Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

14 грудня 2017 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначив, що на підставі договору б/н від 16.07.2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов договору, він складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, внаслідок чого станом на 26.11.2017 року його заборгованість склала 14738,34 грн. На підставі викладеного, ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.07.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н про отримання кредиту, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % на рік, з 01.09.2014 року - 34,8 % на рік, з 01.04.2015 року - 43,2 % на рік, та обовязковим щомісячним платежем 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01.04.2014 року 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Зазначений договір складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів (а.с.8-25). Згідно п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає йому право в будь-який момент змінювати його. У відповідності до п.2.1.1.7.6. зазначених Умов, при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобовязань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом. За умовами п.2.1.1.12.6.1. вказаних Умов, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобовязань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 26 листопада 2017 року відповідачу нараховано за кредитним договором: 8198,23 грн. - заборгованість за відсотками, 6789,43грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 678,02 грн. штраф (процентна складова), що у сумі складає 16165,68 грн. (а.с.4-7), з яких позивач просить стягнути частину боргу - 14738,34 грн. Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом 8198,23 грн. є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Стосовно стягнення пені та штрафів суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15. Умови та правила надання банківських послуг п.2.1.1.7.6. та п. 2.1.1.12.6.1., передбачають стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, тобто за одне й те саме порушення зобовязання, а тому їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 409,91 грн. (процентна складова) - 5 % від суми заборгованості - 8198,23 грн., підлягають задоволенню. Вимога банку про стягнення з клієнта пені задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial