Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] 12.02.2018 року пред'явила позов до [PERSON], про стягнення аліментів в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування свої позовних вимог [PERSON] покликалась на те, що з відповідачем у справі перебуває в шлюбі, однак проживають окремо. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно час від часу дає кошти на утримання дітей. Враховуючи, що відповідач, як батько дітей, працює, має постійний заробіток, просить стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подав. За таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст. 281 ЦПК України, заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1ст 280 ЦПК України. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували 04.02.2012 року в Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім'ї, запис № 72, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (арк. справи 9). Також встановлено, що за час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] (арк. справи 10,11). З довідки №536, яка видана Жидачівським МВУКГ від 08.02.2018 року, вбачається, що діти проживають з [PERSON] (матір та позивач у справі) за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] (відповідач) проживає окремо (арк. справи 2). Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на дітей в розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) відповідача, про що просить позивач. Участині стягнення вказаного розміру аліментів з врахуванням того, що аліменти не повинні бути меншими, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачу слід відмовити, так як, суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК, що узгоджується із правовою позицією, Верховного Суду у цивільній справі №459/2181/17, постанова від 12.09.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п).1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до п) 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. На підставі п) 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial