Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

18 грудня 2013 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Приватного підприємства «Фенікс -2010» та просить ухвалити рішення, яким стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі за жовтень та листопад 2012 року у сумі 2240 грн., компенсацію за невикористані відпустки у сумі 2240 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1680 грн. (а.с. 1-2) 17 лютого 2014 року позивач уточнила заявлені раніше позовні вимоги та просить стягнути заборгованість по заробітній платі за жовтень та листопад 2012 року у сумі 2000 грн., компенсацію за невикористані відпустки у сумі 2000 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні до час винесення судового рішення. (а.с. 30) В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та пояснила суду, що працювала у ПП «Фенікс-2010» оператором на автомобільній заправці у м. Світловодську. Керівництво її роботою здійснював управляючий, який знаходився тут же. Заробітну плату отримувала через банківську картку. З 01 грудня 2012 року вона була звільнена з роботи. При звільненні заробітну плату не виплатили, а трудову книжку видав управляючий через 2-3 місяці після звільнення. Управляючого також звільнили, де знаходиться офіс та бухгалтерія підприємства їй невідомо. Зверталася по телефону до бухгалтера [PERSON], яка обіцяла погасити борг, проте цього зроблено не було. Представник відповідача до суду не з'явився, просив розглянути справу без їх участі, направив письмові заперечення проти позовних вимог [PERSON], де звертає увагу суду на те, що позивач у день звільнення не працювала, на підприємство за розрахунком після звільнення не зверталась, тому санкції, передбачені ст. 117 КЗпП України застосовані бути не можуть. (а.с. 36) Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до наказу Приватного підприємства «Фенікс-2010» від 01 грудня 2012 року № 126 - к була звільнена з посади оператора АЗС з 01 грудня 2012 року, за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с.10, 11) Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення і дотепер позивачеві не виплачено заробітну плату за жовтень 2012 року у сумі 899 грн. 87 коп. , за листопад 2012 року у сумі 899 грн. 87 коп., а також компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1012 грн. 10 коп. (а.с. 37) З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення сум, належних їй при звільненні підлягають частковому задоволенню, в межах підтвердженого боргу по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку . Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача становить 44 грн. 44 коп. , що підтверджується довідкою відповідача. (а.с.37). Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з урахуванням дати звільнення позивача, у грудні 2012 року - 21 робочий день, у 2013 році - 251 робочий день, у січні 2014 року - 21 робочий день, у лютому 2014 року - 20 робочих днів, у березні 2014 року - 13 робочих днів.( всього - 326 робочих днів). За таких обставин на користь позивача підлягає стягненю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2012 року по 20 березня 2014 року у сумі 14487 грн. 44 коп.( 326 робочих днів Х 44 грн. 44 коп. середньоденної заробітної пл. ати = 14487 грн. 44 коп.) Заперечення представника відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні через те, що позивач у день звільнення не працювала і з вимогою про проведення розрахунку до підприємства не зверталася є безпідставними. Так, виплата заробітної плати проводилася не через касу підприємства, а через банківську установу шляхом зарахування на платіжну картку (а.с. 6-9), що виключає необхідність особистого звернення звільненого працівника за розрахунком, яка , до того ж, будучи робітником підприємства працювала оператором АЗС, яка розташована у м. Світловодську Кіровоградської області, де вона і мешкає, а офіс та бухгалтерія ПП «Фенікс -2010» знаходяться у Дніпропетровській області. Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial