Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Шепетівський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 25 березня 2013 року близько 15 год., [PERSON], на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли між ним та [PERSON], умисно завдав останній декілька ударів по різних частинах тіла. Від нанесених ударів [PERSON] отримала такі тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоров'я, до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що викликає тривалий розлад здоров'я, та тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. У зв'язку із заподіянням тілесних ушкоджень [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ з 27 березня 2013 року по 17 квітня 2013 року. Медичним закладом на лікування [PERSON] витрачено 5 304грн. 92коп. Зазначені кошти прокурор просив стягнути із [PERSON] В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 5304 грн. 92 коп. в рахунок відшкодування витрат лікарні на лікування потерпілого. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] не заперечував щодо задоволення позову. Представник Шепетівської центральної районної лікарні Пивовар І.Н. підтримав позовні вимоги прокурора, підтвердив обставини, що викладені у позові та просив його задовольнити. Представники управління фінансів Шепетівської районної державної адміністрації та Шепетівської районної ради в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов прокурора підтримують. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Згідно зі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладанням на нього обов'язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання. Ухвалою колегії Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 10 січня 2014 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2013 року щодо [PERSON] залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника [PERSON] - без задоволення. Згідно вироку суду, 25 березня 2013 року близько 15 год., [PERSON], перебував поблизу свого будинку, який розташований по [ADDRESS], де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ним та [PERSON] виник словесний конфлікт, під час якого [PERSON], тримаючи дерев'яну палицю у правій руці умисно замахнувся на [PERSON], у результаті чого остання, ухиляючись від удару впала на землю, після чого [PERSON], підійшовши до неї, наніс їй близько 3-4 ударів ногою по лівій частині голови, а також 5-6 ударів по різних частинах тіла. Після того як [PERSON] підвелась із землі, [PERSON] наніс їй близько 2-3 ударів по голові дерев'яною палицею. Надалі, [PERSON] захищаючись від нанесених ударів, прикрила лівою рукою голову, внаслідок чого отримала удар від [PERSON] дерев'яною палицею по третьому пальцю лівої кисті. Від нанесених ударів [PERSON] отримала такі тілесні ушкодження: шість саден на поверхні лоба, два садна в лівій вилочно-скроневій ділянці голови, садно на передній поверхні лівої вушної раковини, синець у лівій завушній ділянці, синець на поверхні лівої щоки, синець у лівій надбрівній ділянці, струс головного мозку, крововилив у задній ріг правого бокового шлуночка мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №179 від 20.05.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоров'я; перелом нігтьової фаланги третього пальця лівої кисті, який згідно висновку судово-медичної експертизи №179 від 20.05.2013 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що викликає тривалий розлад здоров'я; синець на задній поверхні лівого передпліччя, синець на зовнішній поверхні лівої гомілки, три синці на зовнішній поверхні лівого стегна, синець на поверхні правого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи №179 від 20.05.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. З аналізу ч.4 ст.61 ЦПК України вбачається, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до розрахунків Шепетівської ЦРЛ вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні в березні 2013 року 4 ліжко-дня і затрати на лікарні склали 1 017грн. 56коп., в квітні 2013 року 16 ліжко-днів і затрати на лікарні склали 4287грн. 36коп., а всього лікарня понесла затрат на лікування хворої на загальну суму 5 304грн. 92коп. Згідно ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України за №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Статуту Шепетівської центральної районної лікарні, медичний заклад є лікувально-профілактичним закладом, заснованим на спільній власності територіальної громади Шепетівського району. Згідно п.3 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з районних бюджетів належать видатки на охорону здоров'я, а саме: первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). Таким чином, [PERSON]. повинен відшкодувати витрати понесені лікувальним закладом на лікування [PERSON] та сплатити кошти районного бюджету, з якого фінансується Шепетівська ЦРЛ. Оскільки позов підлягає задоволенню, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243грн. 60коп.

Outcome: approved