Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

17.07.13 р. позивачі звернулись до суду з позовом, який в подальшому не змінюючи підстав та мотивів уточнили, просили ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що співвласниками кватири [ADDRESS] являються вони - позивачі по справі та третя особа - [PERSON], який зареєстрований за іншою адресою. Крім них в спірній квартирі зареєстрована [PERSON] та малолітній [PERSON], які з лютого місяця 2012 року постійно проживають за іншою адресою. Оскільки своїми діями відповідач разом з малолітнім сином порушують їх право власності та добровільно виселиться з спірної квартири не бажають, вони вимушені звернутись до суду. В судовому засіданні позивачі та представник [PERSON] - [PERSON] підтримали позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладенні в позові. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] заперечила позовні вимоги, покликаючись на письмові заперечення долучені до матеріалів справи. Просила відмовити у задоволені позову. Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради - Брикса Р.З. в судовому засіданні пояснив, що заперечує щодо позовних вимог, в частині виселення малолітнього [PERSON] та просив в даній частині позову відмовити, оскільки вважає, що виселення малолітнього буде порушенням його прав. Щодо виселення з спірної квартири відповідачки - [PERSON] не заперечував. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача, відповідача та представника третьої особи та заслухавши висновок прокурора, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог, в частині виселення малолітнього [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло виданого Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці 02.11.1995 року співвласниками квартири [ADDRESS] являються: позивачі по справі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З копії довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON], разом з малолітнім [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] з лютого місяця 2012 року та з того часу відповідач - [PERSON] жодного разу не поверталась в спірну квартиру, не оплачувала житлово-комунальних послуг та не ставила питання про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою. Даний факт підтверджується копіями Актів ЛКП "Рясне-403" від 10.09.2012 року та 17.05.2013 року. Крім цього, факт не проживання відповідача разом з малолітнім сином за спірною адресою підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім цього рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.05.2013 року частково задоволено позов [PERSON] та визнано недійсним шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 86. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. У відповідності до ч. 4 ст. 45 СК України особа, яка поселилася у житлове приміщення іншої особи у зв'язку з реєстрацією з нею недійсного шлюбу, не набула права на проживання у ньому і може бути виселена. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняття її з реєстрації за вказаною адресою підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог, в частині виселення малолітнього [PERSON] з спірної квартири, то суд вважає, що дана частина позову не підлягає до задоволення. Згідно копії свідоцтва /бланк серія [NUMBER] а.с. 7/ батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Частиною першою статті 176 СК України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. У відповідності до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] на даний час тимчасово проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], у будинку який належав батькові матері - [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] його спадкоємці, в коло яких входить і відповідач [PERSON], своїх спадкових справ не оформили. Крім того встановлено, що відповідач [PERSON] іншого житла на праві власності немає. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що [PERSON] немає змоги належним чином забезпечити житлом свого малолітнього сина [PERSON], а відтак в задоволені позовних вимог, в частині виселення малолітнього [PERSON] з спірної квартири слід відмовити.

Outcome: partial