Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

11.01.2017 р. позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ним двадцяти трьох років (до [INFO].). Позовні вимоги мотивовані тим, що у шлюбі народилися: син [PERSON] ([INFO].), який є студентом денної форми навчання Харківського національного медичного університету, і донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, та які знаходяться на її утриманні. Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина обґрунтовуються тим, що він потребує матеріальної допомоги на час навчання у навчальному закладі для оплати гуртожитку, повноцінного харчування, придбання методичної та навчальної літератури, одягу тощо. Відповідач, хоча і має можливість, але матеріальної допомоги не надає з грудня 2016р. Ухвалою від 03.02.2017р. судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, був залучений повнолітній син сторін - [PERSON], на користь якого стягуються аліменти, у зв'язку з навчанням. В судовому засіданні 03.02.2017р., позивач свої вимоги підтримала, 16.02.2017р. подала заяву, в якій просила подальший розгляд справи проводити за її відсутності, а також надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання тричі не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, заперечень не надав. 03.02.2017 р. через канцелярію суду надійшла заява третьої особи - [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку перебуванням його на навчанні, у вказаній заяві позовні вимоги підтримав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 24 лютого 2017 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1993р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.5/. У шлюбі народилися син - [PERSON] ([INFO].), донька - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини встановлені на підставі копій свідоцтв про їхнє народження /а.с. 12, 13/. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.05.2016р. у цивільній справі № 589/2028/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний /а.с. 6/. Після розірвання шлюбу неповнолітня донька [PERSON] залишилася проживати з позивачем, зареєстрована за однією з нею адресою, що підтверджується довідкою КП ПВО «Енергія» /а.с. 7/. З пояснень позивача вбачається, що донька перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини з грудня 2016р. не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням положень ст. 182 СК України. При цьому, за нормою ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач є особою працездатного віку, має регулярний дохід і спроможний надати матеріальну допомогу, а також з урахуванням інших обставин, визначених ч.1 ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо іншої частини вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що на даний час син відповідача, [PERSON], є повнолітнім, але не досяг 23 років, навчається в Харківському національному медичному університеті на денній формі навчання, з формою фінансування навчання - за державним замовленням /а.с.а.с. 14, 15/ та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. З пояснень позивача вбачається, що син перебуває на її утриманні, але вона не спроможна повністю забезпечити потреби сина, з урахуванням необхідності утримання також і неповнолітньої доньки, що підтверджується довідкою про доходи позивача /а.с. 16/. Син [PERSON] самостійного доходу не має. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов'язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів і на утримання його повнолітнього сина - [PERSON] на період навчання, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ним двадцяти трьох років (до [INFO].). При цьому, визначаючи розмір цих аліментів, суд керується наступним. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням розміру доходу, який отримує позивачка, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, а також враховуючи, що період з моменту пред'явлення позову та до досягнення повнолітнім сином 23 років становить фактично тільки близько 3 місяці, суд прийшов до висновку про можливість визначення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів). При цьому, розмір відрахувань із заробітної плати відповідача в цілому з урахуванням аліментів, що стягуються на утримання дітей, не перевищуватиме 70 % його заробітку, що відповідає ч. 3 ст. 128 КЗпП, ч.3 ст. 70 Закону України від 02.06.2016р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Разом з тим, главою 16 СК України не передбачено обов'язкового мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Підсумовуючи все вищенаведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 1280 грн. 00 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial