Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] У вказаному домоволодіння окрім нього зареєстрована також його онука [PERSON]. Проте з 1990 року відповідачка [PERSON] у належному йому будинку не проживає, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим здійснює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти її з місця реєстрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в поновму обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 84 (1883) від 31.10.2017 року/а.с.31/, причину неявки до суду не повідомила, зяава про розгляд справи за її відсутності не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно/а.с.8/. З акту про підтвердження місця проживання [PERSON] від 28.08.2017 року слідує, що остання з 1990 року по теперішній час не проживає за адресою [ADDRESS]/а.с.12/. У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен громадянин України має право на житло. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і вправі вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власність зобов'язує. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не з'являється понад один рік, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог позивача про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з належного йому будинку суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вже саме по собі є підставою для зняття фізичної особи з відповідного реєстраційного обліку. Окрім того, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється відповідним виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, а не судом. Виконавчий комітет П'ятихатської міської ради, який уповноважений здійснювати зняття з реєстраційного обліку, до участі в справі не залучався, спір між ним та позивачами на даний час відсутній, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial