Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем по справі позивачка проживала в цивільному шлюбі. За час спільного проживання в них народилася одна дитина: дочка [PERSON] - [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні і вихованні. З часу припинення спільного проживання, відповідач як батько дитини, не цікавиться нею та не надає належної допомоги на її утримання. Позивачці одній важко забезпечити дитину всім необхідним, оскільки вона власного житлового будинку не має, земельної ділянки, з якої б мала певний дохід також не має, проживає разом з дитиною в будинку своїх батьків, доходів, які отримує позивачка, на утримання дитини не вистачає, в зв'язку з чим вважає за доцільне стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини а також на утримання самої позивачки, як особи, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох річного віку. На підставі наведеного, просив суд винести рішення, за яким стягувати, щомісячно, з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання дочки [PERSON] - [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500 гривень, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць, а також просив стягувати з відповідача аліменти на утримання самої позивачки [PERSON], як особи, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох річного віку, в розмірі по 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трьох річного віку. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві просить такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та показав суду, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1000 гривень, коли у нього є на те матеріальна можливість. Просить суд врахувати те, що [PERSON] ніде не працює, на обліку в Рахівському ЦЗ не перебуває, коштів, що отримує короткочасними заробітками, не вистачає на сплату аліментів в розмірі зазначеному позивачкою. Окрім того зазначає, що позивачка отримує державну соціальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею трирічного віку. Згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі по 1000 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки як матері, яка виховує дитину що не досягла трьох річного віку, то в задоволенні такої взагалі просить відмовити, оскільки [PERSON] не була дружиною [PERSON]. Вони проживали в незареєстрованому шлюбі, а право на отримання вказаних виплат мають тільки особи, які перебувають між собою у шлюбі, тому в задоволенні такої позовної вимоги просить відмовити в цілому. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі, свої відносини в органах ДРАЦСу не реєстрували. За час спільного проживання у них народилася одна дитина, дочка [PERSON] - [INFO]. Наразі дитина є малолітньою, перебуває на утриманні матері, яка є позивачкою у справі. [PERSON] власного житла не має, разом з неповнолітньою донькою [PERSON] проживає в будинку батьків. Окрім того, має на утриманні ще одну малолітню дитину сина [PERSON] - [INFO]. Вказані обставини підтверджують довідка виконкому Рахівської міської ради №3271 від 12 липня 2017 року та актом обстеження матеріально-побутових умов. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З цих підстав, суд погоджується із обраним позивачкою способом захисту права своєї малолітньої дитини, шляхом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має мінливий дохід, постійного місця роботи не має. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. У ході судового засідання встановлено, що відповідач не надає належної регулярної допомоги для належного утримання малолітньої дочки, є працездатним, інших утриманців не має. Дійсно з поданих представником відповідача заперечень на позов та довідок відповідних служб вбачається, що [PERSON] постійного місця роботи не має, індивідуальною трудовою та підприємницькою діяльністю не займається, в центрі зайнятості на обліку не значиться. Однак, в запереченні на позов сам представник відповідача зазначив, що відповідач виїзджає на сезонні роботи та заробляє гроші шляхом виконання робіт по дворогосподарству по найму, Тому, виходячи із принципу розумності та справедливості судового рішення, а також з обставин наведених вище, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі по 1500 гривень, підлягають до задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 01.08.2017. Щодо позовної вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 1500 гривень на її утриманні, як як особи, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох річного віку то в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували, а проживали в фактичних шлюбних відносинах з квітня місяця 2015 по лютий 2017 року. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] - [INFO], яка як встановлено вище проживає з позивачкою [PERSON]. Частина 2 статті 91 СК України, передбачає, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З оглянутих матеріалів справи, зокрема з копії трудової книжки [PERSON], довідки Рахівського районного центру зайнятості №1728 від 28.08.2017 та довідки Тячівського обласного об'єднаного управління пенсійного фонду України Закарпатської області №1041 від 28.08.2017 встановлено, що [PERSON] не взмозі сплачувати аліменти й на утримання позивачки [PERSON], оскільки він ніде не працює, постійного місця роботи не має, в центрі зайнятості не зареєстрований, окрім того буде змушувати сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1500 гривень. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 29 лютого 2012 року, вказав, що судам необхідно не звертати увагу на положення статей 84, 86, 88, 91 СК України, згідно яких жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, до досягнення дитиною трьох річного віку, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу та встановлювати всі фактичні обставини справи, зокрема не дослідити питання про матеріальний стан відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. З огляду на наведені положення закону та практику Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд вважає, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити, оскільки з оглянутих та досліджених в ході судового розгляду матеріалів справи та показів представника відповідача встановлено, що [PERSON] не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці на її утримання, як особі, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох річного віку. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 640 грн. судового збору за задоволену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial