Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

22 серпня 2017 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області з Недригайлівського районного суду Сумської області надійшов для розгляду позов [PERSON] до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» в особі директора [PERSON], філії «Недригайлівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» в особі тимчасово виконуючого обовязки начальника філії [PERSON] про поновлення на роботі, виплату заборгованості по заробітній платі за період відсторонення від виконання трудових обовязків, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки та відшкодування моральної шкоди. В процесі розгляду справи до участі в справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON], [PERSON], профком первинної профспілкової організації філії «Недригайлівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України». Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, подану позивачем в процесі розгляду справи, останній просить: 1. \~ \~ \~ \~Визнати незаконними наказ № 9-к від 04 травня 2017 року директора ДП «Сумський облавтодор» «Про звільнення з роботи» за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України та наказ № 10-к від 05 травня 2017 року та поновити [PERSON] на посаді начальника філії «Недригайлівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України». 2. \~ \~ \~ \~Допустити негайне виконання рішення про поновлення [PERSON] на посаді начальника філії «Недригайлівський райавтодор», зобовязавши відповідача [PERSON] підприємство «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» скасувати накази про його звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та винести наказ про поновлення його на посаді начальника філії «Недригайлівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України». 3. \~ \~ \~ \~Визнати нечинним протокол № 3 засідання профкому первинної профспілкової організації філії «Недригайлівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» від 28 квітня 2017 року про надання згоди на звільнення [PERSON] 4. \~ \~ \~ \~Зобовязати відповідача внести зміни в запис у трудовій книжці [PERSON], вказавши наступне: «Запис № 22 від 05.05.2017 про звільнення з роботи за п. 4 ч. 1 статті 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин) вважати недійсним. Поновлено на посаді начальника філії Недригайлівський райавтодор». 5. \~ \~ \~ \~Стягнути на користь [PERSON] з Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України»: - \~ \~ \~ \~заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі за період з 01 грудня 2015 року по 28 квітня 2017 року в сумі 62027,97, грошовій компенсації за невикористані щорічні відпустки за 2012-2017 роки в сумі 28643,71 та середній заробіток за час вимушеного прогулу (станом на 31 жовтня 2018 року, за період з 29 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року за 375 робочих дні) в сумі 135183,75, а всього на загальну суму 225855 грн. 43 коп.; - \~ \~ \~ \~середню заробітну плату за час вимушеного прогулу до моменту поновлення на роботі і фактичного розрахунку; - \~ \~ \~ \~заподіяну моральну шкоду в сумі 50000 гривень. 6. \~ \~ \~ \~Стягнути на користь [PERSON] з відповідача ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» заподіяну йому моральну шкоду в сумі 100000 гривень. 7. \~ \~ \~ \~Стягнути на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень та судові витрати покласти на відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з Наказом №9-К від 04.05.2017 року позивача було звільнено з посади начальника філії «Недригайлівський райавтодор» у зв'язку прогулами без поважних причин, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Разом з тим, позивач вважає своє звільнення з займаної посади незаконним, безпідставним та таким, що було проведено відповідачем з численними порушеннями вимог трудового законодавства України та підлягає поновленні на роботі, виходячи з наступного: - \~ \~ \~ \~прогул, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, це відсутність працівника на роботі без поважних причин, а відсторонення працівника від виконання трудових обов'язків це вже є сама по собі поважна причина відсутності працівника на роботі, як приклад можна навести випадок відсторонення водія від керування автомобілем та зобов'язання його знаходитись за кермом автомобіля, тобто на робочому місці; - \~ \~ \~ \~його звільнення, в порушення ст. 43 КЗпП України, роботодавцем фактично здійснено без згоди профспілковому комітету філії, так як протокол № 3 засідання профкому від 28.04.2017 року має бути визнаний судом нікчемним, в звязку з недодержанням вимоги про участь у цьому засіданні більше половини його членів, згода була надана з ініціативи самого профспілкового комітету філії та за надання згоди на моє звільнення проголосувала лише половина його членів а голова профкому є роботодавцем що недопустимо, це рівнозначно як участь однієї особи як прокурора і захисника в судовому процесі; - \~ \~ \~ \~його звільнення здійснено без письмового погодження з головою правління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», як передбачено главою «Загальні положення» Посадової інструкції № 11 начальника філії «Недригайлівський райавтодор», затвердженою 19 лютого 2008 року; - \~ \~ \~ \~[PERSON] не був відсутній на роботі без поважних причин, 4 квітня 2017 року, він викликався до суду, а виклик до органів явка до яких є обов'язковою являється поважною причиною відсутності на роботі, також [PERSON] знаходився в судах 2 та 9 березня 2017 року а 5 квітня 2017 року і всі інші робочі дні в період з 2 березня по 5 квітня 2017 року він був на роботі, хоча не виконував ніяких трудових обов'язків з поважної причини - відсторонення роботодавцем його від посади та виконання трудових обов'язків; - \~ \~ \~ \~ саме відсторонення [PERSON] від виконання трудових обовязків роботодавцем за відсутності достатніх підстав для цього, що підтверджується рішеннями судів про зобовязання роботодавця допустити його до виконання трудових обовязків начальника філії, є поважною причиною відсутності працівника на роботі; - \~ \~ \~ \~невихід працівника на своє робоче місце в звязку з незаконним відстороненням від виконання трудових обовязків не можна вважати прогулом без поважних причин; - \~ \~ \~ \~відсутність начальника філії в робочому кабінеті, не може свідчити про його відсутність на роботі, виходячи з його посадової інструкції; - \~ \~ \~ \~акти про відсутність без поважних причин [PERSON] на роботі та доповідна записка мають бути судом визнані нікчемними та такими, що не мають юридичного значення, так як вони не складались його безпосереднім начальником - директором ДП «Сумський облавтодор», а складались членами та головою профкому філії та іншими зацікавленими у моєму звільненні особами, такі акти в період недопущення працівника до роботи взагалі складатись не можуть, для ознайомлення вони [PERSON] не надавались, та в разі відсутності його в робочому кабінеті у нього ніхто жодного разу не цікавився про причини відсутності в ньому; - \~ \~ \~ \~звільнення за прогул є видом дисциплінарного стягнення, тому роботодавець перед винесенням наказу про звільнення мав встановити, яке саме коло обовязків мав виконувати працівник та чи мав можливість їх виконати, в силу відсторонення від їх виконання, встановити чи є порушення трудових обовязків та чи є воно грубим, обставини і причини за яких його вчинено та істотності наслідків такого порушення, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обовязків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення, чого роботодавцем не здійснено; - \~ \~ \~ \~постійне знаходження в робочому кабінеті відстороненого від посади начальника чи його відсутність, без можливості виконання будь-яких трудових обов'язків, які на нього не покладались, а від тих що на нього раніше покладались він усунений роботодавцем, не може нести будь-яких негативних наслідків, що є обовязковою ознакою будь-якого дисциплінарного проступку, а за відсутності дисциплінарного проступку не може бути і дисциплінарного стягнення у виді звільнення з ініціативи роботодавця за прогул; - \~ \~ \~ \~звільнення працівника за прогул є правом, а не обов'язком роботодавця, тому при винесенні наказу директор ДП «Сумський облавтодор» мав врахувати, що [PERSON] більше 34 років добросовісно працював в дорожній галузі, мав позитивні результати своєї діяльності, неодноразово заохочувався та через 2,5 місяці ним буде досягнуто пенсійний вік, що дає право виходу на пенсію. Також, позивач зазначає, що 10 травня 2017 року рекомендованим листом без згоди [PERSON] була переслана поштою належна йому трудова книжка в якій на сторінках №№ 24 та 25 зроблений наступний запис під номером 22: «2017.05.05 Звільнено з роботи за п. 4 ч. 1 статті 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин» в.о. інсп. кадрів підпис [PERSON]. Наказ № 10-к від 05.05.2017». Як вбачається із запису в трудовій книжці, позивач звільнений не 28 квітня 2017 року на підставі наказу № 9-к від 04.05.2017, а за наказом № 10-к 5 травня 2017 року, який йому для ознайомлення не надавався та його копії йому не вручено. Такий запис у трудовій книжці та надання йому копії наказу, який не відповідає змісту та строку його звільнення, свідчить про фальсифікації, які здійснюються працівниками філії Недригайлівський райавтодор» та ДП «Сумський облавтодор» протягом 2015-2017 років, коли його спочатку двічі необґрунтовано та незаконно відсторонено від виконання трудових обовязків а потім не поновивши на посаді звільнено за прогули, яких не було. 10 травня 2017 року комісійно позивачем було передане майно яке за ним рахувалось, однак мобільні телефони комісією прийнято не було, з причин їх несправності, барсетку та обігрівач не прийнято комісією, так як нібито це не ті предмети що йому надавались, а телефонний довідник за невстановлених обставин зник з його кабінету в час коли він був відсторонений від посади. Інвентаризаційні описи ним не підписані в зв'язку з тим, що їх дата складання не відповідає фактичній передачі майна та вартість предметів, які за ним рахувались ще з початку двохтисячних років, указана без урахування їх зношування та вони фактично є в наявності, але комісією не прийняті. В день звільнення [PERSON], власник та уповноважений ним орган в порушення ст.47 КЗпП України не видав йому копію наказу №9-к від 04.05.2017 року про звільнення з роботи і не провів з ним розрахунок, у звязку з цим виникла заборгованість перед ним по заробітній платі та грошовій компенсації за невикористані щорічні відпустки за 2012-2017 роки. Директор ДП «Сумський облавтодор» з участю в.о. начальника філії «Недригайлівський райавтодор», неправомірно без поновлення [PERSON] на посаді, звільнивши з роботи за порушення трудової дисципліни - прогули, яких фактично не було, порушив ст. 149 та п. 4 ст. 40 КЗпП України, ст. 43 Конституції України та статті 1 та 5-1 Кодексу законів про працю України. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] з вини філії «Недригайлівський райавтодор» та ДП «Сумський облавтодор» не був здійснений розрахунок ні в день його звільнення 28 квітня 2017 року, ні в день винесення наказу 4 та 5 травня 2017 року), то відповідно до ст. 117 КзпП України, підприємство повинно виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, розрахунок якого він надав суду. Також, [PERSON] наводить перерахунок заборгованості по заробітній платі та заборгованості грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, з посиланням на положення Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, ст. 73 КЗпП України та Закону України «Про щорічні відпустки». Від незаконних дій відповідачів в результаті яких [PERSON] втратив роботу у нього виник депресивний стан, безсоння, болить голова, це потягло зміни його життєвих та виробничих стосунків, він знаходиться в постійних очікуваннях, переживає, нервує, відчуває дискомфорт, має пригнічений стан, це порушило його нормальні життєві зв'язки та звички, що потребує від нього додаткових зусиль для організації та влаштування його звичайною життя. В результаті не виплати йому заробітної плати він не може належним чином утримувані сім'ю та не має належних коштів для існування та лікування, так як являється інвалідом 2 групи та постійно має приймати ліки і періодично проходити курс лікування. Після неправомірного його звільнення з роботи, у нього порушились звичні ділові і особисті зв'язки, та підірваний його авторитет, престиж і ділова репутація. При цьому, його звільнення супроводжувалось поширенням чуток, що він звільнений за вчинення протиправних кримінально-караних діянь на роботі та прогулів, яких не могло бути. Такі чутки були поширені серед його підлеглих, односельців, сусідів, людей які його добре знають та поважають, але неправомірне звільнення призвело до того, що люди перестали йому довіряти, порушились його звичайні життєві, ділові та особисті зв'язки, в сім'ї також виникають непорозуміння та на ґрунті нервових переживань виникають суперечки та сімейні незлагоди. Із-за грубого порушення законодавства про працю та не виконання відповідачем трудових зобов'язань [PERSON] має поганий стан здоров'я, зіпсований настрій, порушені нормальні соціальні зв'язки з колегами по роботі, друзями, односельцями, сусідами, рідними. Порушення законодавства про працю, директором ДП «Сумський облавтодор» та в.о. начальника філії «Недригайлівський райавтодор» продовжуються з моменту відсторонення його від виконання трудових обовязків, це виразилось в невиконанні рішень судів по допущенню його до виконання трудових обовязків, не виплаті заробітної плати, позбавивши його цим засобів для існування та незаконно звільнивши за сфальшованими підставами, відповідачі продовжують грубо порушувати законодавство про працю, не виплачуючи йому заборгованості, не надаючи відповідей на його заяви і навіть довідок про розмір заробітної плати, необхідні для отримання субсидій, оформлення пенсії і і.т.п., цим вони наносять йому моральні страждання, підриваючи його авторитет, престиж та ділову репутацію. Навіть після поновлення, в даний час, його на посаді необхідні значні зусилля та тривалий час для відновлення довіри до нього з боку керівників підприємств установ і організацій та інших осіб з якими він укладав контракти, договори на виконання дорожніх робіт та підтримував інші ділові та особисті стосунки, а також потрібні, значні тривалі зусилля та тривалий час для відновлення його попереднього стану, в тому числі стану здоровя, престижу, авторитету, честі, гідності та його ділової репутації і все це потребує від нього додаткових зусиль для організації та влаштування його звичайного життя. Позивач вважає, що звільнення його з роботи і порушення його прав та гарантій як працівника призвели до значних моральних страждань, втрати засобів для існування та впевненості в завтрашньому дні, що призводить до необхідності прикладення ним додаткових зусиль по організації свого життя, у звязку з чим відповідачі повинні відшкодувати заподіяну [PERSON] моральну шкоду яку він оцінує в сумі 150 тисяч гривень, з яких 100 тисяч гривень має відшкодувати ДП «Сумський облавтодор», а 50 тисяч гривень філія «Недригайлівський райавтодор».Таким чином, згідно положень чинного законодавства України відповідач - ДП Сумський облавтодор зобовязаний поновити [PERSON] на посаді начальника філії «Недригайлівський райавтодор» та відшкодувати моральну шкоду за незаконне звільнення в сумі 100 тисяч гривень, а відповідач 2 - філія «Недригайлівський райавтодор» зобов'язаний виплатити [PERSON] заборгованість по заробітній платі і грошовій компенсації за невикористані щорічні відпустки та за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 28 квітня 2017 року, а також відшкодувати йому завдану, незаконною не виплатою заробітної плати та інших виплат чим позбавлено його засобів для існування, моральну шкоду у розмірі 50 тисяч гривень. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду свої заперечення та просив суд їх задовольнити. Відповідач ДП Сумський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», в судове засідання не зявився, в запереченні до суду від 02.11.2017 року проти позову заперечує повністю виходячи з наступного. У період з 02 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року без поважних причин працівником [PERSON] В.1. неодноразово порушено правила внутрішнього трудового розпорядку Філії «Недригайлівський райавтодор». З метою з'ясування причин відсутності працівника на робочому місці протягом робочого дня у зазначений період, ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за адресою проживання [PERSON] направлено лист від 06.04.2017р. за № 3 10 з проханням надати письмові пояснення причин відсутності на роботі. Разом з тим, 18.04.2017р. від працівника [PERSON] надійшли письмові пояснення, датовані 12.04.2017р., в яких працівник стверджує про перебування його на роботі у період з 02 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року за виключенням поважних причин, коли останній викликався повістками до суду. Проте, [PERSON] не зазначено, в які дні із запитуваного періоду він був відсутній на роботі з підстав виклику до суду, а також не надано документальне підтвердження відсутності на роботі з поважних причин. Твердження працівника про перебування на робочому місці у період з 02 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року спростовується актами відсутності працівника на роботі. Таким чином, здійснена оцінка причин порушення трудової дисципліни: відсутність працівника [PERSON] на роботі з 02 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року є прогулами без поважних причин. Статтею 43 Кодексу законів про працю України передбачено надання попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, на звільнення на підставі п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з прогулами без поважних причин. 26.04.2017р. підприємство звернулося до профспілкового комітету Недригайлівського райавтодору з поданням про надання згоди на звільнення [PERSON] із займаної посади. 28.04.2017р. листом № 866/28 профспілковий комітет Недригайлівського райавтодору повідомив, що на підставі протоколу № 3 від 28.04.2017р. погодив звільнення [PERSON] у звязку з прогулом без поважних причин. 04.05.2017 р. відповідач звернувся до ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з листом №380 від 03.05.2017 р. про погодження звільнення позивача із займаної посади. Листом № 1/13-10/879 ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» погодило звільнення останнього. Після дотримання всіх передбаченим чинним законодавством процедурних вимог, був виданий наказ № 9-К від 04.05.2017 р., відповідно якого за грубе порушення трудової дисципліни начальника філії «Недригайлівський райавтодор» [PERSON] звільнено з роботи за п.4 ч.1 ст.40 КЗпПУ за прогул без поважних причин. Представник відповідача ДП «Сумський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав заперечення надані відповідачем раніше. Відповідач філія «Недригайлівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України», в судове засідання не зявився, проте належним чином повідомлений про розгляд справи, будь яких заяв чи клопотань суду не направляв. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON], [PERSON], профком первинної профспілкової організації філії «Недригайлівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України»в судове засідання, кожен зокрема, не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про розгляд справи, будь яких клопотань чи заяв суду не направляли. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомлених відповідача та третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд прийшов до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено наступне. 19 жовтня 2006 року [PERSON] призначений в.о. начальника Філії «Недригайлівський райавтодор» дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України», а наказом № 23-К директора ДП «Сумський облавтодор» з 25 жовтня 2007 року призначений на посаду начальника філії «Недригайлівський райавтодор» (а.с.25 том1). 30 листопада 2015 року [PERSON] відсторонений від посади наказом № 139 «Про відсторонення від займаної посади» в зв'язку з неефективним використанням коштів отриманих від інших замовників та проведенням службового розслідування з означеного питання. Цим же наказом покладено тимчасове виконання обов'язків начальника філії на головного інженера [PERSON] (а.с.22 том 1). 27 липня 2016 року рішенням Апеляційного суду Сумської області постановлено усунути перешкоди у виконанні [PERSON] трудових обовязків, зобовязавши ДП «Сумський облавтодор» допустити його до виконання трудових обов'язків начальника філії «Недригайлівський райавтодор». (а.с.28 том 1). Згідно наказу № 16-к від 02 серпня 2016 року [PERSON] допущено до виконання обов'язків начальника філії «Недригайлівський райавтодор» з 02.08.2016 р.(а.с.23 том 1). Згідно наказу № 85 від 02 серпня 2016 року, [PERSON] відсторонено від займаної посади, у звязку з порушенням фінансової дисципліни, що призвело до втрат фінансових і матеріальних ресурсів та проведенням службового розслідування з означеного питання (а.с.24 том 1). Згідно листа № К-416/1п/16-08/3982 від 01.09.2016, вбачається що Управлінням Держпраці в Сумській області здійснено позапланову перевірку та встановлено, що [PERSON] неправомірно відсторонений від виконання обовязків начальника філії, чим порушено вимоги статті 46 КЗпП України. За результатами перевірки посадовою особою управління Держпраці у Сумській області внесено припис щодо усунення порушень, виявлених в ході перевірки та до керівника підприємства вжиті заходи адміністративного впливу.(а.с.41 том.1). 26 січня 2017 року рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області постановлено усунути перешкоди у виконанні [PERSON] трудових обов'язків, зобов'язавши ДП «Сумський облавтодор» допустити його до виконання трудових обовязків начальника філії «Недригайлівський райавтодор», стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» на його користь 10 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди(а.с.33-35 том 1). 09 березня 2017 року за апеляційною скаргою директора ДП «Сумський облавтодор» колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області винесено рішення, яким апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, шляхом зменшення суми моральної шкоди до 1 тисячі гривень (а.с.36-39 том 1). 14 квітня 2017 року за касаційною скаргою відповідача відкрито касаційне провадження та в клопотанні відповідача - директора ДП «Сумський облавтодор», щодо зупинення виконання рішень судів першої та апеляційної інстанції в частині допущення [PERSON] до виконання трудових обовязків, відмовлено.(а.с.40 том 1). 17 лютого 2017 року на звернення [PERSON] до директора ДП «Сумський облавтодор» [PERSON] та в.о. начальника філії «Недригайлівський райавтодор» [PERSON] щодо виплати йому, в період з 1 грудня 2015 року по 1 січня 2017 року, меншої середньої заробітної плати, чим передбачено Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та затримки у виплаті заробітної плати за січень 2017 року та здійснити перерахунок виплаченої йому заробітної плати за період з 1 грудня 2015 року по 1 січня 2017 року у відповідності до ст.ст. 2 та 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та в найкоротший термін виплатити йому в повному обсязі заборгованість по заробітній платі, а з 1 січня 2017 року здійснювати нарахування заробітної плати у відповідності до ст.ст. 2, 8 та 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», отримав відповідь від в.о. начальника філії «Недригайлівський райавтодор» [PERSON], що філія не правомочна надавати такого змісту інформацію та пропонує звернутися до ДП «Сумський облавтодор» (а.с.68, 71 том.1). На звернення [PERSON] від 17 лютого 2017 року до в.о. начальника філії «Недригайлівський райавтодор» та до директора ДП «Сумський облавтодор» щодо надання йому довідки про отриману заробітну плату за період 2012-2016 роки включно, відповіді останньому не надано (а.с.70 том 1). Згідно листа від 07 квітня 2017 року начальника ДП «Сумський облавтодор» вбачається, що [PERSON] з 2 березня по 5 квітня 2017 року був відсутній на роботі, що підтверджується складеними актами від 02.03.2017 року, 03.03.2017 року, 06.03.2017 року, 07.03.2017 року, 09.03.2017 року, 04.04.2017 року, 05.04.2017 року про відсутність на робочому місці (а.с.80-86 том 2) та вимагалось від [PERSON] надати пояснення з цього приводу (а.с.87 том.2). 12 квітня 2017 року [PERSON] надано письмові пояснення та листом на замовлення відправлено на адресу ДП «Сумський облавтодор», датовані 12.04.2017р., в яких працівник стверджує про перебування його на роботі у період з 02 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року за виключенням поважних причин, коли останній викликався повістками до суду (а.с.88 том.2). 25 квітня 2017 року відбулось зібрання всіх працівників філії «Недригайлівський райавтодор» за участю [PERSON] 28 квітня 2017 року відбулося засідання профкому з приводу розгляду подання директора ДП «Сумський облавтодор» №362 від 26.04.2017 року (а.с.89 том.2).. В ході засідання повідомлено, що [PERSON] з 02 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року без поважних причин систематично порушував правила внутрішнього трудового розпорядку був відсутній на робочому місці протягом всього робочого дня, тому вони були змушені фіксувати таке порушення трудової дисципліни. Вислухавши пояснення сторін, постановлено, надати згоду на звільнення, за п.4 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, [PERSON] «За» - 3 чол., «Проти» - 0 чол., «Утримались» - 0 чол.(а.с.90 том 2). Згідно листа від 04.05.2017 року в.о. голови правління [PERSON] вбачається, що ПАТ «ДАК Автомобільні дороги» погоджує звільнення згідно чинного законодавства [PERSON] з посади начальника філії «Недригайлівський райавтодор» за прогул без поважних причин (а.с.93 том.2). Згідно Наказу №9-К від 04.05.2017 року (надалі - Наказ) [PERSON] було звільнено з посади начальника Філії «Недригайлівський райавтодор» за прогули без поважних причин, на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Як вбачається зі змісту Наказу, підставами для звільнення позивача слугували акт про відсутність на роботі від 04.04.2017 року, акт про відсутність на роботі від 05.04.2017 року, лист [PERSON] від 12.04.2017 року та повідомлення профкому про надання згоди про звільнення від 28.04.2017 року (а.с.94 том 2). Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~"Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів"\~від 06\~листопада 1992\~року №\~9 звернено увагу судів на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП України і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці. Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до\~ст.47\~КЗпП України,\~обов'язок\~власника або\~уповноваженого ним\~органу провести\~розрахунок з\~працівником і\~видати йому\~трудову книжку. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього\~Кодексу. У\~разі звільнення\~працівника з\~ініціативи власника\~або уповноваженого\~ним органу\~він зобов'язаний\~також у\~день звільнення\~видати йому\~копію наказу\~про звільнення\~з роботи.\~В інших\~випадках звільнення\~копія наказу\~видається на\~вимогу працівника. У разі мобілізації власника - фізичної особи свої обовязки, визначені цією статтею, він повинен виконати протягом місяця після своєї демобілізації без застосування санкцій та штрафів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 своєї постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). При цьому, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.09.2017 року по справі №6-1412цс17, прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Невихід на роботу у зв'язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України. Також, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, як вже зазначалось вище, позивач обґрунтовує, що 04.04.2017 року в цей день він перебував в м. Суми на судовому засіданні в Зарічному районному суді, а 05.04.2017 року він був на роботі у філії «Недригайлівський райавтодор», однак ніяких обовязків не виконував, так як був відсторонений від виконання трудових обовязків та рішення судів про його поновлення на посаді не виконувалось директором ДП «Сумський облавтодор», наказ про допущення його до виконання трудових обовязків не видавався. В Постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~9\~від 06\~листопада 1992\~року (з подальшими змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам розяснено, що згідно зі ст.\~24\~КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням\~\~трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. Враховуючи положення зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що позивач не заперечує допущення його до виконання трудових обовязків, суд приходить до висновку про укладення трудового договору між ДП «Сумський облавтодор» та [PERSON] Про відсутність позивача на роботі без поважних причин свідчать складені відповідачем акти від 02.03.2017 року, 03.03.2017 року, 06.03.2017 року, 07.03.2017 року, 09.03.2017 року, 04.04.2017 року, 05.04.2017 року (а.с.80-86 том 2), останні з яких, зазначені в наказі як підстави для його звільнення з посади у зв'язку з прогулом без поважних причин. Письмові пояснення [PERSON], датовані 12.04.2017р., в яких останній стверджує про перебування його на роботі у період з 02 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року за виключенням поважних причин, коли останній викликався повістками до суду, спростовуються вищезазначеними актами. Крім того, [PERSON] не зазначено, в які дні із запитуваного періоду він був відсутній на роботі з підстав виклику до суду, а також не надано документальне підтвердження відсутності на роботі з поважних причин. Крім того, слід зазначити, що посилання позивача на ті обставини, що відповідачем в день звільнення не було видано йому наказу про звільнення та трудової книжки, не впливають на вирішення питання щодо законності звільнення позивача за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, а тому, з огляду на роз'яснення, які містяться в п. 18 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, вони не приймаються судом до уваги при вирішенні даної позовної вимоги. З огляду на наведене, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення своїх позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити. Щодо вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідачів суми заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2015 року по квітень 2017 року та по грошовій компенсації за невикористані щорічні відпустки за 2012-2017 роки, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.115 КЗпПУ, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з вимогами ч.1 ст. 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з матеріалів справи, 11 травня 2017 року на картку [PERSON] надійшли кошти в сумі 12112 грн. 08 коп., як розрахунок по заробітній платі у звязку з звільненням, інших коштів не надходило. Згідно заяви [PERSON] від 12 травня 2017 року директору ДП «Сумський облавтодор», в звязку з порушенням строків виплати йому заборгованості по заробітній платі та компенсаційним виплатам за невикористані відпустки, погашення заборгованості позивач просить здійснити терміново з перерахуванням на момент повного розрахунку відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленим чинним законодавством. Однак, відповідачем перерахунок не здійснено. Згідно листа Недригайлівського управління пенсійного фонду про розмір нарахованих [PERSON] після відсторонення його від посади 30 листопада 2015 року нараховано наступні виплати: в грудні 2015 року - 7494,5 грн; в січні 2016 року - 4731,95 грн; в лютому 2016 року - 5230,05 грн; в березні 2016 року - 5507,81 грн; в квітні 2016 року - 5264,07 грн; в травні 2016 року - 5020,78 грн; в червні 2016 року - 4731,95 грн; в липні 2016 року - 5479,1 грн; в серпні 2016 року - 5479,1 грн; у вересні 2016 року - 5479,1 грн; в жовтні 2016 року - 4981 грн; в листопаді 2016 року - 5479,1 грн; в грудні 2016 року - 1067,48 грн., а всього на загальну суму 65945 грн. 99 коп.(а.с.85-87 том 1). При цьому, згідно листа заступника директора ДП «Сумський облавтодор» № 06-03/47 від 26.01.2016 р., в грудні 2015 року [PERSON] нараховано заробітну плату в розмірі 7494,5 грн., з яких - заробітна плата за 7 днів - 1723,28 грн, лікарняні за 16 днів - 5377,86 грн, індексація за листопад 2015 року - 373,36 грн. та утримано 1413,96 грн. Виходячи з розрахунку заробітної плати [PERSON] за грудень 2015 року за видами виплат та розміру, а також розміри заробітних плат за період з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2016 року, вбачається, що за час відсторонення [PERSON] від посади йому нарахована та сплачена заробітна плата в меншому розмірі, чим передбачено чинним законодавством України, а за період з 1 січня по 28 квітня 2017 року неправомірно не нарахована, з урахуванням її підвищення, та до цього часу не сплачена. Відповідачем не доведено, що за вказаний період до позивача за неналежне виконання трудових обов'язків чи порушення трудової дисципліни було застосовано будь-які стягнення. У звязку\~з викладеним,\~та враховуючи\~зазначені рішення\~судів про поновлення\~[PERSON]\~на роботі,\~а також\~те,\~що наданий\~позивачем розрахунок\~відповідачем не\~спростований,\~іншого суду\~не надано,\~суд приходить\~до висновку\~що з\~Дочірнього підприємства\~«Сумський облавтодор»\~Державної акціонерної\~компанії «Автомобільні\~дороги України»\~в особі\~філії «Недригайлівський\~райавтодор» Дочірнього\~підприємства «Сумський\~облавтодор» Державної\~акціонерної компанії\~«Автомобільні дороги\~України» на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2015 року по квітень 2017 року в сумі 62027 гривень 97 коп., та по грошовій компенсації за невикористані щорічні відпустки за 2012-2017 роки в сумі 28643 гривні 71 коп., а всього на загальну суму 90671 грн. 68 коп. (а.с.14 том 1). Суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з ДП «Сумський облавтодор» перед [PERSON] за час затримки по день оплати розрахунку по заробітній платі на підставі ст. 117 КЗпП України, у звязку з необґрунтованістю, оскільки, як зазначає [PERSON], станом на 26.05.2017 року час затримки розрахунку з ним становить 17 робочих днів, при цьому [PERSON] зазначає, що ним 11.05.2017 року отримано 12112 грн. 08 коп. (а.с.9,15 том.1). Також суд відмовляє в задоволенні позову в частині щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, середній заробітній платі за час вимушеного прогулу до моменту поновлення на роботі і фактичного розрахунку, оскільки, 04.05.2017 року директором Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» видано наказ №9-к «Про звільнення з роботи [PERSON] згідно п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України», який судом визнано таким, що відповідає вимогам закону. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. У відповідності до ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі порушення законних прав працівника та у випадку, якщо таке порушення призвело до моральних страждань. При цьому, обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, оскільки позивачем не доведено протиправність дій відповідача щодо його звільнення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, беручи до уваги, недоведеність позивачем поважності причин відсутності на робочому місці, а тому, як наслідок, недоведеність обставин, що можуть слугувати для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надання належних документів на підтвердження існування заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі та недоведеність протиправність дій відповідача щодо звільнення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В силу вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 906 грн. 71 коп., а саме: щодо вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та по грошовій компенсації за невикористані щорічні відпустки (1% від 90671,68 грн.). Враховуючи наведене та

Outcome: partial