Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

29.03.2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] підприємства «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 11081,18 грн. та середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати за період з 31.01.2016 року по день ухвалення рішення суду. Вона вказала, що з 09.12.2014 року працювала на посаді сторожа охоронної служби в [PERSON] підприємстві «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод». 31.01.2016 року звільнилась з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. На день звільнення підприємство нарахувало заробітну плату, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилось. Станом на січень 2016 року заборгованість складає 11081,18 грн. Позивач, посилаючись на вимоги ст.ст.47,116 КЗпП України вказала, що її права були порушені. За порушення зазначених норм вона просить застосувати ст.117 КЗпП України у вигляді виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення суду. У судовому засіданні [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] підприємтва «Зміївський ремонтний електромеханічний завод» по довіреності [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти наявності заборгованості підприємства перед [PERSON], однак вказала, що на даний час всі рахунки КП, каса арештовані і можливості сплачувати своєчасно заробітну плату працюючим та розраховуватись зі звільненими, не має. Крім того, вважала безпідставними вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, оскільки підприємство є казеним, відноситься до державного концерну "Укроборонпром", який надає замовлення та фінансує роботи. Підприємтво є збитковим, однак не може бути ліквідовано. Зараз на замовлення військивих частин виконує певні роботи для проведення АТО, гроші надходять на рахунки, якими підприємство не розпоряджається, оскільки вони арештовані виконавчою службою. За таких обставин, вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати звільненій позивачці не має. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення позивача та представника відповідача, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з [PERSON] підприємством «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод» з 09.12.2014 року по день звільнення за власним бажанням 31.01.2016 року, працюючи сторожем, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.6) Відповідно довідок директора [PERSON] підприємства «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод» [PERSON] від 12.04.2016 року та від 18.04.2016 року, заборгованість підприємства перед [PERSON] по заробітній платі складає 11081,18 грн. Розмір середньомісячної заробітної плати складає 2419,75 грн. (а.с.14,15) Як встановлено в судовому засіданні, остаточний розрахунок при звільненні з позивачкою не було проведено. Статтею 47 ч.1 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України). В судовому засіданні встановлено, що в порушення законних прав позивача з нею не було проведено розрахунок у встановлений законом строк, не виплачувалась вчасно заробітна плата, а тому суд приходить до висновку, що права позивачки порушені. Однак, судом встановлено, що на підставі постанов державних виконавців ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області від 27.01.2015 року, від 03.08.2015 року, від 01.10.2015 року, від 29.10.2015 року, від 05.02.2016 року та від 01.03.2016 року на кошти що містяться на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту, накладено арешт. (а.с.16,17,18,19,20,21) За змістом ч.1\~ст.117 КЗпП України\~вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями\~ст. 117 КЗпП України\~обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини справи, суд за конкретних обставин, не вбачає вини підприємства з невиплати заробітної плати [PERSON], тому підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати відсутні. Згідно п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, у конкретному випадку рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць 2419,75 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави \~підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial