Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної залиттям приміщення в розмірі 6326.48 грн. та 10000 грн. відповідно стягнення судових витрат. 02.04.2015р. позивач зменшив позовні вимоги в частині матеріальної шкоди просив стягнути 4027.00 грн., та уточнив судові витрати: 2800грн. за послуги адвоката та 633 грн. судовий збір (представник відповідача ознайомився з матеріалами справи після уточнення вимог - а.с.54). В судовому засіданні позивач та його представник вимоги поданої ними позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову через відсутність вини відповідача у заподіянні збитків, в подальшому судове засідання не зявився, належним чином ознайомлений про засідання, тому суд вважав за можливе завершити розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності та витягом (а.с.22-23). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт. Дане Положення поширюється на жилі будинки, однак за аналогією закону (ст..8 ЦК України) суд застосовує дані Правила. 21.10.2014 року позивач зазначає, що в його нежитловому приміщенні сталося затоплення, при чому повторне, оскільки перше відбулося в цьому ж місяці. 21.10.2014 року Актом комісії №03-13/07-54 представників комунального підприємства «ЄРЦ» було встановлено з обстеженням нежитлових приміщень позивача (магазин «Елегант», трапилося залиття, а саме кладовищ та торгівельного залу, на стелі жовті плями. В квартирі №22 (поверхом вище) виявлено несправність внутрішньо-квартирної мережі водовідведення (а.с.7-10). Аналогічний документ складено 27.10.2014р. власниками суміжних приміщень до приміщення позивача, так як і таким же актом зафіксовано затоплення 18.10.2014р. (а.с.6, 5). Позивачем також надано диск до матеріалів справи щодо таких фактів. На спростування таких доказів у справі про затоплення саме з квартири відповідача нежитлового приміщення позивача, стороною відповідача не надано суду жодних доказів, що б свідчили протилежне. Відповідно до довідки КП «ЄРЦ» від 27.10.2014р. квартира №26 належить [PERSON] та членам її сім'ї, однак для підтвердження права власності на дане житло представник відповідача не зміг зазначити адресу реєстрації відповідача, хоча як вбачається з договору про надання правової допомоги між представником відповідача та відповідачем, адреса нею зазначається саме: квартира [ADDRESS] (а.с.34, 34зв.). Тому, суд прийшов до висновку про належного відповідача в даній справі, незважаючи на довідку адресного бюро (а.с.33). Як слідує зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до договору будівельного підряду від 05.11.2014 року (уточнено позивачем технічну описку в даті), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та акту приймання виконаних робіт з розрахунком (а.с.47-48,12-21) позивачем понесено витрати на ремонт власних приміщень в сумі 4027 грн., що підтверджується квитанцією виданою ТзОВ «Євро-ІФ (а.с.49). Тому вимога в частині стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідачем не спростовано відсутність її вини, а доказом наявності такої вини є в т.ч.надані позивачем докази. Крім матеріальної шкоди, позивачу також завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 10 000,00 грн. Як вказує ст..1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує вимоги ст.23 ЦК України, зокрема те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Позивач в підтвердження душевних переживань надав виписку з медичної карти за грудень 2014р., та пояснив що саме такі хвилювання спричинили із запізненням загострення хвороби, окрім того небажання відповідача добровільно врегулювати такі відносини, пов'язані з завданням шкоди, а також понесені позивачем витрати власних коштів, і є на думку суду, тими переживаннями з негативними наслідками, що частково підтверджує спричинення моральної шкоди в сумі 2000грн. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такими витратами в даному спорі є судовий збір (однак слід частково задовольнити таку вимогу в сумі 243.60 грн., оскільки позивач оплатив більшу суму ніж передбачено законодавством), а також витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2800грн. (а.с.50-53). На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial