Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою з тих підстав, що він має намір оформити пенсію і документами, що підтверджують його трудовий стаж є належні йому трудова книжка, військовий квиток та атестат про закінчення професійно-технічного училища, в яких його прізвище зазначено невірно. Так, згідно паспорта громадянина України, серії [NUMBER], виданого Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 03.04.2000 року, він - "[PERSON]". Таке ж прізвище зазначено і в його свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 16.12.2014 року та його свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 10.02.2000 року. Однак, у трудовій книжці серії [NUMBER] від 28.09.1986 року його прізвище [PERSON] (на російській мові), у військовому квитку серії [NUMBER] від 21.10.1976 року - [PERSON] (на російській мові), а в атестаті [NUMBER] про закінчення професійно-технічного училища № 13 м. Перечин, Закарпатської області, від 15.07.1976 року - [PERSON] (на українській мові). Разом з тим, у цих документах дата його народження [INFO] року співпадає. За таких обставин, просить встановити факт належності йому вищевказаних документів, а саме трудової книжки, військового квитка та атестата про закінчення професійно-технічного училища. Заявник у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги повністю та просив розглянути справу без його участі. Представник зацікавленої особи в судове засідання також не з'явилася, подала заяву, в якій визнала заявлені вимоги повністю та просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, в паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданому Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 03.04.2000 року, прізвище, ім'я та по-батькові заявника зазначені як "[PERSON]". Однак, у трудовій книжці серії [NUMBER] від 28.09.1986 року його прізвище [PERSON] (на російській мові), у військовому квитку серії [NUMBER] від 21.10.1976 року - [PERSON] (на російській мові), а в атестаті [NUMBER] про закінчення професійно-технічного училища № 13 - 2 - м. Перечин, Закарпатської області, від 15.07.1976 року - [PERSON] (на українській мові). Разом з тим, ім'я та по-батькові заявника у всіх цих документах співпадають, а дата його народження у двох перших документах вказана [INFO] року. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проте, відповідно до ч.3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі, крім іншого, військового квитка судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Крім того, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За наведених обставин, суд вважає, що заява в частині встановлення фактів належності трудової книжки та атестату заявнику є законною і обгрунтованою, в зв'язку з чим зазначені вимоги підлягають задоволенню. У частині вимоги про встановлення факту належності військового квитка заявнику, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до ч.3 ст. 256 ЦПК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року, суд в порядку окремого провадження не може встановлювати факт належності особі військового квитка. - 3 - На підставі викладеного,

Outcome: partial