Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

19.04.2021 року представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та комунальних послуг, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги у розмірі 129300,39 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в кімнатах № [NUMBER] та [ADDRESS] , мешкають та зареєстровані відповідачі - [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків є одним з підрозділів Збройних Сил України, основне завдання якого організація квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казарменно-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно з актом прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків було передано гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] (назва проспекту до перейменування - Леніна). У вказаному гуртожитку проживають військовослужбовці та члени їх сімей. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків відповідно до своїх завдань та повноважень щомісячно нараховує мешканцям зазначеного будинку плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця. У зв`язку з тим, що відповідачі, а також інші особи, що мешкають у вищезазначеному будинку, несвоєчасно сплачують за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також комунальні послуги, значні кошти не надходять на поновлення бюджетних кошторисів, які витрачені заявником на сплату послуг для населення. Несвоєчасне погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги не дає можливості позивачу своєчасно розраховуватися з працівниками, які забезпечують експлуатаційні потреби та послуги з благоустрою (послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій), а також розраховуватися з підрядними організаціями за надані енергоносії, комунальні послуги. Невідшкодування з боку відповідачів на користь позивача суми заборгованості за спожиті комунальні послуги порушує економічні і оборонні інтереси держави, що виявляється у недоотриманні відповідних коштів до спеціального фонду Державного бюджету України. Загальна сума заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01 листопада 2013 року по 01 грудня 2020 року складає 129300,39 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачі повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2021 року проведено заочний розгляд даної справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, ухвали про відкриття провадження та судові повістки про виклик в судове засідання, призначене на 20 жовтня 2021 року були повернуті до суду без вручення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних праві і нтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків є одним з підрозділів Збройних Сил України, який діє на підставі «Положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків», затвердженного наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України № 278 від 17.12.2019 року. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків згідно своїх завдань та повноважень здійснює технічну експлуатацію та обслуговування будинків та щомісячно нараховує мешканцям зазначених будинків - військовослужбовцям та членам їх сімей - плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця. Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків було передано гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). Відповідно до довідки з місця проживання про склад родини та реєстрацію від 01.01.2021 року № 72, в кімнатах № 321, 322 вказаного гуртожитку проживають та зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та їх діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 17). Згідно із розрахунком заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01.11.2013 року по 01.12.2020 року становить 125911,48 грн., а не 129399,39 грн., як вказано у позовній заяві. Розрахунок зроблено на підставі відповідних встановлених тарифів, розмір яких учасниками справи не оскаржувався (а.с.26-27). 17.11.2020 року позивачем на ім`я відповідачів була направлена претензія № 5602 щодо сплати заборгованості, яка була повернута з відміткою Укрпошти про закінчення терміну зберігання (а.с.21-22, 23-24). Відповідачі, отримуючи надані їм послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги, несвоєчасно їх оплачували. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Нормами частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015 р., особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572 (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006 року № 45 зі змінами) передбачено обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із положеннями статті 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності дост.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Outcome: partial