Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2014 року звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення заборгованості за банківським вкладом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.01.2014р. між ним та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» було укладено Договір № 2630/70/154704 про акційний банківський строковий вклад (депозит) у іноземній валюті на суму 25 800 доларів США. Позивач вказує, що після спливу терміну договору він звернулася до ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогою повернути йому кошти та нараховані відсотки за час дії депозитного вкладу. Однак, на даний час відповідач не повернув йому суму внеску вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів. Позивач вважає, що одностороння відмова відповідача від належного виконання своїх зобов'язань за договором є порушенням вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, він вимушений звернутися до суду та просити суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» повернути йому суму вкладу згідно умов Договору банківського вкладу «Обери чемпіона» № 2630/70/154704 у іноземній валюті від 20.01.2014р. у розмірі 25 800,00 доларів США; суму нарахованих процентів по депозитному вкладу в розмірі 1 058,99 доларів США та судові витрати. 08.12.2014р. до суду надійшла заява від позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Судом встановлено, що 20.01.2014р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» було укладено Договір банківського вкладу «Обери Чемпіона» за № 2630/70/154704 у іноземній валюті, предметом якого є розміщення вкладником в банку на умовах депозитного продукту «Обери Чемпіона» в іноземній валюті України на строк 243 днів, з виплатою 10,00 % річних процентів. Згідно умов вказаного договору сума початкового вкладу склала 25 800,00 грн. (а.с.4-8). Пунктом 1.1 означеного договору передбачено, що дата вимоги вкладника про повернення свого вкладу є 20.09.2014. (а.с.5). Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 02.10.2014р. позивач звернулася до ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогою видати йому грошові кошти за вищевказаним договором банківського вкладу, однак відповідач свої обов'язки за договором не виконав (а.с.9). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до норм ст. 1068 ч. 3 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Аналогічні зі своїм змістом норми містяться й у Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року (далі - Інструкція). Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Оскільки датою витребування вкладу було 20.09.2014р., а банк свої зобов'язання по вкладу по день розгляду справи судом не виконав, то належним способом захисту права позивача у вказаній частині буде стягнення суми вкладу на користь позивача та застосування норм ч. 5 ст. 1060 ЦК України, згідно якої проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, виходячи з вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у зв'язку з чим із відповідача слід стягнути за Договором банківського вкладу «Обери Чемпіона» № 2630/70/154704 у іноземній валюті від 20.01.2014р. суму вкладу у розмірі 25 800,00 доларів США, суму нарахованих процентів по депозитному вкладу у розмірі 1 058,99 доларів США. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 3 464,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial