Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири, яку уточнював та доповнював неодноразово та просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 36604 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилався на те, що йому на праві власності належить квартира по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], яка мешкає поверхом вище, неодноразово затоплювала його квартиру, внаслідок чого відпала плитка у кухні, ванні та туалеті, пошкоджені шпалери в коридорі та залі, в туалеті, коридорі та залі стояла вода. З 01.02.2018 року відповідач більше тижня заливала водою квартиру позивача. Добровільно відшкодувати матеріальну та моральну шкоду відповідач відмовляється. Ухвалою суду від 03.04.2018 року провадження у справі було відкрито. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала. 13.04.2018 року надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що акт від 06.02.2018 року не є підтвердженням всіх зазначених фактів залиття квартири, у ньому вказано лише на певні застарілі потьоки, які є на стелі у залі та кухні. Комісією яка його склала зафіксовано сліди залиття на стінах та стелі у ванній кімнаті, кухні та залі, однак не вказано причину цих слідів. Не підтверджено факт залиття квартири з вини відповідача. Застарілі потьоки не можуть слугувати підтвердженням того, що 02.02.2018 року відповідач заливала квартиру позивача. Кошторисна документація складена шляхом умноження певних цін, без дійсних обставин справи, складена на всю квартиру без обстеження причин на весь ремонт. У кошторисі відсутнє посилання на причини затоплення. Відповідач вказує, що, скоріш за все, квартира позивача була залита водою, однак чи за її вини, чи за вини позивача, або обслуговуючої організації. Це може встановити відповідна експертиза. Із наданих документів неможливо достовірно встановити такі істотні обставини, як точна дата залиття, дійсні причини залиття, характер і розмір пошкоджень квартири, дійсний розмір матеріальних збитків, наявність вини відповідача. Що стосується моральної шкоди, відповідач зазначає, що у позові позивач вказує на те, що лише його дружина зазнала моральних страждань. Представник відповідача у судовому засіданні просив вирішити питання про відшкодування матеріальної шкоди на розсуд суду, а в задоволенні моральної шкоди просив відмовити. Вислухавши сторони та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1993 року.(а.с.58) Як вбачається з акту обстеження квартири [ADDRESS], складеного 06.02.2018 року комісією у складі: заступника начальника КП БРР «Житлокомунсервіс» [PERSON], начальника дільниці №2 [PERSON], інженера ВЕВ [PERSON], 02.02.2018 року на АДС надійшла заявка від мешканки квартири [ADDRESS] [PERSON] про затоплення її квартири. На виклик з`явились сантехніки КП БРР «Житлокомунсервіс» [PERSON] та [PERSON] і з`ясували, що у квартирі №11, яка знаходиться на поверх вище, протікає труба, під'єднана до рушникосушарки та від'єдналась гофра на унітазі. Комісією оглянуто квартиру і встановлено сліди залиття на стелі у ванній кімнаті, на стелі у кухні, видимі потьоки на стінах, піднялась плитка, у кухні залита та не працює люстра. Зі слів мешканців квартири №7, мешканка квартири №11 [PERSON] затоплювала неодноразово. Свідоцтвом цього є застарілі потьоки на стелі у залі та кухні. Власниця квартири №11 своєї провини не визнає.(а.с.13) ТОВ «Жилдорстрой» склало кошторисну документацію. Із зведеного кошторисного розрахунку вартості об'єкта будівництва ремонту квартири [ADDRESS] після затоплення вбачається, що сума по зведеному кошторисному розрахунку складає 36604 грн.( а.с.14-25) Також позивачем до матеріалів позовної заяви додано фотографії зі слідами пошкоджених шпалер, стелі та плитки у квартирі, які були оглянуті в судовому засіданні.(а.с. 66, 77). Із свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1999 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] У вказаній квартирі [PERSON] значиться зареєстрованою, що підтверджується копією паспорту [PERSON] (а.с. 47,60). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що протягом тривалого часу їхню квартиру за адресою: [ADDRESS] постійно заливали сусіди. На її неодноразові звернення полагодити внутрішні системи водопроводу, відповідачка не реагувала. 02.02.2018 року вона викликала працівників ЖЕКУ, які в той день все полагодили в квартирі відповідачки, після чого їм було видано акт про причини залиття. Свідок [PERSON] пояснив, що працює начальником дільниці №2 КП БРР «Житлокомунсервіс». В лютому 2018 року він був членом комісії, яка складала акт про залиття квартири [ADDRESS]. Особисто був як в квартирі позивача, так і відповідача. Причиною залиття квартири позивача стало протікання труби, яка під'єднана до рукосушарки та від'єднання гофр на унітазі в квартирі відповідача. Коли він був в квартирі позивача та бачив плями води в ванній та на кухні. В коридорі були обдерті шпалери, в кімнаті були плями на стінах, однак походження їх невідомо, можливо від часу. Свідок [PERSON] пояснив, що працює заступником начальника КП БРР «Житлокомунсервіс». Після надходження повідомлення ро залиття квартири [ADDRESS], туди були направлені сантехніки [PERSON] та [PERSON], які з'ясували, що в квартирі №11, яка знаходиться на поверх вище квартири заявника протікає труба, яка під'єднана до рушникосушарки та від'єдналася гофра на унітазі. Як представник Житловокомунальної організації наголошував, що відповідальність за справність внутрішніх систем водопостачання та теплопостачання несе власник квартири. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування несуть сторони по справі. Відповідно до ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов'язаний: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу ; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку та ін. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Згідно з положеннями п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвержених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типова форма якого міститься у додатку №4 до зазначених Правил. Отже, акт про залиття, аварії, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) та покрівлі від 06.02.2018 року, складений представниками організацій, до повноважень якої належить управління, утримання, обслуговування та ремонт будинку [ADDRESS] містить інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини. Причиною залиття квартири [ADDRESS] стало протікання труби, яка під'єднана до рушникосушарки та від'єднання гофри на унітазі, внаслідок чого була залита стеля у ванній кімнаті та стеля у кухні. Відповідачем не надано суду доказів того, що залиття квартири позивача відбулося не з його вини. Матеріали справи не містять доказів спростування його. Суд дійшов до висновку про наявність вини відповідача у залитті квартири позивача. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд зазначає, що відповідно до ст. 103 ЦПК України сторонами не заявлялось клопотання про проведення експертизи щодо встановлення вартості ремонту, хоча судом неодноразово роз'яснювалось таке право. Із зведеного кошторисного розрахунку вартості об'єкта будівництва ремонту квартири [ADDRESS] після затоплення вбачається, що сума по зведеному кошторисному розрахунку становить 36604 грн. У дефектному акті на ремонт квартири [ADDRESS] після затоплення зазначено об'єми робіт: шпаклювання стель мінеральною шпаклівкою «CEREZIT»; додавання на 1мм. зміни товщини шпаклівки до норм 15-182-1, 15-182-2; поліпшене фарбування полівінілацетатними водоемульсійними сумішами стель по збірних конструкціях, підготовлених під фарбування, площею 11,9 кв.м.(а.с.25). В локальному кошторисі на будівельні роботи №2-1-1 зазначене найменування робіт і витрат та їх вартість: шпаклювання стелі мінеральною шпаклівкою «CEREZIT», площею 11,9 кв.м. складає 581 грн; додавання на 1мм. зміни товщини шпаклівки до норм 15-182-1, 15-182-2 площею 11,9 кв.м. складає 120 грн; шпаклівка полімерцементна вагою 42,84 кг складає 194 грн.; поліпшене фарбування полівінілацетатними водоемульсійними сумішами стель по збірних конструкціях, підготовлених під фарбування, площею 11,9 кв.м. складає 622 грн.; всього 1517 грн. Загальна вартість заробітної плати за зазначені роботи складає 882 грн., витрати труда робітників (люд-год) на зазначені роботи складає 27,07 люд-год, вартістю по 52,55 грн, всього 1422,52 грн.(а.с.19-20) Крім того, вартість будівельних матеріалів та ремонт стелі площею 11,9 кв.м. складає: шпаклівка палімирциментна 194 грн. 07 коп. шпаклівка «CEREZIT» см11 -978 грн 92 коп., шпаклівка «CEREZIT» СЕ 33 - 726 грн. 22 коп., вода 5,13 грн. Всього 1904,34 грн. При здійсненні ремонту необхідно використати фарборозпилювач ручний та електроенергію. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6000 грн. Суд не задовольняє вимоги позивача про стягнення майнової шкоди на суму 30604 грн., оскільки доказів про залиття 02.02.2018 року відповідачем квартири [ADDRESS], внаслідок якого відпали в коридорі та в кімнаті шпалери, відпала плитка на кухні та ін. суду не надано. Згідно ст. ст. 16, 23, 1167 ЦК України кожна особа має право на захист свого особисто немайнового права чи інтересу та вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди, підстави відповідальності за завдання якої передбачені ст. 1167 ЦК України. Відповідно до п. 5 Постанови ПленумуВерховного суду України №4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач зазначив, що спричинена йому моральна шкода полягає у моральних стражданнях в зв'язку з пошкодженням майна. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд зважає на похилий вік позивача та виходить з принципів розумності та справедливості. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача у зв`язку з пошкодженням його майна залиттям з вини відповідача та тривалістю негативних наслідків такого пошкодження, суд вважає можливим частково задовольнити позовній вимоги в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування спричиненої моральної шкоди 3000 грн. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей інвалідів і недієздатних інвалідів (пункт 9 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI). Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи з 13.10.2015 року безстроково ( а.с. 3). За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України). Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, а інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог. За розробку кошторисної документації [PERSON] було сплачено 1269,28 грн., що підтверджується рахунком № 4/03 від 12.03.2018 року та квитанцією від 12.03.2018 року № 0.0.983722874.1 ПАТ КБ «Приватбанк» на вказану суму. Інші судові витрати пов'язані з розглядом справи склали 161,60 грн, всього 1441,38 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial