Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

03 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25% заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви та досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи, позивачем [PERSON], через уповноваженого представника [PERSON], подана заява про зміну предмету позову, за змістом поданої до суду заяви позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що з 05 грудня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], після припинення сімейно-шлюбних відносин, за домовленістю між подружжям, дитина залишилась проживати разом з позивачем, перебуває на її утриманні, однак домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дитини в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, пояснив, що з 05 грудня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], з квітня 2016 року сторони сімейно-шлюбних відносини між подружжям припинено, малолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, однак домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дитини в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, виходячи з матеріального становища відповідача позивач визначає розмір аліментів в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, які просить стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частковопояснив, що дійсно з 05 грудня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], з квітня 2016 року сторони проживають окремо, дитина залишилась проживати разом з позивачем, відповідач не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак при визначені розміру аліментів просить врахувати, що відповідач не працює, єдиним джерелом його доходів є пенсія по інвалідності, на даний час розмір пенсії складає 2346,20 грн., тому відповідач не спроможний сплачувати аліменти ва розмірі, визначеному позивачем. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Як убачається з матеріалів справи, з 05 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] народився [INFO], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з положень ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості ( договору) між батьками про сплату аліментів. Виходячи з положень статей 181, 182 Сімейного кодексу України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При вирішенні даного спору, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що [PERSON], мати дитини знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, після припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям малолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач [PERSON], батько дитини, перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, отримує пенсію по інвалідності, розмір призначеної пенсії складає 2346,20 грн., в свою чергу відповідачем не надано докази, які мали підтвердити встановлення відповідачу групу інвалідності та медичну довідку про наявність у відповідача обмежень на зайняття певними видами трудової діяльності, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" де встановлено з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1355,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1689,00грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню частково, при визначені розміру аліментів, суд, виходячи з наявних доказів щодо майнового стану відповідача та його стан здоров'я, присуджує до сплати відповідачу аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 листопада 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволеню. Задовльнячи позов в частині присудження відповадіачу до сплати аліментів на утримання малоітньої дитини, суд враховує сплаченні відповідачем на банківський рахунок позивача аліменти за період - грудень 2016 року, січень 2017 року , лютий 2017 року, в загальному розмірі 1530,00 грн., що документально підтверджується наявними у справі доказами про їх оплату. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: partial