Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Відповідно до\~\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно приписів пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~\~№ 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 1187 ЦК України\~визначено - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо\~\~- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що згідно постанови Краматорського міського суду Донецької області від 19.02.2019 року 16.01.2019 р. о\~19 год. 30 хв. у м. Краматорськ по вул. О. Тихого, біля будинку 12, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Камаз 43105, д/н [NUMBER] , по мокрому засніженому асфальтному покриттю з боку вул. Паркова у напрямку пр-ту Мира, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на стоячий попереду нього в попутному напрямку транспортний засіб Renault Trafic, д/н [NUMBER] , який внаслідок цього в некерованому стані скоїв наїзд на стоячий попереду нього в попутному напрямку транспортний засіб Renault Trafic, д/н [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що тягне за собою відповідальність за ст. 124 КУпАП. (а.с. 18). Зазначеною постановою\~ [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04.03.2019 року. Згідно п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Renault Trafic, д/н [NUMBER] , є [PERSON] (ас. 4). Як вбачається з постанови Краматорського міського суду Донецької області від 19.02.2019 року, копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №157692 від 16.01.2019 року, акту приймання автомобіля на ремонт, акту огляду транспортного засобу, автомобіль Renault Trafic, д/н [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , отримав механічні пошкодження. (а.с. 18, 40, 6, 89-94) Судом також встановлено, що [PERSON] ніс військову службу за контрактом, зокрема під час скоєння ДТП виконував службові обов`язки водія військової частини [NUMBER] на автомобілі КАМАЗ 43101 військовий номер [NUMBER] , який закріплений на праві оперативного управління за військовою частиною [NUMBER] (як зазначив у відзиві представник Міністерства оборони України). \~ \~ \~ \~ З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] ніс військову службу за контрактом, зокрема під час скоєння ДТП виконував службові обов`язки водія військової частини [NUMBER] на автомобілі КАМАЗ 43101 військовий номер [NUMBER] , який закріплений на праві оперативного управління за військовою частиною [NUMBER] (як зазначив у відзиві представник Міністерства оборони України). \~ \~ \~ \~ Згідно довідки № 70/15 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) військова частина [NUMBER] ідентифікаційний код [NUMBER] має статус юридичної особи, місцезнаходження м. Конотоп Сумська область, організаційно-правова форма - державна організація ( установа, заклад), вид діяльності за КВЕД - діяльність у сфері оборони (а.с. 98). Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Згідно ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Відповідно до ч. 2 ст. 14\~Закону України «Про Збройні Сили України»\~майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління. \~ \~ \~ \~\~Відповідно до\~статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»\~за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. \~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою\~статті 1187 ЦК України. \~ \~ \~ \~Таким чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що володільцем джерела підвищеної небезпеки\~автомобіля КАМАЗ 43101 військовий номер [NUMBER] є військова частина [NUMBER] , яка відповідно до\~ст. 1187 ЦК України\~повинна нести відповідальність по відшкодуванню шкоди, спричиненої позивачці [PERSON] внаслідок порушення\~Правил дорожнього руху\~військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , та яка\~\~має статус юридичної особи. Відповідно до\~абз.\~2\~ст.\~1192\~ЦК України,\~розмір збитків,\~що підлягають відшкодуванню потерпілому,\~визначається відповідно\~до реальної\~вартості втраченого майна на\~момент розгляду\~справи або\~виконання робіт,\~необхідних для\~відновлення пошкодженої речі. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~звіту №\~09/19\~експертного автотоварознавчого\~дослідження, виконаного 25.01.2019\~року судовим\~експертом з\~правом проведення\~автотоварознавчих експертиз [PERSON] ,\~вартість майнового\~збитку,\~заподіяного власнику\~автомобіля Renault Trafic, д/н [NUMBER] складає 60099,54 грн. (а.с. 77- 95). Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення саме з військової частини [NUMBER] на користь позивачки майнової шкоди в розмірі 60099,54 грн. Вказаний розмір майнової шкоди в сумі 60099,54 грн. підтверджується належним та допустимим письмовим доказом, а саме звітом судового експерта - автотоварознавця, тоді як розмір заявленої в позові майнової шкоди в сумі 95460 грн., не підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема відсутня платіжна квитанція про сплату вказаної суми позивачкою. В матеріалах справи мається лише товарний чек від 01.07.2019 року на 400 грн. (а.с. 8) за тонування скла, що безпосередньо не відноситься до ремонту автомобіля після ДТП. Також копії актів виконаних робіт на суму 95060,00 грн. (а.с. 7), самі по собі не свідчать про їх сплату. Також суд зазначає, що факт знаходження водія [PERSON] під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння та його наступне звільнення 19.01.2019 року з військової служби за контрактом, не звільняє військову частину [NUMBER] від цивільної відповідальності, оскільки підстав вважати, що військовозобов`язаний неправомірно заволодів транспортним засобом (ч.3 ст.1187 ЦК України) не має. Щодо позовних вимог [PERSON] до відповідача Міністерства Оборони України, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) Міністерство оборони України, ідентифікаційний код 00034022 має статус юридичної особи, місцезнаходження м. Київ, Солом`янський район, організаційно-правова форма - орган державної влади, вид діяльності за КВЕД - діяльність у сфері оборони (а.с. 71). Згідно довідки № 70/15 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) військова частина [NUMBER] ідентифікаційний код 26614840 має статус юридичної особи, місцезнаходження м. Конотоп Сумська область, організаційно-правова форма - державна організація ( установа, заклад), вид діяльності за КВЕД - діяльність у сфері оборони (а.с. 98). Міністерство оборони України є окремою юридичною особою публічного права. Військова частина [NUMBER] , за якою автомобіль КАМАЗ 43105, в/н [NUMBER] , закріплений на праві оперативного управління, також зареєстрована як юридична особа та як суб`єкт господарської діяльності. Крім того, судом встановлено, що водій [PERSON] , який керував автомобілем КАМАЗ 43105, в/н [NUMBER] , на час скоєння ДТП був військовослужбовцем саме військової частини [NUMBER] , а не військовослужбовцем чи посадовою особою Міністерства оборони України. А отже, оскільки, за змістом ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана у тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тощо, що створює підвищену небезпеку, а за змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє об`єктом, використання якого створює підвищену небезпеку, то суд приходить до висновку, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем за заявленими у даній справі позовними вимогами. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог позивача до Міністерства Оборони України необхідно відмовити. З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка [PERSON] сплатила судовий збір за подання позову майнового характеру в сумі 954,60 грн., що дорівнює 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, з відповідача Військова частина [NUMBER] підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 601,00 грн. (60099,54 х 954,60 / 95460) На підставі викладеного та

Outcome: partial