Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Просила визнати недостовірною і такою, що порушує її особисті немайнові права та підлягає спростуванню інформацію, поширену відповідачами в підписаному ними листі - зверненні від 28 жовтня 2019 року, адресованому на ім`я начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту, виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району [PERSON]., а саме: « Чому «заслужену» виховательку [PERSON] вигнали із колгоспного дитсадка « Берізка », із дитсадка с. Солонці, навіть «зарекомендувала» себе на фермі, з якої теж попросили...». «Користується дитячими унітазами, бо до туалету не дійде, або справляє нужду під парканом майданчика...». В порядку спростування цієї негативної інформації, яка порочить її честь, гідність і ділову репутацію, відкликати із відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району лист - звернення за підписом Відповідачів, за № 66 від 28 жовтня 2020 року, а також зобов`язати відповідача [PERSON] , як завідувачку Великосорочинського дошкільного навчального закладу (ясла - садка) «Ластівка», протягом десяти днів, після набрання рішенням законної сили, оголосити на зборах трудового колективу резолютивну частину рішення суду у її присутність та у присутність начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району [PERSON] . На відшкодування завданої їй моральної (немайнової) шкоди внаслідок поширення недостовірної інформації про її особу стягнути з кожного Відповідача по 4723 гривні. Стягнути з Відповідачів на її користь 2942 гривні 80 копійок в рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору, а також всі судові витрати, які нею будуть понесені у зв`язку із розглядом справи і документально підтверджені, у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу чи по залученню експертів. В позовній заяві вказувала, що вона має вищу педагогічну освіту та тривалий стаж роботи з дітьми, 15 років була керівником методичних об`єднань вихователів, Миргородського району, двічі обиралася депутатом Великосорочинської сільської ради Миргородського району. З 1978 року почала працювати вихователем дитячого садка колгоспу ім. Гоголя, з 1984 по 1987 року на посаді завідуючого цього закладу. З 1988 року і по липень 1989 року продовжила роботу на посаді вихователя колгоспного дитячого садка аж до виведення з членів колгоспу у зв`язку з переводом вихователем до дитячого садка «Ластівка». В послідуючому, з 01 серпня 1989 року була прийнята на посаду вихователя Великосорочинського ясла - садка «Ластівка», який згодом було перейменовано у Великосорочинський дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) «Ластівка», та передано до комунальної власності Великосорочинської сільської ради Миргородського району. За весь період її роботи в дитячих дошкільних закладах, починаючи з 1978 року, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни з роботи та із займаних посад не звільнялася. В останній час на ґрунті особистої неприхованої і лютої неприязні до неї з боку керівництва Великосорочинського дошкільного навчального закладу (ясла - садка) «Ластівка» організовано їй систематичні моральні утиски та безпідставні переслідування по роботі. Такі переслідування організовано не тільки стосовно неї, а і відносно дочки [PERSON] , яка ще працює у цьому закладі. За результатами цілеспрямованих дій з боку адміністрації дошкільного навчального закладу (ясла - садка) «Ластівка» наказом № 22 від 07.11.2019 року її було незаконно звільнено з роботи. Крім того адміністрацією дошкільного навчального закладу (ясла - садка) «Ластівка» було підготовлено та ініційовано підписання всіма Відповідачами листа - звернення на ім`я начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району [PERSON] 28 жовтня 2019 року за № 66 з використанням штампу дошкільного закладу. Виконавцем рукописного тексту листа є відповідач [PERSON] . Лист вкрай негативно висвітлює всю її трудову діяльність, принижує її ділову репутацію, характеризує її поведінку, як аморальну, антисоціальну і таку, що порушує елементарні норми моралі педагогічного працівника. Подібними висловлюваннями та відверто неправдими даними Відповідачі фактично формують негативну думку про її особу у мешканців великої територіальної громади, представників органу місцевого самоврядування, її односельців. У вищевказаному листі всі Відповідачі стверджують те, що її, як «заслужену» виховательку, вигнали із колгоспного садка « Берізка », із дитсадка с. Солонці та з колгоспної ферми. Верхом цинізму та неприхованого бруду, який не має бути властивим людям, що займаються вихованням дітей і їх обслуговуванням, стало повідомлення Відповідачами у згаданому листі про те, що вона ніби - то користується дитячими унітазами, бо до туалету не дійде, або справляє нужду під парканом майданчика тобто, в громадському місці, що фактично становить склад правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, хоча до цього виду відповідальності вона ніколи не притягувалася. Поширені Відповідачами відомості не відповідають дійсності, порочать її честь, гідність і ділову репутацію, як педагогічного працівника. Їх протиправним поширенням Відповідачі завдали їй значної моральної (немайнової) шкоди. Негативна інформація відносно неї Відповідачами викладена у формі тверджень, створює негативне враження саме про неї, як людину і педагога, дає підстави вважати, що в минулому вона неодноразово порушувала трудову дисципліну і загальновизнані норми моралі та етики, а тому підлягає визнанню недостовірною і такою, що порушує її особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Як після ознайомлення зі змістом листа Відповідачів від 28 жовтня 2019 року в копії, одержаного нею в додатку до відзиву на її позов за трудовим спором, так і на даний час вона зазнала і продовжує зазнавати сильних моральних страждань, які постійно переростають у фізичні болі в серці. Поширена відносно неї негативна інформація спровокувала в неї глибоке відчуття тривоги під час спілкування з односельцями, яким стали відомі деталі змісту цього листа. Внаслідок цього вона змушена була пояснювати неправдивість поширеної інформації та на тривалий час фактично була ізольована від своїх друзів і знайомих, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків, а тому вона втратила почуття спокою та душевної рівноваги, відчуваю власну безпорадність перед кривдниками. Все це негативно впливає на стан її психологічного здоров`я. Вона стала погано спати і страждає на постійну втомлюваність, тривожність, через що у неї часто виникає дратівливість, якої раніше не було, склалися напружені стосунки з оточуючими, які постійно цікавляться обставинами інформаційного конфлікту в центрі якого перебуває її особа, а також станом її здоров`я з огляду на це. Все це вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя після поширення недостовірної інформації. Відтак, їй завдано значної моральної шкоди. В зв`язку з вищевикладеним змушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 05 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . 21 березня 2020 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Огризковим А. А. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що систематичне невиконання [PERSON] своїх посадових обов`язків без поважних причин, постійне порушення педагогічної етики призвело до того, що трудовий колектив закладу не бажає працювати разом із [PERSON] що стало причиною направлення трудовим колективом 28.10.2019 року письмового звернення до відділу освіти Великосорочинської сільської ради. Звернення зі скаргами до органів державної влади не є поширенням особою недостовірної інформації, а реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України. Отже, у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте під час перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, зазначена обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Стверджують, що колективне звернення трудового колективу Великосорочинського ДНЗ (ясла - садок) «Ластівка», це виклад власної думки про неможливість спільної роботи із [PERSON] , до відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради, тобто - органу, який компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, не є поширенням недостовірної інформації. Висловлювання вказані в листі «Чому «заслужену» виховательку [PERSON] вигнали із колективного дитсадка «Берізка», із дитсадка с. Солонці, навіть «зарекомендувала» себе на фермі, з якої теж попросили...» за своїм змістом не є інформацією, а - запитанням. Дане речення не містить фактичних даних, оскільки чинне законодавство України, зокрема Кодекс законів про працю України не мають таких понять як «вигнали», «зарекомендувала» та «попросили». Отже вказане речення містить судження, яке має оціночний характер. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Речення «Користується дитячими унітазами, бо до туалету не дійде, або справляє нужду під парканом майданчика і це бачать і вихователі і діти» містить фактичні дані. Дана інформація є достовірною і підтверджена всіма відповідачами. Просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] 13 квітня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив, де вказано, що начальник відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району [PERSON] не є її роботодавцем та не наділена правом прийому і звільнення її з роботи. Її незаконне звільнення з роботи проведено саме відповідачем [PERSON] , яка й організувала таке звернення. Зауважувала, що статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Намагання представника Відповідача переконати суд у тому, що Відповідачі задавали питання, яке починалося зі слів «Чому...» і це є оціночним судженням не заслуговують на увагу, так як речення не було питальне. По - друге ніякими нормативними актами не підтверджуються повноваження відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району перевіряти таку чи їй подібну інформацію. Якщо таке речення, не є інформацією, а є запитанням, як стверджується у відзиві, а лист - звернення направлено до «компетентного органу», то яку перевірку мав проводити цей орган. Таким чином, поширена Відповідачами щодо неї в цій частині інформація не є оціночними судженнями, а є образливими твердженнями без сподівання на жодні результати розгляду відповідного звернення. 30 квітня 2020 року, 19 травня 2020 року, 05 червня 2020 року підготовче засідання було відкладене в зв`язку з неявкою сторін та клопотанням представника відповідача [PERSON] , адвоката Огризкова А.А. про відкладення справи у зв`язку із запровадженими заходами карантину . Ухвалою суду від 08 липня 2020 року по справі призначено судову лінгвістичну (семантико - текстуальну) експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 30 листопада 2020 року був складений висновок за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико - текстуальної) експертизи писемного мовлення.. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року провадження у справі поновлено. Розгляд справи продовжено в підготовчому засіданні 29 січня 2021 року. 29 січня 2020 року підготовче засідання було відкладене в зв`язку з неявкою сторін та клопотанням представника відповідача [PERSON] , адвоката Огризкова А.А. про відкладення справи у зв`язку із тимчасовим призупиненням освітнього процесу у Великосорочинському ЗДО (ясла - садок) «Ластівка» у зв`язку з виявленням коронавірусної хвороби COVID -19 серед працівників закладу. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 квітня 2021 року. 16 квітня 2021 року судове засідання відкладено для виклику відповідачів. 28 квітня 2021 року судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 25 червня 2021 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою свідка [PERSON] 26 липня 2021 року судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті. Позивач в судовому засіданні позові вимоги підтримала в повному обсязі суду пояснила, що викладена в тексті листа інформація яку вона просить спростувати є недостовірною, неправдивою, образливою, принижує її честь та гідність як людини та педагогічного працівника. Просила її спростувати у спосіб вказаний у позовній заяві та на відшкодування моральної шкоди стягнути на її користь з кожного Відповідача по 4723 гривень. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] вважали, що позов підлягає до задоволення, оскільки інформація викладена в листі, яка зазначена в позові не є оціночним судженням, є неправдивою, образливою, принижує честь і гідність позивача, що підтверджено також висновком експертизи. Була поширена не менше як одній особі, а саме [PERSON] , якій був адресований лист. Просили визнати її недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] та спростувати її у спосіб вказаний у позовних вимогах. На відшкодування моральної шкоди завданої позивачу стягнути з кожного відповідача по 4723 гривень Зазначали що начальник відділу освіти не наділений повноваженнями прийому та звільнення з роботи працівників дитячого садка, а метою направлення листа у відділ освіти було звільнення її з займаної посади, що і відбулося в листопаді коли позивач була звільнена з посади з ініціативи адміністрації. Відповідачі заявлений позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. [PERSON] пояснила, що не бачила щоб [PERSON] ходила до дитячого туалету, бачила лише що до громадського туалету ходила босими ногами. Лист - звернення підписувала, що з ним далі було зроблено їй не відомо. [PERSON] пояснила, що те що написано в листі - зверненні вона підтверджує, з ним вона ознайомлювалася. Особисто бачила як [PERSON] ходила в дитячий туалет, перед цим вигнала дитину. Лист був підписаний на зборах колективу, які проводилися поки спали діти, з метою звільнення з роботи позивача. Збори були проведені один раз. [PERSON] пояснила, що листа писали у відділ освіти, для того щоб [PERSON] допомогла розібрати з напруженою ситуацією що виникла в колективі. Особисто бачила як [PERSON] ходила в дитячий туалет і двері туалету були зачинені. [PERSON] пояснила, що вона підписала листа, так як бачила, що [PERSON] ходила до дитячого туалету. [PERSON] повідомила, що вона в садочку працює поваром. [PERSON] постійно створювала конфлікти в колективі. Особисто бачила, що вона ходила до дитячого туалету та справляла природні потреби під парканом. Неприязних відносин з позивачем у неї ніколи не було. Вважала що після звернення конфлікти припиняться. [PERSON] пояснила, що їй [PERSON] говорила, що сходе в дитячий туалет щоб завідуюча не бачила. Їй було зроблено зауваження. Лист - звернення було направлено до відділу освіти, щоб допомогли розібратися в даній ситуації. [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] постійно втручалася в діяльність інших працівників. Восени 2019 року особисто бачила, як [PERSON] ходила в дитячий туалет. Для того щоб остання не ходила до нього, відірвали защіпки з дверей. Збори колективу були проведені для врегулювання конфлікту . [PERSON] пояснила, що особисто бачила, що коли діти були на прогулянці, [PERSON] неналежно виконувала свої обов`язки вихователя. З метою звільнення позивачки через поведінку на робочому місці, було написано листа - звернення. [PERSON] пояснила, що [PERSON] працює давно, близько 25 років. Вона бачила, що позивач відвідувала неодноразово дитячий туалет. Остання приходила на роботу щоб відпочити. Оскільки позивач не визнавала даної ситуації, було написано листа до відділу освіти з метою отримання підтримки. [PERSON] суду пояснив, що приходив ремонтувати умивальник до дитячого туалету, і бачив, як [PERSON] виходила з туалету та в цей час набиралася вода в бачок унітазу. В туалеті встановлено три унітаза, без перегородок . Під парканом він також бачив останню, як вона справляла природні потреби. Листа було написано з метою встановлення спокою в колективі. Хто передавав листа до відділу освіти йому не відомо. [PERSON] пояснила, що [PERSON] не виконувала своїх посадових обов`язків. Ходила до приміщення дитячого туалету. Вона особисто мила руки в дитячому туалеті. З метою встановлення порозуміння і примирення в колективі був написаний колективно лист - звернення до відділу освіти. [PERSON] суду пояснила, що була свідком разом із [PERSON] коли позивач в 2019 році справляла природні потреби на дитячому майданчику під парканом. В дитячому туалеті [PERSON] мила руки та справляла природні потреби. Листа до відділу освіти писала [PERSON] , інші працівники колективу підписували. Метою написання листа було примирення з позивачем. [PERSON] повідомила, що на даний час не працює в садочку, працювала двірником та помічником вихователя. Позивача в колективі не цькували, вони хотіли щоб у колективі був спокій. Листом не хотіли принижувати позивача. [PERSON] повідомила, що вона в садочку слідкує за гігієною. [PERSON] не сприймала як керівника садочку [PERSON] . Вона була очевидцем усіх подій, які описані в листі - зверненні, який особисто писала в обідню перерву, де вказувала інформацію яка була відома членам трудового колективу. Лист підписали 18 працівників. Всього в колективі 20 працівників. [PERSON] пояснила, що постійно чула заперечення з приводу виконання обов`язків [PERSON] . На її зауваження остання не реагувала. Вона особисто бачила як позивач ходила в дитячий туалет. Влітку 2019 року [PERSON] постійно справляла природні потреби під парканом. З метою врегулювання конфлікту [PERSON] в присутності колективу був написаний лист - звернення. [PERSON] суду пояснила, що лист підписувала, оскільки особисто бачила, як позивач ходила до дитячого туалету і закривала двері на защіпку. Було морально важко працювати в колективі, тому звернулися з листом до завідувача відділом освіти. [PERSON] суду пояснила, що особисто бачила як позивач справляла природні потреби під парканом. Щодо інших обставин викладених в листі їй невідомо, оскільки трудову книжку позивачки вона не бачила. [PERSON] суду пояснив, що він не був присутнім під час написання листа. Коли прийшов на роботу підписав лист так як підписали всі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Огризков А. А. вважав, що позов не підлягає задоволенню, так як вимоги пред`явлено до неналежного відповідача, відповідачем повинен бути Великосорочинський дошкільний навчальний заклад (ясла - садка) «Ластівка»,оскільки лист був зареєстрований і відправлений з цієї установи. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.08.1989 році працює на посаді вихователя Великосорочинського дитячого ясла - садочок «Ластівка», який змінював назву. З 03.07.2017 року Великосорочинський дошкільний навчальний закладі (ясла-садок) «Ластівка» передано до власності Великосорочинської сільської ради, що підтверджується даними трудової книжки [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] і не заперечується відповідачами (а.с 8т.1). 28 жовтня 2019 року відповідачі підготували та підписали лист - звернення який зареєстрували у Великосорочинському дошкільному навчальному заклад (ясла-садок) «Ластівка» за № 66, і направили начальнику відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району [PERSON]. В якому даючи характеристику особі позивача та виконання нею посадових обов`язків серед іншого зазначали… « чому «заслужену» виховательку [PERSON] вигнали із колгоспного дитсадка « Берізка », із дитсадка с. Солонці, навіть «зарекомендувала» себе на фермі, з якої теж попросили...» та «користується дитячими унітазами, бо до туалету не дійде, або справляє нужду під парканом майданчика» та що не бажають щоб їхньому колективі працювала позивач(а.с.9 т.1, а. с. 22 т.2). Згідно повідомлення Миргородського міськрайонного суду від 21.01.2021 №01-31/7/2021 в період 2015- жовтня 2019 років справа про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] за ст. 173 КУпАП за справляння природних потреб у громадських місцях до суду не надходила і судом не розглядалася (а.с.115 т. 2). Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико - текстуальної) експертизи писемного мовлення від 30 листопада 2020 року висловлювання «Чому «заслужену» виховательку [PERSON] вигнали із колгоспного дитсадка « Берізка », із дитсадка с. Солонці, навіть «зарекомендувала» себе на фермі, з якої теж попросили...», що міститься в тексті першого речення третього абзацу листа-звернення № 66 від 28.10.2019, виражене у формі фактичного твердження про те, що «виховательку [PERSON]» звільнили з займаної посади у дитячому садочку « Берізка », у дитячому садочку у селі « Солонці », а також про те, що вона виявила себе незадовільно «на фермі», з якої її теж звільнили; а також у формі оцінного судження, що виражає ставлення адресанта до повідомлюваного. У висловлюваннях «Чому «заслужену» виховательку [PERSON] вигнали із колгоспного дитсадка « Берізка », із дитсадка с. Солонці, навіть «зарекомендувала» себе на фермі, з якої теж попросили...», «Користується дитячими унітазами, бо до туалету не дійде, або справляє нужду під парканом майданчика і це бачать і вихователі і діти» в тексті листа - звернення № 66 від 28.10.20|9 - міститься негативна інформація стосовно [PERSON] . У висловлюванні «Користується дитячими унітазами бо до туалету не дійде, або справляє нужду під парканом майданчика і це бачать і вихователі, і діти» у тексті листа-звернення №66 від 28.10.2019 - міститься інформація образливого характеру стосовно [PERSON] (а.с15-23 т.2 ). Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтею 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до частини першої,четвертої,п`ятої,сьомої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За змістом пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова № 1 від 27 лютого 2009 року) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини першої, другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно пункту 16 Постанови № 1 від 27 лютого 2009 року суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 910/16360/17 вказав на необхідність судами встановлювати чи є особи, яким адресовані відповідні звернення, компетентними для перевірки інформації, викладеній в цих зверненнях. Зі змісту листа - звернення датованого 28.10.2019 року, що є предметом спору, випливає, що члени трудового колективу Великосорочинський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Ластівка» дають негативну характеристику позивачу та повідомляють про недобросовісне виконання нею посадових обов`язків з метою сприяння (отримання підтримки, допомоги) начальника відділу відділ освіти, культури та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради у звільненні позивача з посади. Що підтвердили ряд відповідачів в судовому засіданні. Вказане підтверджується також рішенням керівника установи, прийнятим через нетривалий час, 08.11.2019 року,про звільнення [PERSON] по ініціативі адміністрації на підставі ст.40 п.3 КЗпП України, в зв`язку з систематичним невиконанням останньою без поважних причин посадових обов`язків (а.с.8 т.2 зворот). Положенням про відділ освіти, культури та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради встановлено, що відділ очолює начальник. До повноважень останнього не входить укладення та розірвання трудових договорів з працівниками підпорядкованих відділу установ. Посадовою інструкцією начальника відділу також не передбачені право притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Великосорочинського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Ластівка»(а.с.94-105 т.2). Таким чином судом встановлено, що особа, начальник відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району [PERSON]. якій був адресований та переданий, отже беззаперечно поширений [PERSON] , відповідно до пояснень відповідача [PERSON] спірний лист - звернення, не мала компетенції для перевірки інформації, викладеної в зверненні з метою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Суд вважає безпідставними твердження в судовому засіданні частини відповідачів, що звернення мало на меті урегулювання відносин між членами трудового колективу, оскільки вказані твердження спростовуються змістом листа, відсутністю будь-якої реакції після його отримання [PERSON] та рішенням керівника установи прийнятим через незначний час після направлення листа про звільнення позивача з посади вихователя з ініціативи адміністрації. Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико - текстуальної) експертизи писемного мовлення від 30 листопада 2020 року встановлено, що висловлювання «Чому «заслужену» виховательку [PERSON] вигнали із колгоспного дитсадка « Берізка », із дитсадка с. Солонці, навіть «зарекомендувала» себе на фермі, з якої теж попросили...», що міститься в тексті першого речення третього абзацу листа-звернення № 66 від 28.10.2019, виражене у формі фактичного твердження про те, що «виховательку [PERSON]» звільнили з займаної посади у дитячому садочку « Берізка », у дитячому садочку у селі « Солонці », а також про те, що вона виявила себе незадовільно «на фермі», з якої її теж звільнили. У висловлюваннях «Чому «заслужену» виховательку [PERSON] вигнали із колгоспного дитсадка « Берізка », із дитсадка с. Солонці, навіть «зарекомендувала» себе на фермі, з якої теж попросили...», «Користується дитячими унітазами, бо до туалету не дійде, або справляє нужду під парканом майданчика і це бачать і вихователі і діти» в тексті листа- звернення № 66 від 28.10.20|9 - міститься негативна інформація стосовно [PERSON] . Відповідачами обставини які зазначені в листі не підтвердженні будь-якими об`єктивними доказами, якими серед іншого могли бути дані трудової книжки позивача. Твердження в судовому засіданні відповідачів що вони були свідками відвідування позивачем приміщення дитячої вбиральні на думку суду не може бути беззаперечним доказом вказаних обставин, оскільки відповідачі є зацікавленими особами в результаті розгляду справи, надавали ці свідчення заперечуючи проти заявлених вимог. Таким чином в ході судового розгляду в тому числі з урахуванням висновку експерта, встановлено що оспорювана інформація є фактичним твердженням та є неправдивою, недостовірною та такою що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, а отже підлягає спростуванню у такий же спосіб, у який вона була поширена.Шляхом відкликання із відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району до Великосорочинського дошкільного навчального закладу (ясла - садка) «Ластівка», лист - звернення № 66 від 28 жовтня 2020 року за підписом відповідачів . В супереч положень ст. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів, що спірний лист був оголошений на зборах трудового колективу, тому вимога про спростування інформації шляхом зобов`язання [PERSON] , оголосити на зборах трудового колективу резолютивну частину рішення суду в присутності [PERSON] та начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону і задоволені бути не можуть. Разом з тим суд не може погодитися з твердженням представника відповідача [PERSON] , адвоката Огризкова А.А., що вказаний лист-звернення був направлений юридичною особою Великосорочинський дошкільний навчальний заклад (ясла - садок ) «Ластівка», оскільки сам факт реєстрації вказаного листа як вихідної кореспонденції установи, не може свідчити що автором листа є установа та не спростовує вищенаведені пояснення відповідачів щодо обставин складання вказаного листа колективно всіма відповідачами. Відповідно до положень стаття 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню (п.10 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995р). Оскільки позивачем не надано доказів і в ході судового розгляду не встановлено, конкретно особу серед відповідачів якою була повідомлена неправдива, образлива інформація викладена в листі-зверненні, який є предметом спору,та враховуючи що всі відповідачі стверджували що зі змістом листа вони були ознайомлені і погодились з інформацією викладеною в листі поставивши свої підписи під його текстом суд вважає, що відповідачі заподіяли позивачу моральну шкоду спільно діями з єдиним наміром принизивши її ділову репутацію, з метою домогтися звільнення останньої з займаної посади вихователя. Визначаючи розмір відшкодування суд враховує, що поширена неправдива образлива інформація спровокувала в позивача глибоке відчуття тривоги, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків, вона втратила почуття спокою та душевної рівноваги, відчувала власну безпорадність перед кривдниками та з урахуванням розумності і справедливості вважає, що на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню солідарно з відповідачів одноразово грошова сума в розмірі мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення в сумі 6500 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Стосовно вимоги позивача про стягнення судових витрат, слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані з надання професійної правничої допомоги та із проведенням експертизи ( п.1. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до Договору №5/1-ц від 05.01.2021 року між позивачем та адвокатом Чернюком В. Д. останній надавав правничу допомогу [PERSON] при розгляді Миргородським міськрайонним судом даної цивільної справи. Відповідно до розрахунку вартість наданих послуг професійної правничої допомогу становить 14570 грн. Отримані позивачем послуги прийняті відповідно до Акту приймання передачі наданих послуг від 01.10.2021 року та оплачені позивачем відповідно до квитанції №5/1-ц 01.10.2021 року в розмірі 14570 грн.(а.с.44-48 т.3). Згідно Акту №14289 позивачем проведена попередня оплата за проведення експертизи на підставі ухвали Миргородського міськрайонного суду від 08.07.2020 в сумі 9969 грн. 84 коп. (а. с. 24 т.2 ). Розмір витрат пов`язаних з розглядом справи становить 24540 грн (9969,84 + 14570). Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 124 грн.50 коп.(2942,80х4,23/100). Судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинахпо 1370 гривень з кожного.

Outcome: partial