Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

26.03.2015 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - [PERSON], в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 03 травня 2006 р., належить квартира [ADDRESS]. 12.09.2008 р. позивачка з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб та з 13.05.2009 р. відповідач був зареєстрований в спірній квартирі. 11.11.2014 р., шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано. Починаючи з початку 2012 р. відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у спірній квартирі та участі в утриманні квартири не приймає, ніякої хазяйської турботи про квартиру не проявляє, витрати пов'язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, чим ставить позивача в тяжке фінансове становище. Реєстрація відповідача [PERSON] у належній позивачеві квартирі позначається на матеріальному стані позивача, а також порушує її право на користування та розпорядження власністю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення представнику позивачу відмові та зрозумілі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник відповідача - Київського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області до судового засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням слухати справу без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 03 травня 2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 624, належить квартира [ADDRESS] (а.с.5-7). 12.09.2008 р. позивачка з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб та з 13.05.2009 р. відповідач був зареєстрований в спірній квартирі (а.с.10). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.11.2014 р., шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано. Зазначене рішення суду набуло чинності (а.с.11). Починаючи з початку 2012 р. відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у спірній квартирі (а.с.8-9). Відповідач [PERSON] участі в утриманні квартири не приймає, ніякої хазяйської турботи про квартиру не проявляє, витрати пов'язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, чим ставить позивача в тяжке фінансове становище. Реєстрація відповідача [PERSON] у належній позивачеві квартирі позначається на матеріальному стані позивача, а також порушує її право на користування та розпорядження власністю. Відповідно до ст. 3 ч.1 ЦПК України "кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів". В судовому засіданні встановлено, що права позивача, як власника квартири відповідачем порушені. Тобто, порушені її права володіння та користування власністю. Згідно зі ст. 391 ЦК України, позивач, як власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Право позивача володіння та користування захищено ст. 317, 369 ЦК України. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд захищає право позивача як власника у спосіб, передбачений п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, усунувши перешкоди в користуванні приміщенням, частина якого належить йому на праві власності. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст прав власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає їй реалізовувати свої права власника і порушує її законне право на володіння та розпорядження своєю власністю на свій розсуд. Судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] з 2012 р. не проживає, витрати, пов'язані з користування кватири, не сплачує. Заходів, спрямованих на зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS], відповідач добровільно не вживав. Перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив. Зазначене підтверджується актами, складеними 22.03.2015 р. (а.с.8-9). Зазначені обставини підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка пояснила, що вона працює двірником за адресою: [ADDRESS], та дійсно відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, позивач жодним чином не чинила йому перешкод у користуванні квартирою. Згідно ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна вимога щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки зазначені правовідносини регулюються нормами КАС України. Таким чином, суд вважає, що маються всі підстави для частково задоволення позову і визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: partial