Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

у червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 09.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за реєстровим номером 29684. В обґрунтування позову позивачем зазначено про те, що 09.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за реєстровим номером 29684 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 18 950,38 грн. за кредитним договором № 592286100 від 12.05.2019 року за період з 11.06.2019 року по 18.10.2019 року, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 3 754,58 грн., прострочена заборгованість за процентами та комісією - 175,78 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 15 020,02 грн., та 650 грн. за вчинення виконавчого напису. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Будь-яких листів чи повідомлень від АТ «Альфа-Банк» позивач не отримував, про наявність виконавчого напису дізнався після відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій. Позивач також зазначає, що між ним та АТ «Альфа-Банк» не було укладено жодного кредитного договору, оскільки підписі на оферті не належать позивачу, посилаючись також на втрату 13.05.2019 року паспорта. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.0.62020 року вжито заходи забезпечення позивних вимог [PERSON] , зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 29684 від 09.12.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 19 600,38 грн. 08.07.2020 року від представника АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на законність вчинення виконавчого напису. При зверненні до приватного нотаріуса із відповідною заявою, банком надано повний пакет документів відповідно до вимог закону, в тому числі і щодо безспірності заборгованості. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.08.2020 року зобов?язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надати Голосіївському районному суду м. Києва належним чином завірену копію матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 29684. 01.10.2020 року від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. 08.10.2020 року від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Також, 08.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на виконання ухвали суду від 11.08.2020 року в розпорядження суду надано копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 29684 від 09.12.2019 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 03.02.2021 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступного. Судом встановлено, що 09.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 29684, яким стягнуто з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 592286100 від 12.05.2019 року, укладеним із АТ «Альфа-Банк», заборгованість у розмірі 18950,38 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3754,58 грн., прострочена заборгованість за комісію та процентами - 175,78 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 15020,02 грн., плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 650 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.06.2019 року по 18.10.2019 року. 14.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. відкрито виконавче провадження № 61815382 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 09.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за реєстровим номером 29684. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що відповідачем АТ «Альфа-Банк» при зверненні із заявою про видачу виконавчого напису не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Вказані доводи знайшли своє ствердження в ході розгляду справи. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості. Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Хоча в матеріалах справи і наявна копія повідомлення про порушення основного зобов?язання від 18.10.019 року, однак, матеріали справи не містять ані відомостей про фактичне направлення зазначеного вище повідомлення на адресу [PERSON] , ані відомостей про отримання останнім такого повідомлення. На думку суду, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що матеріали цивільної справи не містять переконливих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги відповідача, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved