Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

09 жовтня 2019 року акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 08 листопада 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач був зобов`язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування, але не виконував своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту. Його заборгованість за вказаним договором станом на 06 серпня 2019 року складає 297534 грн.21 коп. Разом з тим позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 124198 грн. 96 коп. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 08\~листопада 2013\~року між\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК»,\~з одного\~боку,\~та [PERSON] \~з другого\~боку,\~був укладений\~кредитний договір,\~що складається\~з анкети-заяви\~позичальника (а. с. 9). За змістом цієї заяви, відповідач погодився на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також тарифами складають укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 06 серпня 2019 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 297534 грн. 21 коп., з яких: 4946грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом, 291199 грн. 41 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1388 грн. 77 коп. заборгованість за пенею та комісією. Разом з тим, позивач наголосив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 124198 грн. 96 коп., яка складається з наступного: 4946 грн. 33 коп. заборгованість за кредитом, 119252 грн. 63 коп. загальний залишок заборгованості за відсотками за період з 08 листопада 2013 року по 31 липня 2018 року. Судом також встановлено, що останній раз [PERSON] вносив кошти на погашення заборгованості за вказаним договором в сумі 957 грн. 33 коп. в серпні 2019 року (а.с. 8 - зворотній бік). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам та комісії, суд виходить з того, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписана відповідачем, не містить умов щодо нарахування та сплати зазначених сум, а самі Умови та Правила, на які посилається банк, не містять підпису [PERSON] (а.с. 14-38). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина 2 статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України) Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України). В той же час, долучені до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с. 10), а також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 11-34) не містять підпису відповідача, а отже не можуть визнаватися складовою кредитного договору. Зміст заяви не містить підтвердження того, яку саме картку бажав отримати та отримав [PERSON] , оскільки жодної позначки навпроти переліку карток немає, так само як немає суми узгодженого сторонами кредитного ліміту (а.с. 9). Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг та за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та комісії, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Аналогічну позицію висловила Велика палата Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, зазначивши, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до запропонованого договору. Згідно ст.1056-1\~ЦК України\~(що\~діяла на\~час підписання\~договору),\~розмір \~процентів \~та \~порядок \~їх \~сплати \~за \~ договором\~визначаються \~в \~договорі залежно\~від кредитного\~ризику,\~ наданого\~забезпечення,\~ попиту\~і пропозицій,\~ які\~склалися \~на \~кредитному ринку,\~ строку\~користування кредитом,\~ розміру\~облікової ставки\~та інших\~факторів.\~ Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч.4 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором розмір процентів за користування кредитом на момент укладення договору складав 30%. В подальшому починаючи з 01 вересня 2014 року до 34,80%, а з 01 квітня 2015 року до 43,20 %. Разом з тим, доказів про те, що позивач повідомив відповідачка про зміну процентної ставки за кредитним договором, а він погодився з такими змінами, позивачем не надано. З наведеного вбачається, що позивач в порушення вказаних норм в односторонньому порядку неодноразово збільшував розмір процентної ставки за кредитним договором. З урахуванням викладеного, а також того факту, що суду не надано письмового договору, підписаного відповідачем, про те, що він приймає умови щодо нарахування відсотків зважаючи на те, що кредитний ліміт був встановлений на рівні 5000 грн, суд задовольняє позов частково. Також, у відповідності до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 76 грн. 45 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial