Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У червні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі - ПАТ «НАСК «Оранта») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 33648,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 02 липня 2018 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] укладено договір (Поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) № АМ70242500, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників (водіїв) наземного транспортного засобу «КІА Carens», державний номерний знак [NUMBER] . 09 березня 2019 року на перехресті вул. Київська з вул. Центральна в с. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «КІА Carens», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а також за ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки керуючи автомобілем перебував у стані алкогольного сп?яніння. На підставі страхового акту № ОЦВ-19-32-7371/1 від 26 червня 2019 року було сплачено потерпілій особі ПрАТ «Вишневе» страхове відшкодування в сумі 33648,00 грн. В липні 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося до [PERSON] з регресною вимогою. Домовленості щодо сплати заборгованості в досудовому порядку досягнуто не було. Посилаючись на положення п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальної власників наземних транспортних засобів» позивач просить суд стягнути його на свою користь в порядку регресу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2021 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 13 липня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача ПАТ «НАСК «Оранта» не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Відповідач в судові засідання призначені на 02 серпня 2021 року та 22 вересня 2021 року не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, шляхом надіслання судової повісти засобами поштового зв`язку за адресою: [ADDRESS] , та розміщенням оголошення про виклик на сайті Оболонського районного суду м. Києва. Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, 02 липня 2018 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] укладений договір (Поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) № АМ/7024250, із забезпеченням транспортного засобу «КІА Carens», державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 5). 09 березня 2021 року о 01.00 год. на перехресті вул. Київська з вул. Центральна в с. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «КІА Carens», державний номерний знак [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку. В подальшому автомобіль «КІА Carens», державний номерний знак [NUMBER] зіткнувся з бетонною огорожею домоволодіння по [ADDRESS] . Під час ДТП транспортні засоби та бетонна огорожа отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п. 2.9 А, 12.1, 2.3 Б Правил дорожнього руху України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді за ст. 124 КУпАП, а також за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння. (а.с. 7). 07 травня 2019 року ПрАТ «Вишневе», як особі генерального директора Маринчика О.В. , як власник пошкодженого майна повідомило страховика ПАТ «НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду. (а.с. 12). 15 червня 2019 року ПрАТ «Вишневе», як особі генерального директора Маринчика О.В. звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування. Зі страхового акту № ОЦВ-19-32-7371/1 від 26 червня 2019 року, розрахунку страхового відшкодування від 25 червня 2019 року та платіжного доручення № 33835 від 01 липня 2019 року вбачається, що ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило страхову виплату ПрАТ «Вишневе» у сумі 33648,00грн. (а. 8,9). Між сторонами виник спір стосовно стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «НАСК «Оранта» суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, чим заподіяно майнову шкоду, який встановлений та доведений постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року. Тому, в нього виник обов`язок на підставі положення п. «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати в порядку регресу виплачену ПАТ «НАСК «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 33648,00 грн., розмір та виплата якого проведена 01 липня 2019 року на рахунок ПрАТ «Вишневе», що підтверджується платіжним дорученням № 33835 (а.с. 8). На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ПАТ «НАСК «Оранта» заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення 33648,00 грн. виплаченого страхового відшкодування, тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача в силу ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «НАСК «Оранта» понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00. (а.с. 4).

Outcome: approved