Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнила мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 31.03.2006 року по 07.08.2015 року безперервно працювала в Криворізькому факультеті Національного університету "Одеська юридична академія" на посаді бібліографа 2 категорії з повним робочим днем. Наказом ректора Університету від 30.03.2015 року №1025-24, без згоди [PERSON], їй було надано відпустку без збереження заробітної плати терміном на 183 дня. Не погоджуючись з наказом ректора, позивач звернулась до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу з позовом до Університету про скасування наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 18 червня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу ухвалив рішення за позовом [PERSON], яке 01.09.2015 року залишене без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду, та скасував наказ ректора Університету від 30.03.2015 року №1025-24, стягнув з Університету на її користь заборгованість за час вимушеного прогулу в розмірі 6 756,86 грн, матеріальні збитки в розмірі 113,60 грн, та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць. 10.07.2015 року першим Приморським відділом державної виконавчої служби одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №48065535 про стягнення грошової суми в розмірі 6 756,96 гривень, яким надано семиденний термін для добровільного виконання у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом. Відповідачем у добровільному порядку були сплачені суми коштів за рішенням суду в розмірі 2 000 гривень та 113,60 гривень. В іншій частині, а самt виплати заборгованості за час вимушеного прогулу у розмірі 6 756,86 гривень, рішення суду Університетом не виконано. 12 жовтня 2015 року на картковий рахунок [PERSON] були перераховані заборговані кошти заробітної плати в сумі 6 756,86 грн., примусово стягнуті з Університету Приморським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 07 серпня 2015 року позивач звільнилась з посади за власним бажанням на підставі частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України в зв'язку з невиконанням Університетом законодавства про працю (наказ ректора Університету від 6 серпня 2015 року №3066-5). Відповідач фактично розрахувався з нею 12 жовтня 2015 року. Затримка розрахунку при звільнені складає 44 робочих дня (з 08 серпня 2015 року по 11 жовтня 2015 року). Відповідно до довідки про середню заробітну плату , середньоденна заробітна плата складає 118,38 гривень. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 118,38 гривень (середньоденна заробітна плата) х 44 дня (кількість днів затримки розрахунку при звільненні) = 5 208,72 гривень. Тому вона просить стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08 серпня 2015 року по 11 жовтня 2015 року в сумі 5 208,72 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові . Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодилися, просили у задоволенні відмовити оскільки на час звільнення [PERSON] Національним університетом "Одеська юридична академія" був проведений повний розрахунок на підставі рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18.06.2015 року. Однак не врахувавши факту добровільного виконання виконавчого листа №211/2458/15ц від 24.06.2015 року виданого Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу, перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в примусовому порядку на підставі платіжної вимоги №В-8/860/215 від 31 серпня 2015 року (проведена банком 18.09.2015 року) незаконно, повторно стягнув кошти у розмірі 7 582,55 гривень з Університету. Дії державного виконавця ними не оскаржувалися. \~\~\~\~Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, \~приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Позивач з 31.03.2006 року по 07.08.2015 року безперервно працювала в Криворізькому факультеті Національного університету « Одеська юридична академія « (а.с.9-10 копія трудової книжки). Наказом ректора Університету від 30.03.2015 року №1025-24, без згоди [PERSON], їй було надано відпустку без збереження заробітної плати терміном на 183 дня. Не погоджуючись з наказом ректора, позивач звернулась до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу з позовом до Університету про скасування наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.14-19 копія рішення). 07 серпня 2015 року позивач звільнилась з посади за власним бажанням на підставі частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України ( а.с.11 копія наказу ректора Університету від 6 серпня 2015 року №3066-5). Відповідач фактично розрахувався з нею 12 жовтня 2015 року,що підтверджується платіжною вимогою від 31 08 2015 року та випискою з карткового рахунку [PERSON] відкритому у ПАТ « [PERSON] Аваль» відповідно до якого вбачається надходження коштів 13 10 2015 року ( л.с. 12 ). Затримка розрахунку при звільнені складає 44 робочих дня (з 08 серпня 2015 року по 11 жовтня 2015 року). У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ч.1 ст.117 КЗпПУ повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до абз.1,2 п.п.2.2 п.2 Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012 року не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч.1 та ч.2 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. В разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум, вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Так як при поданні позову позивач згідно з законодавством був звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги задовольняються. Судовий збір стягується з відповідача.

Outcome: approved