Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач»), в якому просила стягувати з [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , жителя [ADDRESS] аліменти на її утримання щомісячно в розмірі по 3000 грн. до досягнення нею 23 років. Позовні вимоги мотивовано тим, що на даний час Позивач [PERSON] , [INFO] , навчається на першому курсі медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету, денної форми навчання,у зв`язку з чим потребує матеріального утримання. Як зазначено Позивачем в позовній заяві, Відповідач займається підприємницькою діяльністю у сфері реалізації сільськогосподарської техніки, являється директором ТОВ «Транстяжмаш», має постійний дохід та можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, яка навчається. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачем через канцелярію суду 15.08.2019 року подано відзив на позовну заяву, в якому Відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наявність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання доньки в сумі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві та відзиві на позов пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , ( а.с.5) яка є станом на даний час повнолітньою. Згідно з Довідкою, виданою ДВНЗ «Івано-Франківський національний медичний університет» №683 від 14.06.2019 року, [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання на медичному факультеті Івано-Франківського національного медичного університету ( а.с.12), у зв`язку з чим потребує матеріального утримання. Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов пред`явлено про стягнення з Відповідача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, аліментів в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення 23 років. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено Судом, повнолітній дочці Відповідача, [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Рішенням Валківського місцевого районного суду Харківської області від 17.12.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. ( а.с.8-9). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.03.2019 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі по 3000 грн. до досягнення нею повноліття. ( а.с.14-15). У відзиві на позов Відповідач зазначив, що згідний платити аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення нею 23 років, оскільки в нього на утриманні знаходиться двоє дітей, [PERSON] , 1998 року народження, який являється студентом та [PERSON] , 2004 року народження. Крім того, посилався на факт припинення ним підприємницької діяльності та наявність щомісячної заробітної плати в розмірі 4173,00 грн. Враховуючи вищевикладене, та, зокрема, те, що повнолітня [PERSON] є студентом денної форми навчання, а тому потребує утримання, зважаючи на стан здоров`я та матеріальний стан Відповідача [PERSON] , наявність на його утриманні інших осіб, Суд, виходячи з принципів справедливості та розумності, приходить до висновку про те, що сума аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 2 000 грн. буде достатньою та посильною для Відповідача. В іншій частині позову слід відмовити. Зважаючи на викладене, Суд приходить до висновку, що заявлений позов слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача [PERSON] , яка навчається, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи, з 23 липня 2019 року до закінчення її навчання на денній формі навчання у медичному факультеті Івано-Франківського національного медичного університету,але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України , суд,-

Outcome: partial