Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1) Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]; 2) Стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1200,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову - 03 березня 2016 року, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вони з відповідачем [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], але відповідач з 2006 року не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує йому необхідного харчування, медичного огляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає матеріальної допомоги на його утримання. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується телеграмою, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило. У судове засідання третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, не з'явилась, про судове засідання повідомлена належним чином, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує, просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та врахувати відповідний висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилась дитина [PERSON], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Судом встановлено, що 16 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, запис № 1165, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, прізвище після розірвання шлюбу якої "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 6). 28 березня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої "[PERSON]", актовий запис № 349 (а.с. 6). [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] у [ADDRESS], що підтверджується Довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Суднобудівник" № 12 від 01.02.2016 року (а.с. 7). Згідно характеристики, наданої класним керівником 7-В класу загальноосвітньої школи № 308 Деснянського району м. Києва, [PERSON] навчається в школі з третього класу, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований учень, має хороший фізичний і розумовий розвиток, достатній та середній рівень навчальних досягнень, вміє висловлюватися та відстоювати свою думку, має великий потенціал до вивчення англійської мови, ніколи не відмовляється від доручень, мати приділяє належну увагу вихованню сина та створенню житлово-побутових та культурно-естетичних умов, постійно підтримує зв'язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори, батько протягом двох років жодного разу не відвідував школу, не цікавився успіхами та поведінкою своєї дитини, ні разу не спілкувався з класним керівником та не відвідував батьківські збори (а.с. 8). Відповідно Акту обстеження житлово-побутових умов дитини комісією в складі батьківського комітету і вчителя: [PERSON], [PERSON], [PERSON] було встановлено, що [PERSON] проживає у двокімнатній квартирі, в якій чисто та охайно, мешкає у кімнаті з бабусею та дідусем, у дитини є своє ліжко, письмовий стіл, полиці для книжок, шафа спільна з мамою, але дитячі речі лежать окремо на полицях шафи, окремо виділене місце для виконання домашнього завдання (а.с. 7). Відповідно Акту обстеження житлово-побутових умов дитини головним спеціалістом Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації Терещенко О.О. № 67 від 17.02.2016 року дитина проживає зі своєю матір'ю [PERSON], бабусею [PERSON], дідусем [PERSON], тіткою [PERSON], братом [PERSON], вітчимом [PERSON] у [ADDRESS], займає окрему кімнату з матір'ю, яка облаштована спальним місцем, шафою, столом, має особисті речі, іграшки, книги, розвиваючі ігри, в сім'ї доброзичливі та дружні стосунки, для проживання та навчання дитини створені належні умови, зі слів мами та дитини - останній раз бачили батька у 2006 році (а.с. 8). З наданих пояснень матері дитини, вбачається, що батько життям, здоров'ям сина не цікавиться, участі у вихованні, навчанні не приймає, матеріально дитину не утримує, у вихованні дитини активну участь приймає її чоловік, [PERSON], хлопець вважає та називає його батьком. Відповідно Довідки Відділу Деснянського управління поліції № 46/7516 від 20.01.2016 року проведеними заходами встановити місце знаходження [PERSON] не виявилось можливим (а.с. 9). Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.02.2016р. № 102/03/29-1419 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №3 від 18.02.2016р.), на якій, при співбесіді, малолітній [PERSON] повідомив, що зі слів мами, останній раз бачив свого батька у 2006 році, що він його навіть не пам'ятає, батько йому не телефонує, не приїжджає, не вітає з днем народження, не цікавиться його здоров'ям, навчанням, матеріальної допомоги не надає (а.с. 10). Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти, проте відповідачу не перешкоджали належним чином їх виконувати. Таким чином, суд вважає, що позивачем надано докази, у спосіб та в порядку передбаченому законом, того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому судом встановлено, що відповідачу не перешкоджали належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 16 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 17 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Відповідно п. 18 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved