Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Тернопільської міської ради, треті особи - Житлово-експлуатаційна контора №13 житлово-будівельних кооперативів, Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] В обґрунтування вимог вказує, що з 1975 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] За час спільного подружнього життя ними було повністю сплачено пайовий внесок за квартиру за [ADDRESS], а тому вона є спільним сумісним майном подружжя. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно. Вона є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] за законом та у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Інших спадкоємців за законом не має. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру отримала відмову, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У ході судового розгляду справи, позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на ? частину квартири по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] та на ? частину спірної квартири як на частку спільного сумісного майна подружжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві. Крім того, вказала, що у 1991-1992 роках ними було здійснено добудову веранди до квартири пл. 8,6 кв.м., яка на даний час не прийняття в експлуатацію. Представник Тернопільської міської ради позов не визнав та заперечив щодо його задоволення. Крім того, пояснив, що спадкодавцем здійснено добудову веранди до квартири, яка розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку із зайняттям прибудинкової території. Вказана добудова є самочинною, а тому ні у спадкодавця, ні у спадкоємців не виникає право власності на неї. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо надіслали суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06 вересня 1975 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Жеребківською сільською радою Підволочиського району від 06.09.1975 року, про що зроблено актовий запис за №10. За час спільного подружнього життя подружжя [PERSON] придбало двохкімнатну кооперативну квартиру за [ADDRESS] Відповідно до довідки ДП «Житлово-експлуатаційна контора №13 житлово-будівельних кооперативів» за №6 від 24.01.2014 року, пайовий внесок за квартиру сплачено повністю. З квитанції про оплату пайових внесків за номерами РВ №620233 та РВ №620234 від 19 вересня 1986 року вбачається , що вказані пайові внески були сплачені 19 вересня 1986 року. У 1991 році [PERSON] звернувся до начальник ЖЕКу із заявою про надання дозволу на будівництво балкону на першому поверсі. У 1991 році за замовленням [PERSON] виробничим об'єднанням «Укржитлоремпроект» було виготовлено робочий проект на влаштування балкону по [ADDRESS]. Судом встановлено та визнається сторонами спору, що у 1991-1992 роках у спірній квартирі, яка знаходиться на першому поверсі багатоповерхового будинку було здійснено добудову веранди пл. 8,6 кв.м, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилася на 8,6 кв.м., із частковим зайняттям прибудинкової земельної ділянки. Вказаний факт також вбачається із технічного паспорту на квартиру від 31 березня 2014 року, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації». Вказана добудова веранда не узаконена та не прийнята в експлуатацію. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 17.06.2013 року, виданим Романовоселівською сільською радою Тернопільського району, про що зроблено актовий запис за №7. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно за законом, у тому числі, на ? частину квартири за [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняла спадщину. З відповіді Першої Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №887/01-16 від 31.03.2014 року та інформаційної довідки із спадкового реєстру за №36943837 від 21.03.2014 року встановлено, що 01 липня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до нотконтори із заявою про прийняття спадщини та за її заявою була заведене спадкова справа. Інші спадкоємці у нотконтору із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Крім того, [PERSON] частково оформила свої права шляхом отримання 24 лютого 2014 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на грошові вклади в ПАТ «Ощадбанк», ПАТ КБ «Фінансова ініціатива». Постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори за №206/02-31 від 29.01.2014 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру по [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. З технічного паспорту на спірну квартиру від 31.03.2014 року, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житлова площа квартири становить 27,00 кв.м., а загальна, без врахування добудованої веранди пл. 8,6 кв.м. - 43, 5 кв.м., Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.ст.22,24,28 КпШС України, яка діяла на час виникнення правовідносин, ст.60 Сімейного Кодексу кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст.15 Закону України "Про власність", що діяв на час виникнення правовідносин, у члена ЖБК виникає право на надану йому квартиру при повному внесенні внеску за неї. Тому в разі, коли право на пай в зв'язку з повною виплатою якого виникло право власності на квартиру в будинку ЖБК належало й іншим особам ( другому з подружжя, членам сім'ї члена кооперативу), останні з цих підстав набувають право власності на квартиру пропорційно частці їх паю в загальній сумі внесеного за квартиру пайового внеску. Таким чином, спірна квартира після повної сплати пайового внеску стала спільним майном подружжя, оскільки пай на спірну квартиру був сплачений під час перебування сторін у шлюбу, за час спільного проживання та за рахунок спільних коштів. Отже, позивачка та спадкодавець [PERSON] набули право власності по ? частин квартири, а тому позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на ? частин квартири як на частку у спільному сумісному майні подружжя.слід задовольнити. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269, ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] належного йому на праві власності майна, у тому числі, ? частини спірної квартири. У встановлений законом строк прийняла спадщину. Інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. Однак, оформити своїх спадкових прав у нотконторі не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на кооперативну квартиру. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на ? частину двохкімнатної квартири за [ADDRESS], загальною площею 43,5 кв.м. та житловою 27 кв.м. без врахування площі самочинно добудованої веранди пл.8,6 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] Разом з тим, суд вважає, що до задоволення не підлягають вимоги в частині визнання права власності на квартиру з врахування площі добудованої веранди пл. 8, 6 кв.м., виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, цивільно-правовою угодою, свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Право власника на забудову, як зазначено у ч. 3 ст. 375 ЦК України, здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 16 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва», судами не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: - про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири у багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема ст. 383 ЦК та відповідними нормами ЖК України щодо власників квартир; - про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Разом з тим, у п. 13 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України роз'яснено, що суди, вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоквартирних будинках, повинні враховувати, що положення ст. 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен віршуватися відповідно до правил ст. 376 ЦК України. Спірна квартира розташована на першому поверсі, а тому спір має вирішуватися за правилами ст. 376 ЦК України. Судом встановлено, що спірна вкартира належала подружжю [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Вказаний багатоповерховий будинок перебуває у комунальній власності. У 1991-1992 роках [PERSON] та [PERSON] до квартири, розташованої на першому поверсі було здійснено добудову веранди пл. 8, 6 кв.м., внаслідок чого загальна площа квартира збільшилась на 8,6 кв.м. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, веранду було збудовано із зайняттям частини прибудинкової території, право власності чи права користування на яку позивач та спадкодавець не має. Жодних дій щодо вирішення питання землекористування позивач не вчиняє. Встановлено, що земельна ділянка, на якій здійснено самочинне будівництво перебуває у комунальній власності, позивачем не надано суду доказів правомірного користування цією земельною ділянкою, відсутня згода власника земельної ділянки та всіх співвласників будинку на здійснення добудови. Тернопільська міська рада як власник земельної ділянки заперечує щодо визнання права власності за позивачем на вказану добудову. Позивачем не представлено суду будь-яких доказів на підтвердження здійснення добудови у відповідності до проекту та вимог Закону, зокрема, відсутні рішення міської ради про надання дозволу на забудову, про затвердження проектно-технічної документації на добудову, дозвіл на виконання будівельних робіт, декларація про готовність об'єкта до експлуатації чи сертифікат відповідності будівельним нормам та стандартам, чи висновки про технічний стан нерухомого майна. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 вищевказаної Постанови Пленуму, право власності на самовільно побудові жилі будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як ті особи, які здійснили самовільне будівництво, так і їх спадкоємці. Крім того, за загальним правилом, якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що добудову веранди до квартири на першому поверсі багатоквартирного будинку здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, веранда є самочинним будівництвом, належних висновків про відповідність прибудови вимогам ДБН не має, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Цивільне право та інтерес позивача в даному випадку можна захистити у інший спосіб спрямований на узаконення збудованих приміщень відповідними органами.

Outcome: partial