Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

01 лютого 2021 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі проживає його брат [PERSON] разом із своєю сім`єю, а він не проживає у цій квартирі, оскільки працює за кордоном. 23 серпня 2020 року було здійснене залиття належної йому на праві приватної власності квартири, за заявою його брата [PERSON] 25 серпня 2020 року КП "Новомосковськміськтранс" було складено акт про обстеження технічного стану санітарно-технічних мереж і обладнання вище розташованої квартири [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначеним актом було установлено, що на кухні під мийкою виявлено протікання на гнучкому шланзі підвода холодного водопостачання до замішувача, в результаті відбулось залиття нижче розташованої квартири [ADDRESS] . При обстеженні квартири [ADDRESS] були виявлені сліди залиття: кухня на стелі (пластикові панелі) простежуються краплі води, на стінах шпалери покращеної якості без видимих пошкоджень; кухонні меблі: виявлені сліди деформації, у зв`язку з чим йому, як власнику нерухомого майна було спричинено матеріальних збитків. З метою визначення вартості матеріальних збитків він звернувся до ФОП " [PERSON] ", вартість проведення оцінки пошкоджень склала 1\~900,00 грн. Відповідно до звіту з незалежної оцінки вартість матеріального збитку, завданого власнику нерухомого майна від пошкодження приміщень належної йому житлової квартири склала 25 264,00 грн. Разом з тим, залиттям відповідачами належної йому на праві власності квартири було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10\~000,00 грн., оскільки він зазнав ряд незручностей, вимушений був приводити кухню у стан, придатний для життя, ремонтувати меблі та залучати спеціалістів для оцінки збитків та ремонту приміщення кухні. У зв`язку з чим, з метою відновлення свого порушеного права, посилаючись на норми ЦК України, він вимушений звернутись до суду із цим позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 25 264,00 грн. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок залиття належної йому квартири, а також витрати за виготовлення звіту з незалежної оцінки у розмірі 1\~900,00 грн., стягнути з відповідачів на його користь солідарно 10\~000,00 грн. моральної шкоди та вирішити питання стосовно судових витрат. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с.\~59). 17 березня 2021 року позивач через свого представника звернувся на адресу суду із уточненою позовною заявою (а.с. 62-65). Ухвалою суду від 26\~травня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 83). У судове засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, представником позивача суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги останній підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 113). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавали. Представник третьої особи Міського комунального підприємства транспорту «Новомосковськміськтранс» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, зазначений у\~ст. 16 ЦК України, зокрема відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 5471, є власником трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 3136074 від 08 листопада 2006\~року, а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" №\~12494034 від 14\~листопада 2006 року, наданими суду у засвідчених представником позивача копіях (а.с. 9, 10, 11). Зазначена квартира розташована на третьому поверсі десятиповерхового будинку, що підтверджується відповідним технічним паспортом, виготовленим станом на 10 серпня 2006 року, копія якого міститься у додатках до звіту з незалежної оцінки розміру матеріального збитку (а.с. 42-45). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~245146901 від 19 лютого 2021 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 66-67). Нормою\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства тощо. Водночас, за змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з положеннями п.\~1 ч.\~2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27\~березня 1992\~року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди",\~розглядаючи\~\~позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 382 ЦК України\~квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного в ньому проживання.\~Власникам квартири\~у дво- або багатоквартирному житловому будинку\~належить на праві спільної сумісної власності\~приміщення загального користування, опорної конструкції будинку, механічне, електричне,\~сантехнічне\~та інше обладнання за межами\~або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил. Згідно з додатком № 4 вказаних Правил акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) має містити відомості: про дату та місце його складання; склад комісії; адресу, за якою трапилось залиття; описуються подія та наслідки події (що залито, обсяги робіт, ушкодження); причина залиття; висновки та рекомендації комісії; відомості про особу, яка заподіяла шкоду; підписи членів комісії. Крім того, з вказаним актом мають бути ознайомлені мешканці квартир. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акта встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. В Акті про залиття обов`язково описується що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.). Тобто, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. В такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовилися та зазначити причини такої відмови. Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду. Відповідно до п. 7, п. 12 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 серпня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. За змістом пп. 1 п. 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідновлення, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21\~липня 2005 року за № 630, точкою розподілу, в якій здійснюється передача послуг з водопостачання холодної та гарячої води від виконавця споживачеві у багатоквартирному будинку є водорозбірні крани (душова сітка). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2\~постанови від 27\~березня 1992\~року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в)\~причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини.\~Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Тобто, відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі [ADDRESS] , несуть відповідачі, як співвласники житла станом на 23 серпня 2020 року, а тому [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язані були контролювати стан систем водопостачання, які знаходяться в квартирі, та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що витікає з вимог ч.\~2\~ст. 13 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21\~жовтня 2015 року у справі\~\~№ 6-20355св15. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (Постанова Верховного Суду від 26\~вересня 2018 року у справі № 569/14230/15-ц (провадження № 61-7934св18). За правилами\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А згідно зі\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7\~ст. 81 ЦПК\~України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з Актом, складеним 25 серпня 2020 року комісією у складі: головного бухгалтера Михальчук В. В., слюсаря-сантехніка [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , в присутності мешканця квартири [ADDRESS] [PERSON] , затвердженим директором Міського комунального підприємства транспорту «Новомосковськміськтранс» Малковим К. А., проведено огляд квартири [ADDRESS] на предмет затоплення вище розташованою квартирою [ADDRESS] , установлено, що 23 серпня 2020 року до диспетчерської служби КП «Новомосковськміськтранс» надійшла заява від мешканця кв. [ADDRESS] на затоплення квартири (кухні) з вище розташованої квартири [ADDRESS] . При обстеженні технічного стану санітарно-технічних мереж і обладнання у кв. [ADDRESS] , на кухні під мийкою виявлена протічка на гнучкому шланзі підвода холодного водопостачання до замішувача, у результаті чого відбулось залиття нижче розташованої кв. [ADDRESS] . При обстеженні кв. [ADDRESS] виявлені сліди залиття: - кухня: на стелі (пластикові панелі) простежуються краплі води, на стінах шпалери покращеної якості без видимих пошкоджень; - кухонні меблі: виявлені сліди деформації (а.с. 12). Форма цього акту не в повній мірі відповідає формі, установленій у додатку № 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Разом з тим, зазначений Акт дає підстави дійти висновку про вину відповідачів, оскільки іншого ними не доведено і вони, як співвласники квартири мають обов`язок щодо дотримання належного її стану, у тому числі і санітарно-технічного обладнання в квартирі. При цьому суд, дотримуючись принципу правової визначеності, керується усталеною судовою практикою, зокрема постановами Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 201/658/16-ц та від 19\~лютого 2020 року у справі № 369/8037/17, в яких касаційний суд відхиляє посилання позивача на те, що акти, у яких зафіксовано причини та наслідки залиття, складені не у день залиття та не відповідають формі, що передбачена\~Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених\~Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17\~травня 2005 року №\~76, не є належними та допустимими доказами. При цьому касаційний суд в своїх постановах вказує на те, що обов`язкового складання актів безпосередньо у момент залиття зазначені Правила не вимагають. Отже, суд приходить до висновку про те, що будь-яких доказів на спростування зазначених в акті відомостей про подію залиття, причини, вину відповідачів та обсяг пошкоджень, відповідачі не надали, клопотання про призначення судової експертизи щодо встановлення причин залиття не заявили, у судове засідання останні не з`являлись, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди обґрунтовані. Відповідно до Звіту з незалежної оцінки розміру матеріального збитку, завданого власнику нерухомого майна: трикімнатної квартири [ADDRESS] , складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення [PERSON] (за довіреністю від [PERSON] ), розмір матеріального збитку становить 25 264,00 грн. (а.с. 15-33). При цьому суд враховує, що відповідачами не було заявлено клопотання про проведення відповідної судової експертизи з метою оцінки заподіяної шкоди, а тому суд виходить з дійсності розміру таких збитків. За вищезазначеного відповідальність за заподіяну шкоду покладається на відповідачів як співвласників квартири [ADDRESS] . Отже, суд вважає, що позивачем повністю доведено розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття його квартири в розмірі 25 264,00 грн., і те, що шкода йому була спричинена з вини відповідачів, а тому саме ця сума повинна бути стягнута з останніх у солідарному порядку на користь позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, за проведення оцінки майна ФОП " [PERSON] " позивач поніс витрати у розмірі 1 900,00 грн., що підтверджується відповідною до квитанцією до прибуткового касового ордера № 24 від 04 грудня 2020 року (а.с. 13), а тому ця сума підлягає відшкодуванню з відповідачів на користь позивача. Разом з тим, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. \~ \~ \~ \~Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 5, 9 постанови від 31\~березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. \~ \~ \~ \~Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Оскільки, судом встановлено, що внаслідок залиття відповідачами належної позивачеві на праві приватної власності квартири, останньому було завдано матеріальну шкоду, в результаті чого йому завдана також і моральна шкода, яка виразилася у порушенні звичайного способу життя, пов`язаного із необхідністю відновлення приміщення, ремонту меблів та залучення спеціалістів для оцінки збитків. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, факт того, що вина відповідачів у залитті квартири 23 серпня 2020 року доведена, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідачів у солідарному порядку в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial