Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

04 липня 2017 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду в інтересах [PERSON] з позовом до Олександрівської селищної ради та [PERSON] про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію права та скасування рішення Олександрівської селищної ради. Ухвалами Олександрівського районного суду Донецької області від 21.07.2017 року та 11.08.2017 року, відповідно, до участі у справі у якості третіх осіб залучені державний реєстратор Олександрівської районної державної адміністрації Сукова Нелю Борисівну та [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Про те, що йому на момент смерті належало якесь майно, позивачу відомо не було і у зв'язку з цим до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звертався. В травні 2016 року в дома він знайшов два сертифіката на земельну частку пай видані на ім'я [PERSON], який помер [INFO] і був дідом позивача (батьком [PERSON]) та на ім'я [PERSON], яка померла [INFO] і була бабою позивача (матір'ю [PERSON]). Тобто спадкоємцями після смерті діда та баби залишалися батько позивача (спадкоємець першої черги за законом) і він, онук (спадкоємець п'ятої черги за законом). У зв'язку з тим, що його батько помер [INFO], вважає, що спадкоємцем після смерті діда та баби залишився тільки він. 14.07.2005 року відбулись збори власників сертифікатів колишнього КСП "Україна" Олександрівської селищної ради. На даних зборах був проведений розподіл земельних ділянок між власниками сертифікатів та підписаний відповідний протокол, який затверджено Головою Олександрівської селищної ради. Відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян колишнього КСП "Україна", який є додатком до вищезгаданого протоколу [PERSON] виділено земельну ділянку за № [NUMBER] на плані площею 4.93 га. Державний акт на право власності на дану земельну ділянку [PERSON] не отримала тому, що померла [INFO]. В подальшому даній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер [NUMBER]. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 25.07.2014 року було визнано за територіальною громадою Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області право власності на земельну ділянку, площею 6,1 га, що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. На підставі даного судового рішення за Олександрівською селищною радою в реєстрі речових прав було внесено запис про право власності на вищезгадану земельну ділянку. Після того, як він дізнався про існування вищезгаданого судового рішення, він звернувся до Апеляційного суду Донецької області із апеляційною скаргою. Апеляційний суд Донецької області 05.10.2016 року прийняв Ухвалу, якою Рішення Олександрівського районного суду від 25.07.2014 року скасував. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно земельна ділянка, яка належала [PERSON] була передана у власність [PERSON]. Передача [PERSON] даної земельної ділянки відбулась на підставі рішення Олександрівської селищної ради "Про виділення та передачу земельної частки (паю) з комунальної власності у приватну власність" № 7/9-166 від 04.10.2016 року. Тобто на день прийняття рішення районною адміністрацією про передачу земельної ділянки із комунальної в приватну власність 04.10.2016 року, рішення суду, яке було підставою виникнення права власності на земельну ділянку за територіальною громадою, оскаржувалось в Апеляційному суді, строки на оскарження були поновлені і таким чином у органу місцевого самоврядування не було права передавати дану земельну ділянку у приватну власність. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] рішенням Олександрівської селищної ради від 04.10.2016 року була передана земельна ділянка, яка належала [PERSON] і є спадковим майном, спадкоємцем якого є позивач. Просить, визнати за ним в порядку спадкування після смерті його бабці [PERSON], яка померла [INFO] право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на земельну ділянку площею 4,9305 га із кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнати незаконним та скасувати рішення Олександрійської селищної ради Олександрівського району Донецької області від 04.10.2016 року № 7/9-166 Про виділення та передачу земельної частки (паю) з комунальної власності у приватну власність, відповідно до якого [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,9305 га із кадастровим номером [NUMBER]. Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 4,9305 га із кадастровим номером [NUMBER] від 12.10.2016 року прийняте державним реєстратором Олександрівської районної державної адміністрації Суковою Нелею Борисівною індексний номер [NUMBER] та запис про право власності № [NUMBER] від 06.10.2016 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши суду пояснення, відповідно до яких його батько [PERSON] помер у [INFO]. Після смерті батька він знайшов сертифікати на земельні паї та вирішив їх переоформити. Для цього звертався до адвоката та до своєї тітки [PERSON], яка сказала, щоб він сам займався оформленням земельних ділянок. Йому відомо, що у тітки троє дітей, один з яких [PERSON], [INFO]. Зараз [PERSON] в РФ. Він ходив до сільської ради, щоб отримати довідки, але в нього нічого не вийшло, бо були вибори. Він звертався до нотаріуса, надавав йому сертифікати, але нотаріус йому відмовив. Постанову нотаріусу він не оскаржував. До сільської ради с заявою про завершення приватизації він не звертався. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши суду їх правове обгрунтування, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач Олександрівської селищної ради позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення відповідно до яких вважає, що спірна земельна ділянка не належала бабці позивача, а їй належало лише майнове право на земельну частку (пай), тому спірна земельна ділянка не є майном, що входило б до складу спадщини після смерті [PERSON], тому позовні вимоги вважає безпідставними та необгрунтованими (а.с. 61). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення відповідно до яких, вважає, що спірна земельна ділянка не належала бабці позивача, а їй належало лише майнове право на земельну частку (пай)у зв'язку з чим, вважає, що земельна частка (пай) розміром 6,1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), немає ніякого відношення до земельної ділянки площею 4,9305 га ріллі із кадастровим номером [NUMBER], яка була виділена із комунальної власності територіальної громади Олександрівською селищною радою у приватну власність [PERSON] на виконання рішення суду. Що стосується вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті його бабці права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на спірну земельну ділянку, вважає, що вимога не має правового обгрунтування (а.с. 64-65). Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі (а.с.59). Третя особа: державний реєстратор Олександрівської районної державної адміністрації Сукова Неля Борисівна в судовому засіданні пояснила, що у випадку задоволення позову вона виконає рішення суду, рішення про реєстрацію права власності на земельну ділянку було прийнято нею на підставі рішення Олександрівської селищної ради. На даний час підстави для скасування її рішення відсутні. Під час реєстрації не було даних про реєстрацію земельної ділянки на іншою особою. Третя особа: [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилася . Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідачів, третю особу, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть за № [NUMBER] виданого [INFO], [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть за № [NUMBER] виданого 07.10.2014 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть за № [NUMBER] виданого 07.10.2014 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про одруження за № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі (а.с.15), та відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 07.10.2014 року є батьками [PERSON] (а.с.13). [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 06.10.1993 року є батьком позивача [PERSON] (а.с.14). У додатку до витягу з протоколу загальних зборів власників сертифікатів колишнього КСП "Україна" від 14.07.2005 року, [PERSON] зазначена під № [NUMBER], площа земельної ділянки 4,9305га (а.с. 22-23). Земельні ділянки під № [NUMBER] та № [NUMBER] ([PERSON]) розташовані поруч (а.с.24-27). На підставі розпорядження Олександрівської районної державної адміністрації від 23 липня 1996 року за № 350р. [PERSON] одержала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка перебувала у колективній власності КСГП "Україна" розміром 6,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.200). Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 25.07.2014 року було визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 6,1 га, що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та визнано право власності за територіальною громадою Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області (а.с. 19-20). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05.10.2016 року, рішення Олександрівського районного суду від 25.07.2014 року було скасовано, заява прокурора залишена без розгляду (а.с. 21). Про відкриття апеляційного провадження та призначення розгляду справи в апеляційному суді заявники Прокуратура Олександрівського району та Олександрівська сільська рада були повідомлені належним чином (а.с.137-139). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 10.06.2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], оскільки син спадкодавців [PERSON] не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом терміном шість місяців та на час відкриття спадщини спільно із спадкодавцем не проживав (а.с.16). Власником спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,9305га, кадастровий [NUMBER], відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру за № 70381976 від 12.10.2016 року та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, є відповідач [PERSON] (а.с.17 28). 19.10.2016 року позивач звернувся до Олександрівської селищної ради з проханням подати документи до Державної реєстраційної служби про скасування запису про право власності на земельну ділянку відповідно до сертифікату на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], пославшись на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 05.10.2016 року (а.с.18). Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області наданої 09.06.2017 року, державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 4,9300 га серії [NUMBER] [PERSON] не отримала (а.с.29-30). Відповідач, Олександрівська селищна рада на адвокатський запит [PERSON], надала інформацію за № 02-27/660 від 20.07.2017 року про те, що земельна ділянка з кадастровим [NUMBER], площею 4,9305 га, яка має призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області.Вказана земельна ділянка була сформована на підставі відповідних розпоряджень Олександрівської РДА за №№ 78, 163, 232 від 09.04.2015 року, 11.07.2016 року та 20.09.2016 року, відповідно, з ініціативи селищної ради в порядку виділу в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), майнове право на яку перейшло до територіальної громади Олександрівської селищної ради в порядку визнання спадщини відумерлою, на підставі відповідного рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 25.07.2014 року.Право на новосформовану земельну ділянку було зареєстровано селищною радою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.09.2016 року (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна - [NUMBER]).Передача земельної ділянки з кадастровим [NUMBER] з комунальної власності територіальної громади у приватну власність громадянину [PERSON] відбулася на підставі рішення Олександрівської селищної ради від 04.10.2016 року за №7/9-166. Акт приймання-передачі (чи будь-який інший документ) при передачі земельної ділянки [PERSON] не складався з причин відсутності імперативної законодавчої установки в частині правового врегулювання цього питання.За даними обліку служби землевпорядника селищної ради земельна ділянка кадастровий [NUMBER] належить на праві приватної власності громадянину [PERSON]На час вчинення запиту поле-лот №139, загальною площею 93,2га до складу якого входить і земельна ділянка з кадастровим [NUMBER], площею 4,9305га, перебуває в фактичному обробітку ПрАТ "Олександрівський Райагрохім" і засіяне посівами озимої пшениці. Відомості про наявність будь-яких правових підстав у ПрАТ "Олександрівський Райагрохім", щодо користування вказаною вище земельною ділянкою в справах селищної ради - відсутні; селищною радою вказана земельна ділянка в користування ПрАТ "Олександрівський Райагрохім" не передавалась.З метою визначення на місцевості місця розташування спірної земельної ділянки (з прив'язкою до відповідного поля-лота в схемі паювання) в жовтні місяці 2016 року та в березні місяці 2017 року на місце виїздила землевпорядник селищної ради [PERSON], та власник земельної ділянки [PERSON] В результаті виїзду на місцевість було встановлено, що поле-лот № 139 засіяне посівами озимих зернових культур (озимоюпшеницею) силами ПрАТ "Олександрівський Райагрохім". Встановлення чи відновлення меж земельної ділянки на місцевості не відбувалося за відсутності відповідних повноважень у землевпорядника селищної ради з огляду на те, що чинним законодавством встановлено порядок проведення такого роду землевпорядних робіт тільки ліцензованим спеціалістам - землевпорядниками з обов'язковим застосуванням спеціалізованих вимірювальних приладів та спеціалізованого устаткування (а.с.129). Листом відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру від 11.08.2017 року № 9-5-0.31-856/101-17 була надана інформація, відповідно до якої на ім'я гр. [PERSON] Кузьмівні ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" "Донецька регіональна філія" був виготовлений державний акт серія [NUMBER] на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] та Олександрівським районним відділом ДРФ ДП "ЦДЗК" зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 17.03.2006 року за № 01061650689, але не виданий (відмінено). Державний акт серія [NUMBER] у відділі в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відсутній. Згідно рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 25.07.2014 року (справа № 240/557/14-ц) було визнано за територіальною громадою Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області право власності на земельну ділянку, площею 6,1 га, що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05.10.2016 року (номер провадження 22-ц/775/1798/2016) рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 25.07.2014 року (справа № 240/557/14-ц) скасовано. Вважають, що за громадянкою [PERSON] залишилося право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Україна" Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області (а.с.131). Книга записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, в розділі І під № 915 містить запис про те, що за [PERSON] зареєстровано державний акт на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Відомості зазначені у Графах "Державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано" та "Державний акт на право власності на земельну ділянку видано власнику" закреслені с зазначенням "відмінено" та скріплено печаткою (а.с. 140-143). Рішенням Олександрівської селищної ради від 04.10.2016 року № 7/9-166 земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 4,9305га, кадастровий [NUMBER] була виділена в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність [PERSON], для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 144). Розпорядженням Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 09.04.2015 року за № 78 зі змінами внесеними Розпорядженнями від 20.09.2016 року за № 232 та 11.07.2016 року за № 163: затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 4,9305 га ріллі з кадастровим [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олександрівської селищної ради, виділено в натурі (на місцевості) та передано в комунальну власність територіальній громаді в особі Олександрівської селищної ради земельну ділянку площею 4,9305 га ріллі з кадастровим [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.162-164). Відповідно до листа ДП "Центр Державного земельного кадастру Донецька регіональна філія" від 21.08.2017 року за №1/177, враховуючи відсутність дати видачі та підпису власника земельної ділянки або його уповноваженої особи, що підтверджувало отримання державного акту, запис № 915 внесений до книги реєстрації, помилково (а.с. 167-169). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду покази, відповідно до яких вона є завідуючим Олександрівської державної нотаріальної контори. 10 червня 2016 року до неї звернувся позивач з заявою про прийняття спадщини, що складалася з права на земельну частку (пай). [PERSON] було відмовлено, оскільки він не звернувся до нотаріусу в передбачений законом строк та не довів, що проживав зі спадкодавцем на момент прийняття спадщини. Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії позивач не оскаржував і більше до нотаріуса не звертався. При зверненні позивач надавав нотаріусу два сертифікати на право на земельну частку (пай). Якщо позивач повторно звернеться до нотаріуса та доведе, що він був неповнолітнім на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], раніше винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій не буде перешкодою для оформлення спадку. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду покази, що він працює начальником відділу в Олександрівському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області. Земельна ділянка на [PERSON] була оформлена, але її передача не відбувалася бо державний акт не був виданий бо був скасований. Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі в розділі І містить запис за № 915 про реєстрацію спірної земельної ділянки за [PERSON], який відмінений. В зв'язку з цим державна реєстрація спірної земельної ділянки за [PERSON] не відбулася, [PERSON] не здала сертифікат на право на земельну частку (пай) та не отримала право власності на спірну земельну ділянку. За вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦКУ). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст.1220 ЦКУ). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1222 ЦКУ). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст. 1225 ЦКУ). У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦКУ). Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч. 4 ст. 1268 ЦКУ) У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (ст. 1277 ЦКУ). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст. 1297 ЦКУ). За вимогами ст. 25 Земельного Кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (ст. 125 ЗКУ в редакції від 31.03.20106 року). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п.17 розділу Х ЗКУ). Законом України від 05.06.2003 року за № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", визначині організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. За вимогами ст. 1 ЗУ № 899, право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (ст. 2 ЗУ №899). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (ст. 3 ЗУ № 899). Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): - розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; - приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (ст. 5 ЗУ № 899). За вимогами п. 9 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року за № 3613-VI, до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.. 57 ЦПК). Письмовими доказами, відповідно до ст.. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтею 58 ЦПК Українипередбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Розглянувши вимоги представника позивача про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті його бабці [PERSON], яка померла [INFO] право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на земельну ділянку площею 4,9305 га із кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд дійшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], що є бабусею позивача, за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка перебувала у колективній власності КСГП "Україна" розміром 6,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.200). Відповідно до вимог п.г ч. 1 ст. 81 ЗК України [PERSON] вчинила дії для виділення їй в натурі (та місцевості) належної їй земельної частки (паю) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, однак зазначені дії за життя не закінчила, не одержала документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та не здійснила його державну реєстрацію. В зв'язку з чим, відповідно до вимог ст. 125 ЗК України (в редакції від 31.03.20106 року), право власності на спірну земельну ділянку не отримала. [PERSON] будь-яких дій спрямованих на приватизацію земельної ділянки з земель, що належали державним або комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, та була раніше надана їй у користування, не вчиняла. Позивач, як спадкоємець п'ятої черги, що був неповнолітнім на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.12,14), на підставі вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину в виді всіх прав та обов'язків, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Такою спадщиною є право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСГП "Україна" розміром 6,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Право позивача на зазначену спадщину представником відповідачів у судовому засіданні не оспорювалося. Сертифікат серії [NUMBER], після отримання позивачем відповідно до вимог законодавства свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] є правовстановлюючим документом при реалізації позивачем права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікат є дійсними до виділення позивачу в натурі (на місцевості) земельної ділянки та відповідної реєстрації права власності в Державному реєстрі. Відповідно до роз'яснень викладений в п. 3.5 Листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З урахуванням роз'яснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ та встановлених судом обставин справи, суд вважає, що з урахуванням вимог ст. 81 ЗК України, спадкодавцем [PERSON] була розпочата процедура виділення в натурі (на місцевості) належної їй земельної частки (паю), а не процедура приватизації земельної ділянки, що була раніше надана їй у користування. Позивач, що є спадкоємцем п'ятої черги після смерті [PERSON] та прийняв спадщину, відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, не отримав у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, не оскаржував постанову нотаріуса про відмову в вчиненні нотаріальних дій, не звертався до Олександрівської селищної ради з будь-якою заявою про реалізацію своїх прав спадкоємця та Олександрівська селищна рада не відмовляла позивачу в реалізації його прав. Відповідно до положень пункту 9 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 01 січня 2013 року. З набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-УІ та Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що у вимогах позивача про визнання за ним в порядку спадкування після смерті його бабці [PERSON], яка померла [INFO] право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на земельну ділянку площею 4,9305 га із кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - необхідно відмовити. Розглянувши вимоги представника позивача про визнання незаконним та скасування рішення Олександрійської селищної ради Олександрівського району Донецької області від 04.10.2016 року № 7/9-166 Про виділення та передачу земельної частки (паю) з комунальної власності у приватну власність, відповідно до якого [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,9305 га із кадастровим номером [NUMBER], суд дійшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення Олександрівської селищної ради від 04.10.2016 року № 7/9-166 було винесено в межах повноважень селищної ради. Відповідно до п. 1 рішення, відповідачу [PERSON] була виділена в натурі (на місцевості) та передана у приватну власність земельна частка пай площею 4,9305 га із кадастровим номером [NUMBER] за рахунок земель комунальної власності на території Олександрівської селищної ради. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач Олександрівська селищна рада була позбавлена правових підстав для виділення відповідачу [PERSON] земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності на території Олександрівської селищної ради, сторона позивача суду не надала. При вирішенні цього питання, суд відхиляє посилання представника позивача на судові рішення Олександрівського районного суду та Апеляційного суду Донецької області по справі № 240/557/14-ц за завою прокурора в інтересах держави та Олександрівської селищної ради про визнання спадщини відумерлою, оскільки предметом розгляду даної цивільної справи була спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 6,1 га, що належала померлій 16 жовтня 2006 року [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що є відмінним від предмету позову в цивільній справі, що розглядається. Право позивача на успадкування після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай) за сертифікатом серії [NUMBER] в судовому засіданні представником відповідачів не оспорювалося й підстав для його реалізації судом під час розгляду цивільної справи не встановлено. Затвердження ж технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки, виділення її в натурі та передання в комунальну власність територіальній громаді в особі Олександрівської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відбулося на підставі Розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації за № 78 від 09.04.2015 року зі змінами внесеними Розпорядженнями від 11.07.2016 року за № 163 та від 20.09.2016 року за № 232. Зазначені Розпорядження позивачем та його представником під час судового розгляду не оскаржувалися. Розглянувши вимоги представника позивача про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 4,9305 га із кадастровим номером [NUMBER] від 12.10.2016 року прийняте державним реєстратором Олександрівської районної державної адміністрації Суковою Нелею Борисівною індексний номер [NUMBER] та запис про право власності № [NUMBER] від 06.10.2016 року, суд дійшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки Олександрівська селищна рада та [PERSON] до яких представник позивача заявив вимоги в цивільній справі, що розглянута - не є належними відповідачами за зазначеною позовною вимогою. Позивач та його представник у судовому засіданні не заявляли клопотання про залучення державного реєстратора до участі у справі, як співвідповідача. Крім того під час судового розгляду встановлено, що державний реєстратор прийняв рішення та вчинив запис про право власності на підставі відповідного рішення Олександрівської селищної ради від 04.10.2016 року № 7/9-166 , підстав для скасування якого судом у судовому засіданні не встановлено. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження порушень з боку державного реєстратора під час реєстрації спірної земельної ділянки за відповідачем [PERSON] позивач та його представник суду не надали. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідачі на користь яких винесено рішення не надали суду доказів на підтвердження понесених ними судових витрат. На підставі викладеного, книги 6 ЦК України, ст. 25, 81, 125 п. 17 розділу Х Земельного Кодексу України, Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року за № 899-IV, п. 9 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року за № 3613-VI,

Outcome: dismissed