Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

29.10.2019 року до Локачинського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано віддлом ДРАЦС реєстраційної служби Локачинського РУЮ Волинської області 01.02.2014 року, актовий запис №4. Від спільного подружнього життя у них є малолітній син - [PERSON] , [INFO] . З відповідачем вони проживають окремо, дитина проживає разом з нею, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Вона самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, необхідні для належного його утримання. Оскільки добровільно про сплату аліментів з відповідачем їй домовитися не вдалося, вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до його повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю із підстав, зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача 24.12.2019 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що надіслана на адресу його довірителя позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України, а тому підлягала залишенню без руху, оскільки надані відповідачу ксерокопії належним чином не засвідчені, чим порушено вимоги ст.95 ЦПК України. Також зазначив, що єдиним джерелом доходу відповідача є заробітна плата, на підтвердження розміру якої додано довідку з місця роботи і довідку про доходи, а тому станом на день пред`явлення позову у позивачки відсутні підстави заявляти позовну вимогу про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Розмір заробітної плати відповідача свідчить про те, що нічим не обгрунтована позовна вимога про стягнення аліментів у розмірі 2000,00 грн. фактично перевищує сімдесят відсотків його доходу, а тому у позивачки не має жодних підстав для стягнення аліментів у більшому, ніж законодавчо гарантований мінімум (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Зі слів його довірителя він неодноразово намагався не тільки надати дитині матеріальну допомогу, але й наполягав на тому, що подружжя повинні проживати разом та виховувати спільну дитину. Вважає, що жодних об`єктивних передумов для стягнення з його довірителя у примусовому порядку аліментів у зазначеному в позовній заяві розмірі на день звернення до суду не існує, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення за відсутності належних і допустимих доказів, оскільки задоволення позову буде суперечити визначеній ч. 1 ст. 81 ЦПК Україні обов`язковості доведення в суді зазначених в позові обставин. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову із підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши позивача та представника відповідача, вивчивши позовну заяву та відзив на позов, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 12.08.2014 року, та з якого вбачається, що відповідач [PERSON] є його батьком (а.с. 5). У суду не виникало сумніву щодо правдивості даного письмового доказу (свідоцтва про народження), оскільки даний факт також підтвердив представник відповідача, який у судовому засіданні пояснив, що відповідач намагався надавати дитині матеріальну допомогу і наполягав на тому, що подружжя повинні проживати разом та виховувати спільну дитину, а також не заперечував щодо сплати аліментів у частці від доходу (заробітку). Твердження представника відповідача про відсутність у позивача підстав заявляти позовну вимогу про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно працевлаштований, повністю спростовується ст.ст. 181, 183, 184 Сімейного кодексу України, у яких відсутні конкретні норми щодо обов`язковості визначення способу стягнення аліментів в частці від заробітку за умови працевлаштованості одного з батьків. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається із довідки про склад сім`ї Локачинської селищної ради від 25.10.2019 року № 561, син [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.6). Факт проживання дитини з позивачем не заперечував у судовому засіданні також представник відповідача. Отже, позивач вправі обирати спосіб стягнення аліментів з відповідача. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно зі ст. 7 Законів України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 липня 2019 року становив 1699 грн., а з 01 грудня 2019 року і на станом на час розгляду справи становить 1779 грн. Із довідок ДП "Зірненський спиртовий завод" № 481 та № 47 від 11.12.2019 року, наданих представником відповідача, вбачається, що відповідач [PERSON] з 01.06.2017 і по даний час працює на ДП "Зірненський спиртовий завод", де з 06.2019 по 11.2019 року отримав 22573,32 грн. заробітної плати (а.с. 24, 25). Отже, відповідач має постійний заробіток та можливість, а також обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано докази в підтвердження проживання дитини разом з нею. Доказів звернення відповідача до позивача з питанням врегулювання питання щодо сплати аліментів, а також підтвердження добровільного надання коштів на утримання дитини представником відповідача не представлено. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували його незадовільний стан здоров`я, наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. Разом з тим, позивачем не надано доказів наявності у відповідача інших доходів, окрім заробітної плати, а також будь-якого майна, тому суд вважає заявлений нею розмір аліментів в сумі 2000 грн. завищеним. Враховуючи зазначене, прожитковий мінімум для дитини, яка не досягла 6 років, те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виходячи із норм СК України, покладається рівною мірою на матір і батька, а також положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково, з відповідача необхідно стягнути в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1000 грн., щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 29.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial