Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

19 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення з неї заборгованості у загальній сумі 21810 гривень 61 копійка. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідачка не виконує свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 27 березня 2006 року, який укладено між ними, про надання кредиту у розмірі 5150,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник позивача Бенсман О.О. позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали. У відзиві на позовну заяву послались, зокрема, на те, що між сторонами не укладався договір б/н від 27 березня 2006 року і відповідачка не ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг. Між сторонами відсутній кредитний договір про надання банківських послуг по кредитній картці № [NUMBER], яка була дійсна до липня 2016 року, з якої 30 квітня 2015 року невідомими особами були зняті гроші в сумі 12500 гривень. За даним фактом внесено відомості до ЄРДР та проводиться досудове розслідування. Стверджували, що [PERSON] не розголошувала конфіденційну інформацію і не порушувала Правила користування платіжними картками (т. 1 а.с. 247-248). Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому послалась на те, що відповідачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, чим підтверджено свою згоду на те, що дана анкета-заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. З виписки по рахунку вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними картами, здійснювала як розрахункові операції так і часткові погашення заборгованості, чим підтвердила свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг та ознайомлення з ними. 30.04.2015 року переказ грошових коштів в розмірі 12500,00 грн. з рахунку відповідачки був здійснений за допомогою Приват24, та особа, яка здійснила переказ коштів знала пароль, який встановлений особисто відповідачкою. Зазначила, що відповідачкою були порушені вимоги "Умов та правил надання банківських послуг", а тому відповідно до п.п.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карти, контрольної інформації Клієнта, відправленої в SMS повідомленні ПІН коді, Ідентифікатори користувача, паролях системи Приват24, паролі (нике) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомою третім особам в результаті недобросовісного виконання Клієнтом умов, зберігання та використання або/та прослуховування або перехват інформації в каналах зв'язку під час використання цих каналів. (т. 2 а.с. 22-30). Вислухавши представника позивача, заперечення відповідачки та її представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики. Частина 1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст.1050 ЦК України боржник, який не повернув своєчасно суму кредиту, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Судом встановлено, що згідно з договором б/н від 27 березня 2006 року, укладеним між ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачкою, остання отримала кредит в розмірі 5150,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (т. 1 а.с. 6-12). Відповідачка погодилась з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджено її підписом у анкеті-заяві. Згідно даної заяви відповідачці була видана кредитна карта "Універсальна" № [NUMBER], з терміном дії до 04/09, встановлено кредитний ліміт 5150 гривень. В анкеті заяві відповідачка зазначила, що ознайомлена і згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами Банку. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування (а.с.6, 59). Зазначений доказ спростовує твердження відповідачки про те, що між нею та банком не укладався договір б/н від 27 березня 2006 року і вона не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Згідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ "КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. За Умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної карти. Після закінчення строку дії картки, на вимогу клієнта видається нова карта, якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку (п. п. 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3 Умов). Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто зі сторін не заявив про намір його припинення, така заява до банку від позичальника не надходила. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною картою граничний строк дії карти (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умовами наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахунком операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ «Правил користування платіжною картою»). Судом встановлено, що відповідачка підписала анкети-заяви від 26.03.2012 року, 05.11.2014 року та 03.10.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В зазначених заявах відповідачка вказала номер свого мобільного телефона [NUMBER] (а.с.137-139). В подальшому [PERSON] отримала кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до квітня 2013 року. 02 квітня 2013 року картка була перевипущена з номером [NUMBER] з терміном дії до липня 2016 року. 30 квітня 2015 року карта ще один раз була перевипущена з номером [NUMBER] з терміном дії до квітня 2018 року, та отримана відповідачкою 30 квітня 2015 року у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» (т.1а.с.133, т.2 а.с.11). Згідно п.п. 3.1, 3.4 Умов для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, надає клієнту картки, їх вид та строк дії визначений в заяві, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно пунктів 6.6, 8.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язався на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто у порушення умов договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України прийняті на себе зобов'язання не виконала. Позивач надав розрахунок заборгованості за договором, згідно якого станом на 30 вересня 2015 року заборгованість складала 21810 гривень 61 копійка, з яких: заборгованість за кредитом - 14716 гривень 19 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5379 гривень 63 копійки; заборгованість за пенею та комісією - 200 гривень 00 копійок, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1014 гривень 79 копійок - штраф (процентна складова). За приписом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З виписки по картковому рахунку [NUMBER] [PERSON], вбачається, що 30.04.2015 року з даної картки за допомогою ПК «Приват24» було здійснено переказ грошових коштів в сумі 12500,00 грн. (т.1. а.с. 106-107, 142). Відповідачка стверджує, що конфіденційну інформацію вона нікому не розголошувала і 12500 грн. було знято шахрайським шляхом з її карткового рахунку. За її зверненням банком була проведена внутрішня перевірка, якою встановлено факт розголошення відповідачкою конфіденційної інформації, про що повідомлено відповідачку (т.1 а. с. 93-94). Витяг з архіву СМС- повідомлень підтверджує, що при проведенні даної операцій в сервісі Приват24, 29.04.2015 року на мобільний телефон [PERSON] [NUMBER] банком були направлені смс-повідомлення з паролями (Рassword), після чого надійшло смс-повідомлення про переказ 12500 грн. Тобто зазначена операція здійснювалася з коректним введенням направлених банком паролей платежів. Даний платіж ініційований відповідачкою в сервісі Приват24 та здійснений після проходження успішної авторизації (т.1 а.с.118). Відповідачка не повідомляла ні про втрату карти чи мобільного телефону, ні про несправності або блокування зазначеного номеру її мобільного телефона 29.04.2015 року. Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктами 14.12, 14.16 ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні " користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Пунктом 4 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, визначено, зокрема, такі поняття: авторизація - процедура отримання дозволу на проведення операції з використанням електронного платіжного засобу; код авторизації - набір цифр або букв і цифр, який формується і надається емітентом або юридичною особою - учасником платіжної системи, яка діє за його дорученням, за результатами авторизації; персональний ідентифікаційний номер (далі - ПІН) - набір цифр або букв і цифр, відомий лише користувачу електронного платіжного засобу і потрібний для його ідентифікації та автентифікації під час здійснення операцій із використанням електронного платіжного засобу; платіжна операція - дія, ініційована користувачем електронного платіжного засобу, з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього електронного платіжного засобу та/або його реквізитів за банківськими рахункам. Пунктом 6 вказаного Положення встановлено, що користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання Виписка з архіву повідомлень підтверджує, що 29.04.2015 року переказу грошових коштів в сумі 12500,00 грн. з рахунку відповідачки передувало успішне проходження авторизації, а саме введення з мобільного телефону відповідачки [NUMBER] реквізитів карти та отримання та введення ОТП-паролю - "PASSWORD", який надіслано банком для підтвердження її згоди на переказ. Згідно ст. 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації Платник зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. Відповідно до п.п.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, Банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карти, контрольної інформації Клієнта, відправленої в SMS повідомленні ПІН коді, Ідентификаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (нике) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомою третім особам в результаті недобросовісного виконання Клієнтом умов, зберігання та використання або/та прослуховування або перехват інформації в каналах зв'язку під час використання цих каналів Судом встановлено, що відповідачка повідомила невідомій особі номер своєї платіжної картки, а також ОТП-паролі, які надходили від банку на номер її мобільного телефона [NUMBER], чим сприяла переказу зі свого карткового рахунку грошових коштів у сумі 12500 грн. З вищевказаних підстав суд відкидає твердження відповідачки про те, що вона не розголошувала конфіденційну інформацію і що 30 квітня 2015 року 12500 гривень було знято з її карткового рахунку без повідомлення нею номера карти та ОТП-паролів. Згідно\~ Витягу з кримінального провадження № 12015160420000255, 01 травня 2015 року за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР про те, що 29.04.2015 приблизно о 23:00 годині невстановлена особа, знаючи особисті дані [PERSON], що мешкає [ADDRESS], через інтернет, викрала з кредитної картки "ПриватБанка" грошові кошти в сумі 12500 гривен, правова кваліфікація ч.1 ст.185 КК України (т.1 а.с.43). Постановою слідчого СВ Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 19 травня 2017 року [PERSON] визнано потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні (т.1 а.с.194). Та обставина, що за фактом переказу грошових коштів в сумі 12500 гривень з карткового рахунку відповідачки Саратським ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження 12015160420000255, не є підставою для звільнення відповідачки від погашення заборгованості за кредитним договором. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Окрім того, згідно з п. 8.6 Умов та правил банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 № 6-2003цс15, від 11.10.2017 №347/1910/15-ц. У зв'язку із зазначеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу. Тому позов підлягає частковому задоволенню в сумі 20295,82 гривні, з яких: заборгованість за кредитом - 14716 гривень 19 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5379 гривень 63 копійки; заборгованість за пенею та комісією - 200 гривень. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1218 гривень (а.с. 1). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 21513 гривень 82 копійки (20295 гривень 82 копійки + 1218 гривні).

Outcome: partial