Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

23.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві зазначала, що з відповідачем з 2006 року мешкала у шлюбі з [PERSON] . [INFO] у неї з відповідачем народився син [PERSON]. 20.06.2012 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя шлюб розірвано. Син залишилась на вихованні позивача. Матеріальну допомогу відповідач на утримання спільної дитини не надає. В зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь, на утримання малолітнього [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, підтримала викладене в позовній заяві, наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача, в якій зазначено про визнання позову частково, у розмірі 30% прожиткового мінімуму громадян. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що з 29 квітня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. 20.06.2012 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя шлюб розірвано. Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серіїї [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції Запорізького міського управління юстиції. Як зазначає позивач відповідач не виконує обов'язку утримувати дитину, не турбується про неї, не приймає участь в її вихованні та жодної матеріальної допомоги не надає.Відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків на утриманні немає, а відповідно, має можливість надавати допомогу на дитину. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вправі визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частині від заробітку відповідача. Згідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач наполягала у позові на стягненні аліментів з відповідача саме у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця, але не менше ніж 30%. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10. ч. 3 ЦПК України). Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін. Як вбачається із матеріалах справи [PERSON] має стабільний дохід отримує заробітну плату (а.с.33).ПП «Мед-Престиж» на посаді водія, відтак, підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. суд не вбачає. Наявність у відповідача [PERSON] доходу не виключає його обов'язку, як батька, сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у належному розмірі та працювати більше чи шукати більш оплачувану роботу або інші джерела доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан кожного із сторін, потреби малолітньої дитини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу, але нерегулярно і у меншому розмірі, аніж дитина потребує, на утримання інших дітей не має,працює, має стабільний регулярний дохід. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивачки в інтересах дитини в частці від заробітку відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи, що позивач працює, має постійний заробіток, враховуючи інтереси насамперед дитини, стягувачки аліментів [PERSON] суд приходить до висновку, що сума аліментів в розмірі 1/4 частки від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини буде достатньою, обґрунтованою, законною та достатньою для забезпечення потреб дитини на даний період виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості . Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачкою [PERSON] до суду 23.10.2015 року (відмітка суду на позові а.с.1). Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивачки, яка була звільнена від сплати судового збору у розмірі 487,20 грн. при подачі вищезазначеного позову до суду у цій справі, останній слід стягнути з відповідача у дохід держави за рішенням суду.

Outcome: partial