Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, який в подальшому уточнив. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач посилається на те, що рішенням Пирятинського районного суду від 15.12.2009 з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 01 грудня 2009 року до досягнення [PERSON] повноліття. Діти проживають разом із відповідачем. До 2015 року позивач мав можливість забезпечувати себе і дітей та регулярно сплачував відповідачу аліменти. У грудні 2014 року він зламав праву верхню кінцівку, втратив роботу і вже не мав відповідних коштів на регулярну сплату аліментів, проте за можливості при наявності коштів періодично здійснював такі виплати. У грудні 2016 року у позивача трапився нещасний випадок, внаслідок чого він отримав перелом правої нижньої кінцівки, стан здоров`я у зв`язку з цим випадком за минулі три роки суттєво погіршився і останній уже не зміг покращити стан свого здоров`я, щоб мати можливість постійного заробітку для належного забезпечення свого існування та виплати аліментів на дітей у визначеному судом розмірі. Відповідно до розрахунку виконавчої служби щомісячний платіж на утримання дітей складає 3300 гривень. На сьогоднішній день [PERSON] офіційно не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, постійного доходу не має та існує лише за рахунок тимчасових заробіток. Борг по невиплаті аліментів на дітей постійно зростає. Вказану суму аліментів, сплачувати у повному обсязі він не має можливості, внаслідок погіршення стану здоров`я, а тому просить зменшити розмір утримуваних з нього аліментів з січня 2017 року. Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року провадження по вказаній справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнти. Відповідач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву у якій зазначила, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, уважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області № 2-936/09 від 15.12.2009 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 1 грудня 2009 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 7). На виконання вищезазначеного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На даний час стан здоров`я позивача суттєво погіршився через травми отримані ним у 2014 та 2016 роках (а.с. 10-17), у наслідок яких він не має можливості постійно працювати, відсутність заробітку позбавляє його можливості виплачувати аліменти на утримання дітей у встановленому судом розмірі. Крім того, позивачем надано до суду довідку про заборгованість по аліментах, так як він не мав належного доходу для їх сплати у повному обсязі. На час розгляду справи позивач на обліку в центра зайнятості не перебуває, виплат не отримує, про що надав довідку. Відповідач працює, на підтвердження надала копію трудової книжки. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не уважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Із змісту наведених положень ст.ст. 181, 192 СК України вбачається, що платник аліментів має право звернутись до суду з позовом як про зміну способу стягнення аліментів так і про зміну розмірі аліментів, що визначені рішенням суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 у справі 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення Пирятинського районного суду від 15.12.2009 з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 01 грудня 2009 року до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно довідки Пирятинської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 133 від 16.01.2020 [PERSON] в Пирятинській районній філії Полтавського ОЦЗ на обліку як безробітний не перебуває. Та відповідно до копії трудової книжки [PERSON] працює у Пирятинській ЗШ І-ІІІ ст. №4 на посаді прибиральниці службових приміщенб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня 2020 року - 2318 гривень, з 1 грудня 2020 року - 2395 гривень. Враховуючи викладене, а також те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до норм чинного законодавства, покладено на обох батьків та зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 18 років, суд приходить до висновку, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду, на утримання двох дітей у розмірі по Ѕ частині щомісячно, вочевидь є завищеним розміром стягуваних аліментів, що призводить до неналежного утримання самого позивача, в результаті чого створюється також заборгованість по аліментах, оскільки за Законом більше 50% заробітку не може бути стягнуто з платника аліментів. За таких обставин, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, що стягнуті рішенням суду та судовим наказом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків № 588/К від 26.12.2019 виданих Пирятинською державною податковою інспекцією Лубенського управління ГУ ДПС у Полтавській області інформація про доходи [PERSON] за період з І кварталу 2016 року по 3 квартал 2019 року відсутня (а.с. 9). Тобто, на даний час майновий стан позивача погіршився. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня 2020 року - 2318 гривень, з 1 грудня 2020 року - 2395 гривень Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, суд уважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів до 1/3 частини доходів позивача, щомісячно. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на обох сторін по справі, а тому позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про зменшення розміру аліментів з січня 2017 року, суд зазначає, що у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Outcome: partial