Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

у червні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд змінити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] встановивши їх з моменту подання заяви у розмірі 1/8 частини усіх видів доходів позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на сьогоднішній день на утриманні позивача, окрім дітей матері-пенсіонерки, знаходяться його дружина [PERSON] , яка вдома доглядає дітей [PERSON] і [PERSON] і немає доходів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2020 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 17). У відповідності до п. 1, ч. 4 ст. 274 ЦПК України передбачено що в порядку спрощеного позовного справдження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». 04.03.2020 відповідач по справі подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у позовних вимогах, оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження його неспроможності сплачувати аліменти визначені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.07.2015 (а.с. 23, 24). Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2018 зменшено розмір аліментів, визначенйи рішенням Апеляційного суду м. Києва від09.07.2015 та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу), щомісячно до [INFO], тобто до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років, починаючи з06.11.2017 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 2-5). Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 20.12.2018 залишено без змін рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2018 (а.с. 7-10). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно довідки виданої АТ «Таскомбанк» вих.202 від 17.06.2020 [PERSON] працює в АТ «Таскомбанк» з 19.07.2016 на посаді заступника директора Департаменту по роботі у якого за період з грудня по травень дохід складає333887 грн 04 коп. (а.с. 12). Підставою звернення позивача до суду як вже було зазначено вище є те, що суд не врахував факту, що у нього на утриманні знаходиться непрацездатна дружина, при цьому у постанові Київського апеляційного суду м. Києва від 20.12.2018 зазначено, що у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року позов задоволено частково, внаслідок зміни сімейного стану позивача змінився і його матеріальний стан, оскільки на його утриманні відтепер перебувають діти, непрацездатна мати та непрацездатна дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми (а.с. 7, 8). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 12 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховуються: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сума грошових коштів, яку позивач просить стягувати у якості аліментів на утримання його сина є меншою за встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, тому суперечить закону, при цьому у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2018 враховано зміни у сімейному стані позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а обставини, на які позивач посилається, недоведеними належними та допустимими доказами. За правилами ст. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору не відшкодовується. На підставі вищевикладеногг,

Outcome: dismissed