Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

12 червня 2013 року [PERSON] /надалі - позивач/ звернулась до суду із позовами до [PERSON]. У позові зазначала, що підтримувала стосунки із відповідачем та має від його доньку [PERSON], [INFO]. Проте, відповідач своє батьківство відносно [PERSON] безпідставно заперечує. Спирачюсиь про таке, просила встановити, що відповідач є батьком її доньки [PERSON], [INFO], зобов'язати Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки та судові витрати. У судове засідання позивачка не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, до суду надіслала заяву, у якій просила про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд справи за його відсутності та задоволення позову. Враховуючи, що у справі є наявними достатні докази для її розгляду по суті, та немає необхідності в їх особистих поясненнях для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності. Після дослідження матеріалів справи суд дійшов висновку про те, що в цьому випадку визнання позову не суперечить закону та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін та третіх осіб у справі. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилась 2 вересня 2008 року, її матір'ю є [PERSON] - позивачка у справі та про її народження Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 16 вересня 2008 року був зроблений актовий запис № 2992. З залученої до матеріалів довідки Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та змісту залученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що в актовому записі батько дитини не вказаний. З висновку експерта № 33 від 1 квітня 2015 року вбачається, що молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO] /відповідач у справі/ може являтись біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO] /позивачкою/ з ймовірністю 99,9999%4 таким чином батьківство відповідача практично доведене. Наведені докази у їх сукупності дозволяють дійти висновку про те, що в цьому випадку права [PERSON] є порушеними та підлягають захисту на підставі судового рішення. При визначенні шляхів захисту порушеного права суд виходе з такого. Позивачка просить "встановити", що відповідач є батьком [PERSON] Ці вимоги, як зазначено вище, ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідачем визнані. Разом із цим, спосіб захисту прав у разі, якщо відповідач є батьком дитини, але не подає про таке відповідної заяви, є чітко врегульованим статтею 128 СК України та передбачає визнання батьківства щодо дитини, але не встановлення певних фактів. Отже, ці вимоги підлягають частковому задоволенню та за судовим рішенням слід визнати батьківство відповідача щодо [PERSON] Позивачка просить покласти обов'язок на відповідний відділ РАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Але у цій частині у задоволенні позову слід відмовити, оскільки саме рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення відповідних змін і додаткового покладення певних обов'язків не вимогає. Позивачка також просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Ця вимога відповідає приписам статей 180-181 СК України; розмір аліментів. про стягнення яких просить позивачка, відповідачем не оспорюється. Отже, ці вимоги підлягають повному задоволенню. Окрім того, позивачка просить про стягнення з відповідача витрат, понесених нею в зв'язку із розглядом цієї справи, таке відповідає вимогам частини 1 статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial