Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив і вказав, що 27. 12. 2006 року між ним Бердянською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0151 га, розташованої біля квіткового магазину «Клумба» вздовж пр.. Праці в м. Бердянську Запорізької області. Призначення земельної ділянки для розміщення майданчику відпочинку та благоустрою території строком 01. 12. 2011 року, який 22. 11. 2011 року було продовжено до 01. 12. 2016 року. Договір оренди укладено на підставі п. 2. 5 рішення одинадцятої сесії 5 скликання Бердянської міської ради від 07. 12. 2006 року «Про передачу в оренду земельних ділянок», та зареєстровано у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомзему України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12. 03. 2007 року № 040726500094. Проте 02. 09. 2009 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради було прийнято рішення № 459, яким [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю по пр. Праці, 31-л в м. Бердянську Запорізької області. Підставою для прийняття цього рішення слугувало рішення Бердянського міськрайонного суду від 16. 10. 2008 року та розпорядження міського голови № 385-р від 31. 07. 2009 року «Про присвоєння поштової адреси». Спірне рішення № 459 порушує його права як орендаря земельної ділянки, оскільки власність [PERSON] розташована на земельній ділянці площею 63 кв. м., яка виділена йому в оренду. У звязку з цими обставинами за його апеляційною скаргою рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06. 12. 2011 року рішення Бердянського міськрайонного суду від 16. 10. 2008 року про визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні її позову відмовлено. Таким чином, рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 459 прийнято на підставі рішення суду, яке скасовано. Крім того, відповідачем виконавчим комітетом Бердянської міської ради було перевищено свої повноваження при прийнятті цього рішення, оскільки державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили, проте виконком Бердянської міської ради у порушення п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07. 02. 2002 року видав [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю по пр. Праці, 31-л в м. Бердянську. Просить визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Бердянської міської ради № 459 від 02. 09. 2009 року в частині видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно, розташоване по пр. Праці, 31-л в м. Бердянську. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби виконкому Бердянської міської ради про державну реєстрацію прав та обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 1229024 від 29. 03. 2013 року. При цьому просить поновити пропущений строк позовної давності, оскільки дізнався про існування спірного рішення суду та рішення № 459 виконкому Бердянської міської ради тільки у вересні 2011 році з іншої цивільної справи, відразу став звертатися до суду з позовами, які спочатку розглядалися в порядку адміністративного судочинства, а в подальшому було визначено, що справа повинна розглядатися в порядку ЦПК. В судовому засіданні представник позивача за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги і просить задовольнити на тих підставах, викладених у позовній заяві, наполягає на тому, що у [PERSON] презумпція угоди, оскільки договір оренди, укладений між ним та Бердянською міською радою, не визнаний у судовому порядку недійсним, а тому у [PERSON] є підстави для звернення до суду з цим позовом. Представник відповідача Бердянської міської ради до суду не явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення, у яких зазначив, що рішення № 459 прийнято законно, на підстав та в межах повноважень БМР. [PERSON] у своїй заяви просила зареєструвати своє право власності, та у звязку з тим, що у додатку 2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно не включено розпорядження міського голови, тому спірне рішення є таким, що відповідає закону. Представник за довіреністю [PERSON] просила розглядати справу без її присутності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки судовими рішеннями усіх інстанцій визнано недійсним набуття [PERSON] права оренди на вказану земельну ділянку, а тому він не може звертатися з цим позовом до суду. Представник відповідача - Реєстраційної служби виконавчого комітету Бердянської міської ради до суду не явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, і суд розглядає справу зі згоди сторін за його відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 вересня 2009 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради винесено рішення № 459, пунктом 4.1 якого вирішено оформити право власності за [PERSON] право власності на будівлю по пр. Праці, 31-л, що складається з основної будівлі «А», замощення І. Вказане рішення в частині видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно просить визнати незаконним та скасувати [PERSON]. Позивач просить також визнати недійсним та скасувати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно від 01. 10. 2009 року, видане на ім.»я [PERSON] на підставі рішення виконкому Бердянської міської ради № 459 від 02. 09. 2009 року, та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби виконкому Бердянської міської ради про державну реєстрацію прав та обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 1229024 від 29. 03. 2013 року. При цьому позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вказаним рішенням порушуються його право як орендаря земельної ділянки площею 0,0151 га, розташованої біля квіткового магазину «Клумба» вздовж пр.. Праці в м. Бердянську Запорізької області, що підтверджується договором оренди від 27. 12. 2006 року між Бердянською міською радою і [PERSON] строком до 01. 12. 2011 року. Згідно вказаного договору оренди - призначення земельної ділянки для розміщення майданчику відпочинку та благоустрою території строком 01. 12. 2011 року. 22. 11. 2011 року угодою між тими ж сторонами строк дії договору продовжено до 01. 12. 2016 року. Позивач вказує, що на наданій йому в оренду земельній ділянці розташована нежитлова будівля, що належить [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Управління Держкомзему у м. Бердянську складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25. 11. 2011 року, де вказано, що рішенням № 62 від 24. 02. 2011 року «Про передачу в оренду земельних ділянок» частина земельної ділянки, яку використовує [PERSON], надана в оренду [PERSON], і на ній розташована мала архітектурна форма торгівельний павільйон. Обгрунтовуючи порушення виконавчим комітетом Бердянської міської ради законодавства України при прийнятті рішення № 459 щодо оформлення права власності [PERSON] на нежитлове приміщення, позивач вказує на те, що відповідач перевищив свої повноваження при видачі свідоцтва про право власності, тобто здійснив державну реєстрацію права власності з порушенням п. 8. 1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07. 02. 2002 року, оскільки у Додатку 2 прямо зазначений перелік право встановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація, і це, зокрема, рішення суду. Тобто вважає, що державну реєстрацію нежитлової будівлі повинен був здійснювати спеціальний орган - бюро технічної інвентаризації при виконкому БМР. Проте позивач не врахував того факту, що даним способом [PERSON] не могла здійснити державну реєстрацію права власності, яке виникло у неї на підставі рішення суду, оскільки у Додатку 1 до вказаного Положення затверджено форму заяви про державну реєстрацію прав, згідно з якою необхідно вказати поштову адресу, за якою розташоване нерухоме майно. Як вбачається з рішення Бердянського міськрайонного суду від 16. 10. 2008 року за [PERSON] визнано право власності на магазин, який розташований на земельній ділянці площею 63 кв. м. в м. Бердянську без зазначення поштової адреси, у звязку з чим вона була позбавлена права зареєструвати своє право власності на вказану нежитлову будівлю за рішенням суду у БТІ БМР. За заявою [PERSON] від 13. 07. 2009 року розпорядженням міського голови № 385-р від 31. 07. 2009 року магазину, що належить [PERSON], присвоєно поштову адресу пр. Праці, 31-л м. Бердянськ На підставі заяви [PERSON], рішення Бердянського міськрайонного суду від 16. 10. 2008 року, та розпорядження міського голови від 31. 07. 2009 року і винесене спірне рішення № 459, пунктом 4. 1 якого вирішено оформити право власності [PERSON] на будівлю по пр. Праці, 31-л, що складається з основної будівлі «А», замощення І. Згідно до ст. 52 Закону України «про місцеве самоврядування» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Таким чином суд не вбачає порушення виконавчим комітетом Бердянської міської ради законодавства України при винесенні цього рішення, оскільки воно винесене законно, на підставі та в межах своїх повноважень. Позивач вказує на те, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06. 12. 2011 року рішення Бердянського міськрайонного суду від 16. 10. 2008 року про визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні її позову відмовлено. Проте на час винесення спірного рішення виконавчим комітетом Бердянської міської ради 02. 09. 2009 року № 459 рішення Бердянського міськрайонного суду від 16. 10. 2008 року було чинним, і той факт, що воно було у подальшому скасовано не може служити підставою для визнання рішення БМР незаконним на час його прийняття. За таких обставин не підлягають задоволенню і позовні вимоги про скасування свідоцтва про право власності, видане [PERSON] на підставі рішення виконкому Бердянської міської ради від 02. 09. 2009 року. Крім того, суд не може погодитися з позицією позивача щодо презумпції договору оренди земельної ділянки від 27. 12. 2006 року, який у судовому порядку не визнаний недійсним, оскільки безпідставність набуття [PERSON] права оренди земельною ділянкою, на частині якої розташована власність [PERSON], підтверджено судовими рішеннями а саме постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06. 09. 2010 року, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15. 05. 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10. 04. 2014 року. Суд вважає, що тільки сам факт того, що продовжує діяти договір оренди земельної ділянки, не дає [PERSON] права на звернення до суду з цим позовом, оскільки похідність його права оренди земельної ділянки напряму залежить від правомірності його набуття, а значить підстав для звернення до суду в порядку ст.. 3 ЦПК України у [PERSON] немає. Згідно до ст. 15,ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналізуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що правомірність користування [PERSON] земельною ділянкою у звязку з відсутністю підстав для укладання договору оренди ним не доведена, і у даних правовідносинах він не може вважатися належним позивачем, тобто особою, права якої порушені незаконними рішеннями органу виконавчої влади, тому за даних обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed