Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги мотивував тим, що позивачеві на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 111. Впритул до літньої кухні позивача (літера «Б») та сараю (літера «В») відповідач побудував двоповерховий будинок за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 113, відстань від якого до межі становить 0,98 м. При будівництві будинку відповідач не влаштував снігоуловлювачі та жолоби для водовідведення атмосферних опадів, внаслідок чого відбувається постійне стікання атмосферних опадів з покрівлі будинку відповідача на господарські споруди позивача, що призвело до пошкодження сараю та літньої кухні. На звернення позивача про відшкодування заподіяної шкоди відповідач не реагує. Із зазначеного приводу позивач звертався до квартального комітету та Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради, внаслідок чого проведено обстеження належного йому пошкодженого нерухомого майна, про що складені відповідні акти. Внаслідок пошкодження майна позивач зазнав моральні страждання, порушились нормальні життєві звязки через необхідність збирання довідок та інших документів. За наведеного просив стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі визначеному судовою будівельно-технічною експертизою, моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зобовязання відповідача за його рахунок влаштувати на даху будинку снігоутримувачі та жолоби для водовідведення атмосферних опадів та стягнути понесені судові витрати. Надалі позивач з урахуванням висновку будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи уточнив позовні вимоги в частині матеріальної шкоди та просив стягнути з відповідача 35466,00 грн. у її відшкодування (а. с. 216-218 т.1). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, зазначивши, що в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, оскільки жодних протиправних дій відповідач відносно майна позивача не вчиняв, а відповідно і відсутня вина позивача, наявність якої необхідна для відшкодування майнової шкоди. Також зазначив, що сарай літера «В» не відображений у правовстановлюючих документах, а тому є самочинно збудованим. Одночасно вказав на те, що висновок експерта за результатами проведених судової будівельнотехнічної та оціночно-будівельної експертизи не повинні братись судом до уваги, адже не містять однозначних відповідей на поставлені питання (виникнення пошкоджень безпосередньо у звязку із спаданням атмосферних опадів). Крім того вказав, що висновки експерта є взаємосуперечливими, адже виявлені пошкодження не відповідають кошторису робіт, які необхідно провести. Також вказав про те, що термін експлуатації окремих елементів будинку сплив, адже споруда побудована в 1968 році (а. с. 45-47, т. 2). Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснила, що висновки експертизи ґрунтувались на звіті про технічне обстеження обєктів (замовлення 222-15). Спеціалісти, які виготовляли технічний звіт, безпосередньо здійснювали виміри та встановили відстані, про що зазначено у звіті. Відмічала, що відокремити пошкодження спричинені спаданням атмосферних опадів та ті, що виникли внаслідок скопичення цих опадів між будівлями та парканом неможливо, обєкти не досліджувались до спричинення пошкоджень. Щодо різниці розміру матеріальної шкоди визначеною у висновку судової будівельно-технічної експертизи та висновку НДЕКЦ від 2014 року вказувала на проміжок часу між ними. Також звернула увагу, що термін експлуатації споруди визначені ДБН носять рекомендаційний характер. Допитана в судовому засіданні спеціаліст [PERSON], яка залучалась до проведення експертизи відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2014 року, пояснила, що пошкодження спричинені спаданням атмосферних опадів, зокрема і снігу, адже 2/3 споруд позивача перебувають у «зоні снігового мішка», про що відображено у схемі, яка долучена до матеріалів справи (а. с. 67, т. 2). Для м. Вінниці визначена норма в 140 кг на 1 м. кв. снігового покрову, натомість для обєктів, які перебувають у «зоні снігового мішка» такий показник зростає в 3 рази. Відсутність вимощення навколо літньої кухні призвело до ослаблення фундаменту та спричинило появу тріщин в стінах будівлі. Одночасно, таке ослаблення фундаменту могло бути і меншим за наявності більшої відстані між сусідніми будівлями, адже опади мали б більшу площу для поглинання у землю. Для деревяних будівель (у даному випадку сараю) 4 категорії термін експлуатації становить 50 років. При огляді сараю встановлено, що по характеру пошкодження балок, наявний явний залповий викид снігу, адже у разі поступового накопичення опадів руйнування б почалось із пошкодження стойок, натомість вони не є пошкодженими. Одночасно вказала на недотримана протипожежних норм ( житлова будівля від господарської будівлі повинна бути розташована на відстані визначеної протипожежними нормами 8 метрів, а для обслуговування будівлі повинна бути відстань не менше 1 метра). Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційних справ на будинковолодіння, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка розташована по вул. Немирівське шосе, 111 в м. Вінниця площею 0,0819 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом від 18 жовтня 2005 року сер. ЯА № 825498 (а. с. 12, т. 1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1999 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 5-1210, [PERSON] належить 2/5 частки спадкового майна, яке знаходиться в м. Вінниця по вул. Немирівське шосе, 111, та складається з будинку «А» з прибудовою, колодязю «К», хліва «В», «В1», льоха «п/В1», сіней «б» та льоха «п/Б». Самовільно зведені будівлі прибудови «А2», вбиральня «Є», навіс «в1», літня кухня «Б» до свідоцтва не включені. Право власності на 2/5 будинковолодіння зареєстроване за [PERSON] 16 жовтня 1999 року за № 18871 (а. с. 18-19, т.2). Відповідно до договору дарування частини будинку від 27 вересня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 4-1835, [PERSON] належить 3/5 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 111, та складається з житлового будинку «А», прибудови «А1», сіней «б», погрібу «п/Б», «п/В1», сараїв «В», «В1», криниці «К» та самовільно зведених прибудови «А2», літньої кухні «Б», вбиральні «Е» та гаража «З». Право власності на 3/5 будинковолодіння зареєстроване за [PERSON] 14 жовтня 2004 року за №18871 (а. с. 9, т. 1). Відповідно до Декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої 22 листопада 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, вважаються закінченими будівництвом та готовими до експлуатації обєкти по вул. Немирівське шосе, 111 у м. Вінниця: прибудова «А2», «А3», тамбур «а», літня кухня «Б», убиральня «Е», сарай «К», гараж «З» (а. с. 26-28, т. 2). 27 грудня 2012 року взамін свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1999 року та договору дарування від 27 вересня 2004 року [PERSON] видане Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, який розташований по вул. Немирівське шосе, 111 у м. Вінниця. Зазначене свідоцтво містить, зокрема і літню кухню літ «Б» (а. с. 7, т. 1). Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 березня 2013 року №984067, за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на 1 частку житлового будинку по вул. Немирівське шосе, 111 у м. Вінниця (а. с. 9, т. 1). Відповідно до ст. ст. 182, 312 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином літня кухня літ. «Б» належить позивачеві на праві приватної власності, адже введена в експлуатацію належним чином, на неї видане відповідне свідоцтво про право власності та право власності зареєстроване за позивачем. Щодо сараю літ. «В», то з матеріалів справи, зокрема технічного паспорта, виготовленого станом на 23 листопада 2011 року слідує, що на земельній ділянці позивача розташований сарай літ. «В» та даний сарай включений до переліку обєктів належних позивачу, про що свідчать правовстановлюючі документи. Відсутність даного обєкту у Свідоцтві про право власності від 27 грудня 2012 року, виданому взамін попередніх правовстановлюючих документів, не свідчить про припинення у позивача права власності на нього. Суд зважає, що відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 528/5773, такі категорії обєктів віднесені до тимчасових споруд, про що внесені відповідні зміни в технічну документацію по даному будинковолодінню, а відповідно не підлягають включенню в правовстановлюючий документ. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено наявне у нього право власності на кухню літ. «Б» та сарай літ.«В», пошкодження яких позивач вважає спричиненням йому матеріальної шкоди, що є предметом спору у даній справі. З цих підстав, суд не вважає обґрунтованими заперечення відповідача про відсутність у позивача права власності на сарай літ. «В». Позивачем заявлена позовна вимога, зокрема про стягнення з відповідача на його користь завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, що належить йому. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З наведено слідує, що для відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи необхідно встановити обставину заподіяння такої майнової шкоди (належність майна, розмір шкоди), неправомірність дій заподіювача шкоди та безпосередній причинний звязок між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди. Відповідно до даних квартального комітету «Надія», викладених в листі від 28 січня 2013 року № 06 на імя позивача, в ході візуального обстеження будинковолодінь по вул.Немирівське шосе, 111 та 113 в м.Вінниці встановлено, що сніг який зійшов з даху двохповерхового будинку знаходиться впритул літньої кухні позивача від землі на 0,7 метра і лежить на стіні кухні. На зазначеному двохповерховому будинку відсутні ринви та задержувачі опадів (а. с. 14, т. 1). Аналогічні данні містить і акт обстеження земельної ділянки позивача головою та секретарем квартального комітету «Надія» від 03 лютого 2013 року № 11 (а. с. 13, т. 1). Відповідно до Акту обстеження будинковолодіння позивача та відповідача по факту сходження снігу на тимчасову споруду позивача від 14 лютого 2013 року, складеного головою та секретарем квартального комітету «Надія», встановлено, що тимчасова споруда складається з 4-х шиферин (довжина кожної 1,75 м.), які однією стороною лежать на газовій трубі, а 0,45 метра шиферин лежать на прогнивших дошках, які є продовженням сараю. Шифер є пошкодженим. Відмічено про відсутність таких пошкоджень при попередніх обстеженнях (а. с. 15, т. 1). Відповідно до Акту комісійного обстеження господарських споруд по вул. Немирівське шосе, 111, затвердженого директором Департаменту архітектури, містобудування та кадастру міської ради від 14 червня 2013 року, встановлено, що відповідач не влаштував снігоуловлювачі та жолоби для водовідведення атмосферних опадів, внаслідок чого відбувалось стікання з покрівлі будинку № 113 атмосферних опадів на господарські споруди, розташовані на земельній ділянці по вул. Немирівське шосе, 111 в м.Вінниці. Одночасно встановлено пошкодження сараю та літньої кухні (проламана покрівля сараю та тріщини в несучих стінах літньої кухні) (а. с. 16, т. 1 зворот). За висновками судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 30 грудня 2015 року № ОС-179, проведеної відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2014 року, літня кухня літ «Б» має пошкодження: відшарування зовнішньої штукатурки стін, вертикальні та похилі тріщини, місцями наскрізь, пошкодження місцями азбестоцементних хвилястих листів на покрівлі, відсутнє вимощення біля будівлі літньої кухні зі сторони паркану. Сарай літ. «В» має наступні пошкодження: стійки каркасу втратили вертикальність, балки покриття проламані, зміщені від свого горизонтального проектного положення, зірвані з опорних обвязочних балок, знаходяться в аварійному стані, обшивка стін місцями не закріплена до стійок сараю, кріплення деревяного накату до балок покриття зруйноване, накат деформований, зволожений, покриття з руберойду зруйноване (а. с. 143-144, т. 1). Отже, судом встановлені наявні пошкодження літньої кухні літ «Б» та сараю літ. «В». При цьому судом не беруться до уваги наявні пошкодження прибудови літ. «б» та навісу між сараєм та прибудовою, зважаючи, що вони не є предметом спору. Щодо протиправності поведінки заподіювача шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до договору довічного утримання від 10 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованому в реєстрі за № 3, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями № 113 у м. Вінниця по вул. Немирівське шосе. На земельній ділянці площею 500,00 кв. м. знаходиться будинок з прибудовою житловою площею 31,1 кв. м. (літ «А»), хлів (літ «Б»), льох (літ «п»), вбиральня (літ «У»). Право власності зареєстроване за [PERSON] 19 квітня 2000 року за № 17837 (а. с. 10-11, т. 2). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок № 113 по вул. Немирівське шосе у м. Вінниця, виготовленого станом на 21 травня 1999 року, житловий будинок літ «А» складається з одного поверху (а. с. 12-15, т. 2). Тобто відповідач [PERSON] набув у встановленому законом порядку право власності на одноповерховий житловий будинок по зазначеній адресі. Інших правовстановлюючих документів стороною відповідача не надано, матеріали інвентаризаційної справи на зазначене будинковолодіння також не містять документів, що свідчать про проведення реконструкції чи переобладнання цього житлового будинку. Натомість, в судовому засіданні представник відповідача повідомив, що відповідачем була проведена реконструкція житлового будинку № 113, внаслідок якої добудовано другий поверх, що також підтверджується і фотофіксацією, проведеної в межах призначеної судової експертизи. При цьому ні матеріали інвентаризаційної справи, ні матеріали цивільної справи не містять документів про надання дозволу на проведення такої реконструкції, належного оформлення її результатів та реєстрації права власності відповідно до норм чинного законодавства. Суд також звертає увагу, що при здійсненні будівництва в порушення п.3.25 ДБН 360-92 відповідачем не забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних міроприємств, які перешкоджають стоку атмосферних опадів з даху будівлі на територію сусідньої ділянки, про що свідчить висновок судової експертизи від 30 грудня 2015 року, і як наслідок, зсув снігу здійснювався частково на вимощення біля будинку відповідача, частково на цегляний паркан між будинковолодіннями, частково на нижню частину площини скату покрівлі літньої кухні позивача, частково на поверхню земельної ділянки позивача між парканом та пошкодженими спорудами. Отже, суд приходить до висновку, що у звязку із проведенням реконструкції житлового будинку із порушенням норм ДБН 360-92 наявна протиправна поведінка відповідача [PERSON] Щодо наявності безпосереднього причинного звязку між діями відповідача та спричиненням майнової шкоди, про відсутність якого та вини в судовому засіданні наполягав представник відповідача, то суд, з урахуванням сукупності всіх доказів по справі, приходить до висновку, що внаслідок спадання атмосферних опадів, а саме снігу та льоду з даху будинку відповідача, пошкодженні покрівля літньої кухні літ «Б» та спричиненні такі пошкодження сараю літ «В», як втрата вертикальності стійок каркасу, пролам балок покриття, їх зміщення від свого горизонтального положення, руйнування деревяного накату, його деформація, руйнування покриття руберойду. При цьому, суд враховує фіксування факту сходження снігу з будинку №113 по вул.Немирівське шосе в м. Вінниця в лютому 2013 року на земельну ділянку позивача, висновок експертизи від 30 грудня 2015 року № ОС-179 про спадання атмосферних опадів, а саме: дощу, снігу та льоду з даху будинку 113 по вул. Немирівське шосе в м. Вінниці на покрівлі сараю та літньої кухні в будинковолодінні 111 по вул. Немирівське шосе в м. Вінниці, висновок спеціаліста щодо перебування 2/3 пошкоджених споруд у зоні «снігового мішка», про що відображено у схемі, яка долучена до матеріалів справи (а. с. 67, т. 2), тривалість такого порушення, а також на характер пошкодження, на що звертає увагу спеціаліст, що свідчать про явний залпових викид снігу ( при поступовому накопиченні опадів руйнування б почалось із пошкодження стойок, однак вони не є пошкодженими). Щодо інших пошкоджень цих обєктів, то суд не знаходить достатньо доказів, які б категорично вказували б на такий зв'язок. Суд звертає увагу на відсутність вимощення біля літньої кухні літ «Б» (яка не забезпечена позивачем), на що звернуто увагу експертом, що також в сукупності могло бути причиною інших ушкоджень, зокрема відшарування зовнішньої штукатурки стін та тріщин стін. Щодо заперечень відповідача, то заперечуючи свою вину, останній жодного доказу в підтвердження своїх заперечень не надав. Його твердження зводяться до недоведеності його вини позивачем. Суд зауважує, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Натомість, відповідач покладає такий обовязок саме на позивача. В той же час, доказів відсутності своєї вини суду не надав. Його посилання на неоднозначність експертизи є безпідставними, оскільки висновок оцінювалося судом в сукупності з висновком спеціалістів та в сукупності з іншими доказами про справі. Щодо розміру майнової шкоди спричиненої позивачеві суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 16, 22 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема і втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку експерта від 30 грудня 2015 року № ОС-179 вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт в цілому становить: літньої кухні «Б» 4101,00 грн., сараю «В» - 31465, 00 грн. Відповідно до п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст.453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Визначаючись із розміром майнової шкоди, спричиненої позивачеві внаслідок пошкодження частини площини скату покрівлі літньої кухні та втрати вертикальності стійок каркасу, пролам балок покриття, їх зміщення від свого горизонтального положення руйнування деревяного накату, його деформація, руйнування покриття руберойд (саме ці пошкодження суд вважає доведеними), суд виходить з вартості матеріалів та проведення робіт, які необхідно провести, щоб виправити ці пошкодження. При цьому, суд враховує ту вартість необхідних матеріалів та проведення робіт, яка визначена експертом, для відновлення речі саме внаслідок цих пошкоджень, що за даними висновку експертизи від 30.12.2015 року становитиме 17\~478,00 грн. Суд критично відноситься до заперечень відповідача щодо суперечності цього висновку висновку експертизи від 21.05.2014 року з огляду на проміжок часу в їх проведені. Разом з тим, при визначені розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує розміщення пошкоджених споруд ( відповідно до технічного звіту відстань між літньої кухні «Б» до паркану становить 0,62 м., відстань від сараю «В» до паркану становить 0,45м., що є порушенням вимог ДБН 360-92**, а саме п. 3. 25*), що є свідченням порушення і позивачем відповідних норм, стан будівель (за даними інвентаризаційної справи знос сараю 70%), а тому приходить до висновку, що при визначені розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, слід врахувати і вину позивача щодо розміщення та утримання обєктів нерухомості, а тому вважає справедливим стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 8739,00 грн. Щодо позовної вимоги про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом зобовязання відповідача здійснити певні дії, суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що станом на січень-лютий, червень 2013 року та грудень 2015 року двоповерховий будинок відповідача № 113 не облаштований ринвами для водовідведення та снігоуловлювачами, що підтверджується відповідними комісійними актами обстеження у зазначені періоди та проведеним технічним дослідженням. Доказів щодо обладнання будинку відповідача ринвами та снігоуловлювачами суду не надано. Суд враховує, що внаслідок відсутності зазначеного обладнання будинку відповідача відбулось порушення прав позивача, що встановлено в судовому засіданні. Не обладнання будинку відповідача зазначеними пристроями може призвести і надалі порушення прав позивача. За наведеного суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом зобовязання відповідача здійснити за його рахунок влаштування на даху будинку снігоутримувачі та жолоби для водовідведення атмосферних опадів. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено порушення прав позивача шляхом завдання майнової шкоди. Завдання майнової шкоди призвело до душевних страждань, особа певний час позбавлена можливістю користуватись належним її нерухомим майном, тратила зусилля на відновлення своїх прав, а тому суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню. Разом з тим, визначаючись щодо розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховується характер порушення прав позивача, а тому вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом на рівні 300,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема і витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. При визначені розміру судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує заявлення ним вимог як майнового, так і немайнового характеру, та частковість задоволення цих вимог, а тому пропорційно задоволеним вимогам до стягнення підлягає 257,62 грн. Враховуючи частковість задоволення позовних вимог також на користь позивача підлягає стягненню витрати на проведення експертизи в розмірі 1379,00 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд враховує, що позивачем відповідно до квитанцій від 09 вересня 2014 року № 48, від 26 квітня 2016 року № 210, від 27 липня 2016 року №205 сплачено за надання правової допомоги його представнику - адвокату [PERSON] 4025,00 грн. (а. с 231-232, т. 1, а. с. 69, т. 2) та ними складені акт здачі-приймання робіт (а.с.70, т.2). Разом з тим, враховуючи те, що відповідно до журналів судових засідань представник позивача брав участь судових засіданнях 2 години 44 хвилини, та з урахуванням часу на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, було витрачено 6 годин 24 хвилин, то суд оцінює витрати на правову допомогу в розмірі 3712 грн. При цьому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1856 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial