Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

В травні 2016 року заступник керівника [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради, [PERSON] клінічної лікарні швидкої медичної допомоги звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування. Позовні вимоги мотивовано тим, що 6 березня 2014 року приблизно о 17.15 год. відповідачі біля будинку № 48, що по вул. Стахурського в м. Вінниці, під час конфлікту із [PERSON], з яким вони перебували у неприязних відносинах, умисно нанесли останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. В зв'язку з даними ушкодженнями [PERSON] звернувся за допомогою до [PERSON] міської клінічної лікарні швидкої допомоги і перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 06.03.2014 по 17.03.2014рр., тобто 12 днів. Вартість перебування потерпілого в лікарні склалала 2\~431,92 грн. Оскільки відповідачі не відшкодували завдані їх діями збитки, що є порушенням державних інтересів, тому заступник керівника [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся в суд з даним позовом та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] міської ради в рахунок відшкодування витрат [PERSON] клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 2431,92 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] міської ради - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник позивача [PERSON] клінічної лікарні швидкої медичної допомоги не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Позов просить задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] позов не визнав у звязку з тим, що відносно відповідачів не має вироку суду, а лікування в Україні є безкоштовним. Просив відмовити в задоволенні даного позову. Вислухавши пояснення представника прокуратури [PERSON], представника позивача ВМР [PERSON], представника відповідачів [PERSON], дослідивши матеріали даної справи, матеріали обвинувального акту стосовно [PERSON], [PERSON] № 127/21834/14-к та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2014 року кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України закрито, оскільки представник потерпілого [PERSON]- [PERSON] відмовилася від обвинувачення (а.с. 72-73). Дана ухвала суду забрала законної сили 06.01.2015 року. Також зі змісту вищевказаного рішення суду вбачається, що 06 березня 2014 року приблизно о 17.15 год. обвинувачені [PERSON] та [PERSON], які є подружжям, біля будинку № 48 по вул. Стахурського в м. Вінниці під час конфлікту із [PERSON], з яким вони перебувають у неприязних відносинах, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно нанесли останньому декілька ударів кулаками обох рук в обличчя, лобно-скроневу ділянку голови та по тулубу, внаслідок чого спричинили [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, підшкірних крововиливів на тлі підшкірної гематоми в правій лобно-скроневій ділянці, двох підшкірних крововиливів в лівій лобно-скроневій ділянці, синця в ділянці нижньо-зовнішгього краю правої очниці, крововиливу в слизову ясен в проекції 1-2 верхніх зубів зліва, крововиливу в слизову верхньої губи, які згідно з висновком експерта № 1204 від 25 липня 2014 року, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, а також двох підшкірних крововиливів на задній поверхні грудної клітки справа та синця на передній поверхні правого плеча, які згідно з висновком експерта № 1204 від 25 липня 2014 року, належать до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до заяви [PERSON], яка містить в матеріалах обвинувального акту відносно [PERSON], [PERSON] № 127/21834/14-к, відповідачі добровільно відшкодували йому, як потерпілому, завдану моральну та матеріальну шкоду. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі свою вину у заподіяні тілесних ушкоджень потерпілому, визнали. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] звернувся за медичною допомогою до [PERSON] міської клінічної лікарні швидкої допомоги та перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні. Згідно довідки [PERSON] клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 01-26/62 від 18.04.2016 року, судом встановлено, що [PERSON] перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні [PERSON] клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 06.03.2014р. по 17.03.2014р. та вартість його лікування складає 2431,92 грн. (а.с. 9). З листа [PERSON] клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 02.09.2016 року №01-26/1276, суд вбачає, що до розрахунку середньої вартості одного ліжко - дня стаціонарного лікування в нейрохірургічному відділенні згідно з методикою, доведеною обласним управлінням охорони здоров'я, входять такі витрати лікарні: заробітня плата медперсоналу - 127,09 грн., нарахування на заробітну плату 45,71 грн., витрати на медикаменти 11,20 грн., витрати на продукту харчування 2,40 грн., витрати на придбання малоцінних госпматеріалів - 0,78 грн. та витрати на оплату послуг з утримання лікарні: комунальні послуги та енергоносії, плата за технічне обслуговування та ремонт медобладнання - 15,48 грн. Виходячи з вищевказаного, середня вартість 1 л дня в нейрохірургічному відділенні складає 202,66 грн. Однак, до розрахунку ввійшли тільки кошти, фактично забезпеченні бюджетом, та в звязку з неповним фінансуванням хворий проводить закупівлю ліків за власний рахунок. Тому вартість ліків, придбаних для лікування самим хворим в розрахунку не врахована (а.с. 90). Суд вважає, що закриття кримінального провадження відносно відповідачів не може бути підтвердженням того, що ними не було вчинено порушення передбаченого відповідним складом злочину та відсутністю цивільної відповідальності. Так, в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року зазначено, що у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Крім того, суд звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, відноситься до нереабілітуючих підстав. З аналогічною думкою також погоджується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема в ухвалі від 11 листопада 2015 року по справі № 6-17168св15 зазначено, що апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог, помилково виходив із того, що оскільки обвинувальний вирок відносно особи судом не ухвалюється, кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідним складом злочину, який встановлений Кримінальним кодексом України, закрито у зв?язку з відмовою потерпілої від приватного обвинувачення, тому особа не є особою, яка вчинила злочин. До нереабілітуючих підстав (тобто тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п.п. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Також, суд звертає увагу на те, що в п. 3 постанови КМУ "Про затвердження порядку обчисленння розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" зазначено, що у разі коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, що не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Отже, класифікація підстав закриття кримінального провадження на нереабілітуючі та реабілітуючі є загальновизнаною та такою, яка не потребує додаткового доведення, і та, яка вільно використовується в правозастосовчій практиці. Так, в ухвалі Вінницького мського суду Вінницької області від 26 грудня 2014 року по справі № 127/21834/14-к (кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON], [PERSON]Л.) вказано, що обвинувачені [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти закриття щодо них кримінального провадження. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі визнали свою вину так, як не заперечували проти ухвалення ухвали та її не оскаржували, тому відшкодування витрат на стаціонарне лікування провадиться відповідно до положень ст.ст. 1166, 1206 ЦК України. Згідно з ч. ч. 3, 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред?являється прокурором. Особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред?явити його в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є недоговірними зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України щодо загальних підстав відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Також в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року визначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Так, п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545 передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Всі вище переліченні обставини свідчать про те, що із вчиненням [PERSON] та [PERSON]. злочину, державному закладу охорони здоровя завдано шкоду, яка ним повинна бути відшкодована. Частиною першою статті 1190 ЦК України визначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Крім того, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року зазначено, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. Згідно з інформацією, розміщеною у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] клінічна лікарня швидкої медичної допомогице комунальний заклад, який є власністю територіальної громади міста Вінниці, управління яким здійснює [PERSON] міська рада (а.с. 16-25). Засновником [PERSON] клінічної лікарні швидкої медичної допомоги є [PERSON] міська рада. Оскільки фінансування [PERSON] клінічної лікарні швидкої медичної допомоги здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених [PERSON] клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги є порушенням прав територіальної громади міста Вінниці, що в свою чергу завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Зважаючи на вищевикладене, а також\~ приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не відшкодування збитків завданих діями відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, а позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави солідарно слід стягнути - 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved