Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до наказу № 445-к від 14 грудня 2012 року він був призначений на посаду ректора Луцького інституту розвитку людини університету «Україна». 01.01.2014 року з ним було в черговий раз переукладено відповідний контракт. Відповідно до наказу № 133-к від 01 квітня 2014 року «Про звільнення ректора Луцького інституту розвитку людини [PERSON]» його було наказано звільнити 02.04.2014 року за порушення умов контракту, яке виразилось в неналежному виконанні своїх службових обов'язків та зобов'язань, встановлених в п. 3 контракту № 2.6.3 від 14.12.2012 року. Підстава звільнення - акт «Про результати фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2012 року до 31.12.2013 року та усунення недоліків перевірки фінансово-господарської діяльності за період з 01.09.2004 року по 30.06.2012 року Луцького інституту розвитку людини Університету «Україна» від 27.03.2014 року, акт «Про результати перевірки Луцького інституту розвитку людини ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна» від 27.03.2014 року, контракт № 263 від 14.12.2012 року». Вважає, що даний наказ є незаконним та безпідставним. Просить суд наказ № 133-к від 01 квітня 2014 року «Про звільнення ректора Луцького інституту розвитку людини [PERSON]» визнати незаконним, у зв'язку чим скасувати. Змінити підставу звільнення з роботи з ВНЗ університет «Україна», зазначивши причину розірвання контракту у зв'язку із заявою працівника. Зобов'язати ВНЗ університет «Україна» внести відповідні записи в трудову книжку. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Щодо позовної вимоги наказ № 133 від 01 квітня 2014 року «Про звільнення ректора Луцького інституту розвитку людини [PERSON]» визнати незаконним та скасувати то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 21 Кодексу законів про працю України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Судом при розгляді справи встановлено, що 14 грудня 2012 року в м. Києві було укладено контракт № 263 між Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» в особі президента Петра Михайловича Таланчука та [PERSON], укладено контракт про таке: [PERSON] доктор педагогічних наук призначається на посаду ректора Луцького інституту розвитку людини (а.с. 23-24). Контракт укладено на строк з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року Відповідно до п. 1.2 умов контракту - цей контракт є строковим трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відносини між керівником ТВСП та університетом. Також встановлено, що 14.12.2012 року Відкритим міжнародним університетом розвитку людини «Україна» було видано наказ № 445-к «По особовому складу» (а.с. 7). Даним наказом було наказано укласти контракт з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року з [PERSON], доктором педагогічних наук, професором, «Заслуженим тренером України», на посаду ректора Луцького інституту розвитку людину Університету «Україна». Встановлено заробітну плату згідно з укладеним контрактом за рахунок фонду оплати праці Луцького інституту розвитку людини Університету «Україна». Контракт від 28.12.2008 року вважати таким, що втратив чинність. Даний наказ підписано президентом П.М. Таланчуком. Також судом встановлено, що 01.04.2014 року Відкритим міжнародним університетом розвитку людини «Україна» видано наказ № 133-К «Про звільнення ректора Луцького інституту розвитку людини [PERSON]» (а.с. 11). Відповідно до наказу звільнено [PERSON], ректора Луцького інституту розвитку людину 02.04.2014 року за порушення умов контракту, яке виразилось в неналежному виконанні своїх службових обов'язків та зобов'язань, встановлених в п. 3 контракту № 263 від 14.12.2012 року. Підстава: Акт «Про результати фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2012 року до 31.12.2013 року та усунення недоліків перевірки фінансово-господарської діяльності за період з 01.09.2004 року по 30.06.2012 року Луцького інституту розвитку людини Університету «Україна» від 27.03.2014 року. Акт «Про результати перевірки Луцького інституту розвитку людини вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна» від 27.03.2014 року, контракт № 263 від 14.12.2012 року». Головному бухгалтеру Луцького інституту розвитку людини провести розрахунок з [PERSON] у встановленому законодавством порядку. Контроль за виконанням наказу покладено на першого проректора Кучерявого І.Т. Також судом достовірно встановлено і це було підтверджено представником відповідача, що перевірку фінансово-господарської діяльності було проведено за період часу з 01.07.2012 року до 31.12.2013 року. При цьому представником відповідача на засадах змагальності сторін суду не доведено та не надано доказів, у відповідності до положень ст. 57 ЦПК України, що [PERSON] було порушено умови контракту № 263. Оскільки судом достовірно встановлено і цього не заперечувалось представником відповідача, що вище зазначена перевірка проводилась під час дії попереднього контракту від 28.12.2008 року. Однак контракт від 28.12.2008 року у відповідності до наказу № 445-к втратив свою чинність (а.с. 7). Також судом достовірно встановлено і це підтверджено самим представником відповідача, що перевірка фінансово-господарської діяльності Луцького інституту розвитку людини за період часу з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року, тобто під час дії контракту № 263 від 14.12.2012 року, який було укладено між сторонами взагалі не проводилась. Також судом достовірно встановлено, що позивачем не порушувалися умови п. 3 контракту № 263 від 14.12.2012 року. Також судом встановлено, що в контракті № 263 від 14.12.2012 року, який було укладено між сторонами взагалі відсутній пункт 3 на підставі, якого [PERSON] було звільнено з посади ректора Луцького інституту розвитку людину 02.04.2014 року за порушення умов контракту, яке виразилось в неналежному виконанні своїх службових обов'язків та зобов'язань, встановлених в п. 3 контракту № 263 від 14.12.2012 року. Оскільки в контракті наявний лише розділ 3, в якому наявні пункти, які конкретно визначені. Таким чином у наказі № 133-К від 01.04.2014 року взагалі не конкретизовано, за які саме порушення пункту розділу 3 контракту [PERSON] було звільнено із займаної посади. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідачем неправомірно було звільнено позивача із займаної посади за порушення умов контракту у відповідності до вимог п. 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування наказу Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» від 01.04.2014 року № 133-К «Про звільнення ректора Луцького інституту розвитку людини [PERSON]» в частині звільнення [PERSON] ректора Луцького інституту розвитку людини за порушення умов контракту, яке виразилося в неналежному виконанні своїх службових обов'язків та зобов'язань встановлених в п. 3 контракту № 263 від 14.12.2012 року слід визнати протиправним та скасувати. В решті наказ залишити без змін і відмовити в задоволенні позовної вимоги в цій частині. Щодо позовної вимоги про зміну підстав та дати звільнення то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Також судом встановлено, що 12.01.2014 року [PERSON] особисто звернувся до президента Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» Таланчука П.М. із письмовою заявою про звільнення його із займаної посади за власним бажанням. Однак представником відповідача даний факт заперечується. При цьому дане твердження є голослівним так як на підтвердження даного твердження суду не надано жодних доказів, які б спростували твердження позивача. Також по даній заяві взагалі не прийнято будь-яке рішення, як того вимагається чинним законодавством України. Також судом достовірно встановлено і цього не заперечувалось представником відповідача, що 24.03.2014 року [PERSON] знову повторно особисто звернувся до президента Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» Таланчука П.М. із письмовою заявою про звільнення його із займаної посади за власним бажанням (а.с. 54). Після подання даної заяви вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна» було створено комісію та проведено перевірку фінансово-господарської діяльності Луцького інституту розвитку людини за період часу з 01.07.2012 року до 31.12.2013 року. Судом встановлено і цього не заперечувалось представником відповідача, що жодна із заяв позивача, які він подавав особисто до вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна» про його звільнення із займаної посади за власним бажанням не проходила реєстрацію як вхідна кореспонденція. А тому у суду не виникає сумнівів щодо твердження позивача про подання 12.01.2014 року ним особисто заяви до вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна» про його звільнення із займаної посади за власним бажанням. За приписами ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Таким чином з врахуванням положень даної норми права, суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен 26.01.2014 року бути звільнений із займаної посади ректора Луцького інституту розвитку людини згідно поданої ним заяви 12.01.2014 року. Оскільки 26.01.2014 року - це неділя, яка є вихідним днем. Відтак позивач повинен був бути звільнений із займаної посади за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України - 27.01.2014 року. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку зобов'язати Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» внести зміни в трудову книжку [PERSON] змінивши формулювання причин звільнення з роботи з Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» із звільнений з посади ректора Луцького інституту розвитку людини 02.04.2014 року за порушення умов контракту згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України на звільнений за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, також змінити дату звільнення з 02 квітня 2014 року на 27 січня 2014 року. Щодо позовної вимоги про стягнення судових витрат то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Судом при розгляді справи встановлено і це підтверджено стороною позивача, що між сторонами виник трудовий спір. А тому позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору та відповідно не сплачував його. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що між сторонами виник трудовий спір, при цьому позивач звільнений від сплати судового збору і не сплачував його при зверненні до суду з вказаним позовом. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Outcome: partial