Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Як зазначила позивачка, 06 червня 1999 року помер батько [PERSON] [PERSON], який був вдруге одружений на [PERSON], яка була другою дружиною померлого. Після смерті батька [PERSON], залишилась спадщина, у вигляді земельної ділянки 11,030 га. ріллі, що розташована на території Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області та яка була успадкована [PERSON]. 09 червня 2007 року померла [PERSON], з якою згідно позовної заяви, до моменту смерті, проживала [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, у вигляді земельної ділянки. Єдиною спадкоємицею була донька чоловіка [PERSON] - [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки, з якою проживала однією сімєю, протягом 5 років, згідно посвідченої секретарем сільської ради заяви про відмову від прийняття спадщини. З метою успадкування земельної ділянки позивачка звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що для прийняття спадщини необхідно надати приватному нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів. У звязку з відсутністю оригінала державного акту, який ще за життя був втрачений [PERSON], нотаріус порадив позивачці звернутись до суду. Окрім нотаріуса позивачка зверталася до відділу держгеокадастру у Великоновосілківському районі Донецької області, для отримання дублікату державного акту, де їй повідомили, що дійсно [PERSON] був виданий державний акт на право власності на землю, серія ЯГ № 368324 від 22.08.2006 року, але зазначили, що дублікати держаного акту на земельну ділянку на померлих осіб, посадові особи відділу держземагенства у Великоновосілківському районі, не видають та рекомендували їй звернутись до суду. Відповідно до статті 114 Цивільно-процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна, тобто саме до Великоновосілківського районного суду. Враховуючи вищевикладене, позивачка змушена була звернутися до суду з вказаним позовом про визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивачка не зявилася, але разом з позовом до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає.\~ В судове засідання відповідачка не зявилася, але спрямувала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути позов за його відсутності. Дослідивши матеріали справи судом фактично встановлено наступне: Відповідно до свідоцтв про смерть І-НО № 201898 та І-НО № 386388, [PERSON] та [PERSON], померли. Відповідно до копії Державного акту, серія ЯГ № 368324 від 22 серпня 2006 року, кадастровий номер 1421285200-02-002-0372 Великоновосілківського району Донецької області померлій [PERSON], на праві приватної власності належала земельна ділянка (пай), яку вона прийняла у спадок після смерті [PERSON] (а.с. 13) Згідно довідці Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 830 від 24.06.2016 року, позивачка проживала з [PERSON], спільно, однією сімєю, більше пяти років за адресою: с. Старомлинівка вул. Каніщева 16 Великоновосілківського району Донецької області та вели з нею спільне господарство (а.с. 8). Відповідно до приписів, що містить ст. 1258 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. Отже, ст. 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України, встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON], у відповідності з діючим законодавством, прийняла спадщину, після відмови на її користь від цієї спадщини [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона позбавлена можливості, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивачки знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved