Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] 18.06.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання незаконним рішення та його скасування, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його дід та його матері батько - [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку загальною площею 0,61 га, яка перебувала у користуванні. Після смерті діда спадщину прийняла його мати - [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Так як вона проживала в будинку, то відразу після смерті діда заволоділа всіма речами та документами померлого, предметами домашньої обстановки, доглядала за будинком, ремонтувала його, сплачувала комунальні платежі, обробляла присадибну ділянку. [INFO] його мати - [PERSON] померла, не оформивши належним чином спадщину в нотаріуса. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, оскільки був неповнолітнім і заяву про відмову від спадщини від його імені опікуни не подавали. Окрім того, на момент смерті матері він проживав з нею та взагалі проживає у вказаному будинку з моменту народження до теперішнього часу. В зв`язку зі скрутним матеріальним становищем спадщину в нотаріуса не оформляв тривалий час. В травні 2017 року будинок було відключено від електропостачання. При зверненні до Брусилівського районного відділення електромереж, йому стало відомо, що відключення відбулося за заявою його тітки [PERSON] , яка є власником даного будинку. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.05.2017 року йому стало відомо, що [PERSON] набула права власності на даний житловий будинок на підставі Свідоцтва про право на спадщину. Вважаючи, що дане Свідоцтво про право на спадщину за законом є незаконним та підлягає скасуванню, то позивач подав позов до суду. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2018 року його позов було задоволено, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] , видане [PERSON] нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області та зареєстроване в реєстрі за №1608. Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року дане рішення залишено без змін. В ході розгляду даної справи було встановлено, що [PERSON] також здійснила приватизацію земельних ділянок біля житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯД №150448, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та серії ЯД №150449, що призначена для ведення особистого селянського господарства, виданими 24 квітня 2008 року на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради від 27.07.2007 року. Позивач вважає, що [PERSON] набула право власності на земельні ділянки протиправно, а тому рішення Брусилівської селищної ради та державні акти на право власності на земельні ділянки підлягають скасуванню, оскільки [PERSON] на момент приватизації проживала в м.Києві, не являється власником житлового будинку та користувачем вказаних земельних ділянок, то Брусилівська селищна рада не мала права на прийняття рішення від 27.07.2007року про затвердження технічної документації та передачу в приватну власність земельних ділянок. Видані на підставі протиправного рішення державні акти на право власності на земельні ділянки також підлягають визнанню недійсними та скасуванню. Просив визнання незаконним та скасувати рішення 15 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради Брусилівського Житомирської області від 27.07.2007 року в частині затвердження технічної документації та передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,6853 га, з яких 0,1500 га для обслуговування житлового будинку та 0,5353 га для ведення особистого селянського господарства, та визнати недійсним та скасувати державні акті на право власності на земельні ділянки, а саме: серії ЯД №150448, призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та серії ЯД №150449, призначення якої для ведення особистого селянського господарства, які були виданні [PERSON] 24 квітня 2008 року на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 27.07.2007 року. 21 січня 2020 року по справі ухвалено заочне рішення. Заочне рішення за заявою [PERSON] скасовано. 18 вересня 2020року представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що [PERSON] зазначив в позовній заяві, що він являється власником житлового будинку [ADDRESS] , однак вказані твердження не підтверджені належними та допустимими доказами. Дійсно [PERSON] являється спадкоємцем частини спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , вказай факт підтверджено рішенням від 19.10.2018 року Брусилівського районного суду Житомирської області, а тому він має право на частину спадкового майна. Проте, він не отримав, як це передбачено ст. 1297 ЦК України свідоцтва про право на спадщину, а тому його твердження про те, що він являється власником будинку є безпідставним та необгрунтованим з тих підстав, що він не набув права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок. Крім того вважає, що при вирішенні даної справи повинно бути встановлено коло спадкоємців, які залишилися після смерті [PERSON] та [PERSON] . Це має значення так, як невідомо на яку частку спадкового майна має право позивач по даній справі. Зокрема, [PERSON] є дочкою [PERSON] і вона прийняла спадщину, а тому має право на частину спадкового майна, крім того на день смерті [PERSON] разом з ним проживав його син [PERSON] , а на день смерті [PERSON] у неї були неповнолітні діти, крім позивача, [PERSON] та [PERSON] . Незважаючи на рішення Брусилівського районного суду від 19.10.2018 року про скасування Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , на даний час [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] . Виходячи з наведеного та враховуючи положення статті 328 ЦК України та статті 120 ЗК України вважає, що позов [PERSON] про визнання рішень сесії селищної ради та визнання недійсними державних актів на земельні ділянки є безпідставним та передчасним, тому просив в задоволенні позову відмовити. До суду позивач та його представник - адвокат Нестеренко М.М. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник - адвокат Штундюк О.А. до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволені позовних вимог з мотивів викладених у відзиві на позов. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Померлий [PERSON] є дідом позивача та батьком матері позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина на жилий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку загальною площею 0,61 га, що перебувала у користуванні [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка та мати позивача - [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, так як вона проживала разом зі спадкодавцем в будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, не оформивши належним чином спадщину. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, оскільки був неповнолітнім і заяву про відмову від спадщини від його імені опікуни не подавали. Окрім того, на момент смерті матері він проживав у вказаному будинку з моменту народження до теперішнього часу. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. 22.06.2006 року [PERSON] звернулась до Брусилівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та 22.06.2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з жилого будинку [ADDRESS] . Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2018 року за позовом [PERSON] до [PERSON] встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги померлої [PERSON] , якому на момент її смерті виповнилось 17 років, та який вважається таким, що прийняв спадщину. Судом було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] , видане [PERSON] нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області та зареєстроване в реєстрі за №1608. Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року рішення залишено без змін. Рішенням 15 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради Житомирської області від 27.07.2007 року вирішено передати у власність земельні діляни [PERSON] у межах с. Брусилів загальною площею 0,6853 га, з яких: 0,1500га для обслуговування житлового будинку, 0,5353га для ведення особистого селянського господарства. Судом встановлено, що [PERSON] здійснила приватизацію земельних ділянок біля житлового будинк [ADDRESS] , що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку: серії ЯД №150448, призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1820955100:01:001:0273, та серії ЯД №150449, призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1820955100:01:001:0274, виданими 24 квітня 2008 року на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 27.07.2007 року. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни або юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної влдасності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самсоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об"єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об"єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього користувача ( ч. 2 ст. 120 ЗК України). Отже, за таких обставин суд приходить до висновку, що здійснення [PERSON] приватизації земельної ділянки біля жилого будинку [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №150448, призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, виданим 24.04. 2008 року на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 27.07.2007 року, порушує спадкові права [PERSON] на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] у вигляді спірного будинку та земельної ділянки, але своїх спадкових прав за життя не оформила. Згідно п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Земельна ділянка за кадастровим номером 1820955100:01:001:0274, що розташована в [ADDRESS] , призначення якої для ведення особистого селянського господарства, була одержана безоплатно [PERSON] та приватизована нею як частка у земельному фонді. При цьому судом не встановлено порушення прав позивача На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає скасуванню рішення 15 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 27.07.2007 року в частині затвердження технічної документації та передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1500 га для обслуговування житлового будинку та підлягає визнанню недійсним та визнанню недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №150448, на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1500га, кадастровий номер 1820955100:01:001:0273, який був виданий [PERSON] 24 квітня 2008 року на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 27.07.2007 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягшає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 768,40грн. На підставі ст.ст. 1218,1261,1268 ЦК України, ст.ст. 116,120,121 ЗК України та

Outcome: partial