Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета здоров`я» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позивач мотивує позов тим, що з 22 листопада 2016 року він працював в ТзОВ «ОПК «Планета здоров`я». Влітку 2019 року нерегулярно та не в повному обсязі йому була виплачена заробітня плата, а за січень-березень 2020 року така зовсім не виплачувалась. У 2020 та 2021 році ТзОВ «ОПК «Планета здоров`я» у зв`язку із запровадженням карантину призупинило свою роботу, і тому позивач змушений був перебувати у відпустці без збереження заробітної плати. Проте, через те, що відповідач ігнорував вимоги по виплаті належної йому заробітної плати за січень-березень 2020 року, то 19 липня 2021 року він, на підставі ст. 38 КЗпП України, звільнився за власним бажанням. Так, при звільненні відповідач не провів з позивачм відповідні розрахунки, і на письмову заяву від 25 серпня 2021 року про виплату належної йому заробітної плати, жодним чином не відреагував. За січень, лютий та березень 2020 року позивачу нараховано але не виплачено заробітню плату в розмірі 15516, 75 грн. Окрім цього, вважає за необхідне стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, яка становить за три місяці 1770, 05 грн. Також, позивач вважає, що внаслідок невиплати заробітної плати за час його роботи, які були необхідні йому для проживання для утримання себе і своєї сім`ї, він поніс моральні страждання і моральну шкоду в розмірі 10000 грн. А тому просить позов задоволити, та стягнути з відповідача 15516,75 грн заборгованості по заробітній платі, 1770, 05 грн. компенсації за невиплату такої, 10000 грн. моральної шкоди та 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 3ЦПК Украї никожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З відомостей копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що наказом від 22 листопада 2016 року №88-к [PERSON] 22 листопада 2019 року прийнятий на посаду завідувача господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета Здоров`я». Наказом від 19 липня 2021 року № 76-к [PERSON] звільнений з роботи за ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. 25 серпня 2021 року звернувся до директора ТзОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета Здоров`я» з вимогою про надання письмової інформації про розмір заборгованості з виплати заробітної плати та інших виплат, провести розрахунок і виплатити належні йому при звільненні суми, а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З індивідуальних відомостей про застраховану особу, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форми ОК-5) вбачається, що страхувальником ТзОВ «Планета Здоров`я» у січні 2020 року нараховано [PERSON] платежів 4728,08 гр у січні 2020 року - 5843,75 грн., у лютому 2020 року - 5500,00 грн, у березні 2020 року 4173,00 грн, що становить 15516,75 грн. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника (стаття 117 КЗпП України). Відповідно до абзацу 7 підпункту 2.1 Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому зазначені виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Як вбачається з роз`ясень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року, до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. З огляду на викладене та з урахуванням наданого позивачем [PERSON] суду підтвердження нарахованої але не виплаченої йому заробітної плати, вбачається порушене право позивача, яке підлягає захисту, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити, стягнувши з ТзОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета Здоров`я» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 15516,75 грн. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» регламентовано, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством. У випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам - за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за і період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Із поданого позивачем розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати із урахуванням індексу споживчих цін, розмір такої компенсації становить 1770,05 грн. Суд погоджується із даним розрахунком, який проведений у відповідності із діючим законодавством і вказаний розрахунок представником відповідача ні письмово, ані усно в судовому засіданні не спростований та не заперечений, а тому сума компенсації в розмірі 1770,05 грн. підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення моральної шкоди, то ст. 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, судом не встановлено та позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав порушення його законних прав що призвели до таких моральних страждань внаслідок дій чи бездіяльності відповідача. Окрім цього, судом встановлено, що позивачем, всупереч вимогам Закону України «Про судовий збір», не було сплачено судовий збір за вимогу щодо відшкодування моральної шкоди. Отже, позовна заява в чстині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В матеріалах справи наявний договір від 25 серпня 2021 року, укладений між позивачем та адвокатом Партикою О.В. про надання правової допомоги. Згідно акту наданих послуг №1 до вказаного договору, загальна вартість наданих послуг позивачу становить 1000,00 грн. Суд приходить до виновку, що розмір витрат, які позивач понесе на оплату професійної правничої допомоги є підтверджений належними доказами, а тому він підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Крім того, враховуючи положення ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial