Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом просив шлюб укладений та зареєстрований 12 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №1667 - розірвати, та в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частках по Ѕ частині за кожним на: - квартиру [ADDRESS], загальною площею 48.8 кв. м., житловою площею 27,2 кв. м.; - нежиле приміщення [ADDRESS] - об'єкт інвестування за договором №8 про інвестування будівництва житлового будинку від 30 жовтня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ВП «Будівельне управління №463 ТВД «Чорноморгідрострой», припинивши право спільної сумісної власності подружжя, після збільшення позовних вимог просив встановити факт проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 01 січня 2006 року до 12 листопада 2013 року, визнати за ним право власності на - нежиле приміщення [ADDRESS], загальною площею 51.5 кв. м. - об'єкт інвестування за договором №8 про інвестування будівництва житлового будинку від 30 жовтня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ВП «Будівельне управління №463 ТВД «Чорноморгідрострой», припинивши право спільної сумісної власності за [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на - квартиру [ADDRESS], загальною площею 48.8 кв. м., житловою площею 27,2 кв. м., припинивши право спільної сумісної власності за [PERSON] [PERSON] у 2005 році після встановлення гарних особистих відносин з [PERSON], та її сином від першого шлюбу, став разом жити, вести спільне господарство у гуртожитку по [ADDRESS]. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] (а.с. 17 Том І). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 12 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 16 Том І). [PERSON] та [PERSON] до 2009 р. працювали на продовольчому ринку «7-й км.», потім спробували зайнятися швацьким бізнесом, але невдало, з 2009 р. [PERSON] став працювати матросом, в останній період [PERSON] працює мотористом за строковими контрактами на морських суднах (а.с. 18 Том І). [PERSON] останній час не працювала, матеріально сім'ю забезпечував [PERSON], також [PERSON] вважає, що власними коштами, своїми трудовими і власними зусиллями значно покращив майновий стан сім'ї, так як весь свій заробіток за контрактами віддавав [PERSON], а з 2012 року [PERSON] отримувала заробітну плату [PERSON] на банківський рахунок відповідно до довідки АТ «УкрСиббанк» (а.с. 57 Том І). У 2012 р. [PERSON] та [PERSON] придбали приміщення (технічний поверх) у будинку [ADDRESS], яка зареєстрована на [PERSON] (а.с. 14 Том І), в якій мешкали однією сім'єю, як стверджує [PERSON] квартира [ADDRESS], яка зареєстрована за [PERSON], є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], 30 жовтня 2014 р. між [PERSON] та ВП «Будівельне управління №463 ТВД «Чорноморгідрострой» був укладений договір №8 (а.с. 15 Том І), про інвестування будівництва житлового будинку [ADDRESS], згідно із яким [PERSON] здійснила інвестування грошових коштів у розмірі 255 950,00 грн. в будівництво вказаного житлового будинку, а саме - нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 51,19 кв.м., що розташовано на технічному поверсі. [PERSON] стверджує, що первісний внесок був здійснений за рахунок сімейних заощаджень, залишок коштів на інвестиційні внески. [PERSON] надсилав кошти на рахунок [PERSON], за час праці на суднах за контрактами. [PERSON] направила до суду заперечення на позовну заяву, у якому просила відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що вона з [PERSON] однією сім'єю не проживала, та не вела спільного господарства. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] відповідно до витягу від 12.09.2017 р., виданого Суворовським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області (а.с. 61 Том І). [PERSON] не визнавав себе батьком, з цього приводу він не був записаний у першому свідоцтві про народження батьком [PERSON] [INFO], з 01 вересня 2006р. по 31 липня 2014р. [PERSON] отримувала допомогу, як одинока матір на сина (а.с. 60 Том І). [PERSON] стверджує, що до та після народження сина [PERSON] не проживали з [PERSON] однією сім'єю, не вили спільного господарства. [PERSON] разом з своїми синами [PERSON] [INFO] (а.с. 46 Том І), та [PERSON] [INFO] (а.с. 61 Том І) мешкали у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Син [PERSON], [PERSON] [INFO] заперечував проти проживання разом з [PERSON], так як [PERSON] не бажав одружуватися з [PERSON] Починаючи з лютого 2006 р. син [PERSON], [PERSON] [INFO] став працювати за контрактами за кордоном на іноземних суднах на посаді 4-го, а потім 3-го механіка (а.с. 47-48 Том І). У 2007 р. син [PERSON], [PERSON] [INFO] запропонував придбати для родини квартиру, з цією метою 12 квітня 2007 р. [PERSON] уклала договір з ВАТ «Чорноморгідробуд» про інвестування будівництва житлового об'єкту - 8-ми секційний 9-ти поверховий будинок [ADDRESS] та згідно Правил Фонду фінансування будівництва виду А «Котовського-34» передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 49 Том І), вартість об'єкта інвестування становила 233 885,00 грн., як стверджує [PERSON] дану суму інвестування син [PERSON], [PERSON] [INFO] поетапно сплатив. Згідно акту-передачі від 18 лютого 2011 р. [PERSON] була передана у власність квартира [ADDRESS] (а.с. 49 Том І). 18.05. 2011 р. виконком Одеської міської ради видав [PERSON] свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, яке було зареєстроване в КП «ОМБТІ» та РОН» в книзі: 775пр-59, номер запису: 3809, реєстраційний номер в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно - 33681377. [PERSON] та її син [PERSON] [INFO] на час передачі квартира [ADDRESS], не мали матеріальної можливості зробити капітальний ремонт у квартирі, тому [PERSON] та її син [PERSON] вирішили дану квартиру продати і придбати для себе квартиру меншого розміру для того, щоб вистачило коштів на капітальний ремонт. 08 травня 2011 р. [PERSON] продала громадянину [PERSON] квартиру [ADDRESS], за 234 000,00 грн. відповідно до договору купівлі-продажу за реєстровим номером №5-1160, посвідченого Одеською державною нотаріальною конторою (а.с. 50 Том І). 08 червня 2011 р. [PERSON] передала ВАТ «Чорноморгідробуд» 144 102,00 грн. за квартиру, яка знаходиться на технічному поверсі [ADDRESS], загальною площею 40,8 кв.м., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №120 (а.с. 51 Том І). 04 лютого 2013 р. [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 53 Том І). 12 листопада 2013 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], відповідно до свідоцтва про шлюб засвідченого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 16 Том І), з метою щоб її син - [PERSON] [INFO] мав батька. 28 серпня 2014 р. [PERSON] та [PERSON] отримали повторне свідоцтво про народження, у якому [PERSON] записаний як батько [PERSON] [INFO], прізвище якого змінено на - [PERSON] [INFO] (а.с. 17 Том І), після чого [PERSON] та [PERSON] вирішили придбати для їх спільного сина - [PERSON] [INFO] квартиру, з цією метою 30 жовтня 2014 р. [PERSON] уклала договір №8 про інвестування в будівництво житлового будинку [ADDRESS], згідно цього договору [PERSON] зобов'язалась винести 255 950, 00 грн. за нежиле приміщення на технічному поверсі [ADDRESS] загальною площею 51,5 кв.м., [PERSON] та [PERSON] внесли кошти у розмірі 255 950, 00 грн. за зазначене приміщення. На думку [PERSON], звернення [PERSON] до суду з позовом, щодо визнання за ним права власності на нежитлового приміщення [ADDRESS] загальною площею 51,5 кв.м. - об'єкт інвестування за договором № 8 про інвестування будівництва житлового будинку від 30 жовтня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ВП «Будівельне управління № 463 ТВД «Чорноморгідрострой» є незаконним, так яка у зазначеного приміщення відсутня державна реєстрація. Таким чином, [PERSON] вважає, що позов є необґрунтованим з зазначених вище обставин [PERSON], просить відмовити повністю в задоволенні позову. Представники позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився сини - [PERSON] відповідно до витягу від 12.09.2017 р., виданого Суворовським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області (а.с. 61 Том І). [PERSON] не визнавав себе батьком, з цього приводу він не був записаний у першому свідоцтві про народження батьком [PERSON] [INFO], з 01 вересня 2006р. по 31 липня 2014р. [PERSON] отримувала допомогу, як одинока матір на сина - [PERSON] [INFO] (а.с. 60 Том І). Відповідно до свідоцтва про шлюб засвідченого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 12 листопада 2013 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], (а.с. 16 Том І). 28 серпня 2014 р. [PERSON] та [PERSON] отримали повторне свідоцтво про народження, у якому [PERSON] записаний як батько [PERSON] [INFO], прізвище якого змінено на - [PERSON] [INFO] (а.с. 17 Том І). [PERSON] разом з своїми синами [PERSON] [INFO] (а.с. 46 Том І), та [PERSON] [INFO] (а.с. 61 Том І) мешкали у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Починаючи з лютого 2006 р. син [PERSON], [PERSON] [INFO] став працювати за контрактами за кордоном на іноземних суднах на посаді 4-го, а потім 3-го механіка (а.с. 47-48 Том І). У 2007 р. син [PERSON], [PERSON] [INFO] запропонував придбати для родини квартиру, з цією метою 12 квітня 2007 р. [PERSON] уклала договір з ВАТ «Чорноморгідробуд» про інвестування будівництва житлового об'єкту - 8-ми секційний 9-ти поверховий будинок [ADDRESS] та згідно Правил Фонду фінансування будівництва виду А «Котовського-34» передало у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 49 Том І), вартість об'єкта інвестування становила 233 885,00 грн. Згідно акту-передачі від 18 лютого 2011 р. [PERSON] була передана у власність квартира [ADDRESS] (а.с. 49 Том І). 18.05. 2011 р. виконком Одеської міської ради видав [PERSON] свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, яке було зареєстроване в КП «ОМБТІ» та РОН» в книзі: 775пр- 59, номер запису: 3809, реєстраційний номер в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно - 33681377. [PERSON] та її син [PERSON] [INFO] на час передачі квартира [ADDRESS], не мали матеріальної можливості зробити капітальний ремонт у квартирі, тому [PERSON] та її син [PERSON] вирішили дану квартиру продати і придбати для себе квартиру меншого розміру для того, щоб вистачило коштів на капітальний ремонт. 08 травня 2011 р. [PERSON] продала громадянину [PERSON] квартиру [ADDRESS], за 234 000,00 грн. відповідно до договору купівлі-продажу за реєстровим номером №5-1160, посвідченого Одеською державною нотаріальною конторою (а.с. 50 Том І). 08 червня 2011 р. [PERSON] передала ВАТ «Чорноморгідробуд» 144 102,00 грн. за квартиру, яка знаходиться на технічному поверсі [ADDRESS], загальною площею 40,8 кв.м., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №120 (а.с. 51 Том І). 04 лютого 2013 р. [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 53 Том І). 12 листопада 2013 р. З 2009 р. [PERSON] став працювати матросом, в останній період [PERSON] працює мотористом за строковими контрактами на морських суднах (а.с. 18 Том І). [PERSON] та [PERSON] вирішили придбати для їх спільного сина - [PERSON] [INFO] квартиру, з цією метою 30 жовтня 2014 р. [PERSON] уклала договір №8 про інвестування в будівництво житлового будинку [ADDRESS], згідно цього договору [PERSON] зобов'язалась винести 255 950, 00 грн. за нежиле приміщення на технічному поверсі [ADDRESS] загальною площею 51,5 кв.м., [PERSON] та [PERSON] внесли кошти у розмірі 255 950, 00 грн. за зазначене приміщення. Свідки позивача, пояснили, що кілька разів бачили [PERSON] та [PERSON] разом, але факт проживання однією сім'єю не підтвердили, також суд приймає до уваги пояснення свідків відповідача, які стверджують, що [PERSON] та [PERSON] ніколи однією сім'єю не проживали. З пояснень свідків у судовому засіданні, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, судом не встановлено ознак спільного проживання сім'єю, за яким: чоловік та жінка проживають разом, ведуть спільне господарство, мають єдиний бюджет, не встановлено того, що вони планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру. Суду не надано документальних доказів, що підтверджують придбання майна на користь сім'ї, витрачання коштів на спільні цілі, тощо. Позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Жодними доказами по справі не підтверджується наявність між сторонами взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю. Після встановлення вказаних обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне. Встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для врегулювання питання щодо спільного майна, набутого під час проживання без реєстрації шлюбу. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За нормами матеріального права для визнання майна спільною сумісною власністю фактичного подружжя необхідно довести факт проживання позивача та відповідачки однією сім'єю без шлюбу та факт придбання спірного майна в період проживання сторін однією сім'єю. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. [PERSON] не надав суду підтвердження того, що сторони проживали разом однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Показання свідків з боку позивача та відповідача на думку суду, є неконкретними, суперечливими та не підтверджують факт відносин, притаманних подружжю, між [PERSON] та [PERSON] Верховний Суд України, ухвалючи постанову від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц, зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Вказані обставини судом не встановлено. Періодичне спілкування позивача з відповідачкою також не може бути свідченням факту проживання сторін однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст.74 СК без наявності інших ознак сім'ї. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт спільного сумісного проживання позивача та відповідачки як чоловіка та дружини разом однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Ці обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, які б беззаперечно мали свідчити про їх спільне проживання, ведення господарства, спільний побут та наявність взаємних прав та обов'язків, що є характерними ознаками сім'ї. Надавши оцінку заявленим вимогам в цій частині, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення та заперечення сторін, оцінивши показання свідків, а також діючи в межах заявлених позовних вимог, та того, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження факту спільного сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині визнання факту проживання однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження проживання з [PERSON], як чоловіка і жінки однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Розглянувши вимоги [PERSON] в частині поділу спільно нажитого майна суд зазначає наступне. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положенням ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (ч.1ст.57 СК України). Сумісна власність - це різновид права спільної власності, що належить двом або більше особам одночасно на один і той самий об'єкт без визначення часток кожного з них. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз'яснено у пунктах 23, 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Але ж суд зазначає, виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Однак, в ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] загальною площею 51,5 кв.м. - об'єкт інвестування за договором № 8 про інвестування будівництва житлового будинку від 30 жовтня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ВП «Будівельне управління № 463 ТВД «Чорноморгідрострой», сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ майна, що є у їх спільній власності, зокрема. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ того майна, яке знаходиться у їх спільній сумісній власності. В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ майна і таке право підлягає судовому захисту. В частині поділу майна суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки договір №8 (а.с. 15 Том І), про інвестування будівництва житлового будинку [ADDRESS], був укладений [PERSON] за час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] внесли кошти у розмірі 255 950, 00 грн. за нежитлове приміщення [ADDRESS] загальною площею 51,5 кв.м. - об'єкт інвестування за договором № 8 про інвестування будівництва житлового будинку від 30 жовтня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ВП «Будівельне управління № 463 ТВД «Чорноморгідрострой» належали їй на праві особистої власності. За чинним законодавством набуття у власність майна одним із подружжя призумує набуття спільної власності із іншим із подружжя, одже [PERSON] не надала жодного доказу, що кошти надані на придбання нежитлового приміщення [ADDRESS] загальною площею 51,5 кв.м. - об'єкт інвестування за договором № 8 про інвестування будівництва житлового будинку від 30 жовтня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ВП «Будівельне управління № 463 ТВД «Чорноморгідрострой» належали їй на праві особистої власності. Суд не приймає до уваги твердження позивачки, що до неможливості та не законності поділу зазначено майна, так як у зазначеного приміщення відсутня державна реєстрація. Враховуючи обставини, що будинок [ADDRESS] від 7 липня 2017р. (а.с. 76 Том І), що є підставою для оформлення відповідачкою права власності на вищевказане майно, що є підставою для [PERSON] та [PERSON] для виникнення права власності на зазначене вище нежитлове приміщення, але з урахуванням ухилення відповідачки від отримання свідоцтва про право власності, та реєстрації права власності на сумісно придбане нежитлове приміщення, та поділ нерухомого майна між подружжям. З метою захисту майнових прав позивача, суд вважає за можливе здійснити поділ майнових прав позивача та відповідачки на нежитлове приміщення [ADDRESS] загальною площею 51,5 кв.м. - об'єкт інвестування за договором № 8 про інвестування будівництва житлового будинку від 30 жовтня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ВП «Будівельне управління № 463 ТВД «Чорноморгідрострой», що буде підставою для реєстрації свого права власності позивачем на належну йому частку, без перешкоджання з боку відповідачки. Що до вимоги позивача, про визнання права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], зазначена квартира була придбана до реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачкою, на особисті кошти відповідачки, з приводу чого 04 лютого 2013 р. [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], а отже зазначена квартира є особистою власністю позивачки, та додаткового визнання права власності за рішенням суду не потребує. Крім того, суд звертає увагу на те, що обраний позивачем спосіб поділу майна, а саме виділення нерухомого майна зі складу всього майна цілим об'єктом кожному із співвласників, здійснюється виключно за їх взаємною згодою (ст. 69 СК України). У випадку відсутності згоди на поділ суд визначає та присуджує частку співвласника в кожному об'єкті нерухомого майна. Посилання позивача, що до надіслання коштів на рахунок відповідачки, суд до уваги не приймає до, в силу того, що з довідки АТ «УкрСиббанк» (а.с. 57 Том І) не вбачається ким саме було перераховано зазначені у довідці кошти на рахунок відповідачки не зазначено місце відправки коштів, з урахуванням того, що син відповідачки [PERSON] [INFO] також перераховував кошти на рахунок відповідачки, а з зазначених рахунків не можливо встановити відправника коштів, інших доказів надіслання коштів позивачем [PERSON] не надано. Доказування не може гуртуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). З іншими вимогами, та з інших підстав позивач до суду не звертався.

Outcome: partial