Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 10/100 часток домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], яка складається з частини житлової прибудови літ. А2-1, а саме житлової кімнати № 3, кухні №2, частини сіней літ. а2-1, а саме сіней №8, ґанку літ. а3, житловою площею 12,7 кв.м., загальною площею 25,6 кв.м., інвентаризаційною вартістю 17314 грн., у порядку спадкування за заповітом після смерті його діда [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 листопада 1997 року його дід [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] частину прибудови літ.А2-1, розташованої в [ADDRESS], на земельній ділянці площею 3035 кв.м., що становить 10/100 ідеальної частки. Угода купівлі - продажу була зареєстрована Маріупольською універсальною товарною біржею за №17980-97 від 06 листопада 1997 року. На підставі біржової угоди 24 листопада 1997 року його діду було видано реєстраційне свідоцтво за [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] належить на праві приватної власності 10/100 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS]. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 14 травня 2010 року угоду купівлі - продажу квартири №9 у будинку [ADDRESS] що складає 10/100 ідеальної частки, укладену 06 листопада 1997 року на Маріупольській універсальній товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] визнано дійсною. 28 листопада 2008 року [PERSON] заповів позивачу після своєї смерті все своє майно, заповіт було посвідчено державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. [INFO] [PERSON] помер. 23 березня 2015 року позивач звернувся до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті діда [PERSON] на 10/100 частин домоволодіння, розташованого в [ADDRESS]. Після звернення до нотаріальної контори нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно у зв'язку з тим, що з наданих ним правовстановлюючих документів на нерухоме майно неможливо встановити вид об'єкту цивільних прав - це квартира чи частка житлового будинку. Наведені обставини є перешкодою для здійснення ним прав на оформлення спадщини за заповітом після смерті діда та набуття права власності на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі його представника, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи - Житлово - комунальне підприємство по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08 жовтня 2013 року виконкомом Талаківської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області (а.с. 15). [PERSON] на підставі ст. 1234 ЦК України використав своє право на заповіт, і згідно ст. 1235 ЦК України призначив спадкоємцем свого майна позивача. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався. Інших спадкоємців, окрім [PERSON], які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині немає, що вбачається зі спадкової справи № 609/2014 щодо померлого [INFO] [PERSON]. Статтями 1222, 1223 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 21 серпня 2014 року позивачу визначено додатковий строк три місяці після набрання рішенням суду законної сили для подачі заяви до Третьої Маріупольської державної нотаріальної для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його діда [PERSON] Рішення суду набрало законної сили 01 вересня 2014 року. (а.с. 37). Як вбачається зі спадкової справи № 609/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], позивач у встановлений законом строк 16 жовтня 2014 року звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 33). Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 23 березня 2015 року за № 446/02-31 державний нотаріус Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на частку будинку, розташованого в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що з наданих ним правовстановлюючих документів на нерухоме майно неможливо встановити вид об'єкту цивільних прав - це квартира чи частка житлового будинку. (а.с. 40). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року, визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 06 листопада 1997 року між дідом позивача - [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі був укладений біржовий контракт (договір купівлі - продажу) за №17980-97 від 06 листопада 1997 року квартири №9 у будинку [ADDRESS] (а.с. 11). На підставі біржової угоди 24 листопада 1997 року його діду було видано реєстраційне свідоцтво за [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] належить на праві приватної власності 10/100 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS]. (а.с. 12). Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2010 року угоду купівлі - продажу квартири №9 у будинку [ADDRESS], що складає 10/100 ідеальної частки, укладену 06 листопада 1997 року на Маріупольській універсальній товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], визнано дійсною. (а.с. 13). 28 жовтня 2014 року Маріупольським БТІ було виготовлено технічний паспорт на домоволодіння [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (а.с. 18-23). Згідно повідомлення Маріупольського БТІ, 10/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі біржового контракту від 06 листопада 1997 року за №17980, зареєстрованого МКП «Маріупольське БТІ» 24 листопада 1997 року за реєстраційним №2718. Згідно технічної інвентаризації, проведеної 28 жовтня 2014 року, встановлено, що 10/100 часток складається з частини житлової прибудови літ. А2-1, а саме житлової кімнати № 3, кухні №2, частини сіней літ. а2-1, а саме сіней №8, ґанка літ. а3, житловою площею 12,7 кв.м., загальною площею 25,6 кв.м., інвентаризаційною вартістю 17314 грн. (а.с. 17). З повідомлення Житлово - комунального підприємства по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя №149 від 07 травня 2015 року вбачається, що домоволодіння [ADDRESS] знаходиться на балансі підприємства. Дане домоволодіння барачного типу, складається з 11 кімнат. Технічна документація на зазначене домоволодіння була втрачена, мається у наявності тільки особовий рахунок на кімнату №9 загальною площею 12,7 кв.м. Особовий рахунок на дану кімнату не було переоформлено при укладанні угоди купівлі - продажу у 1997 році. Заборгованість по оплаті станом на 01 травня 2015 року складає 908,46 грн. (а.с. 42, 43). Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем [PERSON] за життя за законних підставах було набуто право власності на квартиру №9 у будинку [ADDRESS], а тому спадкоємець також набуває права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України ""Про судову практику у справах про спадкування"" № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За наведених обставин, враховуючи, що у інший спосіб, окрім як за рішенням суду, позивач [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом, після смерті діда не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про захист права позивача та визнання за ним права власності на квартиру №9 у будинку [ADDRESS], що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved