Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

25 вересня 2018 року Львівською митницею Фіскальної служби України складено Постанову у справі про порушення митних правил № 4990ґ/20900/18, відповідно до якої [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч.3 ст. 470 Митного Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500, 0 грн. 08 листопада 2018 року Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріною Д.І. відкрито виконавче провадження з виконання вказаної постанови у зв`язку з набранням нею чинності та 21.01.2019 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника та на грошові кошти боржника. Заявник зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна та грошових коштів боржника є незаконними, оскільки при відкритті виконавчого провадження державний виконавець не врахував, що заявником подано скаргу на постанову про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, вона не набрала законної сили. Зважаючи на викладене вище, заявник просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57613133 від 08.11.2018 р. головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріної Д.І. та постанову про арешт майна та коштів боржника від 21.01.2019 року ВП № 57613133. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним повідомлений. Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2018 року Львівською митницею Фіскальної служби України складено Постанову у справі про порушення митних правил № 4990ґ/20900/18, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч.3 ст. 470 Митного Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500, 0 грн. 08 листопада 2018 року Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріною Д.І. відкрито виконавче провадження з виконання вказаної постанови у зв`язку з набранням нею чинності та 21.01.2019 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника та накладено арешт на грошові кошти та рахунки, що належать боржникові, а також будуть в майбутньому належати. З матеріалів справи убачається, що до Святошинського районного суду м. Києва 16.10.2018 року заявником подано адміністративний позов про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, яку ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року залишено без руху. 21.11.2018 року суддею Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил. 29.11.2018 року [PERSON] на адресу головного державного виконавця Гуріної Д.І. електронною поштою направлено лист про те, що ним оскаржується постанова Львівської митниці Державної фіскальної служби України. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року адміністративний позов [PERSON] до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил залишено без задоволення. Наразі заявником подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню. Статтею 37 Закону вказано обставини, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження (наявність хоча б однієї з них зобов`язує державного виконавця зупинити виконання рішення), а у ст. 38 Закону - ті, за наявності яких державний виконавець вправі (але не зобов`язаний) зупинити виконавче провадження. Випадками обов`язкового зупинення виконавчого провадження є наступні обставини: 1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво; 2) визнання стягувача або боржника недієздатним; 3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях; 4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення; та в інших випадках, встановлених Законом. Закон України «Про виконавче провадження» також надає державному виконавцю право зупинити виконавче провадження у разі його звернення до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання (виконавче провадження зупиняється до розгляду судом питання по суті); у разі прохання боржника, який проходить строкову службу у складі Збройних Сил України, якщо рішення неможливо виконати без його участі; перебування боржника на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі (до виписки з лікувального закладу); у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини; за заявою стягувача у разі його перебування у відпустці за межами населеного пункту, де він проживає. Про зупинення виконавчого провадження державний виконавець повинен винести вмотивовану постанову (має бути затверджена начальником або заступником начальника відповідного відділу державної виконавчої служби) та надіслати у триденний строк її копії сторонам. Так, як постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 08.11.2018 року, в той час, як ухвала про відкриття провадження у адміністративній справі за позовом [PERSON] до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил була постановлена судом 21.11.2018 року суд вважає, що постанова Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріної Д.І. про відкриття виконавчого провадження є законною, підстав для її скасування не вбачається. Оскільки 21.11.2018 року Святошинським районним судом м. Києва було відкрито провадження у справі за позовом[PERSON] до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, враховуючи, що 29.11.2018 року заявник повідомив державного виконавця про прийняття до провадження Святошинським районним судом м. Києва скарги на постанову про адміністративне правопорушення , суд вважає, що в порушення вимог п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не зупинив виконавче провадження до розгляду судом справи, а тому постанова державного виконавця про арешт майна боржника та постанова про арешт коштів боржника від 21.01.2019 року є незаконними та підлягають скасуванню.

Outcome: partial