Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 24.10.2014 між сторонами зареєстровано шлюб. Вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання синів, не бере участі в їх вихованні. У звязку з наведеним, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 5000 грн щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою від 28.08.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24 вересня 2018 року суд постановив ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в перше судове засідання не зявилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує і просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не зявився. Відзиву, заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Про судовий розгляд справи [PERSON] повідомлявся у встановленому законом порядку, однак поштова кореспонденція повернулась до суду в відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Суд вважав за можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 24 жовтня 2014 року перебувають у шлюбі (а.с. 3). У [PERSON] і [PERSON] є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 5, 16). Діти проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Згідно з ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення суд бере до уваги обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, які мають враховуватися при розгляді спорів про стягнення аліментів, а також виходить із того, що відомості про офіційне працевлаштування відповідача в матеріалах справи відсутні, діти проживають разом з матір'ю, знаходяться на її повному утриманні, що потребує коштів, а також зважаючи, що утримання дітей є обов'язком обох батьків, вважає, що сума в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка стягуватиметься як аліменти на кожну дитину, буде обґрунтованою та законною. При визначенні розміру аліментів, суд також приймає до уваги, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині відповідач суду не надав. Спроможності ж відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі належними доказами позивачем доведено також не було, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування, тому в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, тобто в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial