Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - Кредит-Капітал) звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 12.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - Мілоан) та [PERSON] укладено кредитний договір №2002384 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якоговонаотрималакредитні кошти у розмірі 5 000 грн., які у строк не повернула. У зв`язку з ухиленням відповідачки від виконання своїх зобов`язань її заборгованість склала 15 100грн. У 2019 році між Кредит-Капітал та Мілоан було укладено договір відступлення прав вимоги і позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Мілоан , включно і до [PERSON] Сторони до суду не прибули, в заявах просили справу слухати за їхвідсутності. Представник позивача підтримав позовні вимоги, на заперечення яких відповідачкою 29.10.2021 подановідзив, в якому вона зазначила, що відсоткинарахованіпісля закінчення строку дії кредитного договору, а до стягнення неустойки просила застосувати строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. 12 лютого 2019 між Мілоан та [PERSON] в електронній формі було укладено Кредитний договір шляхом реєстрації останньої на веб-сайті miloan.ua. Відповідно до умов договору Мілоан надав позичальнику грошові кошти в сумі 5 000 грн. (п.1.2.) на строк до 14.03.2019 (п.1.4), а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти, а також інші передбачені платежі. Сукупна вартість кредиту склала: 3 550 грн. в грошовому виразі, 864 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе комісію за надання кредиту 1 150 грн. та проценти за користуванням кредиту 2 400 грн. На підставі Кредитного договору 12.02.2019 на рахунок платіжної картки відповідача шляхом безготівкового переказу було перераховано 5 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7863654. Порядок надання Мілоан коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, встановлюються Правилами, які перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Перед укладенням Кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування, з Правилами, порядком погашення по кредиту ознайомлена. Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтями 1046, 1049 ЦК передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із прийняттям Закону, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений ними в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Нормою статті 639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З огляду на наведене, суд вважає, що між Мілоан та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася, погодилася та не сприймала їх, як невигідні для себе. Кредитний договір було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6, 627 ЦК, 11, 12 Закону. 31.05.2019 між Мілоан та Кредит-Капітал було укладено договір факторингу № 31.05.2019, за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за Кредитним договором, що був укладений між Мілоан та відповідачем, і Кредит-Капітал набуло права вимоги за вказаним договором. 13.11.2020 Кредит-Капітал на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Із наданих позивачем письмових доказів вбачається, що станом на 07.12.2021 за позичальником обліковується прострочена заборгованість в сумі 15 100 грн., з яких: тіло кредиту - 5000 грн., прострочена заборгованість за комісією - 1 150 грн., пеня 2500 грн. та відсотки, нараховані компанією, - 6 450 грн. При цьому і пеня, і частина відсотків нараховані позивачем після 14.03.2019 (дата повернення кредиту). Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту 5 000 грн., комісії 1 150 грн., процентів за користування кредитом 2 400 грн., а всього на загальну суму 8 550 грн., є доведеною та підлягає задоволенню. Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення решти процентів в сумі 4 050 грн., від`ємної від визначеної п.1.5.2. Кредитного договору, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Тобто, припис зазначеної норми права про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору Мілоан, як фінансова установа, надало позичальниці суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі 14 березня 2019 року. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами тридцятиденного строку кредитування, тобто до 14 березня 2019 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Наданий суду розрахунок заборгованості не містить детального опису порядку нарахування відсотків, що свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по ним в сумі 4 050 грн. включає період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою на зазначену вище суму є безпідставною та задоволенню не підлягає. Щодо стягнення суми нарахованої пені, то суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Законодавством визначено строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК). Так, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст.258 ЦК). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом у червні 2021 року, тобто поза межами річного строку, установленого законом для вимог про стягнення штрафу (пені), а відповідачем до ухвалення рішення в справі було заявлено про застосування позовної давності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 2 500 грн. пені, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимогв сумі (8 550х 2 270/15 100), що складає 1 285грн.

Outcome: partial