Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

[PERSON] був власником автомобіля «Фольксваген», р.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 14.05.2019р. о 09:40 год. в м. Києві на проспекті Перемоги, 109, сталась дорожньо-транспортна подія за участю автомобілів «Форд» р.н. [NUMBER] , «Фольксваген», р.н. [NUMBER] , «Субару», р.н. [NUMBER] , «ЗАЗ», р.н. [NUMBER] , «Фольксваген», р.н. [NUMBER] , в наслідок якої вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2019 року виним в ДТП визнано водія автомобіля «Форд», р.н. [NUMBER] , [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Форд» р.н. [NUMBER] , на час ДТП, була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів-Поліс № АМ/6234861. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» визнали ДТП страховим випадком та виплатили потерпілому в ДТП-власнику автомобіля «Фольксваген», р.н. [NUMBER] , [PERSON] страхове відшкодування в сумі 100000 гривень, що відповідає ліміту відповідальності за договором страхування. [PERSON] , в порядку досудового врегулювання, звернувся до АТ "Київгаз" з пропозицією відшкодувати йому різницю між заподіяними збитками та страховою виплатою в сумі 83127 грн. 86 коп.. Не отримавши відповідь, [PERSON] заявив позов про стягнення з АТ «Київгаз» 138127 грн. 76 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що заподіяні внаслідок ДТП. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 08.01.2020 року, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 17.02.2020 року, за клопотанням представника відповідача, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. 26.02.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 114-116). 03.03.2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 121-127). [PERSON] пояснень на позов не надіслав. Ухвалою від 03.04.2020 року справу призначено до розгляуд по суті. В судовому засіданні позивач та його представник на вимогах позову наполягали, остання надала пояснення, що зводяться до викладеного в позові. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, за необгрунтованістю. [PERSON] в суд не з"явився. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає за можливим задовольнити позов, за таких підстав. Так, відповідачем не заперечується, що ДТП сталось з вини їх працівника [PERSON] під час виконання ним трудових обв"язків. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, позов заявлено до належної особи. З огляду на матеріали страхової справи вбачається, що автомобіль «Фольцсваген», р.н. [NUMBER] , є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту ТЗ перевищує вартість автомобіля до ДТП, а відтак ремонт ТЗ є недоцільним. Дана обставина визнається і сторонами в справі. Разом з тим, страховик визначив розмір відновлювального ремонту автомобіля лише на підставі ремонтної калькуляції, що здійснена аварійним комісаром. Саме тому страховик, як це вбачається із страхового акту, не визначив розмір шкоди запояної власнику автомобіля «Фольксваген», р.н. [NUMBER] . Тому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач, отримавши страхове відшкодування, погодився із розміром шкоди, визначеної страховиком, і приймає звіт про розмір такої шкоди, що виконано на замовлення позивача. Відповідно до звіту оцінювача ПП " [PERSON] " № 14449 від 12.11.2019 року вартість матеріального збитку завданої власнику автомобіля «Фольксваген», р.н. [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП складає 238127,76 грн., що відповідає вартості автомобіля до ДТП. Статтями 1166, 1187 ЦК України, разом з іншим, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, незалежно від вини цієї особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з тим, позивач продав залишки автомобіля за 49000 грн., що підтверджується договором купівлі - продажу ТЗ від 14.01.2020 року (а.с. 196-198) При цьому, суд не приймає звіту оцінювача та акту аварійного комісара про утилізаційну вартість транспортного засобу, оскільки вони виконані порівняльним методом і не відображають реальну вартість залишків автомобіля. Отже, на підставі наведених вище норм закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 89127 грн. 76 коп. на повне відшкодування шкоди, що заподіяна в наслідок ДТП. (238127,76-100000-49000). Оскільки в основу рішення покладено звіт оцінювача, то суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення витрат понесених на оцінку шкоди в сумі 3700 грн., як такі, що безпосередньо пов"язані з фактом заподіяння шкоди. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд всупереч доводам відповідача вважає, що така шкода позивачу дійсно заподіяна, оскільки фактично він втратив своє майно. Ці вимоги правильно засновані на приписах ст. ст. 23,1167 ЦК України. Разом з тим, розмір шкоди позивачем, на думку суду, завищено. Суд вважає, що 3000 грн. буде достатнім для того, щоб компенсувати позивачу заподіяну моральну шкоду. За наведених рішень, судовий збір сплачений позивачем на забезпечення розгляду справи, має бути розподіленим між сторонами пропорційно частці задоволених вимог, відповідно і на підставі 141 ЦПК України. Що стосується витрат на правничу допомогу в сумі 12306 грн., то з огляду на матеріали, що покладені в обгрунтування розміру витрат, та з урахування того, що позов задоволено частково, суд вважає, що такі витрати позивачу можуть бути компенсовані в сумі 8000 гривень. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial