Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 746 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та стягнення з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, однак заперечував, щодо стягнення з його довірителя на користь позивача понесенні останньою судові витрати по справі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07.11.2016 року було розірвано (а.с. 5) та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії І-ГЮ № 206001 виданого Виконавчим комітетом Яринівської сільської ради Березнівського району Рівненської області, 03 лютого 2014 року (а.с.3). Судом встановлено, що спільна дитини [PERSON] після розірвання щлюбу проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обов'язку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік",\~ прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня по 30 червня становить 1492 гривні, з 1 липня по 30 листопада 1559 гривень, з 01 по 31 грудня 1626 гривень. Суд, визначаючи розмір аліментів, виходить з того, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків (ч. 1\~ст. 141 СК України), та те що відповідач є молодою, працездатною особою і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання свого неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 746 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Даний розмір аліментів на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.\~\~ Позивач в своєму позові також просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по справі, а саме витрати на правничу допомогу. Представником позивача в судовому засіданні було надано розрахунок, щодо розміру витрат на правничу допомогу опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом [PERSON] необхідних для надання правничої допомоги [PERSON], з якого вбачається, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу складає 3\~200 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 133\~ ЦПК України передбачено до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрат и на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року. \~ Представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги було надано лише додаток №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 24 від 14 лютого 2018 року, де зазначено опис робіт (наданих послуг) адвокатом у звязку з розглядом справи та зазначено, що безпосередній розрахунок за надані послуги адвоката здійснено 12.03.2018 року в готівковій формі у гривнях в сумі 3200 гривень відповідно до умов договору № 24 від 14.02.2018 року. Однак, як зазначалося вище документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку є квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених останньою на оплату правової допомоги у розмірі 3200 грн., у звязку з відсутністю документально підтверджених доказів про здійснення [PERSON] оплати адвокатських послуг. Однак, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведена з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial