Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. У позовній заяві зазначено, що позивачка з 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В 2013 році шлюб між нею та відповідачем по справі розірвано у встановленому законом порядку. Відповідно до рішення Рогатинського районного суду від 04.10.2013 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно. В даний час її матеріальне становище погіршилося. Аліментів, які визначені рішенням суду недостатньо для утримання неповнолітнього сина. Матеріальне становище відповідача навпаки, покращилося. Дочка відповідача від першого шлюбу досягла повноліття, не потребує утримання від батька. Просила позов задовольнити, стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснили, що коштів, які присуджені за попереднім рішенням суду недостатньо для утримання малолітнього сина. Відповідач має можливість сплачувати більшу суму аліментів, оскільки працює у сфері сільського господарства, припинив надавати утримання повнолітній дочці. Просили позов задовольнити. Визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позову не визнав зовсім. Пояснив, що немає постійної роботи. Дочка від першого шлюбу досягла повноліття, одружилася, працює. Однак він має на утриманні матір, яка більше восьми років хворіє, один раз на рік потребує госпіталізації до стаціонару. Пенсії, яку отримує мати, недостатньо для її лікування. Крім того, він щомісячно сплачує по 300 грн. боргу за виконавчим листом, виданим 08.08.2011 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення із нього боргу на користь [PERSON] Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Суд, вислухавши доводи позивачки, представника позивачки, відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 26.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області [PERSON] народився [INFO] року. Батьки дитини [PERSON] і [PERSON] (а.с.4). Відповідно до рішення Рогатинського районного суду від 04 жовтня 2013 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття (а.с.9). Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 27.10.2014 року [PERSON] не працює, проживає разом з двома неповнолітніми дітьми, перебуває у складному матеріальному становищі (а.с.5). [PERSON], [INFO] проживає разом з дітьми [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №2753, виданою 27.10.2014 року виконавчим комітетом Рогатинської міської ради (а.с.6). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти нездатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та визначено у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні зміненого розміру аліментів суд враховує матеріальне становище матері, яка немає самостійного заробітку, здійснює догляд за дітьми. Оскільки дочка відповідача від першого шлюбу [PERSON], [INFO] досягла повноліття, працює, обов'язок відповідача [PERSON] по утриманню [PERSON] припинився. За таких обставин та доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial