Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.08.2005 її дочка - відповідач [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Молодша дитина є особою з інвалідністю з дитинства та має вроджене захворювання - синдром [PERSON] , що потребує постійного медичного обстеження та медичного контролю. Після заміжжя дочка стала вживати наркотичні засоби, зловживати алкоголем, вести аморальний спосіб життя, порушувати закон. Чоловік дочки був неодноразово засуджений за крадіжки та злочини пов`язані з наркотиками. Відносно доньки в суді знаходиться ряд кримінальних проваджень та адміністративних матеріалів про притягнення її до адміністративної відповідальності, в тому числі і за насильство в сім`ї відносно малолітніх дітей. Позивачу достовірно відомо, що дочка та зять перебувають на обліку у лікаря нарколога, однак в отриманні відповідних довідок їй відмовлено на підставі ст. 6 Закону України "Про психіатричну допомогу". Добровільно проходити курс лікування від наркотичної та алкогольної залежності зять та дочка відмовлялися. Через наркотичну залежність зятя та дочки та через їх аморальний спосіб життя, здоров`я та життя онуків на протязі довгого часу знаходилось у небезпеці. Як пізніше виявилось, зять хворий на хронічний вірусний гепатит С, 4-ї клінічної стадії рецидивуючих бактеріальних пневмоній, з 16.10.2012 знаходиться на пожиттєвій антиретровірусній терапії, перебуває під медичним наглядом у КЗ "Вінницький обласний центр профілактики та боротьби з СНІДом. Дочка також хвора на ряд інфекційних захворювань: ангулярний хейліт, персистуюча генералізована лімфаденопатія, хронічний гепатит С , також перебує під медичним наглядом у КЗ "Вінницький обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом. Проходити призначену лікарями терапію та клініко-лабораторний моніторинг хронічних інфекційних захворювань дочка не бажає, чим свідомо ставить у небезпеку життя та здоров`я онуків. Позивач також вказує, що дочка ніде не працювала, жила з виготовлення та продажу наркотичних засобів, усі гроші, які отримувала на дітей, витрачала на придбання наркотичної сировини та її складових. Про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, не дбала. Діти часто були не одягнені, залишались на довгий час самі в будинку, в якому часто гостювали неодноразово судимі та наркозалежні особи. Позивач та її чоловік, з метою покращення становища онуків, придбали окрему квартиру, у якій зробили ремонт і запропонували дочці з дітьми туди переїхати. У 2016 році останні туди переїхали, але згодом перереїхав і зять. Вподальшому, квартира була занедбана, і належних умов для існування дітей у ній вже не було. Станом на 2018 рік вже існувала заборгованість по сплаті комунальних послуг і стояло питання про відключення будинку від електро- та газопостачання. Побутову техніку дочка та зять здали в ломбард, і відповідно діти були позбавлені необхідних благ. Дочка, часто перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно вчиняла сварки з дітьми, спричиняла їм побої, від чого вони втікали до позивача. Остання вважає, що дочка ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Щоб забезпечити онуків від подальшого насильства та створити їм належні умови проживання, позивач з чоловіком, залишили онуків проживати у своєму будинку, купили їм одяг, інші необхідні речі. Щоб узаконити проживання дітей, звернулися до комісії Тульчинської міської ради з питань захисту прав дитини з заявою про визначення місця проживання онуків. Рішенням комісії від 22.06.2018 визначено місце проживання онуків з позивачем за адресою: [ADDRESS] . За час проживання онуків з позивачем, вони стали краще себе почувати, набрали необхідної для їх віку ваги, у старшої онуки покращились оцінки у школі, покращився їх емоційний та психологічний стан. Відповідач [PERSON] за весь цей час не намагалась виправитись, не пройшла лікування від хронічних інфекційних хвороб та від наркотичної залежності, з дітьми не спілкувалась, не цікавилася їх станом здоров`я, навчанням, не брала участі у їх матеріальному утриманні. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач суду пояснила, що її дочка - відповідач [PERSON] чотирнадцять років назад потрапила у наркотичну залежність, оскільки вийшла заміж за людину, яка виявилась наркоманом. Позивач вживала всіх заходів для узабезпечення та лікування дочки від наркотичної залежності, але вони виявились безрезультатними. Були випадки коли діти тікали від матері до неї. Відповідач дітьми зовсім не цікавилася, в тому числі і станом їх здоров`я, не займалася лікуванням молодшої дитини, яка є особою з інваліднісю. Діти на протязі п`ятнадцяти місяців, з 31.05.2018, проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. За весь цей час відповідач лише тричі навідувалась до них. Відповідач не здійснює догляд дітей, абсолютно не цікавиться їх навчанням, станом здоров`я, розвитком. Батько дітей знаходиться в місцях позбавлення волі, батьківських прав він не позбавлений. Представник позивача в судовому засіданні додав, що батько дітей засуджений 19.09.2016 до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Також в провадженні Тульчинського районного суду перебуває кримінальне провадження по його обвинуваченню за ст. 309 ч. 1 КК України. В даний час позивачем зібрано необхідні документи для подальшого оформлення опікунства над дітьми. Зазначив, що відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї відносно дітей, але рішення за даними адміністративними матеріалами немає. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - відділу у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями і дітьми Тульчинської міської ради Вінницької області в судовому засіданні позов підтримала. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він проживає у громадському шлюбі з позивачем на протязі вісімнадцяти років. Дочка позивача - [PERSON] вживає наркотичні засоби. Позивач їй купила квартиру. Однак [PERSON] зовсім не цікавиться дітьми, матеріально їх не забезпечує. Він з позивачем купували дітям одяг. Старша дитина, коли приходила до них з позивачем додому, часто була сумна та повідомляла, що боїться йти додому, бо мати її б`є. Також повідомляла, що мати забирала у неї телефон щоб вона нікуди не телефонувала. Одного разу дитина подзвонила і сказала, що вона з сестрою вже троє днів не виходять з квартири, бо мати їх не випускає - закрила двері, вкололась і лежить. Дитина жалувалась, що в квартиру приходять цигани, наркомани, які часто в них ночують. Пенсію на дитину з інвалідністю [PERSON] витрачала не на дитину, а на поїздки в тюрму до свого чоловіка. З метою з`ясування всіх обставин справи та правильного її вирішення, відповідно до вимог ст. 171 СК України, судом вислухано думку малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка в судовому засіданні пояснила, що вона, проживаючи з матір`ю, жила в страху. Мати закривала її та сестру на замок, були такі випадки, що вона не спала всю ніч. До них приходили наркомани, після чого починалися скандали, а мати просила їх сидіти тихо. Все це продовжувалось сім років. Мати била її та сестру. Відколи вони живуть у бабусі мати приходила до них тільки три рази. З мамою вона жити не бажає, а хоче жити з бабусею. Заслухавши позивача, її представника, представника третьої особи, свідка, вислухавши думку малолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.08.2005 між відповідачем [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.03.2007 (а.с. 8). За період перебування їх у шлюбі і них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.2007 (а.с. 17) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.11.2008 (а.с. 19). Згідно копії довідки Тульчинської міської ради № 02-34-2168 від 17.07.2018 (а.с. 15), відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: чоловік - [PERSON] , 1979 року народження, перебуває у місцях позбавлення волі, дочки [PERSON] , 2009 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження. Відповідно до копії виписки КЗ "Вінницький обласний Центр профілактики та боротьби зі СНІДом" №705 від 08.12.2017 (а.с. 16), [PERSON] перебуває під медичним наглядом у даному закладі з 16.09.2005 з діагнозом В-23.8, клінічна стадія ІІ, ангулярний хейліт, персистуюча генералізована лімфаденопатія, хронічний гепатит С, мінімальна активність запального процесу. Згідно копії довідки Тульчинської ЗОШ №1 №264 від 30.07.2018 (а.с. 18), [PERSON] навчається в даному навчальному закладі у 6-му класі, здібна, але мати не приділяє їй уваги, тому домашні завдання не завжди виконані. Дитина самостійна, врівноважена, відповідальна, адекватно реагує на зауваження старших, соціально активна. Мати школу не відвідувала, навчанням доньки не цікавилася. [PERSON] , [INFO] , хворіє на синдром [PERSON] , двобічна щілина твердого та м`якого піднебіння, виражений психічний недорозвиток, що підтверджується медичним висновком №83 Тульчинської ЦРЛ від 23.12.2013 (а.с. 20). Також відповідно до копії рішення №45 від 12.12.2013 (а.с. 95), малолітній [PERSON] , [INFO] , рекомендовано надати державну соціальну допомогу терміном до 18 років. Згідно відповіді Тульчинського ВП Немирівського відділу поліції у Вінницькій області №6839/230/02-2018 від 18.10.2018 на адвокатський запит (а.с. 21), в базах даних Національної поліції України, відсутня інформація про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача [PERSON] , [INFO] , в період часу з 2015 року по жовтень 2017 року. З жовтня 2017 року по жовтень 2018 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, рішення по якому не прийнято. Згідно відповіді Тульчинського ВП Немирівського відділу поліції у Вінницькій області №6904/230-2018 від 22.10.2018 на адвокатський запит (а.с. 22), відносно відповідача [PERSON] до суду направлені кримінальні провадження №12016020310000704 від 22.11.2016 по ст. 309 ч. 1 КК України, №12016020310000769 від 20.12.2017 по ст. 185 ч. 2 КК України, №12017020310000316 від 09.06.2017 по ст. 185 ч. 2 КК України, №12017020310000460 від 18.08.2017 по ст. 309 ч. 2 КК України, №12018020310000010 від 09.01.2018 по ст. 309 ч. 2 КК України. 30.05.2018 відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно копії довідки-характеристики голови квартального (вуличного, будинкового) комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 29.07.2018 (а.с. 25), відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] , на її утриманні знаходяться дві її неповнолітні доньки: [PERSON] та [PERSON] . По місцю проживання [PERSON] характеризується з негативної сторони, з квартири, де вона проживає, лунають крики та сварки, вона схильна до вживання наркотичних засобів. Були випадки, коли діти залишались одні на всю ніч. Також був випадок, коли старша донька [PERSON] , забравши молодшу сестру [PERSON] , втекли до бабусі [PERSON] . Згідно копії акту ПАТ "Вінницяобленерго" від 30.07.2018 (а.с. 26), за адресою квартири, де проживає відповідач [PERSON] - [ADDRESS] - відключено від електропостачання через несплату боргу. Відповідно до копії довідки КП "Тульчинкомунсервіс" №112 від 02.08.2018 (а.с. 27), заборгованість за вивіз твердих побутових відходів за вищевказаною адресою станом на 02.08.2018 становить 479,45 грн. Згідно довідки КП "Тульчинводоканал" (а.с. 28), за адресою: [ADDRESS] , рахується заборгованість, яка станом на 02.08.2018 становить 805,80 грн. Протоколом Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради від 22.06.2018 (а.с. 29-30), вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради від 17.10.2018 (а.с. 31-33), визнано доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики Тульчинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 №181 від 23.05.2019 [PERSON] , 2007 року народження, остання має бали середнього та достатнього рівнів, гарний розумовий потенціал, бере участь у класних позаурочних заходах. Про стан дитини, її розвиток, навчання постійно цікавиться та турбується її бабуся - [PERSON] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, мати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, що підтверджується наявними в справі доказами, показами свідка. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не цікавиться їх життям, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, веде спосіб життя, який не відповідає інтересам малолітніх дітей та створює небезпеку їхньому здоров`ю, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. Також відповідно до 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved