Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

19.06.2020 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у неї народився син - [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . Дитина проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач не допомагає у вихованні сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач самостійно доглядає та виховує сина, матеріально його забезпечує, а також виконує інші обов`язки, необхідні для його належного утримання. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила витребувати від [PERSON] копії документів, зокрема, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, що належать останньому на праві власності. 31.07.2020 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач 31.07.2020 року через канцелярію суду також подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позов від 27.07.20 року. Позовні вимоги визнає частково. Не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1200 грн. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, позаяк ст. 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про їх витребування судом. Разом з тим, доказів неможливості подати такі докази самостійно [PERSON] не представлено. Судом встановлено, що у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 10.03.2020 року та з якого вбачається, що його батьком є [PERSON] (а.с. 4). Частиною 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 150, ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує те, що неповнолітня дитина проживає із позивачем. Відповідачем не подано до суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність, наявність на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, а також ту обставину, що він за станом здоров`я чи у зв`язку з тим, що, перебуваючи у важкому матеріальному становищі, не спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач заявлені позивачем вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1200 грн. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Судом встановлено, що позивач навчається на денній формі навчання Тернопільського національного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського, закінчує навчання у червні 2021 року, що підтверджується довідкою № 44 від 07.10.2019 року (а.с.9). Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум з 1 липня 2020 року на дітей віком до 6 років становить 1859 грн. Враховуючи наведене, норми ст. 182 СК України, вік дитини, положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, з індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому судом також взято до уваги, що позивачем не доведено, що відповідач має достатній заробіток для стягнення аліментів у заявленому нею розмірі, а тому позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial