Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07.10.2003 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] , яка проживає разом з позивачем з адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчання на 4 курсі денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю «Медицина» у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова, термін навчання з 01.09.2018 року по 01.07.2024 року. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватись та одержати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає та не виявляє бажання її надавати не зважаючи на те, що зобов`язаний це робити. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку. Крім того, просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] за минулий час, а саме з жовтня 2020 року по дату подання позовної заяви у розмірі 1/3 частини від отрманих доходів та неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , за кожен день прострочення, від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення. Ухвалою суду від 27.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачу визначено строк для усунення виявлених недоліків. 29.07.2021 року позивач [PERSON] подала заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 04.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб та призначено до судового розгляду. 13.09.2021 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги та просить стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання у ВНМУ ім. М.І.Пирогова або до досягнення донькою 23 років. В решті позовних вимог просить відмовити. При обгрунтуванні своєї позиції посилається на його матеріальний стан, стан здоров`я, наявність на утримманні неповнолітньої дитини та відсутність у його власності рухомого та нерухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] , підтримала заявлені вимоги за обставин, викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Панасюк І.І., заявлені вимоги визнав частково, посилаючись на обставини,викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що позивач не довела всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі\~ст. 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь - яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням. Також представник зазначає, що суд має врахувати усі вимоги\~ст. 182 СК України. З`ясувавши позиції учасників судового процесу, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 08.10.2001 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 07.10.2003 року, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 15.12.2003 року. [PERSON] проживає разом з позивачем з адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з ТОВ «ЖЕО» за №1421 від 18.05.2021 року. Довідкою Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова від 15.07.2021 року за № 05/2-412, підтверджується, що [PERSON] навчається на 4 курсі денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю «Медицина», термін навчання з 01.09.2018 року по 01.07.2024 року. Як вбачається із довідки про заробітну плату, наданої Державною податковою службою України від 08.06.2021 року за №180/10-02-27, [PERSON] працює головним державним ревізором інспектором в Головному Управлінні ДПС у Вінницькій області та в період з лютого 2021 року по травень 2021 року отримала заробітну плату в розмірі 57\~034,84 грн. Відповідно до копії Декларації [PERSON] , поданої ним 26.03.2021 року, він працює на посаді начальника відділу патронатної служби виконавчого апарату Вінницької районної ради та у 2020 році ним отримано 228 951 грн. заробітної плати за основним місцем роботи та 600 грн. інших виплат, має у спільній власності із [PERSON] квартиру, загальною площею 47 кв.м. та має у власності автомобіль Toyota Corolla, 1986 р.в., яка рахується як викрадена з 2004 року, що також підтверджується Довідкою Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області від 10.07.2015 року №11-к.. Із інформації наданої [PERSON] вбачається, що в період з лютого по30.09.2020 року,включно, на картковий рахунок [PERSON] , проводились зарахування безготівкових коштів, а саме: аліменти 20%, утримання із заробітної плати [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.06.2004 року, [PERSON] 15.06.2004 року зареєстрував шлюб із [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07.11.2006 року. Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12ААВ №249022, [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання, що також підтверджується Пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 20.04.2021 року. Довідкою ОСББ "Травневе-31" від 25.08.2021 року №32 підтверджується, що [PERSON] проживає в кв. [ADDRESS] разом із дружиною - [PERSON] та донькою - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви [PERSON] від 29.10.2019 року, із його заробітної плати на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , були утримані аліменти в розмірі 20% від заробітної плати за період з 29.10.2019 року по 22.08.2020 року, включно. Довідкою від 19.08.2021 року за № 01-33/1447 виданої Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області, підтверджується, що [PERSON] працює в Вінницькій районній державній адміністрації та отримав заробітну плату з липня 2020 року по лютий 2021 року в розмірі 185\~295,94 грн. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України\~виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач є особою працездатного віку, працює в Вінницькій районній державній адміністрації, доказів про те, що він не може надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання до суду не надано. При визначенні суми, яку потребує донька сторін по справі на період навчання суд враховує обставини, визначені в\~ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, також те що у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня донька від іншого шлюбу. Також суд враховує розмір ймовірної вартості витрат, пов`язаних із навчанням, придбання навчальної літератури, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, ту обставину, що донька відповідача, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх у розмірі 1/7 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 26.07.2021 року і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Судом визначено саме такий розмір, а не як просила позивач 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Також враховано рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, який закріплено в\~ст. 141 Сімейного кодексу України, отже розмір витрат на дитину має бути однаковим як для мами, так і для батька. Таким чином, приймаючи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення, та можливість надання повнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання, є дещо завищеним, та з урахуванням принципу рівності батьків, таким, що виходить за межі реальних щомісячних потреб дитини, а тому вбачається, що розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/7 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 26.07.2021 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 26.07.2021 року. Що стосується заявлених вимог в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] за минулий час, а саме з жовтня 2020 року по дату подання позовної заяви у розмірі 1/3 частини від отриманих доходів, то суд зазначае наступне. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів звернення позивачем до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання повнолітньої дитини, до суду не надано. Крім того, заявлені позовні вимоги в цій частині позивачем ні в позовній заяві, ні під час судового розгляду не були обгрунтовані. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час є не обґрунтованими та не доведеними і не підлягають задоволенню. Що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення із відповідача на її користь неустойки (пені) і розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, то суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. В ході судового розгляду позивачем не надано жодних доказів в підтвердження наявності заборгованості по аліментах не тільки з вини відповідача, а й взагалі як такої, заявлені вимоги в цій частині позивачем жодним чином не обгрунтовані та не доведені, а тому до задоволення не підлягають. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial