Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

21.12.16 до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] з позовною заявою до Державної казначейської служби України (відповідач 1),\~ прокуратури Дніпропетровської області (відповідач 2), Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (відповідач 3) про відшкодування моральної шкоди в сумі 129\~798,26 грн. та матеріальної шкоди в сумі 15\~000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 03.07.2013 р. по 23.12.2013 р. [PERSON] було безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності за особливо тяжке кримінальне правопорушення, внаслідок чого, останньому було безпідставно повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (вбивства), затримано та взято під варту на 1 місяць 20 днів, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту тривалістю 4 місяці 24 дні. Також, як вказує позивач, за місцем його мешкання було безпідставно проведено обшук. Отже, внаслідок вказаних дій, позивачу було заподіяно матеріальної та моральної шкоди в сумах 15\~000 грн. та 129\~798,26 грн. відповідно. З огляду на викладене, позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 21.02.2017 р. судом клопотання позивача про заміну відповідача 3 задоволено, замінено первісного відповідача 3 - Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області на належного відповідача 3 - ліквідаційну комісію ГУМВС України в Дніпропетровській області. Ухвалою від 21.02.2017 р. судом за клопотання представника позивача продовжено строк розгляду справи на 15 днів до - 09.03.2017 р. Позивач та його представник в судових засіданнях позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позові, просили суд вимоги задовольнити. Представник відповідача 1 проти позовних вимог заперечив повністю, про що зазначив у письмових запереченнях, зазначав, що Державна казначейська служба України не порушувала прав позивача та жодним нормативним актом або договором не передбачено цивільно-правової відповідальності органів Державної казначейської служби за дії або бездіяльність посадових осіб правоохоронних органів. Здійснюючи розрахунок моральної шкоди позивачем тричі враховувався один і той же період його перебування під слідством. Посилання позивача на те, що його було помилково звинувачено не підтверджено жодними доказами. При цьому, зазначаючи про неправомірність дій посадових осіб правоохоронних органів та прийняття незаконних постанов у відношенні нього, позивачем не надано доказів оскарження таких постанов, що виключає наявність незгоди позивача з винесеними постановами у відношенні нього. [PERSON] того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту впливало на його життя. Також, відсутні докази на підтвердження факту заподіяння позивачу моральних страждань та втрат немайнового характеру, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди, на думку відповідача 1, відсутні. Заявляючи вимогу про стягнення матеріальної шкоди (витрат на правову допомогу), позивачем не надано жодного документального підтвердження понесення останнім вказаних витрат. На підставі викладеного, просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача 2 проти позовних вимог заперечила, про що зазначила у письмових запереченнях, вказувала, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 129\~798,26 грн. є безпідставними та необґрунтованими оскільки обовязковою умовою для відшкодування шкоди є саме незаконність в діях органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. При цьому, позивачем, як вказував відповідач 2, жодних доказів на підтвердження вчинення вказаними органами незаконних дій не надано. Також, не надано обґрунтованого розміру моральної шкоди в сумі 129\~798,26 грн. Відповідач 3 у письмових запереченнях проти позовних вимог заперечив повністю, вважає, що заявлені вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 01.07.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12013040330000740 органом досудового розслідування - Марганецьким МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області внесено запис про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 03.07.2013 р. органом досудового розслідування повідомлено [PERSON] про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою Марганецького міського суду від 03.07.2013 р. надано дозвіл органам досудового розслідування на проведення обшуку в квартирі, розташованій за адресою: м. Марганець, вул. Київська, 141/32, яка належить [PERSON], у якій проживає [PERSON] з метою відшукання і вилучення: знаряддя вчинення кримінального правопорушення; одягу та взуття [PERSON], які були на ньому під час вчинення кримінального правопорушення; речей [PERSON], в тому числі жіночої сумочки-клатч. 03.07.2013 р. органом досудового розслідування був проведений обшук приміщення за адресою: м. Марганець, вул. Київська, 141/32, про що був складений протокол обшуку від 03.07.2013 р. Ухвалою Марганецького міського суду від 09.07.2013 р. застосовано щодо [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06.09.2013 р. Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 27.08.2013 р. продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013040330000740 до чотирьох місяців, тобто до 03.11.2013 р. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2013 р. в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному [PERSON] відмовлено, застосовано до [PERSON] запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено на останнього обовязки, передбачені ст. 194 КПК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2013 р. клопотання слідчого задоволено та направлено [PERSON] до лікувального закладу «Дніпропетровський комунальний заклад психоневрологічний центр» для проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи. Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 23.10.2013 р. продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013040330000740 до шести місяців, тобто до 03.01.2014 р. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2013 р. продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту [PERSON] до 27.12.2013 р. Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 23.12.2013 р. закрито кримінальне провадження стосовно підозрюваного [PERSON] за фактом умисного вбивства [PERSON] у звязку із невтановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання; міру запобіжного заходу [PERSON] у вигляді домашнього арешту скасовано. Позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 129\~798,26 грн. та матеріальної шкоди в сумі 15\~000 грн. з підстав незаконного притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Згідно з\~статтею 56 Конституції України,\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України),\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із розрахунку позивача, останній визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди виходить із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 р., тобто із суми - 1378 грн. Так, заявлена до стягнення сума в розмірі 129\~798,26 грн. складається із: - 31\~234,66 грн. моральної шкоди за безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину в період з 03.07.2013 р. по 23.12.2013 р.; - 70\~728 грн. моральної шкоди за перебування [PERSON] під вартою в період з 09.07.2013 р. по 29.08.2013 р.; - 26\~457,60 грн. за застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період з 29.08.2013 р. по 23.12.2013 р., тобто за 4 місяці 24 дні; - 1378 грн. за безпідставне проведення обшуку за місцем мешкання [PERSON] Розглянувши наведені вище заявлені до стягнення суми моральної шкоди суд виходить з наступного. За змістом п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки [PERSON], органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала,якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Статтею 1176 ЦК України унормовано, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч. 1). Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом(ч. 7). Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,\~ незаконного взяття\~ і\~ тримання\~ під\~ вартою,\~ незаконного\~ проведення\~ в ході кримінального\~ провадження\~ обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту\~ на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15. Таким чином, з урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен виходити з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року, установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3 200 грн., у погодинному розмірі - 19,34 грн. Отже, оскільки [PERSON] перебував під слідством в період з 03.07.2013 р. по 23.12.2013 р., тобто 5 повних місяців та 20 днів (з яких 14 робочих днів), то за розрахунком суду розмір відшкодування моральної шкоди становить 18\~166,08 грн. (18\~166,08 грн. = 16\~000 грн. (3\~200 грн. х 5 місяців) + 2\~166,08 грн. (14 днів робочих днів чи 112 робочих годин х 19,34 грн.). При цьому, визначаючи розмір відшкодування, виходячи саме із суми однієї мінімальної заробітної плати судом прийнято до уваги положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, за змістом яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Також, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди за незаконне притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності в період з 03.07.2013 р. по 23.12.2013 р., підлягають частковому задоволенню в сумі 18\~166,08 грн. У задоволенні іншої частини вимог про стягнення моральної шкоди за незаконне притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за наведений вище період судом відмовляється через необґрунтованість. [PERSON] того, враховуючи, що ч. 5 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом, судом визнаються необґрунтованими та безпідставними заявлені вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 70\~728 грн. за перебування [PERSON] під вартою в період з 09.07.2013 р. по 29.08.2013 р., в сумі 26\~457,60 грн. за застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період з 29.08.2013 р. по 23.12.2013 р. та в сумі 1378 грн. за безпідставне проведення обшуку за місцем мешкання [PERSON] У звязку з чим, у задоволенні вимог в цій частині судом відмовляється. Щодо заявлених вимог про стягнення 15\~000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди (витрат на правову допомогу), то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до ст. 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобовязані розяснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Згідно з ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Із наданих позивачем суду матеріалів не вбачається, що останній звертався до органу, який провадив слідчі дії із заявою про визначення розміру відшкодування завданої [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 15\~000 грн. та прийняття зазначеним органом відповідного рішення (постанови) за наслідками розгляду такої заяви. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 15\~000 грн. матеріальної шкоди заявлені передчасно, а тому у задоволенні вимог в цій частині судом відмовляється. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1).До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3). За змістом ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги (ч. 1).Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2). Позивачем в якості доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу наданий договір про надання правової допомоги адвокату від 19.02.2016 р. № 02/11/16, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 566, видане на імя [PERSON], акт виконаних робіт від 19.12.2016 р. на суму 2\~556 грн., квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.12.2016 р. № 02/11/16/1 на суму 2\~756 грн. та від 06.03.2016 р. за № 2/2/11/16 на суму 1\~653 гр. Так, згідно акту виконаних робіт адвокатом [PERSON] була надана правова консультація тривалістю - 1 година, вартістю 551,20 грн. та складання позовної заяви, що склало - 2\~004,80 грн. Загальна сума виконаних робіт за вказаним актом становить 2\~756 грн. Разом з тим, як встановлено судом, сума виконаних робіт становить 2\~556 грн. (2\~556 грн. = 551,20 грн.+ 2\~004,80 грн.), а не 2\~756 грн., як вказано в акті. Оскільки позивачем в ході розгляду справи не доведено факту виконання послуг адвокатом на суму 200 грн., судом відмовляється у задоволенні витрат на оплату послуг адвоката в сумі 200 грн. через недоведеність. Також, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 06.03.2016 р. за № 2/2/11/16 сума в розмірі 1\~653 гр. була сплачена позивачем за три судових засідання. Заявлений позивачем розмір компенсації витрат на правову допомогу адвоката у цій справі не перевищує граничного розміру встановленого Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. № 4191-VI. Отже, враховуючи, що вимоги позивача у цій справі задоволені частково, судом присуджуються позивачу витрати на оплату послуг адвоката пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 528,05 грн. (528,05 грн. = 4\~209 грн. (підтверджені позивачем витрати на оплату послуг адвоката) х 18\~166,08 грн. (задоволені вимоги судом) : 144\~798,26 грн. (загальна сума заявлених вимог).

Outcome: partial