Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

03 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення 3000 грн. завдатку та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Обгрунтовано позов тим, що 14.09.2016 року позивач на ринку «Нива», місце [NUMBER] замовила у продавця, що реалізує меблі Білоцерківської фабрики «Модерн», виготовлення м'якого куточка, що складається з дивану та крісла. Позивачу було вкрай важливо, щоб сидіння м'яких меблів було виготовлено на пружинних блоках, тобто ортопедичне. Продавець [PERSON] запевнила позивача, що меблі будуть виготовлені саме на пружинних блоках. Вартість замовлення - 10800 грн., термін виготовлення - 30 днів. Позивач внесла завдаток 3000 грн., що відображено в талоні індивідуального замовлення. Приїхавши додому, донька позивача знайшла через мережу інтернет телефонний номер фабрики «Модерн», зателефонувавши туди, позивач дізналася, що фабрика не виготовляє сидіння на окремих блоках, а тому позивач вказує, що відповідач ввела її в оману. Через годину позивач разом з чоловіком поїхали до відповідача та повідомили про відмову від замовлення і просили повернути завдаток, на що відповідач відмовила, посилаючись на те, що кошти вже переказала на фабрику. Наступного дня позивач знову поїхала до відповідача і просила повернути гроші, але остання їй відмовила. Позивач викликала поліцію, зверталася до управління захисту прав споживачів, де їй порадили звертатися до суду. Позивач через неправомірні дії відповідача зазнала моральних страждань, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я зверталася до лікаря, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що оскільки фабрика в день внесення завдатку вже почала виконувати замовлення позивача, у зв'язку з чим понесено витрати на закупівлю тканини та виготовлення каркасу, а тому завдаток у розмірі 3000 грн. не підлягає поверненню позивачу на підставі ч. 3 ст. 571 ЦК України. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 14.09.2016 року відповідачем оформлено талон індивідуального замовлення № 1764, згідно якого позивачу в термін поставки 30 днів мав бути доставлений куточок «Дельта» та крісло, виробництва фабрики «Модерн». Вартість замовлення 10800 грн., позивач внесла завдаток 3000 грн. Позивач у судовому засіданні пояснила, що на ринку вона зробила замовлення м'яких меблів у присутності чоловіка та доньки. Приїхавши додому, донька [PERSON] знайшла через мережу інтернет телефонний номер фабрики «Модерн», зателефонувавши туди, позивач дізналася, що фабрика не виготовляє сидіння на окремих блоках, а тому позивач вказує, що відповідач ввела її в оману. Через годину позивач разом з чоловіком [PERSON] поїхали до відповідача та повідомили про відмову від замовлення і просили повернути завдаток, на що відповідач відмовила, посилаючись на те, що кошти вже переказала на фабрику. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що разом вони їздили і замовили меблі у відповідача приблизно о 14 годині. Під час замовлення обговорювалося питання про ортопедичні сидіння, на що відповідач запевняла, що м'які меблі будуть з пружинним блоком. Також свідки підтвердили доводи позивача, що саме в день замовлення позивач разом з чоловіком [PERSON] через одну чи півтори години повернулися на ринок і повідомили про відмову від замовлення, але відповідач не повернула завдаток. Наступного дня позивач зі свідком [PERSON] знову поїхали на ринок до відповідача та вимагали повернення коштів, але вона відмовилася їх повертати, у зв'язку з чим позивач викликала поліцію. З висновку про результати перевірки по зверненню [PERSON] від 30.09.2016 року, затвердженого начальником Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, вбачається, що 15.09.2016 року позивач звернулася до поліції з приводу того, що 14.09.2016 року вона зробила замовлення на ринку «Нива», місце [NUMBER], дала завдаток в сумі 3000 грн., в цей же день повідомила про те, що відмовляється від замовлення, проте кошти їй не повернули. З даного висновку вбачається, що інспекторами поліції проведено бесіду з продавцем [PERSON], яка повідомила, що 14.09.2016 року [PERSON] оформила замовлення № 176-Н на кутовий диван «Дельта» та внесла передплату в сумі 3000 грн., через деякий час [PERSON] повернулася, щоб відмовитися від замовлення та забрати передплату 3000 грн. Однак [PERSON] запропонувала [PERSON] написати заяву на відмову від замовлення, що остання і зробила. Інспектором поліції складено висновок, заявниці рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. В п. 22 та п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує продукцію для особистих потреб. Як вбачається із змісту ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належна кількість продукції й обслуговування; звертання до суду й іншим уповноваженим органам державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до п.п. 7, 17, 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Позивач мала намір придбати м'які меблі, а саме куточок «Дельта» та крісло виробництва меблевої фабрики «Модерн». Зателефонувавши представнику фабрики позивач дізналася, що замовлені нею м'які меблі не відповідають тим технічним характеристикам, які вона бажала, а саме сидіння м'яких меблів не могли бути виготовлені на окремих пружинних блоках. Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно до ч. 2 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. Відповідно до ч. 3 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Скориставшись наданим законом правом, позивач в день замовлення повідомила продавця про розірвання договору купівлі-продажу та обґрунтовано просила повернути завдаток, а відповідач їй безпідставно відмовила. Доводи відповідача щодо неможливості повернення завдатку, так як почалося виготовлення меблів у день оформлення замовлення, жодними доказами не підтверджено, адже згідно листа меблевої фабрики «Модерн» станом на 06.10.2016 року замовлення позивача було виконане, не зважаючи на те, що 14.09.2016 року [PERSON] відмовилась від замовлення, і це право її передбачено ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» і не може бути обмежено. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених нею у вигляді завдатку за придбаний товар, підлягає задоволенню. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 711 ЦК України та п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", який також поширюється на спірні правовідносини передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, що в даному випадку відсутнє. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Позивачем надано 2 квитанції про сплату адвокату [PERSON] 1300 грн. за надані послуги згідно договору від 26.10.2016 року про надання юридичних послуг (правової допомоги) у цивільних і кримінальних справах. До калькуляції вартості правової допомоги включено: надання консультацій, складання позовної заяви, участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Враховуючи категорію складності справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатами при складанні позовної заяви та участі у судовому засіданні (1 година) у розмірі 851 грн. 20 коп., з яких 300 грн. - за складання позовної заяви (квитанція на а/с 6) та 551 грн. 20 коп. - за участь у судовому засіданні, з розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial