Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

У червні 2020 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 3% річних у сумі 179 648 грн. 70 коп.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», що у подальшому було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-D00/010/2007, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 39000,00 доларів США. 03.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», що в подальшому було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-D00/272/2008. Згідно п. 2 частини №1 Кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 17136 доларів США. На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року Банк відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за Кредитним договором. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором ML-D00/010/2007 від 27.02.2007 року в сумі 493550,17 грн. та пеню в розмірі 308170,84 грн., всього стягнуто 801 721,01 грн.., заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором ML-D00/272/2008 від 03.09.2008 року в сумі 211589,62 грн. та пеню в розмірі 132848,70 грн., а всього 344 438,32 грн.. На теперішній час [PERSON] своїх зобов`язань не виконав, тому позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача 3% річних. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу у відсутність їх представника та зазначають, що не заперечують проти заочного розгляду справи та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи мається оголошення опубліковане на сайті «Судова влада». Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 27.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», що у подальшому було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-D00/010/2007, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 39000,00 доларів США. 03.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», що в подальшому було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-D00/272/2008. Згідно п. 2 частини №1 Кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 17136 доларів США. 18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, до якого серед іншого входили кредитні договори №ML-D00/010/2007, № ML-D00/272/2008. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором ML-D00/010/2007 від 27.02.2007 року в сумі 493550,17 грн. та пеню в розмірі 308170,84 грн., всього стягнуто 801 721,01 грн.., заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором ML-D00/272/2008 від 03.09.2008 року в сумі 211589,62 грн. та пеню в розмірі 132848,70 грн., а всього 344 438,32 грн.. Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за не виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України божник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення відповідачем виконання зобов`язання за договором підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2015 року, у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами №ML-D00/010/2007, № ML-D00/272/2008. Вказане рішення набрало законної сили 03.03.2015 року. Прийняття судом рішення за позовом кредитора про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором достроково змінює зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обов`язок по виконанню судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором. Внаслідок такого рішення залишаються зобов`язання зі сплати боргу, визначеного судовим рішенням, та право кредитора на нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України за час невиконання такого рішення. Зазначена позиція викладена в Ухвалі Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що у тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1046 ЦК України предметом договору позики можуть бути як грошові кошти, так і інші речі, визначені родовими ознаками. Оскільки відповідно до положень ст. 1054 та ст. 1058 ЦК України предметом кредитного договору та договору банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, до спірних правовідносин, які пов`язані з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] трьох відсотків річних у сумі 179 648,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved