Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

14.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей: повнолітньої непрацездатної [PERSON], [INFO], інваліда 1 групи дитинства щомісячно довічно та [PERSON], [INFO] щомісячно до повноліття у розмірі 3000,00 грн. посилаючись на те, що відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Зазначила, що просить стягнути на утримання повнолітньої непрацездатної доньки аліменти в сумі 2000,00 грн. на утримання сина в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Пояснила, що при визначенні саме такого розміру аліментів враховувала потребу у постійному лікуванні дітей. Відповідач позов визнає частково, але у розмірі 50% від заробітної плати. Також зазначив, що надавав матеріальну допомогу дітям 14 та 28 числа кожного місяця в розмірі 1400,00 грн.-2000,00 грн., а також забезпечував дітей ліками. Також приймав активну участь в їх вихованні. Також пояснив, що за останній рік позивач відпочивала в країнах Європи три рази, в цей час діти залишалися з ним та перебували на повному його утриманні. З листопада 2015 року позивач відмовилася від спілкування з ним, кошти на ліки не брала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 08.05.1997 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис № 799 (а.с.39), сторони є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO]. Також відповідно до свідоцтва про народження, виданого 19.08.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського РУЮ у м. Києві, про що в книзі актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис № 1663 та видане відповідне свідоцтво сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ст.184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише у тому разі, якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу. Першою умовою виникнення у батьків обов'язку щодо утримання дитини є походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження). Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів громадянського стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Другою умовою виникнення у батьків обов'язку щодо утримання є непрацездатність повнолітніх дочки, сина. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Закон охороняє інтереси непрацездатних осіб, тому що вони є обмеженими в своїй життєдіяльності і у зв'язку з цим потребують соціального захисту. Нормами ЦПК України не передбачено в якому випадку повнолітні дочка, син визнаються непрацездатними. У гл. 9 "Права та обов'язки подружжя по утриманню" в сімейному законодавстві визначено, які особи вважаються непрацездатними. Віповіднодо ч.3 ст.75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законодавством, або є інвалідом I, II чи III групи. Таким чином, непрацездатність визначається за віковим і медичним критеріями. Однак вказана норма регулює відносини по утриманню між подружжям. В свою чергу гл. 16 СК України не містить відповідної норми. Тому можна припустити, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання норма ч. 3 ст. 75 СК України може застосовуватися за аналогією (ч. 1 ст. 10 СК України). Інвалідність у повнолітніх осіб визначається шляхом експертного обстеження медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК), підпорядкованими Республіканському в АР Крим, обласним та міським в містах Києві та Севастополі центрам (бюро) медико-соціальної експертизи. Статус інваліда засвідчується документами відповідного державного зразка. [PERSON], [INFO] є повнолітньою, інвалідом I групи «Б» з 03.03.2015 року з дитинства довічно, що підтверджується довідкою МОЗ України від 04.03.2015 року (а.с.36). [PERSON] є непрацездатною. Вищезазначені обставини надають їй право на отримання аліментів за нормою ч.1 ст. 198 СК України. [PERSON] [INFO] є інвалідом дитинства з [INFO] (діагноз синдром Барде-Бідля) (а.с.43). Згідно довідки КЕП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Святошинського району м. Києва» № 13 від 04.02.2016 року [PERSON] працює з 04.11.2015 року по теперішній час на посаді сторожа господарсько-обслуговувального персоналу № 2 (а.с.47). Заробітна плата з листопада 2015 року по січень 2016 року склала 6655,23 грн. (а.с.43). [PERSON] знаходиться на обліку в Святошинському районному управлінні праці та соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам та отримує надбавку на догляд як непрацююча мати (а.с.44). На підтвердження надання матеріальної допомоги дітям відповідач надає квитанції щодо оплати ліків (а.с.49-55). Крім того надав роздруківку смс повідомлень свого номеру на підтвердження відмови позивача отримувати від нього кошти на утримання дітей (а.с.56-60). Обставин, які б надавали право відповідачу на зменшення розміру аліментів судом не встановлено. Дохід позивача регулярний, а тому у суду відсутні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Тому враховуючи положення ст. 182 Сімейного кодексу України та згоду відповідача на сплату аліментів у розмірі 50% від доходу суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання непрацездатної повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], інваліда 1 групи дитинства з 03.03.2015 року у розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісячно довічно, а на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14.09.2015 року. Вимога про стягнення з відповідача витрат на лікування [PERSON] охоплюється даним позовом, а вимога про стягнення коштів на лікування [PERSON] не стосуються предмету позову та є лише обставиною, за якої позивач може звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітнього сина, що зумовлені хворобою за правилами ст. 185 СК України. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обовязок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191, 198 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial