Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

27.09.2018 позивачка звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує на те, що 06.08.2011 вона та [PERSON] уклали між собою шлюб, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Проте життя з відповідачем не склалось і 16.04.2015 Кам`янка -Бузьким районним судом Львівської області було винесено рішення за її позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Після розлучення вона змінила прізвище [PERSON] на дівоче [PERSON] . У зв`язку з важким матеріальним становищем [PERSON] змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. 08.04.2015 Кам`янка - Бузький районний суд Львівської області вирішив стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах станом на 06.06.2018 залишок заборгованості по аліментах становить 37009,20 грн. Просить взяти до уваги, що батько дитини, починаючи з серпня 2014 року проживає окремо та жодного з покладених законом обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманню. Син часто хворіє через часте захворювання аденоїдів ІІ-ІІІ ст. Також у дитини плоскостопість, що потребує спеціального взуття. Лікарями рекомендовані санаторно-курортне лікування, медичні консультації та спостереження в динаміці. Лікування та консультації потребують матеріальних витрат, які вона несе сама. Дані обставини змусили її звернутись до суду. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі. 17.10.2018 ухвалою Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області справу передано на розгляд Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області. 23.11.2018 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області справу прийнято до свого провадження. 18.12.2018 відповідачем подано відзив на позов, в якому виловлено заперечення проти позову. Зокрема, зазначив, що незважаючи на розлучення з позивачем, незважаючи, що вона разом з сином переїхали до м. Кам`янка-Бузька, він весь час намагався приймати участь у вихованні сина. Однак, позивач вчиняла йому перешкоди щодо зустрічі з сином і щодо участі у його вихованні, у зв`язку з чим 17.04.2015 він був змушений звернутися до Служби у справах дітей Кам`янка - Бузької районної державної адміністрації з проханням встановити час зустрічі з сином. Розпорядженням районної державної адміністрації від 15.05.2015 йому були встановлені дні спілкування з дитиною двічі на місяць. Однак таке розпорядження позивачем не виконувалось. Основною причиною того, що він приділяє мало часу щодо виховання свого сина [PERSON] є те, що позивач з сином виїхала проживати в іншу місцевість, поїздка громадським транспортом з м. Дрогобич в м. Кам`янка - Бузька в одну сторону займає до 5- ти годин, окрім того сама позивач вчиняє йому перешкоди у вихованні сина [PERSON]. Щодо ухилення від сплати аліментів на виховання сина, хоче зазначити про те, що після розлучення з позивачем в грудні 2015, він одружився вдруге. Від даного шлюбу у нього народилось двоє дітей -2016 і 2018, окрім того в його дружини вже було двоє дітей він її першого шлюбу. Таким чином в цей час він опікується чотирма дітьми. Дружина у зв`язку з вагітністю та пологами не може працювати, доглядає малолітніх дітей. Весь цей час він працював на тимчасових роботах, отримував заробітну плату, яка ледь забезпечувала його сім`ю. В останній час він проходить професійну перекваліфікацію, влаштувався на нову роботу, а тому намагається гасити заборгованість зі сплати аліментів. Так, протягом цього року ним були проведені платежі по сплаті аліментів. Заборгованість з виплати аліментів виникла не з небажання приймати участь у вихованні сина [PERSON] , а з підстав його скрутного матеріального становища. Більше того, у телефонних розмовах він наголошував, що у випадку необхідності лікування сина або у всіх інших критичних ситуаціях він прийме фінансову участь у будь-якому випадку, проте позивач заявляла, що грошей від нього їй не потрібно. Окрім цього позбавлення його батьківських прав над його сином не відповідає інтересам дитини, оскільки розриває зв`язок батька. 25.03.2019 позивачем подано відповідь на відзив, де зазначено, що мотиви наведені відповідачем у відзиві не відповідають дійсності. Відповідач робить висновок по питанню фінансового та матеріального забезпечення лише з того, що позивач [PERSON] зверталась з скаргами до органу опіки та піклування, тобто йому не відомо і не цікаво як росте його син, які кошти потрібно на його харчування, одяг, розвиток, оплату садочку, купівлі приладдя до школи і лікування. Відповідач вказує, що позивач робила спроби перешкодити йому бачитись з сином, проте не вказує, коли востаннє намагався бачитися з сином. Також, у своєму відзиві відповідач не вказує, що переїхавши від позивача і власного сина він залишив їй несплачені власні борги по кредитах перед ПАТ КБ «Приватбанк», за якими слідували листи з банку та виїзди кредитних інспекторів до позивачки. Дані події негативно вплинули на психічний стан малолітнього сина. Позивач та її представник - адвокат Білик Р.О. позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовні заяві, відповіді на відзив. Просили позов задоволити. Відповідач позову не визнав, зокрема з підстав, викладених у відзиві. Пояснивши, що він ніколи не ухилявся від утримання сина [PERSON]. Представник третьої особи подав заяву про слухання справи у їх відсутності. Щодо задоволення позову, покладаються на думку суду. Вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю для [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 08.06.2012, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янка - Бузького районного управління юстиції Львівської області . Відповідно до довідки ОСББ « Під вербою» від 13.07.2018, №13 [PERSON] проживає у кв. [ADDRESS] і складом її сім`ї є : син [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] . [INFO] . Рішенням Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 16.04.2015 у справі №446/91/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 08.04.2015 у справі №446/121/15-ц позов задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмір 1/4 частини заробітку доходу щомісячно, починаючи з 20.01.2015 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно характеристики виконавчого комітету Кам`янка - Бузької міської ради Львівської області від 20.04.2018 за №225/02.12, на ім`я [PERSON] за час її проживання на території міської ради, скарг з боку сусідів не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувалась. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ВП №48679711 від 06.06.2018 заборгованість боржника [PERSON] згідно вищевказаного виконавчого документа станом на 01.06.2018 становить 37009,20 грн. Відповідно до довідки дитячої консультації [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в дитячій консультації, згідно інших медичних документів він хворіє. Суд критично оцінює покази свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки такі дали покази про те, що [PERSON] матеріально не утримує сина. Що стосується особи відповідача, то суд бере до уваги, що: -Такий перебуває у другому шлюбі ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 09.12.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області ). -Розпорядженням Кам`янка - Бузької районної державної адміністрації від 15.05.2015 за №164/02-08/15 встановлено дні спілкування батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] за місцем проживання дитини, а саме: І-й тиждень місяця, субота з 12 год. до 18 год., ІІІ-й тиждень місяця, неділя з 12 год. до 18 год.; -Має на утриманні двох дітей, народжених в другому шлюбі, а саме [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.01.2018, видане Перемишлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області;) сина [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Дрогобицьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. -З 23.03.2012 по 15.08.2013 [PERSON] працював розкрійником - настильником у ТОВ «Райтекс» (відповідь ТОВ «Райтерс» від 27.09.2019 №38). -Станом на 01.03.2019 згідно з розрахунком заборгованості ВП №48679711 заборгованість боржника [PERSON] щодо сплати аліментів сину Данилу становить 51785,45 грн. -Висновком комісії з питань захисту прав дитини при Кам`янка - Бузькій районній державній адміністрації від 06.03.2019 за №3/8 вирішено за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . -Висновком комісії з питань захисту прав дитини при Кам`янка-Бузькій райдержадміністрації №13/6 від 22.11.2019 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до зазначеної правової норми батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.15, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. По змісту закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, в матеріалах справи немає беззаперечних, об`єктивних висновків про свідоме ігнорування та ухилення [PERSON] від своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] . Натомість встановлено, що між батьками дитини існують напружені стосунки, що як наслідок впливає на ситуацію спілкування батьком з дитиною. Перш за все необхідно відмітити, що посилання позивача, на наявність у відповідача на її думку заборгованості по аліментам на дитину не може свідчити про умисне невиконання відповідачем обов`язку по вихованню дитини й слугувати підставою для позбавлення його батьківських прав з цих причин, оскільки правові наслідки щодо неналежного виконання аліментних зобов`язань передбачені ст. 196 Сімейного кодексу України у вигляді стягнення неустойки (пені) та не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав. Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому, звернув увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував рішення про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Отже, сам факт оскарження відповідачем судового рішення про позбавлення його батьківських прав відносно дитини, свідчить про його інтерес до дитини та позитивно характеризує його, як батька. Так, вказана міжнародна судова установа, під час перегляду справ про відібрання дітей від батьків, констатуючи факт втручання у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначала, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення від 24 лютого 1995 р. у справі "МакМайл проти сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. п. 86,87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (справа "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I). Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-IX). За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи та докази, наведені позивачем під час розгляду справи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя [PERSON] , як позбавлення його батьківських прав стосовно сина, ситуацію можливо вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до позбавлення відповідача батьківських прав. На думку суду, сам факт неможливості спілкування на даний час з дитиною, за відсутності доказів свідомого ігнорування батьківських обов`язків не може бути підставою позбавлення його батьківських прав. А як беззаперечно встановлено у сторін склалися вкрай неприязні стосунки, які як суд вважає, як наслідок є предметом й даного розгляду. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що в діях відповідача відсутня винна поведінка і свідоме нехтування ним своїми обов`язками, відповідач виявляє і має дійсне бажання підтримувати зв`язок зі своїм сином та приймати безпосередню участь у його вихованні, реалізація якого є ускладненою через їх окреме проживання, зокрема в різних містах. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому в позові слід відмовити за безпідставністю вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір залишається за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed