Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

20.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача [INFO], уродженця та жителя смт. Щирець, Пустомитівського району, Львівської області на її користь аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до їх повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання юридичної допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.05.1995 року, від шлюбу мають троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], котрі повністю перебувають на її утриманні. Наголошує на тому, що відповідач повністю ухилився від покладених на нього обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідач офіційно не працює, однак має нерегулярний дохід, який повністю витрачає на власні потреби. Позивачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений і обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ст. 75 ч. 2 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу. Зважаючи на відсутність згоди позивачки, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так у відповідності із положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.05.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.10.1996 року. Від шлюбу сторони мають троє дітей, повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області 20.02.1996 року, дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області 15.04.1999 року, дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського РУЮ Львівської області 17.11.2005 року. Згідно довідки Годинівською сільською радою Мостиського району Львівської області № 820 від 13.10.2014 року, син [PERSON] дочки [PERSON], [PERSON] проживають без реєстрації разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] У відповідності із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначається позивачкою, він не має постійного місця праці та постійного прибутку. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням того, що на момент розгляду справи у суді відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становив 1286, 00 грн., беручи до уваги той факт, що утримувати дітей зобов'язані двоє із батьків, суд вважає вимоги про стягнення аліментів в користь позивачки на утримання дітей є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами та відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так, відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно квитанції № 314 від 06.10.2014 року позивач сплатив адвокату за написання позовної заяви 400 грн., однак із представленої суду квитанції не зрозуміло за написання, якої саме позовної заяви позивачем були сплачені кошти адвокату у розмірі 400 грн. Також, позивач не надала жодного доказу витрат часу на надання правової допомоги. Відтак, витрати позивача на правову допомогу стягненню з відповідача не підлягають. На підставі наведеного, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги заявлені позивачем в частинні стягнення витрат на правову допомогу, не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: partial