Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

01.03.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача кредитної спілки «Мрія» про стягнення боргу. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву про те, що позов підтримує і просить справу розглянути за її відсутністю. Із позову вбачається, що 28.11.2013 року між позивачкою та Кредитною спілкою «Мрія» був укладений договір № 0612/2013 з внесенням вклада 15000,00 грн. ордер №3546 від 28.11.2013 року на строк 13 місяців з нарахуванням відсотків у розмірі 25% річних до 28.12.2014 року. Згідно договору від 28.11.2013 року сума вкладу становить 15000,00 грн. на яку нараховані відсотки 15000?0,25/12?13=4062,50 грн., а всього 15000+4062,50 =19062,50 грн., які позивачка не отримала. Крім того, позивачка просить нарахувати на цю суму відсотки з 28.12.2014 року по 28.03.2016 року за 15 місяців 19062,50?0,25?12?15=5957,03, а всього 19062,50+5957,03=25019,53 грн. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Кредитної спілки "Мрія" на її користь суму внесків (вкладів) на депозитний рахунок із відсотками на загальну суму 25019,53 грн. Представник вiдповiдача до судового засiдання не зявився, незважаючи на те, що про час i мiсце розгляду справи повiдомлений належним чином. Позивачка надала згоду на ухвалення заочного рiшення. Згiдно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивая не заперечує проти такого вирiшення справи. Суд, врахувавши думку представника позивача, якому розясненi наслiдки ч. 3 ст. 224 ЦПК України, вважає що є вci пiдстави для заочного розгляду справи, тому ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, що об'єктивно підтверджується договором № 0612/2013, ордером (а.с. 3). Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем було укладено договір № 0612/2013 про внесення термінового внеску на депозитний рахунок. Відповідно до п.2.8. вищезазначеного договору після закінчення терміну договору на внесок та нараховані відсотки Спілка ніяких нарахувань не робить. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума вкладу та нарахованих внесків до закінчення строку дії договору, тобто до 28.12.2014 року, а саме 15000?0,25/12?13=4062,50 грн., а всього 15000+4062,50 =19062,50 грн. З врахуванням нарахованих відсотків сума внеску склала 19062,50 грн., які відповідач відмовився повернути позивачу. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, визначені ст.611 ЦК України. Згідно частини першої ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також: нарахована на такі грошові кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожний член кредитної спілки, відповідно до п. 2 частини другої ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», має право одержати належні йому грошові кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч. 7 ст. 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Відповідач всупереч вимог статей 525, 526 та 530 ЦК України відмовляється виконувати умови Договору, зокрема, повернути внесок (вклад) Позивачу. Своїми діями відповідач, порушив вимоги ст. 610 ЦК України, не виконавши свої зобов'язання за Договором, відмовивши у поверненні внеску (вкладу) на депозитний рахунок та відсотків, тому вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. Пунктами 2 та 4 частини першої ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання та відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 4 частини першої ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність по залучення фінансових активів від фізичних осіб є фінансовою послугою. Виходячи з вищезазначеного, позивач за даним Договором є споживачем послуг, що надаються кредитною спілкою, і в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» підпадає під його дію. За порушення грошового зобов'язання ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність боржника. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial