Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

04 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі з 22 листопада 2008 року, який зареєстрований Будьоннівським районним відділом юстиції м.Донецька. В 2015 році шлюб між ними розірваний. Від даного шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, починаючі з дня предявлення позову до повноліття дитини. Відповідно до ч.9\~статті 110 ЦПК України позови\~до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцем знаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації відповідача [PERSON] є: м. Донецьк, вулиця Скочинського, будинок 45. Згідно із ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних [PERSON] та Будьоннівському районним судам м.Донецька, визначена підсудність Красноармійському міськрайонному суду Донецької області. За таких обставин вказана цивільна справа підлягає розгляду Красноармійським міськрайонним судом Донецької області Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, заперечень проти заочного розгляду справи не заявила. Відповідача\~було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення про виклик на судове засідання. Крім того, судові повістки повідомлення було розміщено на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України». Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, зі згоди позивачки, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8\~розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку 22 листопада 2008 року, про що зроблено актовий запис №647 (а.с.3). Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки - [PERSON]. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, запис №843 (а.с.2). Відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. \~\~\~\~ Стаття 79 Сімейного Кодексу України\~передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. \~\~\~\~ За\~статтею 80 Сімейного Кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та з урахуванням конкретних обставин справи стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з дня предявлення позову, тобто з 04 березня 2016 року. Відповідно до\~статті 88 ЦПК України \~з відповідача [PERSON] також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. \~\~\~ \~

Outcome: partial