Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, в якому просила суд: позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дочки [PERSON] , [INFO] ; збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 по справі №232/3001/12 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, на 1000 гривень щомісячно, з врахування індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 13.08.2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 10.11.2011 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 19.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час сума заборгованості по аліментам становить 68493,50 грн. На момент розлучення відповідач вже проживав окремо, дитиною не цікавився, на телефонні дзвінки не відповідав, участі у вихованні дитини не приймав. До дитячого садка, який дочка відвідувала з 05 грудня 2014 року по 07 червня 2017 року жодного разу не приходив, як і до ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 м. Вінниці, в якій наразі вчиться дочка. Відповідач знаходиться на території Автономної Республіки Крим. Згідно з довідкою Державної прикордонної служби України щодо перетину відповідачем державного кордону він виїхав з України 20.02.2016 р., після цього тричі приїздив в Україну (один раз в 2016 р. та два рази у 2017 р.) на декілька діб, але жодного разу не намагався зв`язатися з позивачем аби хоч поцікавитися життям дочки, чим продемонстрував байдужість та небажання перейматися долею дочки. На сьогоднішній день жодних спроб щодо спілкування з дочкою з боку відповідача не було. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та спільної дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дочки з відповідачем, вище викладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання відповідача виконувати відносно дочки батьківські обов`язки. На даний момент дочка [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Наразі позивач не має змоги повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дочки одягом, харчуванням, засобами гігієни, оплатити у разі потреби її лікування, відвідування необхідних гуртків, а відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку дитини ні в матеріальному, ні в психологічному плані, ухиляється від будь - яких контактів та сплати аліментів. Крім того, розмір стягуваних аліментів на теперішній час не відповідає вимогам законодавства, тому позивач вважає, що при даному розмірі аліментів, не може забезпечити необхідне утримання дочки, її фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток, а тому для забезпечення потреб дитини доцільним є збільшити розмір стягуваних аліментів, а саме стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі 1000 грн. з доходу відповідача щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити в повному обсязі, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Суду пояснила, що тривалий час відповідач не цікавиться життям доньки, не надає матеріальної допомоги, не спілкується з дитиною. Донька взагалі не знає свого батька. Матеріальним утриманням, вихованням та розвитком дитини займається лише позивач. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Остапець Н.М. до судового засідання не з`явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої просила слухати справу в її відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування (а.с. 70-71). Свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачкою вона знайома зі школи, а з відповідачем знайома з 2005 року. Їй відомо, що сторони перебували в шлюбі, в них у 2010 році народилася дочка [PERSON] . Після розлучення сторін відповідач до дитини не приходить, не телефонує їй, не займається її вихованням, розвитком та утриманням. Дитина не знає свого батька, оскільки він до неї ніколи не приходив та не телефонував. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки, дружить і спілкується із батьками позивачки, дуже добре і давно знає як позивачку, так і її доньку [PERSON] . Після розлучення позивачки з відповідачем, батько до [PERSON] ніколи не приходив, не займався її вихованням та розвитком, не цікавився її життям. Дитина не знає свого батька. Заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13.08.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 10.11.2011 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] встановлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , де батьком дитини записано відповідача [PERSON] (а.с. 6). Згідно із довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №28510, №28509 від 27.04.2021 року та довідкою ОСББ «Островського-16» №0004 від 30.04.2021 року встановлено, що позивач [PERSON] та дитина [PERSON] проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-9). Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 року по справі №232/3001/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітття, починаючи з 19.11.2012 року. На підставі вказаного рішення суду, 21.02.2013 року Вінницький міський суд Вінницької області видав виконавчий лист (а.с. 11). Постановою державного виконавця Староміського ВДВС ВМУЮ відкрито виконавче провадження ВП №38528410 по виконанню виконавчого листа №232/3001/12, виданого 21.02.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.11.2012 року (а.с. 26). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.04.2021 року встановлено, що станом на 30.03.2021 року за [PERSON] рахується заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 68493,50 грн. (а.с. 12). Згідно відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону встановлено, що [PERSON] , [INFO] , виїхав за межі України 20.02.2016 року, після цього тричі приїздив в Україну (один раз в 2016 році та два рази у 2017 році) (а.с. 21-23). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2019 року було оголошено в розшук боржника [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , остання відома адреса місця проживання [ADDRESS] по виконанню рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 року по справі №232/3001/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-20). Згідно із довідкою КЗ «ДНЗ №23 ВМР» №60 від 19.02.2021 року встановлено, що [PERSON] відвідувала КЗ «ДНЗ №23 ВМР» з 05.12.2014 року по 07.06.2017 року. За період перебування дитини в закладі, мама [PERSON] приймала активну участь у навчанні та вихованні доньки, у всіх заходах, що проводилися в садочку, цікавилася життям дитини в закладі, була завжди дбайлива та уважна. Батько [PERSON] протягом даного періоду в закладі не з`являвся, не цікавився навчанням дитини, не приймав участь у її навчанні та вихованні (а.с. 13). Згідно інформації КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 ВМР» №105 від 07.05.2021 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчається в даному закладі з першого класу. За період перебування дитини в закладі, мама [PERSON] приймала активну участь у навчанні та вихованні доньки, у всіх заходах, що проводяться в закладі, цікавилась житіям дитини в закладі, була завжди дбайлива та уважна. Батько [PERSON] протягом даного періоду в закладі не з`являвся, не цікавився навчанням дитини, не приймав участь у її навчанні та вихованні (а.с. 14). Відповідно до характеристики [PERSON] , учениці 4-В класу КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 ВМР» [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 15). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд приймає до уваги те, що відповідач [PERSON] не займається вихованням та матеріальним забезпеченням своєї доньки [PERSON] , [INFO] протягом тривалого часу, не цікавиться її навчанням і розвитком, здоров`ям, умовами життя, що стверджується письмовими доказами по справі та поясненнями свідків в судовому засіданні. Дитина знаходиться повністю на матеріальному забезпеченні матері [PERSON] . Крім того, згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради №01-00-011-51875 від 02.08.2021 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 68-69). Всі досліджені в сукупності докази по справі дають підстави суду вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки [PERSON] , а саме відповідач не піклується про дитину як батько, з донькою не спілкується взагалі, не приймає будь-якої участі у забезпеченні дитини необхідним з метою її належного життєвого рівня (харчування, медичного догляду, необхідних речей), у нього відсутній будь-який інтерес до внутрішнього світу дитини, не цікавиться життям дитини та повсякденними подіями які виникають у її житті, а відтак є усі необхідні підстави передбачені законом для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи вказані вище норми права та встановлені в судовому фактичні обставини справи, а саме вік дитини (10 років), на утримання якої стягуються аліменти, суд вважає, що позивач при даному розмірі аліментів 500 грн. на дитину, не може забезпечити необхідне утримання доньки, її фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо збільшення розміру аліментів, вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина в достатньому розмірі, а тому зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим збільшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі 1000 грн., що підлягають індексації, з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, таким чином задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Виконавчий лист №232/3001/12, виданий 21.02.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення аліментів з [PERSON] за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 року щодо стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , відкликати з Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), виконаним станом на день набрання даним рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовною вимогою про збільшення розміру аліментів, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави, а понесений позивачем судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved