Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача заподіяну шкоду у розмірі 3 875,80 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 03.03.2017 року в м. Вишгород по вул. Набережній, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «OPEL» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «RENAULT» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22.03.2017 року [PERSON] визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди. На момент ДТП автомобіль «OPEL» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «УПСК» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9481683. У зв`язку з настанням страхового випадку, відповідно до умов договору страхування №АІ/9481683, 11.07.2017 року ПрАТ «УПСК» відшкодувало [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 3 875,80 грн. 16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги згідно якого, до [PERSON] перейшло право вимоги з [PERSON] за договором страхування №АІ/9481683 від 07.04.2016 року. Таким чином, відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» після виплати страхового відшкодування страхувальнику, до позивача (страховика) перейшло право вимоги до відповідальної за збитки особи, тобто відповідача, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 3 875,80 грн. Ухвалою суду від 30.07.2020 року по справі відкрито провадження за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судові засідання не з`являвся, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність за наявними матеріалами справи, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. 20.07.2021 року в судове засідання позивача не з`явився, до суду направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з проведенням переговорів з відповідачем щодо можливості добровільного відшкодування збитків. Однак, враховуючи норму статті 223 ЦПК України, відсутні підстави для перенесення розгляду справи. Отже, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву. Суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22.03.2017 року справа №363/904/17, що 03.03.2017 року близько 17 години [PERSON] в Київській області, м. Вишгород по вул. Набережній, 12 керуючи транспортним засобом - автомобілем «OPEL» д.н.з. [NUMBER] перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та не спричинить перешкод для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Вищевказаною постановою Вишгородського районного суду Київської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 04.04.2017 року. На час ДТП, автомобіль «OPEL» д.н.з. [NUMBER] відповідно до полісу №ФІ/9481683 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.04.2017 року, був застрахований в ПрАТ «УПСК». Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль «RENAULT» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 03.03.2017 року з метою отримання відшкодування звернувся до ПрАТ «УПСК» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно до страхового акту №ОЦ/005/008/17/0086 від 10.07.2017 року вартість ремонтних робіт автомобіля «RENAULT» д.н.з. [NUMBER] , в наслідок його пошкодження становить 3 875,80 грн. 11.07.2017 року ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування автомобіля «RENAULT» д.н.з. [NUMBER] , згідно страхового акту №ОЦ/005/008/17/0086 від 10.07.2017 року у розмірі 3 875,80 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №2877 від 11.07.2017 року. 16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги згідно якого, у відповідності до умов договору первісний кредитор (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Як вбачається з додатку №1 до договору №13/03/2020 про відступлення права вимоги від 16.03.2020 року, до [PERSON] перейшло право вимоги з [PERSON] за договором страхування №АІ/9481683 від 07.04.2016 року. Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Виходячи з положення ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки, ПрАТ «УПСК» здійснило виплату, а до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної з вини відповідача, тобто виконані умови за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, позивач набув право зворотної вимоги до відповідача в розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved