Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернулася до суду із вищевказаним позовом проти [PERSON] (далі - відповідач) з вимогою: - стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ј частини його заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб для утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову до закінчення сином навчання. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази. Як зазначено у позові, шлюб між позивачем та відповідачам було розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на момент подачі позову навчається в університеті, на другому курсі, денної форми навчання, період якого становить з 01.09.2019 по 30.06.2023. Враховуючи необхідність підтримання нормальної життєдіяльності [PERSON] позивач, потребуючи матеріальної допомоги, неодноразово зверталася до відповідача, однак останній, будучи працевлаштованим, таку допомогу надавав до досягнення дитиною повноліття, після досягнення 18-ти років сплата аліментів припинилась, угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільного з відповідачем сина, оскільки її матеріальне становище не є для цього достатнім. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.10.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Також судом було витребувано у компетентних органів, установ та підприємства докази з метою визначення майнового стану відповідача. Позивач подала до суду заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та просила про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.12.2020 було відмовлено в задоволенні вищевказаної заяви позивача, а розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та зміст спірних правовідносин, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , його батьками є сторони у даній справі (а.с. 5). Шлюб між позивачем та відповідачам було розірвано. Відповідно до інформації, що зазначена у довідці Вінницького національного технічного університету №8 від 23.07.2020 [PERSON] , навчається в університеті, на другому курсі, денної контрактної (договірної) форми навчання, період якого становить з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а.с. 13). Згідно договору про надання освітніх послуг між ВНЗ та позивачем у справі вартість навчання її сина, протягом вищезазначеного строку, становить 51200,00 грн (а.с. 12). У матеріалах справи міститься довідка виконкому Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області №2404 від 06.08.2020, згідно якої вбачається, що на утриманні позивача знаходиться син [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Позивач не в змозі утримання їх спільної з відповідачем повнолітнього сина до закінчення ним навчання, а відповідач, будучи працевлаштованим, матеріальної допомоги не надає, тому вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду. На виконання ухвали суду від 11.12.2020 КП "ВООБТІ" Вінницької обласної ради надало інформацію про те, що за відповідачем, серед іншого, станом на 20.05.2020, зареєстроване право власності на житловий будинок з господарською будівлею та спорудами за [ADDRESS] . Згідно відомостей ТСЦ №0541 Регіонального СЦ ГСЦ МВС у Вінницькій обл., за відповідачем транспортні засоби не зареєстровані. Згідно відомостей ГУ Держгеокадастру у Вінницькій обл. за відповідачем, станом на 01.01.2013, рахується земельна ділянка, площею 0,1462 га, яка розташована на території Турбівської селищної ради. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 05.10.2020, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростував доводи позивача. Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про стягнення аліментів у заявленому розмірі на повнолітню дитину до закінчення навчання, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. За загальними приписами ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із довідки виконкому Турбівської селищної ради Вінницької області №2404 від 06.08.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає біля позивача, яка доводиться йому матір`ю, а отже позивач має право на звернення до суду із даними вимогами. В силу вимог ст.ст. 198-199 СК України, визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-ох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-ох років та із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, [PERSON] , [INFO] , не досягнув віку 23-ох років і доказів отримання ним доходу суду не надано. Відповідно до приписів ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно отриманих судом відомостей за відповідачем зареєстроване право власності на житловий будинок з господарською будівлею та спорудами за [ADDRESS] . та рахується земельна ділянка, площею 0,1462 га, яка розташована на території Турбівської селищної ради. Згідно з ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зважає на те, що відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 05.10.2020 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі, не спростував інформацію про те, що є фінансово спроможним, протипоказань за станом здоров`я не має, а також не має інших аліментних зобов`язань. У цілому, доказів, які б свідчили про те, що заявлена позивачем сума аліментів є для відповідача непомірним тягарем матеріали справи не містять. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , до закінчення ним навчання, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, підлягає задоволенню, оскільки такий розмір забезпечить мінімально необхідний рівень утримання з боку батька і не порушить його права. Разом з тим, суд не вбачає підстав для визначення мінімального розміру аліментів на повнолітнього сина сторін в розмірі не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб, адже СК України такого розміру при визначені розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина не встановлено, а мінімальний розмір аліментів на підставі ст. 182 СК України має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на дитину (до 18 років). Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.03.2018 (справа №642/36/16-ц, провадження № 61-6238св18). Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходячи зі змісту ст. 141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при пред`явленні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: partial