Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

08.02.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Лабик Р.Р. - звернувся в суд з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи при дорожньо-транспортній пригоді, яка складається з моральної шкоди в сумі 75114 грн та витрат на поховання в сумі 5870 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що дорожньо-транспортна пригода сталася 12.04.2019 року у м. Вознесенську по вул. Омеляновича-Павленка за участю застрахованого у страховій компанії автомобіля марки САЗ-3507, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер, а вироком Вознесенського міськрайонного суду від 23.12.2019 року водій [PERSON] був засуджений за ст. 286 ч.2 КК України. Відповідальність водія вказаного транспортного засобу на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу №АМ6959784 у ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Посилаючись на те, що до ПАТ «HACK «Оранта» позивач з заявою про виплату страхового відшкодування не зверталася, оскільки законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання виплати страхового відшкодування, а вона як мати загиблого в ДТП, яка досягла пенсійного віку встановленого законом, разом з його батьком [PERSON] має право з урахуванням загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, отримати 75 114 грн - моральна шкода (150228грн/2) та 5 870 грн - витрати на поховання, представник позивача просив позов задовольнити. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача ПАТ «HACK «Оранта» в судове засідання не з`явився, суду надав відзив на позовну заяву, де позов визнає частково в частині понесених позивачем витрат на поховання в сумі 5870 грн, а також зазначає, що у березні 2020 року позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в частині заподіяної моральної шкоди виходячи з загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку - 25038 грн. Також у відзиві на позовну заяву представник ПАТ «HACK «Оранта» вказує на те, що заявлені на відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн є не співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 12.04.2019 року у м. Вознесенську по вул. Омеляновича-Павленка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди згідно полісу №АМ6959784 у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» автомобіля марки САЗ-3507, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер, а вироком Вознесенського міськрайонного суду від 23.12.2019 року водій [PERSON] був засуджений за ст. 286 ч.2 КК України. Факт смерті [INFO] [PERSON] [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 22 квітня 2019 року (а.с. 17). Копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] серії [NUMBER] від 06.07.1974 року стверджується, що його матір`ю є [PERSON] - позивач по справі. За фактом дорожньо-транспортної пригоди 12.04.2019 року зареєстровано кримінальне провадження № 12019150190000662 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 23.12.2019 року водій [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком на два роки без позбавлення права керувати транспортним засобом. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Щодо розрахунку суми відшкодування відповідачем вказаної позивачами, суд виходить з наступного. Так як Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 4173 грн., то загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) на відшкодуванян моральної шкоди цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку та буде становити 50076 грн, а відповідно з урахуванням двох осіб, які мають право на таке відшкодування позивачу належить до виплати - 25038грн, що і було відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» виконано у березні 2020 року, представник позивача в позові не заперечує здійснення вказаної виплати. Таким чином, відповідач виконав свій обов`язок, а доводи представника позивача щодо розміру обчислення моральної шкоди є невірними, оскільки необхідно відрізняти страхове відшкодування (регламентна виплата) на відшкодування моральної шкоди, яке становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку та страхове відшкодування (регламентна виплата) утриманцям одного померлого, яка не може бути меншою, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Представник позивача подав до суду заяву на виплату страхового відшкодування в якій просить здійснити виплату витрат на поховання у розмірі 5870 грн, такий розрахунок витрат підтверджується доданою накладною б/н від 12.04.2019 року (а.с.28). Така сума підлягає до стягнення з відповідача, оскільки не перевищує ліміту відповідальності страховика. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення частково. Згідно зі ст.141 ч.6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли. Розмір судових витрат складається з судового збору у сумі 908 грн.

Outcome: partial