Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що за наказом Міністерства юстиції України було припинено шляхом ліквідації ДП "Інформаційно-ресурсний центр" та утворено Комісію з припинення підприємства. Головою комісії було виявлено значні перевитрати, не передбачені у фінансовому плані підприємства та були здійснені колишнім керівництвом, що призвело до майже повного виведення коштів з банківських рахунків. Так, за наказом керівництва №138-к від 23 травня 2016 року [PERSON], яка працювала інспектором з кадрів у відділ кадрів, було надано матеріальну допомогу на оздоровлення дитини в розмірі 250\~000 грн. Наказ, на підставі якого були сплачені кошти, виданий з порушенням норм Колективного договору, Положенню про преміювання, норм контракту із Генеральним директором, тощо. Тому Головою комісії з припинення було видано наказ №143-к від 31 травня 2016 року про скасування вищевказаного наказу і фактично відпала підстава отримання [PERSON]. Н.М. грошових коштів в розмірі 226\~463,26 грн. Вказали, що наказом №150к від 03 червня 2016 року [PERSON] була звільнена з посади інспектора відділу кадрів та їй належало до сплати при звільнені 14\~785,45 грн. Тому ними було проведено зарахування зустрічних вимог і сума боргу відповідача перед підприємством становить 211\~677,81 грн. Незважаючи на недобросовісність отримання грошових коштів, відповідачка у добровільному порядку відмовилась повертати кошти. На підставі ст. 1212 ЦК України, Колективного договору, просив суд стягнути з [PERSON] на користь ДП "Інформаційно-ресурсний центр" безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 211\~677,81 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача. проти позову заперечувала, подала суду письмові заперечення. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 1.1 Статуту (копія витягу додається) Державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр» є державним комерційним підприємством, що засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України. Діяльність державних комерційних підприємств врегульована положеннями ст.ст. 74-75 Господарського кодексу України. Відповідно до ст. 75 ГК України, державне комерційне підприємство зобов'язане серед іншого складати і виконувати річний га з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожен наступний рік. Частиною 2 ст. 75 ГК України основним плановим документом державного комерційного підприємства є фінансовий план, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів. Підпунктом 6.2.5 Статуту визначено, що Підприємство зобов'язане додержуватися фінансової дисципліни. У п. 5.10 Статуту визначено, що використання фондів здійснюється відповідно до фінансового плану Підприємства. Пунктом 9.5 Статуту також визначено, що складення, затвердження та контроль за виконанням фінансового плану Підприємства здійснюється в установленому законодавством порядку (с. 11,8 Статуту). При розгляді справи судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2016 р. № 1447/5 «Про припинення державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» було визначено припинити шляхом ліквідації державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр» та утворено Комісію з припинення державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр». Головою Комісії з припинення ДП «ІРЦ» було визначено [PERSON] Згідно із наказом ДП «ІРЦ» від 23.05.2016 р. №140-к «Щодо особового складу» [PERSON] приступив до виконання обов'язків голови комісії з припинення ДП «ІРЦ». Наказом № 1447/5 також було встановлено, що до Комісії з припинення переходять повноваження щодо управління справами державного підприємства «ІРЦ» на період до завершення його припинення. Відповідно до Акту виявлення неправомірних наказів Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» від 31 травня 2016 року Комісією з припинення підприємства було виявлено значні перевитрати, не передбачені у фінансовому плані підприємства, що були здійснені колишнім керівництвом, в тому числі наказ від 23 травня 2016 року №138-к за заявою інспектора з кадрів відділу кадрів [PERSON] При цьому вказано, що комісія вважає їх неправомірними оскільки суперечать нормам Колективного договору, Положенню про преміювання, нормам Контракту із Генеральним директором, Заходам щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 65 від 01.03.2014 Повноваження Генерального директора ДП «ІРЦ» до прийняття наказу № 1447/5 виконувала [PERSON], що підтверджується наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2016 № 4014/к «Про звільнення [PERSON]В.» (копія додається). З 23.05.2016 [PERSON] знаходилась у додатковій соціальній відпустці на 30 календарних днів, як жінка, яка має двох дітей віком до 15 років відповідно до наказу від 20.05.2016 р. № 132-к «Щодо особового складу» (копія додається). На період її відпустки виконання обов'язків генерального директора ДП «ІРЦ» було покладено на першого заступника генерального директора Січевлюка - [PERSON] 23.05.2016, в.о. генерального директора [PERSON] було прийнято ряд наказів «Щодо особового складу» № 133-к, 134-к, 135-к, 136-к, 137-к, 138-к та 139-к від 23.05.2016 року, відповідно до яких наступним співробітникам ДП «ІРЦ» було надано матеріальну допомогу на оздоровлення дитини, в тому числі [PERSON], інспектору з кадрів відділу кадрів у розмірі 250 000,00 грн. Так, наказом ДП "Інформаційно-ресурсний центр" № 138-к від 23 травня 2016 року «Щодо особового складу» [PERSON], інспектору з кадрів відділу кадрів, було надано матеріальну допомогу на безповоротній основі на оздоровлення дитини шкільного віку в розмірі 250 000,00 грн. Матеріальна допомога була надана їй на підставі Заяви від 23.05.2016 р. та копії Свідоцтва про народження дитини, яка додавалась до Заяви. Згідно відомості розподілення заробітної плати ДП «Інформаційно-ресурсний центр» від 23.05.2016 о 15:22:25 № 160523СТ954594, банківською випискою по рахунку ДП «ІРЦ» від 23.05.2016, та розрахунковим листком за травень та червень 2016 року [PERSON] було виплачено 23.05.2016 р. грошові кошти, а саме - допомогу у розмірі 201 250,00 грн. Наказом Голови комісії з припинення № 143-к «Про скасування наказів» від 31 травня 2016 р. скасовані накази № 133-к, 134-к, 135-к, 136-к, 137-к, 138-к, 139-к від 23 травня 2016 року. Наказом № 150-к від 03.06.2016 «Щодо особового складу» [PERSON] було звільнено із посади інспектора з кадрів відділу кадрів у зв'язку з ліквідацією підприємства, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу та до виплати нараховано - 14 785,45 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У судовому засіданні представник позивача вказував, що виплата безпідставно набутих грошових коштів [PERSON] була здійснена за наявності ознак недобросовісності з її боку, а отже дані грошові кошти підлягають стягненню з огляду на наступне. Як незаконність та безпідставність отриманих відповідачем коштів позивач обґрунтовував тим, що при вчиненні даних дій є ознаки злочину щодо виведення грошових коштів з Підприємства по фактам безпідставного отримання працівниками матеріальної допомоги, та з метою притягнення винних осіб до відповідальності, ДП «ІРІД» звернулося до правоохоронних органів. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України було внесено до ЄРДР 27.07.2016 р., на підтвердження надав Витяг з кримінального провадження №42016101100000237. Разом з тим, винність осіб у вчиненні кримінальних правопорушень має бути підтверджено вироком суду, який набрав законної сили. Тому наявність внесеної до ЄДРР заяви та здійснення досудового розслідування не є належним та допустимим доказом наявності умислу з боку відповідача [PERSON] при отриманні матеріальної допомоги. Розділом 6 Колективного договору ДП «ІРЦ», прийнятого загальними зборами трудового колективу Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» 07.02.2013 р. (копія витягу з Колективного договору додається) було визначено соціальні пільги та гарантії працівникам ДП «ІРЦ», в тому числі умови та порядок надання матеріальної допомоги. Так, п. 6.1 Колективного договору передбачено, що працівникам може надаватися за наявності фінансових можливостей матеріальна допомога та матеріальне заохочення. Пунктом 6.2 Колективного договору передбачено, що матеріальна допомога надається на безповоротній основі за таких підстав: у зв'язку з важким, тривалим захворюванням працівника або в зв'язку з захворюванням працівника, що потребує тривалого відновлювального лікування; у зв'язку з наданням працівнику щорічної відпустки на оздоровлення у розмірі посадового окладу не частіше 1-го разу на рік; у зв'язку з сімейними обставинами: одруженням працівника, народженням у нього дитини та інших поважних причин; у випадку смерті членів родини працівника (на поховання); у випадку смерті працівника близьким родичам працівника; у випадку матеріальних збитків, спричинених працівнику стихійним, побутовим лихом; у випадку скрутного матеріального становища працівника; у зв'язку з виходом працівника на пенсію; самотнім матерям, працівникам, які мають дітей до 3-х років або виховують дитину-інваліда; працівникам, які мають дітей шкільного віку, на придбання шкільного приладдя перед початком навчального року; працівникам, які мають дітей дошкільного та шкільного віку, на оздоровлення дітей. Пунктом 6.3 Колективного договору визначено, що матеріальна допомога надається за заявою працівника (за заявою будь-кого з родичів працівника у випадку надання матеріальної допомоги в зв'язку зі смертю працівника) або на підставі клопотання посадових осіб Підприємства. Розмір матеріальної допомоги у кожному конкретному випадку визначається Адміністрацією з урахуванням фінансових можливостей Підприємства та потреб працівника. Таким чином, підставою та передумовою прийняття рішення керівництвом рішення про надання матеріальної допомоги є заява працівника про її надання, з якої керівництво виходить про дійсні потреби працівника у даних грошових коштах. Натомість, прийняття рішення про виплату або відмову у задоволенні поданої заяви приймала рішення не відповідачка, а безпосередньо адміністрація підприємства. Крім того, за ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки була виплачена відповідачу допомога, та позивач не надав суду доказів недобросовісності з боку набувача, не заявив клопотань про витребування доказів, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Пояснення позивача не підтверджені належними та допустимими доказами. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed