Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

12 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничозбагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що він - [PERSON], з 1978 року працював машиністом екскаватора Першотравневого рудоуправління ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» . Працюючи машиністом екскаватора згідно професійних обовязків виконував роботи в умовах карєру при проведенні технічного обслуговування, ремонтних робіт не завжди була можливість використовувати засоби механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, маючих місце порушень режимів експлуатації екскаваторів, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фібро-генної дії у повітрі робочої зони, виробничої загальної вібрації, виробничого шуму та незручної робочої пози. Він почав відчувати ниючий біль та обмеження обєму рухів у хребті, переважно у поперековому відділі, з віддачею в праву ногу, переважно в праве стегно, від час роботи, почала терпнути права нога, біль в шиї віддає в руки, оніміння рук, крутячий біль та обмеження обєму рухів у плечових, ліктьових, колінних суглобах, та пятковій кістці зліва, підвищену втомлюваність в ногах, часті судоми в мязах ніг, після цього неодноразово звертався до лікарів Місткої лікарні № 8, знаходився на обстеженні та лікуванні в Українському науково-дослідницькому інституті промислової медицини, та не дивлячись на це його стан погіршувався. 15.07.2015 р. був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П - 4 , згідно якого професійним захворюванням є: вібраційна хвороба першого - другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально - периферичної ангіодистонії з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з полірадикулопатією попереково - крижовою Ь4, 81, шийною С5-С7, білатеральна, з вираженими статико - динамічними порушеннями, мязово тонічним синдромом, нейродимтрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деф. артрозу ліктьових суглобів (ПФС першого - другого ст.), деф. артрозу колінних суглобів (Пф першого - другого ст.), стійкий больовий синдром, нейросенсорна приглухуватість другого ст. (з помірним зниженням слуху) . Причина професійного захворювання - перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці машиніста екскаватора в карєрі за рівнем загальної вібрації відносяться до З класу 1 ступеню шкідливості ( дослідження проведені на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці спеціалізованою виробничо - екологічною лабораторією ПАТ «Пів ГЗК» в 2010 році). Вібрація загальна транспортно - технологічна, коректований еквівалентний рівень в дБ : 105 при гранично допустимому 101. Висновком МСЕК від 10.09.2015р. ДНА № 014657 йому було встановлено 55% втрати працездатності, (40% по вібраційній хворобі, 15% по нейросенсорній приглухуватості), та 3-тя група інвалідності, безстроково. Постановою Відділу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі №0407/23110/23110.1/2 від 07.10.2015 року йому була встановлена одноразова грошова допомога в сумі 11388 грн. 30 коп., та щомісячні виплати 3375 грн. 86 коп. Вважає, що окрім одноразової допомоги та щомісячних виплат які йому призначені Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, він має право на відшкодування моральної шкоди так як професійне захворювання, яке він отримав з вини власника, завдає йому моральні страждання. Наслідком професійної хвороби стало не лише фізичне страждання , але й душевне потрясіння. Він переніс психологічний шок, який в подальшому переріс у глибокий депресивний стан. Вібраційна хвороба не виліковна, стан його здоровя неухильно погіршується. Його хвороба потребує від нього постійних зусиль для організації свого життя. Відвідини лікарів, аптек, лікування в лікарнях позбавляють його можливості вести звичайне життя, порушують його встановлені життєві звязки. У нього погіршився апетит, стан здоровя, сон, він став роздратованим, нервовим, в звязку з цим погіршилися відносини з людьми які його оточують. Витрати на ліки, які необхідні для підтримки свого здоровя, збільшуються з кожним днем. Встановлюючи розмір моральної шкоди, він виходить з проголошеного ст..3 Конституції України визначення про те, що людина, її життя, здоровя, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Моральні страждання, які він відчуває зараз та вимушений буде відчувати впродовж всього свого життя він вважає можуть компенсуватися грошовою сумою в розмірі 275 600 грн. 00коп. П. З ст. 34 Закону, вказує, що страхові виплати за моральну шкоду установлюються судом і не повинні перевищувати 200 розмірів мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, що складає на сьогоднішній день - 1378грн 00коп. - 1378грн 00коп х 200 = 275 600 грн 00коп. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. В судове засідання позивач та його представник не зявився, надав заяву до суду про підтримку позовних вимог і про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що дійсно [PERSON] з 1978 року працював машиністом екскаватора Першотравневого рудоуправління ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» . Працюючи машиністом екскаватора згідно професійних обовязків виконував роботи в умовах карєру при проведенні технічного обслуговування, ремонтних робіт не завжди була можливість використовувати засоби механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, маючих місце порушень режимів експлуатації екскаваторів, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фібро-генної дії у повітрі робочої зони, виробничої загальної вібрації, виробничого шуму та незручної робочої пози. Дійсно актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.07.2015р. встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] є вібраційна хвороба першого - другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально - периферичної ангіодистонії з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з полірадикулопатією попереково - крижовою Ь4, 81, шийною С5- С7, білатеральна, з вираженими статико - динамічними порушеннями, мязово тонічним синдромом, нейродимтрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деф. артрозу ліктьових суглобів (ПФС першого - другого ст.), деф. артрозу колінних суглобів (Пф першого - другого ст.), стійкий больовий синдром, нейросенсорна приглухуватість другого ст. (з помірним зниженням слуху) . Причина професійного захворювання - перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Вважають, що тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору місця роботи та тривалість цієї роботи. У звязку з цим вважають, що причинно-наслідковий зв'язок існує між професійним захворюванням і діями самого потерпілого, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Отже, виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих і небезпечних умовах не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст. 5-8 ЗУ «Про охорону праці» та ст.153 КЗпП України. Також вважають, що посилання позивача на медичні документи як на підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними, а вислови щодо втрати нормальних життєвих звязків - є його припущенням. Тому просять в позовних вимогах позивача відмовити в повному обсязі. Суд заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторонами не оспорюється той факт, що [PERSON] дійсно з 1978 року працював машиністом екскаватора Першотравневого рудоуправління ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» а.с.4-10. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.07.2015 р. встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] є вібраційна хвороба першого - другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально - периферичної ангіодистонії з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з полірадикулопатією попереково - крижовою Ь4, 81, шийною С5- С7, білатеральна, з вираженими статико - динамічними порушеннями, мязово тонічним синдромом, нейродимтрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деф. артрозу ліктьових суглобів (ПФС першого - другого ст.), деф. артрозу колінних суглобів (Пф першого - другого ст.), стійкий больовий синдром, нейросенсорна приглухуватість другого ст. (з помірним зниженням слуху) а.с.11-14. За висновком МСЕК від 10.09.2015 року, з 31.08.2015 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності а.с.19. Актом розслідування хронічного професійного захворювання (форма П-4) від 15.07.2015р. встановлена причина профзахворювання (п.14-16). Зазначеним актом розслідування вказані обставини, за яких виникло професійне захворювання: це умови праці, що характеризуються перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу а.с.11-14. Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, повязаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч.1-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є \~ підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди \~за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду. \~ Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці», акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 липня 2015р. (а.с.14-16), виписок МСЕК а.с.19, виписок із історії хвороби [PERSON] - суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 55% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства Північний гірничозбагачувальний комбінат» на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 30 000 грн. та судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial