Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

05.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.08.2014 року і до досягнення дитиною 23-х років або до закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в ході розгляду справи частково погоджувався з позовними вимогами - в частині стягнення аліментів у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку щомісячно. В подальшому, відповідач змінив позицію та просив відмовити в задоволення позову посилаючись на наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про дату час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 16.03.1996 р. по 11.05.2000 р., від якого мають доньку \~ [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем. [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання є студенткою четвертого курсу Миколаївського базового медичного коледжу, строк закінчення навчання - червень 2015 р. (довідка № 1416, видана директором Миколаївського базового медичного коледжу) та потребує при цьому матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, основними умовами для задоволення позову є: потреба повнолітнього сина (доньки) у матеріальній допомозі в зв`язку з продовженням навчання та можливість платника надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України\~\~\~\~\~ кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що\~ [PERSON] навчається на четвертому курсі Миколаївського базового медичного коледжу, отримує стипендію в розмірі 550 грн. (довідка Миколаївського базового медичного коледжу від 03.03.2015 р.) та потребує додаткової матеріальної допомоги, що не заперечувалось в судовому засідання відповідачем. Відповідач працює та має постійну заробітну плату, що підтверджується довідкою ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 25.03.2015 р., довідкою в/ч [NUMBER] , а отже має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці [PERSON] . Згідно ст. 200 Сімейного Кодексу України (далі СК) суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так, відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач працює, має постійний заробіток, має на утриманні двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною;\~ [PERSON] отримує стипендію, проте потребує матеріальної допомоги. Відповідно до стаття 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корить позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку з дня звернення позивача до суду - 05.02.2015 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2015 року. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів за період з 01 серпня 2014 року по 04.02.2015 р., суд вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню на підставі ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки, як вбачається з пояснень в судовому засіданні позивача, остання не вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а лише чекала що він (відповідач) буде добровільно сплачувати аліменти. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial