Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітню дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Старша дитина [PERSON] навчається на денній формі навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини. В позові зазначає, що в даний час вони разом як одна сім'я не проживають, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку з наведеним, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн., починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліттята на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 3000 грн., починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позовні вимоги змінилата просила стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти в розмірі по 1/4 частині з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а саме: на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, та на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка навчається, до закінчення навчання. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, змінені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та стягнення з нього на користь позивачки щомісячно аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, та на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка навчається, до закінчення навчання в розмірі по 1/4 частині з усіх видів його заробітку (доходу), на кожну дитину. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29 липня 1998 року Вільшанським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.8-9). Згідно з довідкою про склад сім'ї за №3040, виданої 11 липня 2016 року Вільшанською селищною радою Кіровоградської області, діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] Відповідно до копії договору про навчання, укладеного 12 серпня 2015 року між Уманським державним педагогічним університетом імені Павла Тичини та [PERSON], остання прийнята на навчання в університеті на денна форму навчання на контрактній основі, термін якого становить 3 роки 10 місяців (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина друга ст. 199 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з довідки про доходи за №20, виданої 26.08.2016 року ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КАНАЛ-СЕРВІС», [PERSON] працює на підприємстві водієм та щомісячно отримує заробітну плату. Судом встановлено, що діти, які потребують матеріальної допомоги, проживають з матір'ю, повнолітня дочка навчається, а тому відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина до досягнення повноліття, а повнолітню дочку - до закінчення навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно працює, має регулярний дохід, будь-які дані про те, що відповідач отримує інші матеріальні статки у матеріалах справи відсутні. А тому, враховуючи визнання відповідачем його обов'язку щодо утримання дітей, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі по 1/4 частині з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця на кожну дитину. Поряд з цим, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення на її користь аліментів на утримання дочки до закінчення навчання, розміром не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки згідно ст.6 СК України, правовий статус дитини, має особа до досягнення нею повноліття і застосування до спірних відносин положень ч. 2 ст. 182 СК України є безпідставними, так як вказані положення Закону не застосовуються при визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, сина у порядку ст. 200 СК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial