Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

23 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини. Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків заяви. 06 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом, в якому усунула недоліки первісної заяви. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що 06 лютого 2018 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 04. Від даного шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання, як дружини, не надає, він є працездатним, офіційно працює, фізично здоровий, на його утримання інших дітей немає, а тому може надавати їй матеріальну допомогу. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просила суд стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 25% частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною - [PERSON] трьох років. Ухвалою суду від 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі. 29 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 16 від 06 лютого 2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини було об`єднано в одне провадження. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року у справі призначено судову біологічно-генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу, провадження у справі зупинене Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, згідно наданої до суду заяви просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав частково. Надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилався на те, що з 01 січня 2018 року він працює водієм автотранспортних засобів (0302) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дніпромлин» та отримує заробітну плату на місяць в розмірі 4220,00 грн. Зазначив, що він надає матеріальну допомогу на утримання сина, ним здійснювалися перекази 06.04.2019 року -1000,00 грн., 24.04.2019 року - 500,00 грн., 08.05.2019 року - 1000,00 грн., 31.05.2019 року - 500,00 грн., 11.06.2019 року - 1000,00 грн., 26.06.2019 року - 1000,00 грн., 26.07.2019 року - 500,00 грн. Крім того, при визначенні розміру аліментів просив взяти до уваги, що він утримує непрацездатних батьків, які є пенсіонерами та хворіють: батько [PERSON] має онкологічне захворювання, а мати [PERSON] - дифузний кардіосклероз. Батьки потребують ряд препаратів, вартість яких в середньому на місяць складає 1530,00 грн. У зв`язку з цим, просив позов в частині стягнення аліментів на утримання сина задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/10 частки від заробітку. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, просив відмовити, посилаючись на те, що остання офіційно працює та отримує заробітну плату в розмірі 9 920,00 грн. на місяць, що значно перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи та його матеріальною можливістю утримувати дружину. У відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що дитина проживає разом з нею, що підтверджується відповідними актами, крім того, в січні 2020 року син захворів та перебував на амбулаторному лікуванні (на підтвердження надала докази). Дитина відвідує дитячий садок «Ромашка», за відвідування якого за період з вересня 2019 року по січень 2020 року оплата становить 1842,47 грн. На час звернення до суду з відповідними позовами, вона не працювала, оскільки знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, однак в червні 2019 року змушена була перервати декретну відпустку у зв`язку з недостатністю коштів для забезпечення матеріальних благ дитини. На її утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Вона разом з дітьми проживають в орендованій квартирі, за яку сплачує комунальні послуги. Твердження відповідача [PERSON] щодо утримання своїх непрацездатних батьків вважає такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, останній може надавати допомогу як дитині, так і їй. В свою чергу, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 16 від 06 лютого 2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, посилаючись на те, що він не є батьком дитини. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 лютого 2018 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 04. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 06 лютого 2018 року. Встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що складено актовий запис № 16, батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 06 лютого 2018 року. Розглядаючи зустрічні позовні вимоги про оспорювання батьківства, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство до досягнення дитиною повноліття, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.6 ст. 136 СК України, до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Згідно цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Оскільки, предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, то у разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначається, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у преамбулі постанови Пленуму № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно висновку експерта № 834 від 29 жовтня 2019 року [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99 %. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, встановлених при розгляді справи, у зв`язку з чим, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Розглядаючи первісні позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що з 01 вересня 2019 року [PERSON] , [INFO] з вересня 2019 рік по січень 2020 рік відвідує дитячий садок ЗДО «Ромашка», плата за який складає 1842,47 грн., що підтверджується довідкою з відділу освіти № 148 від 06 лютого 2018 року та квитанціями, згідно яких здійснюються перекази [PERSON] за відвідування дитиною дошкільного закладу. Згідно виписки № 31 від 17 січня 2020 року, [PERSON] , 24 січня 2018 року перебував на амбулаторному лікуванні з 04 січня 2020 року по 17 січня 2020 року з діагнозом: правостороння вогнищева пневмонія. Судом встановлено, що з 01 січня 2018 року [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів (0302) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дніпромлин», його заробітна плата становить 4220,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою з місця роботи №67-ок від 10 грудня 2019 року та довідкою про доходи № 63 від 29 січня 2020 року. Як зазначалося вище, [PERSON] посилався на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, в той же час, ним не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують на його утримання непрацездатних батьків. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Нормами статті 183 СК України також встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом досліджені чеки поштових переказів, надані відповідачем [PERSON] , згідно яких останній здійснював перерахування [PERSON] аліментів на утримання сина, а саме: 06.04.2019 року -1000,00 грн., 24.04.2019 року - 500,00 грн., 08.05.2019 року - 1000,00 грн., 31.05.2019 року - 500,00 грн., 11.06.2019 року - 1000,00 грн., 26.06.2019 року - 1000,00 грн., 26.07.2019 року - 500,00 грн. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що з часу припинення між сторонами сімейних відносин, [PERSON] нерегулярно, але все ж таки надавав матеріальну допомогу на утримання сина. Як зазначалося вище, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини на користь позивача повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, в зв`язку з чим, в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання позивача на період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] разом з дитиною [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Перещепинської міської радим № 293 від 06 лютого 2020 року. Встановлено, що з 03 червня 2019 року [PERSON] перервала декретну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та працює у відділі освіти Перещепинської міської ради на посаді бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу освіти Перещепинської ради, згідно наказу № 77-к від 17 травня 2019 року з повним тижневим навантаженням та отримує заробітну плату на місяць в розмірі 7900,00-11000,00 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи № 146 від 06 лютого 2020 року та довідкою про доходи № 147 від 06 лютого 2020 року. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері) на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині незалежно від цієї обставини. В зв`язку з наведеним та з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дружини повинен становити 1/6 частку доходів відповідача, починаючи стягнення з 23 квітня 2019 року і до досягнення дитиною трьох років, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача за первісним позовом належить стягнути судові витрати на користь держави в розмірі 1536,80 грн. У зв`язку з відмовою в задоволенні зустрічних позовних вимог, судові витрати в сумі 768,40 грн. покласти на позивача за зустрічним позовом [PERSON] . На підставі викладено та

Outcome: partial