Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 52950.00 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн., заданої їй протиправними діями [PERSON], посилаючись на наступне. Шахрайським шляхом [PERSON] заволодів її коштами у сумі 52950 гривень. Його вина доведена вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №612/70/15-к. Цим вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначене покарання у вигляді обмеження волі строком два роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від призначеного покарання звільнено із випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили 22.03. 2015 року. На час звернення до суду кошти не повернені. [PERSON] переховується, на телефонні дзвінки не відповідає. Зазначена сума є для неї є великою. Вона її отримала взявши кредит. Підставами для стягнення моральної шкоди вважає те, що їх сімя не має великого статку, що не дозволяє відразу розрахуватися за кредитними зобовязаннями. Вона вимушена щомісячно відривати від сімї зароблені тяжкою працею кошти та перераховувати їх для погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином сімя, сплачуючи за кредити з процентами залишається майже без коштів для існування, не вдається достатньо приділяти уваги сину, нарощується заборгованість за комунальні послуги. Відсутня можливість для придбання найнеобхіднішого в тому числі і ліків. На час розгляду справи прізвище позивача змінилося. Так із наданих нею паспорта, свідоцтва про шлюб вбачається що після укладення 10.10. 2015 року шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «Власенко» (а.с.36,37). Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлялися своєчасно та належним чином. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволені позову наполягала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того вказала, що на час розгляду справи [PERSON] кошти їй не повернув, свої обіцянки з цього приводу не виконує, уникає зустрічей з нею. Кошти, які вона передала [PERSON], складаються із сум які вона взяла в борг у сестри та свекрухи по 16 тис гривень, а крім того кредитних коштів Ренесанс Банку - 5000 гривень та Платінум Банку - 15 000 грн. Усвідомлювала, що кошти передає [PERSON] для вчинення ним протиправних дій. Має такий склад сімї чоловік, дочка 14 років, син 2,5 роки. Крім того сина, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі для звільнення якого і передавала кошти [PERSON] Мають будинок. З комунальних платежів плата за електроенергію, заборгованість по якій за 2 місяці приблизно по 200 гривень. Чоловік працює, середньомісячний заробіток більше 3000 гривень з яких сплачує аліменти. Коштів для належного забезпечення сімї не вистачає. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем його фактичного проживання, вказаним в позовній заяві. У судові засідання він не зявлявся. Заперечень проти позову, клопотань тощо не заявив. Відповідно до ст.74, ч.3 ст.76 ЦПК України суд вважає судові повістки відповідачу врученими належним чином. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності відповідача. Зі згоди позивача, яка заявлена у судовому засіданні усно, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи із наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової ) шкоди є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів осіб, оскільки передбачене п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України.\~\~\~\~ Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 1166 ЦК України, передбачає прямий зв'язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи. Як розяснено в п. 2 постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, наявності шкоди, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №612/70/15-к. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначене покарання у вигляді обмеження волі строком два роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від призначеного покарання звільнено із випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили 22.03. 2015 року. Судом встановлено що [PERSON] в кінці липня 2014 року, перебував в гостях своєї знайомої [PERSON] за місцем її мешкання: вул. Радянська,34 с. Самійлівка Близнюківського району Харківської області, де познайомився з [PERSON], до якої, в ході спілкування увійшов в довіру. [PERSON] під час розмови повідомила [PERSON] про те, що її син [PERSON] знаходиться в місцях позбавлення волі. Тоді [PERSON],

Outcome: partial