Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області (Орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області) до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - Виконавчий комітет Ананьївської міської ради (Орган опіки та піклування Ананьївської Другої сільської ради Ананьївської Ананьївського району Одеської області). Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що на адресу служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації надійшло повідомлення Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 19.03.2020 року №46.1-1306 про те, що протягом двох діб в КНП «Ананьївська центральна районна лікарня» знаходиться [PERSON] , [INFO] , мешканка с.Ананьїв Ананьївської Другої сільської ради, яка повернулась з лікування в м.Одеса та яку ніхто не забирає. До повідомлення було додано Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 18.03.2020 року. Як зазначає позивач в позовній заяві, що під час розгляду даного повідомлення було встановлено наступне. Малолітня [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18.10.2019 року Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідний актовий запис №237 від 18.10.2019 року, з 26.03.2020 року перебуває на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , мешканка с.Ананьїв Ананьївської Другої сільської ради, покинула дитину в закладі охорони здоров`я про що складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 18.03.2020 року. Батько дитини - [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00026506318, виданий 30.05.2020 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до позовної заяви, 03.04.2020 року малолітню [PERSON] , [INFO] , відповідно до розпорядження голови Ананьївської районної державної адміністрації від 30.03.2020 року №68/А-2020 «Про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення», влаштовано до КНП «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок-дитини». В позовній заяві зазначено, що водночас, службою у справах дітей райдержадміністрації на адресу районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було надіслано листа від 14.05.2020 року №01-38/355 щодо з`ясування обставин відмови матері забрати дитину із закладу охорони здоров`я, провести у разі потреби відповідну роботу із соціальної підтримки матері з метою зміни її намірів і створення сприятливих умов для виконання нею обов`язків з виховання та утримання дитини та проінформувати у двомісячний строк службу у справах дітей про результати проведеної роботи, відповідно до пункту 7 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». У відповідь районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було надіслано листа від 20.05.2020 року №255 в якому зазначено, що районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було здійснено виїзд за адресою реєстрації вищезазначеної громадянки: [ADDRESS] . За результатами виїзду було встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації не проживає, а тому здійснити соціальне інспектування та провести роботу з громадянкою [PERSON] не представилось можливим. З позовної заяви вбачається, що громадянка [PERSON] раніше неодноразово була позбавлена батьківських прав: - рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 27.02.2006 року справа №2-100 по відношенню до [PERSON] , [INFO] (дитина виховується у бабусі піклувальника) та [PERSON] , [INFO] (дитина усиновлена); - рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 10.03.2011 року №2-63/2011 по відношенню до [PERSON] , [INFO] (дитина усиновлена); - заочним рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 25.09.2019 року справа № 91/570/19, яке набуло законної сили 11.11.2019 року, відносно малолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , (з 16.07.2019 року в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Захарівської районної державної адміністрації Одеської області), сина - [PERSON] , [INFO] , (з 05.09.2019 року в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини Одеської області). Згідно позовної заяви, розпорядженням голови Ананьївської районної державної адміністрації від 08.04.2020 року №76/А-2020 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній [PERSON] , [INFO] », дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, але реалізувати право дитини бути усиновленою, взявши її на облік дітей, які можуть бути усиновлені, згідно пункту 5 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року №905 «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей» можливо лише у разі позбавлення матері батьківських прав. Згідно довідки КНП «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок-дитини» від 24.06.2020 року №552, за період перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , в КНП «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок-дитини» мати жодного разу її не відвідала, не намагалася встановити телефонний зв`язок з персоналом будинку дитини. Також [PERSON] не зверталася й до служби у справах дітей райдержадміністрації. Як зазначає позивач, що на теперішній час місце проживання громадянки [PERSON] невідоме, що підтверджується довідкою Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 14.05.2020 року №249, що у свою чергу унеможливило запросити [PERSON] , на засідання комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації. Зокрема, в позовній заяві зазначено, що 30.06.2020 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації на якому члени комісії одноголосно вирішили, зокрема: - вважати за доцільне позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві позивач вказує, що малолітня [PERSON] , [INFO] , фактично залишились без батьківського піклування, в зв`язку з чим вона потребує соціального захисту. Вирішення питання позбавлення [PERSON] батьківських прав надасть можливість малолітній [PERSON] , [INFO] , маючи статус дитини, позбавленої батьківського піклування, бути усиновленою. З урахуванням наведених в позовній заяві обставин позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить в прохальній частині: 1. Позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . 2. Стягнути з громадянки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відкриття рахунку буде проведено відповідно до постанови Національного банку України від 12.11.2003 року №492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах». 3. Інтереси позивача в судовому засіданні буде представляти представник служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації. 4. До судового засідання викликати відповідача - [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 20 липня 2020 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.48). Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було роз`яснено про його процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.193 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Крім того, було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі третій особі, що у відповідності до положень статті 181 ЦПК України вона має право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву. Відповідно до наявних в матеріалах справи супровідних листів 04 січня 2021 року сторонам по справі було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву разом з доданими до неї документами (а.с.49-51). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що відповідачка [PERSON] своїми процесуальними правами, а саме правом на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову, які роз`яснені в ухвалі про відкриття провадження у справі не скористалася. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що третьою особою не було подано пояснення щодо позову, в установлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі. Зокрема, після виконання всіх завдань підготовчого провадження визначених статтею 189 ЦПК України головуючим суддею у справі було постановлено 29 березня 2021 року ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.124-125). У судове засідання 26 травня 2021 року сторони по справі не з`явилися. Представник позивача Органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області (Орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області) Платонов С.І., який діє на підставі довіреності №01-25/80 від 23 лютого 2021 року (а.с.142) у судове засідання не з`явився. Проте, 26 травня 2021 року на електронну пошту суду надійшла заява від представника позивача про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.148). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також на з`явилася. При цьому, судом на зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] 28 квітня 2021 року рекомендованим відправленням за вихідним №491/546/20/2701/2021 було направлено судову повістку про виклик до суду на 26 травня 2021 року (а.с.144). Зазначену ухвалу, разом з копією позовної заяви та додатків до неї, було направлено на адресу відповідача за вихідним №491/888/20/6193/2020 від 22 жовтня 2020 року (а.с.68). Проте, вказаний лист повернувся до Ананьївського районного суду Одеської області з довідкою ф.20 АТ «УКРПОШТА» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.147). При цьому, відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від неї не надходило, причини своєї неявки не повідомляла. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Ананьївської міської ради (Органу опіки та піклування Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області), у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був повідомлений належним чином (а.с.145). Однак, 29 березня 2021 року на адресу Ананьївського районного суду Одеської області надійшло клопотання від Ананьївського міського голови (а.с.117-118), в якому він просить здійснити розгляд справи без участі представника третьої особи. Враховуючи викладене, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за учасників справи. При цьому, ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, з наведених вище обставин вбачається, що відповідачка, була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка відзив на позовну заяву не подала, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням заяв учасників справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій зокрема, просить позбавити батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26 квітня 2004 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.15), та довідкою Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 16 липня 2020 року (а.с.47). Встановлено, що неповнолітня донька відповідачки - [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2019 року Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.16). В копії Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження виданого 30 травня 2020 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за №00026506318, в відомостях про батьків - [PERSON] , [INFO] , матір`ю зазначена - [PERSON] , [INFO] , батьком зазначений - [PERSON] . Підставою запису відомостей про батька є державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с.17-18). Згідно копії розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №68/А-2020 від 30 березня 2020 року (а.с.38), що малолітню [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с.38). Судом встановлено, що з 03 квітня 2020 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зарахована та перебуває в КНП «БДСБД» ООР», що підтверджується копією довідки виданої КНП «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини Одеської обласної ради» за №358 від 08 квітня 2020 року (а.с.40). З копії розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №76/А-2020 від 08 квітня 2020 року (а.с.39), вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Частиною 1 статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З урахуванням частини 1 статті 165 СК України позивач підпадає під категорію осіб, котрі мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, при розгляді цивільних справ керується принципом верховенства прав, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено частиною 1, 2 та 4 статті 10 ЦПК України. Частиною 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до частини 1 статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Змістом частини 2 статті 164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Як зазначається в позовній заяві, що на адресу служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації надійшло повідомлення Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 19.03.2020 року №46.1-1306 про те, що протягом двох діб в КНП «Ананьївська центральна районна лікарня» знаходиться [PERSON] , [INFO] , мешканка с.Ананьїв Ананьївської Другої сільської ради, яка повернулась з лікування в м.Одеса та яку ніхто не забирає. До повідомлення було додано Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 18.03.2020 року. При цьому, в матеріалах справи міститься копія повідомлення начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за №46.1-1306 від 19 березня 2020 року (а.с.19) про те, що 18.03.2020 року по телефону до РУ отримане повідомлення від районного педіатра Ананьївської ЦРЛ Томіної Г.І. про те, що протягом 2-х діб в Ананьївській ЦРЛ знаходиться [PERSON] , [INFO] , мешканка 2 дільниці м.Ананьїв, яка повернулась з лікування м.Одеси та яку ніхто не забирає (а.с.19). Працівниками Ананьївської ЦРЛ, а саме районним педіатром [PERSON] , за присутності старшої медичної сестри дитячого відділення Ананьївської ЦРЛ [PERSON] , начальника служби у справах дітей Ананьївської РДА [PERSON] та інспектора з ЮП Ананьївського ВП Нігрецкул К.Ю., було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, копія зазначеного акту міститься в матеріалах справи (а.с.20). З копії довідки в.о. генерального директора КНП «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради за №552 від 24 червня 2020 року вбачається, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває в закладі з 3 квітня 2020 року по теперішній час. За час перебування дівчинки в будинку дитини її матір - [PERSON] , жодного разу не відвідувала доньку, не намагалась встановити телефонний зв`язок з персоналом будинку (а.с.41). В копії характеристики складеної 14 травня 2020 року Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області зазначено, що [PERSON] , являється постійною жителькою Ананьївської Другої сільської ради, своїм житлом не забезпечена, проживала у родичів співмешканця [PERSON] . Крім того, зазначено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, табакокурінням та веде аморальний спосіб життя. За неналежне виховання та ставлення до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав. На даний час на території села не проживає, місце проживання не відоме (а.с.24). Судом встановлено, що відповідачку [PERSON] , [INFO] , було неодноразово позбавлено батьківських прав відносно дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2005 року по справі №2-100 (а.с.30); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 10 березня 2011 року по справі №2-63/2011р. (а.с.31-33); - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року по справі №491/570/19 (а.с.34-37). З наданого Ананьївською районною державної адміністрації Одеської області 03 липня 2020 року за №01-36/1127 висновку вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини від 30 червня 2020 року, орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на її утримання дитини (а.с.9-13). Крім того, в матеріалах справи міститься копія рішення Виконавчого комітету Ананьївської міської ради №101 від 25 березня 2021 року з якого вбачається, що виконавчий комітет вирішив на засіданні комісії вважати за доцільне позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання останньої, у розмірі ј частини з усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.119-122). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до абзацу 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, при розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Приписами частини 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В прохальній частині позовної заяви позивач, зокрема просив суд: - стягнути з громадянки [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У відповідності до частини 3 статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 та 2 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки. Крім того, відповідно до частини 3 статті 166 СК України є всі підстави для стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову 03 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 03 липня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки вимоги Органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області (Орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області) підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року. Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" - у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві заявлено дві позовні вимоги: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, то з відповідачки [PERSON] слід стягнути судовий збір 840,80 грн. за кожну вимогу, тобто загальна сума, котра підлягає стягненню з відповідачки на користь держави складає 1681,60 грн. Крім того, суд роз`яснює, що у відповідності із частиною 1 статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved