Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

28 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який під час розгляду справи уточнила, до Покровської центральної районної лікарні про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, та стягнення судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що вона працює в Покровській (Красноармійській) ЦРЛ з 18 квітня 1995 року. На теперішній час - на посаді лікаря акушера-гінеколога Перинатального центру Покровської ЦРЛ. 15 листопада 2016 року вона ознайомлена з наказом головного лікаря Покровської ЦРЛ про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, за відсутність на робочому місті 3 листопада 2016 року. Із зазначеним наказом вона не погоджується, оскільки такий було винесено на підставі доповідної економіста, в якій не зазначено, на якому саме робочому місці вона була відсутня. Крім того, економіст не перевіряла її перебування в гінекологічному відділенні, а перевіряла лише журнал обліку пацієнтів кабінету УЗД, який також перевірити не могла, оскільки такий на декілька днів забирала старша медична сестра пологового відділення. Крім того, в журналі УЗД відсутні дані, за якими можна персоніфікувати лікарів, що проводять огляд. Відтак особа, що перевіряла, жодним чином не могла встановити факт її відсутності в кабінеті УЗД тільки по записам в журналі, не перевіряючи наявність лікаря в самому кабінеті 03.11.2016 року. Вона в час перевірки провадила ультразвукові дослідження і це підтверджується записами у медичних документах хворих жінок. Вважає дії відповідача щодо оголошення їй догани незаконними і просила скасувати наказ головного лікаря Покровської ЦРЛ про накладення дисциплінарного стягнення лікарю акушеру-гінекологу [PERSON] №01-05/272 від 14.11. 2016 року та стягнути на її користь судові витрати у сумі 3 551,20 грн. - судового збору та витрат на правову допомогу у сумі 3 000 грн. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Покровської центральної районної лікарні про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення - відмовлено. В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по суті справи. Вважає, що судом не було належним чином досліджено докази по справі та не надано їм належної оцінки. Судом не звірено кожен документальний доказ з оригіналом, не виконано вимог процесуального законодавства, не зясовано всіх обставин, на які посилалися сторони. Судом не вивчено предмет спору, щодо роботи лікарів, висновок зроблено посилаючись на непрофесійні судження та документи складені не професіоналом. Перевірку навантаження на лікарняну ставку було проведено економістом [PERSON], інші члени комісії не приймали участі в перевірці. Вона не змогла відповісти на запитання про визначення робочого місця [PERSON] відповідно до посадової інструкції. Судом прийнято рішення на підставі акту від 3 листопада 2016 року, який складено комісією, члени якої не приймали участі у перевірці, на підставі доповідної економіста [PERSON] від 8 листопада 2016 року, та показань свідка [PERSON] Судом не прийнято до уваги той факт, що робоче місце [PERSON] не в жіночій консультації, а в пологовому відділенні, що знаходиться в іншій будівлі. В засіданні апеляційного суду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає його законним і обґрунтованим. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне з таких заходів стягнення: догана; звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Отже, у силу статей 147 - 149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків. Судом встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] працює в Покровській (Красноармійській) ЦРЛ з 18 квітня 1995 року. З 01 вересня 2012 року на посаді лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення. Наказом головного лікаря Покровської ЦРЛ № 01-05/260 від 24.10.2016 року «Про проведення перевірки навантаження на лікарняну ставку лікарів акушерів-гінекологів жіночої консультації Покровської ЦРЛ» створено комісію для проведення такої перевірки в складі: голови комісії [PERSON], членів комісії: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 03 листопада 2016 року вказаною комісією складено та підписано акт про те, що 03 листопада 2016 року о 15 годині на робочому місці була відсутня лікар акушер-гінеколог [PERSON] (а.с. 10) 8 листопада 2016 року членом комісії [PERSON] була складена доповідна, в якій викладено обставини виявлення порушення трудової дисципліни з боку лікаря акушера гінеколога [PERSON], а саме відсутності останньої на робочому місті 03 листопада 2016 року о 15 годині та про проведення перевірки журналу УЗД, в якому встановлено відсутність записів про проведення УЗД [PERSON] 03 листопада 2016 року (а.с. 9). Суду також надана доповідна [PERSON] від 11 листопада 2016 року (а.с.32), в якій вона зазначає, що 03 листопада 2016 року о 15 годині вона знаходилася у кабінеті УЗД, де проводила огляд пацієнтів. Наказом головного лікаря [PERSON] Покровської центральної районної лікарні від 14 листопада 2016 року № 01-05/272 за відсутність лікаря-гінеколога [PERSON] на робочому місці у робочий час оголошено догану (а.с.8). Звертаючись в суд з позовом про визнання незаконним та скасування вказаного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач [PERSON] посилалась на те, що під час перевірки вона перебувала в кабінеті УЗД, де провадила відповідні обстеження пацієнтів. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача посилався на те, що факт проведення [PERSON] УЗД досліджень не підтверджений через те, що у журналі обліку пацієнтів взагалі відсутні записи про дослідження за 3 листопада 2016 року. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення [PERSON] трудової дисципліни 3 листопада 2016 року дійсно мав місце. Тому підстав для скасування наказу від 14 листопада 2016 року № 01-05/272 не має. Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо через те, що він не відповідає обставинам справи , ґрунтується на доказах, які не повно перевірені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 3 листопада 2016 року [PERSON] перебувала в трудових відносинах з відповідачем, на посаді лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення. 1 червня 2015 року [PERSON] ознайомлена з посадовою інструкцією лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення Перинатального центру II рівня Покровської ЦРЛ. Пунктом 4 цієї посадової інструкції передбачені завдання та посадові обовязки лікаря акушера гінеколога [PERSON] Одним із завдань та посадових обовязків позивача є здійснення діагностики вагітності, спостереження за вагітними, лікування та нагляд за породіллям. Згідно пункту 4.21 вказаної посадової інструкції лікар акушер-гінеколог зобовязаний виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку. Згідно п. 7.1 даної посадової інструкції, лікар акушер-гінеколог несе відповідальність за свою діяльність відповідно до чинного законодавства та нормативно правових актів, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоровя. (а.с. 35-40). Згідно пункту 16.2 розділу У Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Красноармійської (Покровської нині) центральної районної лікарні початок робочого дня для медичних працівників поліклінічного відділення встановлений з 7.30 години ранку (а.с. 75-76). Графіком обліку робочого часу гінекологів у жіночій консультації передбачено що 3 листопада 2016 року робочий день [PERSON] розпочинався о 7.42 і тривав до 15.12 цього ж дня. 3 листопада 2016 року комісія з пяти осіб працівників лікарні склала акт про те, що на час перевірки о 15 годині 3 листопада 2016 року «на робочому місці була відсутня лікар акушер-гінеколог [PERSON]Г.» (а.с. 10). Але, в акті не вказується, що конкретно є робочим місцем лікаря [PERSON] і де, саме, комісія встановлювала присутність або відсутність вказаного лікаря на роботі. Відповідно до пункту 10.1 посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення Перинатального центру П рівня у складі Красноармійської ЦРЛ [PERSON] її робоче місце «розміщене на другому поверсі пологово-гінекологічного корпусу Красноармійської ЦРЛ» (а.с.39). Як видно місце роботи [PERSON] визначено не конкретно, без послань на конкретне приміщення другого поверху певної будівлі. Чи перевіряла комісія присутність позивача на роботі 3 листопада 2016 року саме в на другому поверсі пологово-гінекологічного корпусу Красноармійської ЦРЛ, з акту від 3 листопада 2016 року не видно. Не можливо встановити місце перевірки присутності лікаря на робочому місце і з доповідної записки економіста [PERSON], яка була підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення за відсутність на робочому місці 3 листопада 2016 року о 15 годині. [PERSON] стверджувала, що у зазначений у акті час перебувала в кабінеті УЗД, де за її участі проходили дослідження пацієнтки. При цьому апеляційний суд звертає увагу на пояснення сторін про те, що кабінет лікаря і кабінет УЗД знаходяться в різних будівлях, які розташовані окремо одне від одного. Заперечуючи проти таких доводів позивача, представник лікарні посилався на те, що в кабінеті УЗД ведеться журнал записів таких досліджень за формою, встановленою Міністерством охорони здоровя. Але за 3 листопада 2016 року в ньому відсутні будь які записи, що дає адміністрації лікарні право стверджувати, що такі дослідження [PERSON] не проводились. На підтвердження своїх доводів позивач [PERSON] надала суду ксерокопії історії хвороби деяких пацієнтів лікарні (а.с.13-15), з яких видно, що 3 листопада 2016 року пацієнти проходили вказані дослідження за участю лікаря [PERSON] Надані позивачем ксерокопії історії хвороб не завірені адміністрацією лікарні. Проте, адміністрація лікарні не надала суду будь яких доказів або переконливих заперечень того, що такі дослідження 3 листопада 2016 року позивачем не проводились. Таким чином, доводи позивача проте, що о 15 годині 3 листопада 2016 року вона проводила дослідження УЗД в кабінеті УЗД лікарні не спростовані відповідачем. До того ж судом встановлено, що в кабінеті УЗД 3 листопада 2016 року о 15 годині комісія лікарні не перевіряла наявність або відсутність на роботі лікаря [PERSON] Разом з тим судом встановлено, що відповідно до посадової інструкції проведення таких досліджень є професійним обовязком [PERSON] Цей факт дає суду підстави зробити висновок проте, що протягом робочого часу лікар [PERSON] дійсно може перебувати не тільки на другому поверсі пологово-гінекологічного корпусу Красноармійської ЦРЛ, а у будь - якому приміщенні лікарні в цілому у тому числі і за 12 хвилин до закінчення робочого часу. Свідок [PERSON] в суді першої інстанції стверджувала про те, що 3 листопада 2016 року о 15 годині перевіряла наявність лікарів на робочих місцях. В кабінеті з табличкою [PERSON] останньої не було. Безпосереднього керівника [PERSON] про місце перебування позивача 3 листопада 2016 року вона у день перевірки не розпитувала. Кабінет УЗД не перевіряла. Про проведення [PERSON] УЗД досліджень 3 листопада 2016 року о 15 годині вона довідалась від завідуючого відділенням [PERSON] лише 8 листопада 2016 року (а.с.9, 71). Свідок [PERSON] в суді першої інстанції пояснювала, що 3 листопада 2016 року була включена в комісію. Але вона особисто не перевіряла наявність на роботі лікарів і, зокрема, лікаря [PERSON] Це робила економіст [PERSON] Вона лише підписала складений акт про відсутність [PERSON]Г на робочому місці. Апеляційним судом досліджені також графік обліку робочого часу [PERSON] та табель обліку робочого часу позивача. Судом встановлено, що 3 листопада 2016 року [PERSON] мала працювати з 7.42 по 15.12. (а.с.60-61,163-164). Згідно табелю обліку робочого часу [PERSON] 3 листопада 2016 року мала працювати 7 годин 42 хвилини (а.с.165-166). Згідно розрахунковому листку, що на аркуші справи 169, [PERSON] у листопаді 2016 року працювала повний місяць і 3 листопада 2016 року повний робочий день. Тому заробітну плату за листопад 2016 року їй було нараховано і виплачено в повному обсязі, без будь яких обмежень і утримань. Таким чином, відповідач визнав, що у листопаді 2016 року [PERSON] працювала повний робочий місяць, і, конкретно 3 листопада 2016 року - повний робочий день, трудову дисципліну не порушувала. В засіданні апеляційного суду представник лікарні надав розрахунковий листок за січень 2017 року, з якого видно, що із заробітної плати позивача за січень 2017 року проведені утримання 5. 11 грн. Представник відповідача стверджував, що вказані утримання проведені у звязку з порушенням [PERSON] трудової дисципліни 3 листопада 2016 року. На підтвердження своїх доводів він надав копію наказу головного лікаря Покровської Центральної районної лікарні від 12 січня 2017 року № 01-05/48, за яким бухгалтерії лікарні надано розпорядження утримати «із заробітної плати [PERSON] за 3 листопада 2016 року за фактично невідпрацьований час». Крім того, представник лікарні надав суду оригінал табелю робочого часу [PERSON] за листопад 2016 року, з якого видно, що лікарня провадила певні виправлення в цьому табелю, зокрема в частині інформації про роботу [PERSON] 03 листопада 2016 року (а.с. 165-166). В своїй довідці від 1 березня 2017 року, вихідний номер 01-17/640, лікарня визнала, що зміни до табелю робочого часу [PERSON] шляхом виправлень за листопад 2016 року були внесені лише у січні 2017 року на підставі наказу від 12 січня 2017 року № 01-05/48 «Щодо стягнення із заробітної плати лікаря акушер-гінеколога [PERSON]Г.». Заробітна плата [PERSON] за січень 2017 року була нарахована 27 січня 2017 року, а виплачена 7 лютого 2017 року згідно встановленому графіку. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані виправлення табелю обліку робочого часу, утримання із заробітної плати позивача оплати праці за 12 хвилин робочого часу проведені відповідачем у той час, як цивільна справа вже була розглянута судом першої інстанції і перебувала на розгляді в апеляційному суді. Ці дії відповідача апеляційний суд розцінює як відповідь відповідача на доводи позивача про відсутність з її боку порушення трудової дисципліни 3 листопада 2016 року. За таких обставин відсутні підстави для висновку про порушення позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку у зазначений в наказі день і законність дій відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за відсутність на роботі протягом 12 хвилин 3 листопада 2016 року. Розглядаючи справу, суд першої інстанції не повно зясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення. Враховуючи, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку не був доведений в суді, у відповідача не було передбачених статтею 147 КзпП України підстав для застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Тому наказ головного лікаря Покровської центральної районної лікарні від 14 листопада 2016 року № 01-05/272 «Про накладання дисциплінарного стягнення лікарю акушеру-гінекологу [PERSON]Г.» є незаконним і підлягає скасуванню. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що [PERSON] при подачі позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 551.20 грн. і оплатила правову допомогу адвокатом [PERSON] в сумі 3000 грн. (а.с.1, 16-18). Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України компенсації підлягають судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551.20 грн. в повному обсязі. Що стосується витрат на правову допомогу, що апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній розрахунок адвоката вартості його послуг. Але відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.2011, № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1600 грн. Відповідно до журналів судового засідання адвокат приймав участь у судових засіданнях в суді першої інстанції і в апеляційному суді протягом 4 годин 50 хвилин. Тому компенсації підлягають витрати на правову допомогу в сумі 1800 грн.

Outcome: partial