Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

10\~вересня \~2018\~року до\~Піщанського районного\~суду Вінницької\~області надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів , в якій позивач просив суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2007 року на користь відповідача на утримання їхньої спільної дитини [PERSON] [INFO] , з 1/4 частки з усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімумуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття до твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2007 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання їхньої спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. 10 грудня 2008 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. 20 березня 2009 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , в якому у них народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . 23 січня 2018 року відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між ним та [PERSON] розірвано.Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання їхньої спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття починаючи з 06 грудня 2017 року. Посилаючись на вказані обставини, а також на те що на даний час позивач не має постійного місця роботи та стабільної заробітної плати, а його доходи носять мінливий характер, позивач вважає що у нього є підстави вимагати зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. \~ \~ \~ \~Від відповідача по справі [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про зменшення розміру аліментів, відповідно до якого вона просить відмовити у позові [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки - [PERSON] , оскільки вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним становищем та через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі, який встановлений рішенням Піщанського районного суду Вінницької області у справі №2-259-07, тому підстав для зменшення розміру аліментів немає. \~ \~ \~ \~На думку\~відповідача,\~позивач має\~нормальний стан\~здоров`я\~та є\~працездатною особою,\~в зв`язку\~з чим\~повинен забезпечувати\~достатній рівень\~життя своєї\~дитини,\~оскільки,\~як батько\~несе відповідальність\~за створення\~необхідних умов\~для всебічного\~розвитку дитини\~відповідно до\~законів України.\~Відповідач зазначає,\~що позивач\~ абсолютно\~не цікавиться\~життям доньки\~та не\~бере участі\~у її\~вихованні.\~Фактично їхня\~спільна донька\~позбавлена виховання\~батька та\~його моральної\~підтримки.\~Щодо матеріальної\~підтримки,\~то позивач\~також її\~надає не\~належним чином.\~Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~зі сплати\~аліментів по\~виконавчому провадженню\~№ 6629416,\~що перебуває\~на виконанні\~у Піщанському\~районному відділі\~державної виконавчої\~служби Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Вінницькій області\~за період\~з 01.12.2007\~року по\~01.10.2018\~року розмір\~заборгованості позивача\~станом на\~01.10.2018\~року складає\~35\~259,44\~гривні.Позивачу вже встановлено наступні\~тимчасові обмеження:\~у праві\~виїзду за\~межі України;\~у праві\~полювання;\~у праві\~користування вогнепальною\~зброєю,\~пристроями вітчизняного\~виробництва для\~відстрілу патронів,\~споряджених гумовими\~чи аналогічними\~за своїми\~властивостями метальними\~снарядами несмертельної\~дії,\~що свідчить\~про недобросовісність\~позивача у\~виконанні свого\~безпосереднього батьківського\~обов`язку з\~утримання їхньої\~дитини.\~Їхня з\~позивачем донька\~-\~ [PERSON] є\~студенткою 1\~курсу Вінницького\~навчально-наукового\~інституту економіки\~Тернопільського національного\~економічного університету,\~що підтверджується\~відповідною довідкою\~від 19.09.2018\~№ 186.\~Здобуття їхньою\~ спільною\~з позивачем\~донькою вищої\~освіти здійснюється\~на платній\~основі на\~підставі договору\~№ 143084\~про надання\~освітньої послуги\~між вищим\~навчальним закладом\~та фізичною\~особою від\~06.08.2018\~року,\~відповідно до\~п.\~9\~якого вартість\~освітньої послуги\~за весь\~строк навчання\~становить 50\~600,00\~гривень.\~Також відповідач\~зазначає,\~щоїї\~ витрати на\~утримання їхньої\~спільної доньки\~включають не\~лише оплату\~її навчання,\~а й,\~зокрема,\~оплату її\~проживання в\~гуртожитку,\~харчування,\~одягу,\~взуття та\~інших речей,\~які повинні\~відповідно до\~статті 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства"\~забезпечити рівень\~життя їхньої\~доньки,\~достатній для\~її фізичного,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку.\~В загальному\~щомісячні витрати\~складають набагато\~більшу суму\~ніж навіть\~повний розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку.А тому вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розгляд спраз її участі, позовні вимоги не визнає з обставин, зазначених у відзиві на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, щовідповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2007 року [PERSON] , [INFO] уродженця і мешканця с. Болган Піщанського району Вінницької області на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі1/4 частини з усіх видів заробітку доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття (а.с.8). 10 грудня 2008 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). 20 березня 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а с.11). Позивач [PERSON] являється батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом народження (а.с.12). Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Болган ПІщанського району Вінницької області, проживаючого в [ADDRESS] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої в [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06 грудня 2017 року і до повноліття дитини (а.с.10). Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду черкаської області від 23 січня 2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки Піщанського районного центру зайнятості № 41 від 04 липня 2018 року [PERSON] на обліку як безробітний не перебуває (а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 6629416, що перебуває на виконанні у Піщанському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області [PERSON] . має заборгованість за виконавчим листом № 2-359-07 від 26 грудня 2007 року, виданим Піщанським районним судом Вінницької області про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі ј частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, яка за період з 01 грудня 2007 року по 01 жовтня 2018 року становить 35259,44 гривень (а.с.18-21). Крім того, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 55958627, що перебуває на виконанні у Піщанському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Слободянюк М. М. має заборгованість за виконавчим листом № 697/2652/17 від 02 лютого 2017 року, виданим Канівським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі ј частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, яка за період з 01 серпня 2018 року по 01 вересня 2018 року становить 6329,41 гривень (а.с.17). Також судом встанолено, що відповідач [PERSON] працює в Піщанській районній державній адміністрації та її заробітна плата становить 8481,08 гривень на місяць, що підтверджується довідкою Піщанської РДА від 08 листопада 2018 року № 84 . Крім того, спільна дочка позивача та відповідача [PERSON] навчається у Вінницькому навчально-науковому інституті економіки Тернопільського національного економічного університету за напрямом підготовки «Фінанси, банківська справа і страхування» на 1 курсі, на денній формі навчання, з періодом навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою Вінницького навчально-наукового інституту економіки Тернопільського національного економічного університету № 186 від 19 вересня 2018 року. Відповідно до договору № 143084 про надання освітньої послуги між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною ) особою від 06 серпня 2018 року, який укладено між між Тернопільським національним економічним університетом та [PERSON] для [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 50600,00 гривень, а вартість одного місяця складає 1100,00 гривень . Відповідно дост. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що з позивача стягуються аліменти урозмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але неменше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та розмір стягуваних аліментів відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи станомить 1677, 78 гривень. Враховуючи доводи позивача про те, що з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також беручи до уваги, що позивач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, суд вбачає наявність змін в сімейному та матеріальному стані платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем, яке було до ухвалення рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2007 року, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК Українита визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2027,00грн., а передбачений ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1013,50 грн. Виходячи з\~системного аналізу\~наведених вище\~норм чинного\~законодавства,\~беручи до\~уваги факт\~того,\~що позивач\~ніде не\~працює,\~але разом\~з тим\~є \~особою працездатного\~віку,\~може працювати,\~отримувати дохід,\~частину якого\~віддавати на\~утримання своєї\~неповнолітньої дочки,\~ оскільки\~доказів його\~непрацездатності суду\~не надано,\~враховуючи стягнення\~з позивача\~ аліментів\~на утримання\~ще однієї\~дитини-\~сина [PERSON] ,\~2012\~року народженення,\~виходячи \~з мінімально\~гарантованого розміру\~аліментів для\~дітей відповідного\~віку та\~рівного обов`язку\~батьків утримувати\~дитину до\~досягнення повноліття,\~врахувуючи,\~навчання \~неповнолітньої [PERSON] \~на контрактній\~формі,\~розмір доходу\~відповідача,\~суд вважає\~за необхідне,\~з метою\~забезпечення \~права дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку,\~позовні вимоги\~задовольнити частково\~та зменшити\~розмір аліментів,\~які стягуються\~ з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] на\~утримання їхньої\~спільної дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~ \~частини з\~усіх видів\~заробітку щомісячно,\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~до її\~повноліття,\~на тверду\~грошову суму\~в розмірі\~1300\~гривень щомісячно\~до повноліття\~дитини,\~оскільки стягнення\~аліментів в\~даному розмірі\~суд,\~вважає,\~розумним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини\~та вказаний розмір аліментів відповідає мінімально гарантованому розміру аліменітв, встановленому законом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial