Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 5,23 га та 2,61 га, які розташовані на території Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, а також на земельну ділянку площею 2,61 га за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті його матері [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки, які належали [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]. Також позивач вказав, що інша ? частина земельної ділянки, яка належала спадкодавцю, померлій [INFO] [PERSON] та була нею заповідана гр. [PERSON], залишилися ніким не успадкована, так як [PERSON] померла, однак документально підтвердити факт її смерті не має можливості. Позивач більше 10 років відкрито володіє вказаною земельною ділянкою, а тому вважає, що він набув право на визнання за ним права власності на земельну ділянку за набуваною давністю. Також, позивач має намір успадкувати майно після смерті своєї матері [PERSON], оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом та прохає: визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки після смерті матері [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справ у його відсутність. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про визнання позову та про слухання справи у його відсутність. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,23 га, яка розташована на території Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та ? частини земельної ділянки, яка нею була успадкована після смерті матері [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 2003 року, копії яких маються в матеріалах справи, У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється сином померлої [PERSON] підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи. Також спадкоємцями майна [PERSON] є чоловік спадкодавці - [PERSON] та донька - [PERSON], однак вони на спадщину не претендують та відмовляються від неї на користь позивача [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 2003 року. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов в частині визнання за ним права власності на земельні ділянки після смерті матері [PERSON], суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець за законом після смерті матері - [PERSON], має законне право на земельні ділянкі в порядку спадкування. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, то вони задоволенню не підлягають, оскільки ні до матеріалів справи, а ні під час судового розгляду справи представником позивача не надано жодного документального підтвердження заявлених вимог. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial