Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

11 березня 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області до відповідача з відповідним позовом, в якому зазначив, що на підставі договору б/н від 26 серпня 2011 року відповідач отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку. Відповідач зобов`язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносила, станом на 31 січня 2019 року її заборгованість склала 123444,02 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив клопотання про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням, заяви про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надала. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2011 року на підставі заяви відповідача між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір б/н про отримання кредиту, в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку, де своїм підписом відповідач підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування (а.с.7-32). Згідно п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає йому право в будь-який момент змінювати його. У відповідності до п.2.1.1.7.6. зазначених Умов при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобов`язань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. За умовами п.2.1.1.12.6.1. вказаних Умов, у випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобов`язань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 31 січня 2019 року їй нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 123444,02 грн., з яких: 10347,60 грн. - заборгованість за кредитом; 113096,42 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 26.08.2011 року по 30.03.2018 року (а.с.4-6). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 10347,60 грн. є обґрунтованою i підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком заборгованості відповідача за відсотками, наданого позивачем. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідача за відсотками з 26 серпня 2011 року по 30 березня 2018 року складає 113096,42 грн. Однак, при перерахунку вказаної заборгованості, її розмір складає 15415,34 грн., виходячи з наступного розрахунку: заборгованість за відсотками з 26 серпня 2011 року по 04 травня 2015 року складає 2790,12 грн. (згідно розрахунку позивача), а в період з 04 травня 2015 року по 30 березня 2018 року - 12625,22 грн. (10347,60 грн. заборгованість за тілом кредиту х 42,00 % річних (відсоткова ставка в період погашення відповідачкою заборгованості) : 360 днів у році = 12,07 грн. відсотків за 1 день х 1046 днів). За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 15415,34 грн. (2790,12 грн. + 12625,22 грн.). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial