Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 06.02.2019 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманя неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., починаючи з дня позову до суду і до досягнення повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.04.2007 р. вона уклала шлюб з відповідачем, який у подальшому розірвано 13.11.2018 р. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Посилаючись на норми чинного законодавства стосовно обов`язку обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 08.02.2019 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.04.2019 р. до суду надійшов відзив [PERSON] , у якому він просить відмовити у повторному позові [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.33). Відповідач вказує, що позивач надала до позовної заяви копію рішення Київського районного суду м.Харкова від 13.11.2018 р. щодо аналогічних позовних вимог про стягнення аліментів, яка була закрита судом на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України через відмову позивача від своїх позовних вимог. Підставами такої відмови позивача від позову стала передача відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] грошових коштів у сумі 22\~000 грн. у рахунок сплати аліментів. Відповідно до розписки позивача від 18.10.2018 р. вказано, що після сплати [PERSON] вказаних коштів, [PERSON] не буде мати до нього у подальшому будь-яких претензій щодо сплати аліментів. Відповідач вважає, що вказані доводи унеможливлюють повторне звернення до суду із позовом про стягнення аліментів або задоволення такого позову судом. 22.07.2019 р. позивачем [PERSON] подано уточнену позовну заяву, у якій вона просить суд стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2500 грн. в місяць, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення донькою повноліття з обрахуванням індексації та стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2500 грн. в місяць, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення донькою повноліття з обрахуванням індексації (а.с.42-43). В обґрунтування уточненого позову позивач вказує, що перший раз вона звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину в місяць, починаючи з дня подання позову і до повноліття 15.12.2017 року. 13.11.2018 р. згідно рішення Київського районного суду м. Харкова шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. В частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів було відмовлено, у зв`язку з тим, що [PERSON] досягла згоди з відповідачем, що він сплачує утворену заборгованість по аліментам з грудня 2017 року по листопад 2018 року, та в майбутньому буде сплачувати по 2500 грн. аліментів у твердій грошовій сумі на кожну дитину в місяць. Про що була складена розписка, про погашення заборгованості та що позивач не буде звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості за ці місяці. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, не спілкується з доньками. У зв язку з тим. що відповідач порушив своє зобов`язання про добровільну сплату аліментів у твердій грошовій сумі у сумі 2500 грн. на кожну дитину в місяць, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів . Проживає вона разом з доньками, всі необхідні виплати за соціальні та побутові послуги здійснює самостійно, на роботі одержує мінімальний заробіток. [PERSON] з доньками попала в скрутне матеріальне становище, із-за відсутності житла доводиться орендувати житло, оренда з комунальними послугами складає в місяць 6000 грн., крім того, доводиться оплачувати дитсадок та школу донькам, крім того, у зв язку з роботою приходиться користуватися послугами няні, а це теж затрачені кошти. Самостійно позивач не в змозі забезпечити нормальні житлові та побутові умови дітей. Таким чином, при сплаті позивачем аліментів у сумі 5000 грн. в місяць на доньок забезпечується наша рівність при несенні обов`язку з утримання дітей. Позивач також просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач займається підприємницькою діяльністю без оформлення будь-яких документів, щоб не платити аліменти, у відповідача інших утриманців немає, він працездатній, отримує дохід, стан здоров`я дозволяє працювати, і він може сплачувати такий розмір аліментів. 17.09.2019 р. представник відповідача адвокат Щит І.А. подав до суду відзив на уточнений позов, у якому просив відмовити в уточненому позові [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що додаткові доводи позивача не спростовують тексту розписки [PERSON] від 18.10.2018 р., у якій остання відмовилась від будь-який претензій щодо аліментів до [PERSON] у майбутньому (а.с.54). 03.10.2019 р. позивачем подано відповідь на відзив, [PERSON] просить задовольнити у повному обсязі її уточнену позовну заяву (а.с.55-56). У судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про проведення засідання без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує (а.с.60). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача адвокат Щит І.А. подав до суду письмову промову у судових дебатах, згідно якої просить провести засідання без їх участі. Також просить прийняти до уваги, що доводи позивача про те, що відповідач не надає матеріальної допомоги дітям та не спілкується з ними є неправдивими. Так, тільки цього року відповідач витратив на дітей біля 20.000 гри. на подарунки та 2 місяці проживання, харчування та інші витрати на відпочинку разом із дітьми у с.Щасливцеве на Азовському морі. Позивач у судовому засіданні вказані витрати визнала. Крім цього, [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства та непрацездатною особою. Суму коштів, яка вимагає [PERSON] , є для відповідача непосильною та несправедливою. По мірі сил та здоров`я він намагається працювати на тимчасових роботах та значну частину коштів надає своїм дітям добровільно. Вважає позов [PERSON] , неправдивим та таким, що порушує їх попередні домовленості щодо порядку сплати аліментів та порушення її обіцянки не звертатись з цього приводу до суду у подальшому. Крім тексту позовної заяви [PERSON] , жодним доказом або документом не підтвердила наявні витрати на дітей, на які вона посилається у позові. Враховуючи стан здоров`я відповідача, відсутність можливості повноцінно працювати та необхідності постійних витрат коштів на ліки та реабілітацію, він вважає максимальним для себе суму витрат на дітей у загальному розмірі 1500 грн. на 2 дітей щомісяця, починаючи з жовтня 2019 року (а.с.61-62). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 25.10.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі, оскільки даний позов про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей пред`явлений [PERSON] з інших підстав та за інший період, в позові не ставиться питання про стягнення аліментів за минулий час, тобто за період, зазначений у попередньому позові. Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви по суті справи, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] . народилась [PERSON] , про що 24.04.2012 р. складено відповідний актовий запис №498, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.15). Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилась [PERSON] , про що 17.09.2014 р. складено відповідний актовий запис №750, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.14). Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.11.2018 р. розірвано шлюб зареєстрований 07 квітня 2007 року у Відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №343, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідно до ч.2, 3 ст.51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР\~№ 789-XII\~від 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно ст..6 вказаної Конвенції кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР\~№ 789-XII\~від 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст..180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того,\~стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 181 Сімейного Кодексу України\~у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2\~ст.\~179\~ЦПК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідноі\~ст. 182 СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зі змісту ч.1,2\~ст.184 СК України\~вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що зазначається у приписах\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Згідно до\~ст. 184 СК України\~суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем.\~\~\~\~\~ Відповідно\~Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи визначений Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дитей, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує доводи відповідача, викладені у письмових поясненнях по суті справи, та, відповідно до\~ст. 182 СК України,\~матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, не обтяжений турботами щодо утримання непрацездатних батьків, а також з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, вважає, що аліменти у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, тобто по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину, щомісяця, з індексацією відповідно до закону є сумою, що відповідатиме обов`язку батька дітей забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно є достатнім та не буде порушувати майнові права дітей. Положеннями ч.1\~ст.191 Сімейного кодексу України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей підлягають задоволенню в сумі 2000 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст..141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial