримання судом відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 21.01.2021 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про об`єднання справ в одне провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та 3 річних - відмовлено. 17.05.2021.2020 року до канцелярії суду надійшла від відповідача заява про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що станом на дату розгляду цієї позовної заяви в провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва перебуває справа № 490/1260/20 за позовом АТ "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим самим кредитним договором. Проте вимоги про стягнення санкцій за ст. 625 ЦК України є похідними від основних вимог про стягнення кредитної заборгованості . Так, кінцевий строк повернення заборгованості за кредитним договором настав 23.02.2017 року, в подальшому 10.08.2018 року відбулася заміна кредитора. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 490/1260/20 - позовна заява про стягнення заборгованості надійшла до суду 27.02.2020 року , отже Банком пропущено загальний трирічний строк для звернення до суду щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договром від 24.02.2014 року, а відтак і вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом також заявлені з пропуском строку позовної давності. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі , просить про задоволення позову в повному обсязі. Відповідач, повідомлений судом належним чином, в судове засідання не з`явився, доказів поважності причин неявки суду не надав, відзиву на позов не направив. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.02.2014 між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1435642896702296, відповідно до умов підпунктів 1.1 - 1.4 пункту 1 якого позичальник отримав кредит в розмірі 48443,35 грн. з кінцевим терміном погашення до 23.02.2017 та сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 36,6000 процентів річних, а в разі виникнення простроченої заборгованості 66,6 процентів річних. Детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, сторони обумовити в додатку 1 до договір про надання споживчого кредиту, що підтверджується підписом відповідача. При укладенні кредитного договору відповідач був під підпис ознайомлений також з пам`яткою при погашенні кредиту та тарифами по міжнародним платіжним карткам Visa International та MasterCard Worldwide фізичних осіб за банківським продуктом «Кредитна картка», яку особисто отримав відповідач. Договором про відступлення прав вимоги від 10.08.2018 та витягом з додатку № 1 до цього договору позивач підтвердив набуття права вимоги від ПАТ «Фідобанк» по кредитному договору № 1435642896702296 від 24.02.2014 року, позичальником за яким є [PERSON] на загальну суму 115446,09 грн., яка складається з 38651,35 грн. заборгованості по основним зобов`язанням та 76794,74 заборгованості по процентам. Про відступлення права вимоги за договором 13.08.2018 позивач на адресу відповідача направив відповідне повідомлення з вимогою погасити заборгованість. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача, в зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у відповідача виникла заборгованість станом на 13.02.2020 року в розмірі 153523,85 грн., що складається з наступного: 38 651,35 грн. - неповернута сума кредиту, 114 872,50 грн. - нараховані та не сплачені відсотки за користування коштами. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.05.2021 року у справі № 490/1260/20 позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 1435642896702296 від 24.02.2014 року в розмірі 114 782 (сто чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 1 721 (одна тисяча сімсот двадцять одна) грн. 74 коп. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поряд з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що копією договору, що підписаний сторонами, визначено остаточний термін повернення кредиту 23.02.2017 року, а позивач направив вищезазначений позов до суду 28.02.2020 року, що підтверджується відміткою Укрпошти на конверті, який наявний в матеріалах справи . Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки Банк заявив вимоги про стягнення з позичальником встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України , то такі вимоги підлягають до часткового задволення саме в межах загального трирічного строку позовної давності , а саме з 28 лютого 2017 року по 24 лютого 2020 року - враховуючи вимоги диспозитивності цивільного судочинства. Як вбачається з вищезазначеного судового рішення у справі № 490/1260/20, судом зроблено висновок, що позивачем АТ «Кредобанк» не пропущено строк позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1435642896702296 від 24.02.2014 року. Враховуючи вищевикладенне, суд не може прийняти до уваги твердження відповідача, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення позову до суду з вимогами про стягнення санкцій за ст. 625 ЦК України як похідної вимоги за основною вимогою про стягнення кредитної заборговнаості . Так як відповідач не виконав зобов`язання в строк, передбачений кредитним договором і не виконав його на час звернення до суду з вказаним позовом, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При визначенні розміру стягнення суд враховує, що оскільки рішенням суду від 21.05.2021 року встановлена заборгованість відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 114 782 грн 50 коп станом на 23.02.2017 року, то саме з цієї суми слід обраховувати 3% річних та інфляційні втрати позивача. Оскільки період прострочення грошового зобовязання стновить 1091 день ( в межах трирічного строку позвоної давності), то розмір інфляційних втрат за вказаний період становить 31 461,88 грн ( 114 782,5х 1,2741 - 114 782,50) та розмір 3% річних становить 10 300,71 грн . Поряд з цим, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме 1570,47 грн. ( 41 762,59 грн. : 55 897,10 грн. х 2102 грн.).

Outcome: partial