Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 10 червня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, проживає окремо від дітей. Працездатний, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Дохід позивачки становить 1800 грн. на місяць - соціальна допомога, яку вона отримує по догляду за сином, який є інвалідом дитинства. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без її участі. Просила позов задовольнити. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Відповідач у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується телефонограмою. Суд, з письмової згоди позивачки по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей - серія І-НМ №143423, серія І-НМ №229259, виданими відповідно 27 жовтня 2009 року та 30 січня 2013 року виконавчим Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Сторони по справі з 10 червня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НМ №055065, виданим 10 червня 2008 року виконавчим комітетом Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Як вбачається з довідки №358, виданої 19 червня 2017 року виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO] проживає в [INFO]. В склад її сім'ї входять - чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Рогатинської РДА, отримує соціальну допомогу дітям-інвалідам в сумі- з грудня 2016 року по квітень 2017 року - 1717,40 грн., з травня 2017 року - 1806, 90 грн., що підтверджується довідкою №1/251, виданою 21 червня 2017 року управлінням соціального захисту населення Рогатинської РДА. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей моральний і найважливіший правовий обовязок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. За ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для визначення твердої щомісячної суми на утримання дітей а саме - матеріальне становище сторін по справі, позивачка не працює, стан здоровя сторін по справі, ту обставину, що позивачка самостійно не може забезпечити дітям прожитковий мінімум, оскільки на даний час немає можливості працювати, здійснює догляд за двома малолітніми дітьми, в тому числі за дитиною - інвалідом дитинства. За Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XI прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком до 6 років та з 6 до 18 років. Таким чином, враховуючи обставини справи, те, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить із розміру встановленого законом прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років та з 6 до 18 років. Сума прожиткового мінімуму на 2017 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком до 6 років з з 01.05.2017 року по 30.11.2017 року становить 1426 грн., з 01.12.2017 року - 1429 грн. , для дітей віком від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року по 30.11.2017 року становить 1777 грн., з 01 грудня 2017 року становитиме - 1860 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей буде у повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів.Тверда грошова сума по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно з врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, ліки, засоби гігієни, одяг, та з врахування тієї обставини, що позивачка немає можливості працювати, забезпечуватиме мінімальні потреби дітей. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. За ч.1 ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того на підставі п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, вони стягуються з відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial