Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди за слова про його, [PERSON], нібито співпрацю зі спецслужбами комуністичного режиму, що не відповідають дійсності і ганьблять його честь і гідність із стягненням судових витрат. В ході судового розгляду справи відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди за розповсюдження спотвореної інформації, що призвело до виключення з членів Спілки політв'язнів України, зганьбило його честь та гідність, а також зобов'язання вибачитися перед ним за розповсюджену неправдиву інформацію відносно нього та батьків, - незаконне виключення із членів Спілки політичних в'язнів України та відшкодування судових витрат. Під час судового процесу як позивач за первинним позовом, так і позивач за зустрічним позовом позовні вимоги неодноразово змінювали та уточнювали, остаточно визначившись: позивач [PERSON] в судовому засіданні від 30 квітня 2014 року (ас.113- 134), а позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні від 07 липня 2014 року. Згідно уточнених позовних вимог позивач [PERSON] просить визнати інформацію, виголошену [PERSON] 13 липня 2013 року в приміщенні Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на звітно - виборній конференції Львівської обласної спілки політичних в'язнів України "…У мене є архівний документ, який підтверджує про співпрацю [PERSON] із спецслужбами комуністичного режиму. Якщо цікаво, я його зачитаю…", неправдивою. Визнати інформацію , виголошену [PERSON] "…У мене є архівний документ, який підтверджує про співпрацю [PERSON] із спецслужбами комуністичного режиму. Якщо цікаво, я його зачитаю…", недійсною. Стягнути з [PERSON] на його, позивача, користь моральну шкоду в розмірі 50 тисяч грн., оскільки виголошена [PERSON] вказана вище інформація є неправдивою, не відповідає дійсності, ганьбить його честь і гідність, а також завдала фізичних страждань. Стягнути з відповідача судові витрати понесені ним з розгляду даної справи в розмірі 500 грн. Згідно уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] просить відмовити [PERSON] у позовній заяві за безпідставністю. Визнати інформацію наведену [PERSON] у листі від 21 жовтня 2013 року № 54 недостовірною, неправдивою і такою, що ображає його і його батьків - політв'язнів, честь і гідність та принижує його, як депутата Львівської обласної ради, як громадського діяча, як почесного голову Франківського осередку Спілки, ділову репутацію, а дії [PERSON], протиправними. Стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 50 тисяч грн. В судовому засіданні позивач за первинним позовом [PERSON] та його представник [PERSON], кожен окремо, уточнені позовні вимоги підтримали та додатково пояснили, що слова проголошені відповідачем на конференції Спілки політичних в'язнів, про наявність в нього архівного документу несуть обурливий та принизливий характер , тим самим завдаючи йому, [PERSON], моральної шкоди та душевних страждань , не відповідають дійсності, а тому підлягають спростуванню. Вважають, що у [PERSON] не було архівного документу. Той документ на який він покликався не може бути в розумінні архівного, оскільки такі мають відповідну форму. На їх думку [PERSON] ввів усіх в оману про наявність архівного документу. Дії [PERSON] вважають такими, що спрямовані на підрив його, [PERSON], честі і гідності з метою зайняти місце голови осередку. Крім того такі дії [PERSON], на думку позивача та його захисника, є помстою того, що він, позивач, не повідомив [PERSON] про наявність спадкового майна в Австралії. Такими своїми діями [PERSON] завдав [PERSON] моральних страждань, погіршився його стан здоровя, а відтак відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду, яку вони оцінюють в 50 тисяч гривень. Просять уточнені позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог, то у задоволенні таких просять відмовити за безпідставністю. У підтвердження такої позиції подали до суду письмові заперечення , відповідно до яких, вважають зустрічний позов необґрунтованим та безпідставним, оскільки лист, що написаний ним, [PERSON], 21 жовтня 2013 року і був надісланий голові Франківського районного осередку ЛОО СПВУ [PERSON], ґрунтувався виключно на офіційних документах, ознайомившись з якими, він, [PERSON], для себе зробив оціночне судження про те, що батько [PERSON] не може бути його біологічним батьком, і він, як голова спілки був зобов'язаний ознайомити із цими матеріалами голову районного осередку. Вважає, що факти , викладені в зустрічному позові є надуманими, і такими , що не відповідають дійсності, тому просить відмовити в задоволені зустрічного позову. В судовому засіданні [PERSON] також підтвердив та пояснив, що лист № 54 від 21 жовтня 2013 року на імя голови Франківського районного осередку ЛОО СПВУ [PERSON], разом з додатками, готувався та скеровувався саме ним, [PERSON]. Як під час написання вказаного листа, так і на даний час, вважає, що викладена ним у листі інформація відносно [PERSON] та його батьків є достовірною, оскільки підтверджується документами долученими до листа. Разом з тим, зауважив, що не може стверджувати цього категорично, оскільки в нього в наявності не було висновків аналізу ДНК. Представник позивача за первинним позовом - [PERSON], в судовому засіданні зазначені пояснення останнього підтримав та доповнив, що [PERSON] негативно ставиться до нього та його довірителя. Був випадок на «Личаківському» цвинтарі, коли [PERSON] застосував до нього - [PERSON] та його довірителя - [PERSON] насильство, погрожував розправою та вбивством. Вважає дії [PERSON] такими, що ганблять честь і гідність [PERSON] Просить відмовити у зустрічному позові. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, подав до суду письмові заперечення , відповідно до яких, жодних намірів завдати шкоди особистим немайновим правам позивача [PERSON] у нього не було. Інформація, що була надана ним на зборах є лише інформацією про наявність в нього документа, який свідчить про дії [PERSON] При цьому у нього дійсно був документ у вигляді листа за за підписом [PERSON], яки адресував його голові проводу Конгресу п. Славі Стецько. Щодо його вислову про те, що даний документ є архівним і свідчить про причетність горового до комуністичного режиму, то є його аналізом документів, що були в нього на руках та історичних подій. Таке судження виникло в нього, оскільки [PERSON] в свій час був заступником секретаря партійного бюро з ідеологічних питань, секретарем партійного бюро, на заводі «Кінескоп», а за вчинення кримінального злочину його було виключено з лав КПРС. Саме це він хотів озвучити на конференції 13 липня 2013 року, і що підтверджувалось архівними документами, проте завершити виступ позивач [PERSON] та його прибічники на конференції не надали, але і не спростували оголошених ним припущень. Вважає, що в [PERSON] немає жодного документу, який би свідчив про його відношення до політв'язнів чи репресованих, і відповідно він не є реабілітованим. Твердження [PERSON] та його представника про наявність фонограми , яка опублікована в виданні "Нескорені" [NUMBER] за [INFO], не заперечує, однак , вважає зміст неправдивою, оскільки в опублікованому тексті фонограми , чітко прослідковуються сліди монтажу, оскільки інформація про те, що [PERSON] працював парторгом на режимному підприємстві СКБ ВО "Кінескоп", що він не політв'язень і не репресований випущені. Звертає увагу суду, що під час його виступу на загальних зборах спілки 13 липня 2013 року від позивача не поступило жодних заперечень чи зауважень на його виступ. Вважає, що негативні відомості про позивача, висловлені ним на конференції є лише критичною оцінкою даних про його діяльність і не є підставою для задоволення позову. Зустрічний позов до [PERSON] підтримав в повному обсязі, пояснення дав аналогічні викладеним в ньому та додатково пояснив, що домислами [PERSON] принижено його честь та гідність, спотворено пам'ять його покійних батьків. Звернув увагу суду, що такі його дії мали місце неодноразово. Наслідком цього, було його виключення [PERSON], як головою осередку, з членів СПВУ, при цьому за його відсутності. У подальшому коли члени осередку розібралися то його було поновлено, а саме 26 лютого 2014 року. У той же час, [PERSON] за рішенням членів осередку був усунутий із займаної посади - голови Франківського районного осередку СПВУ, на основі перевірки відомостей оголошених ним 13 липня 2013 року. [PERSON] не був репресованим та політв'язнем. Просить визнати інформацію наведену [PERSON] у листі від 21 жовтня 2013 року № 54 недостовірною, неправдивою і такою, що ображає його і його батьків - політв'язнів, честь і гідність та принижує його, як депутата Львівської обласної ради, як громадського діяча, як почесного голову Франківського осередку Спілки, ділову репутацію, а дії [PERSON], протиправними. Стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 50 тисяч грн. . В задоволенні уточненого первинного позову, просить відмовити за безпідставністю . Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні уточнених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] слід відмовити за безпідставністю таких, а уточнені зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] слід задоволити частково. Так, судом встановлено, що між сторонами існували неприязні відносини, ще до звернення в суд з розглядуваними позовними вимогами один до одного. Проте, такі відносини і претензії сторін виходять за межі уточнених позовних вимог, а відтак всі докази у підтвердження цих відносин, судом до уваги не беруться і не розглядаються. У той же час, предметом позову за заявою [PERSON], суд визначає, вимоги , які стосуються встановлення порушення честі і гідність та завдання моральної шкоди на які покликається позивач [PERSON], що як на його думку, завдані інформацією, виголошеною [PERSON] 13 липня 2013 року в приміщенні Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на звітно - виборній конференції Львівської обласної спілки політичних в'язнів України, а саме: "…У мене є архівний документ, який підтверджує про співпрацю [PERSON] із спецслужбами комуністичного режиму. Якщо цікаво, я його зачитаю…" Предметом уточненого зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], суд визнає наявність чи відсутність образи його, [PERSON] і його батьків - політв'язнів, честі і гідності та приниження його, [PERSON], як депутата Львівської обласної ради, громадського діяча, почесного голову Франківського осередку СПВУ , ділової репутації, що , як на його, [PERSON], думку викликані протиправними діями [PERSON] інформацією наведеною [PERSON] у листі від 21 жовтня 2013 року № 54 та настання чи відсутність, у зв'язку з цим, наслідків для моральних страждань. Судом встановлено і сторонами не заперечується, що 13 липня 2013 року в приміщенні Франківської районної адміністрації Львівської міської ради відбулася звітно - виборна конференція Львівської обласної спілки політичних в'язнів України. На даній конференції були присутніми позивач за первинним позовом - [PERSON] та відповідач [PERSON] Останнім не заперечується, що на конференції ним було виголошено: "…У мене є архівний документ, який підтверджує про співпрацю [PERSON] із спецслужбами комуністичного режиму. Якщо цікаво, я його зачитаю…" Даний факт також підтверджується звукозаписом, що прослухано в судовому засіданні за участю сторін та показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які повідомили суду, що не були присутні на вказаній конференції, однак весь колектив сприйняв висловлювання [PERSON] , як достовірну інформацію в обґрунтування якої , в нього є підтверджуючі документи. Обставини виступу [PERSON] на конференції 13 липня 2013 року підтверджуються також показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили негативні стосунки між сторонами до конференції та те, що вони, свідки, і позивач з відповідачем були присутні 13 липня 2013 року в приміщенні Франківської районної адміністрації Львівської міської ради де відбувалася звітно - виборна конференція Львівської обласної спілки політичних в'язнів України. Кожен з свідків підтвердив, що серед інших, на трибуні виступав [PERSON] який оголосив, що в нього є архівний документ, що підтверджує співпрацю [PERSON] з комуністичним режимом. В руках у нього дійсно були документи, на які він начебто посилався. Членами спілки ця інформація була сприйнята, як достовірна, однак сам документ оголосити [PERSON] [PERSON], разом із головуючим на конференції, не дали. Вказані свідки також підтвердили, що їм усім відомо зміст листа , і що мова йшла про лист Лемика, який вже був відомий членам спілки ще до виступу [PERSON] Факт перебування [PERSON] членом комуністичної партії та секретарем партійного бюро на заводі «Кінескоп» теж всім вже був відомий. Після допиту свідків та дослідження листа ( ас.14), позивач за первинним позовом [PERSON] та його представник в судовому засіданні, наявність такого листа не заперечили, та підтвердили, що саме цей лист мав на увазі [PERSON], однак такий не є архівним документом. Також підтвердили, що зміст даного листа не було оголошено відповідачем [PERSON] на конференції 13 липня 2014 року, а про нього було тільки заявлено. Крім цього, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] висловили своє негативне ставлення до [PERSON] щодо його позовних вимог, стали на захист відповідача [PERSON] та звернули увагу суду, що даний позов виник з причин конфлікту між [PERSON] і [PERSON], що назрів на передодні звітно - виборчої конференції, а також спору, що виник між ними про обов'язковість інформування питань оформлення спадщини, що відкрилася в Австралії. За таких обставин, враховуючи виголошене [PERSON] 13 липня 2013 року в приміщенні Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на звітно - виборній конференції Львівської обласної спілки політичних в'язнів України "…У мене є архівний документ, який підтверджує про співпрацю [PERSON] із спецслужбами комуністичного режиму. Якщо цікаво, я його зачитаю…", суд приходить до висновку, що озвучене [PERSON], не є інформацією, яка містить образу для [PERSON], оскільки перший покликався тільки на наявність у нього листа, якого не оголосив та не висловив своєї думки у підтвердження його змісту. Схиляючись до даного висновку, суд приймає до уваги пояснення свідків та самого [PERSON], який підтвердив наявність такого листа, а також те, що ні [PERSON], ні його представником не надано жодного доказу про те, що виголошене [PERSON], заподіяло йому моральних страждань та спричинило моральну шкоду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що висловлювання відповідача за первинним позовом [PERSON] ґрунтувались на достовірних даних- фактичну наявність у нього листа, та не принизили гідність, честь і ділову репутацію позивача [PERSON] , відтак на [PERSON] не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Суд відхиляє твердження [PERSON] та його представника про те, що [PERSON] проголошена недостовірна інформація про наявність у нього архівного документу, оскільки це не було предметом спору у даній справі, не досліджувалося, з підстав відсутності позовних вимог у цій частині, а тому такі твердження, суд визнає припущеннями, що в силу вимог ст.. 60 ЦПК України не можуть братися судом до уваги. З урахуванням встановлених судом фактів, суд приходить до висновку, що в задоволенні первинного позову з подальшими уточненнями, слід відмовити за безпідставністю такого. Щодо обставин, на яких ґрунтується зустрічний позов, то судом встановлено, що 21 жовтня 2013 року [PERSON], будучи головою спілки політичних в'язнів направив листа № 54 голові Франківського осередку ЛОО СПВУ п. [PERSON] , в якому вказав, що батьки позивача [PERSON] були засуджені та перебували в місцях позбавлення волі в різних таборах і не мали змоги мати між собою особистих контактів, що ставить під сумнів батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON]. Як висновок, ним пропонувалось внести виправлення в статтю, що була опублікована в газеті "Нескорені", де вказувалось , що [PERSON] народився в сім"ї політичних в'язнів, і що він народився від ув'язненої матері (а.с. 63-65). Написання такого листа, та його змісту [PERSON] не заперечується та визнається, а навпаки визнається. Проте на його, [PERSON], думку, він жодним чином не стверджував даних фактів, а зробив лише оціночне судження за наявними в нього документами. Як [PERSON], так і його представник позовних вимог [PERSON] не визнали та заперечили будь які наслідки викладеної в листі інформації. Разом з тим, судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] виданого 26.12.1956 року, його батьками значаться: "[PERSON]" та «[PERSON]», про , що 05 квітня 1950 року зроблено актовий запис № 560. Дане свідоцтво є встановленого взірця, не скасоване, а тому не викликає в суду будь - яких сумнівів і визнається належним документом, що підтверджує фактичні дані про народження [PERSON] та його батьків. Відтак викладені [PERSON] в листі № 54 його припущення з покликанням на документальне підтвердження, суд визнає недостовірною інформацією, яка суперечить встановленим судом фактам. Покликання відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та його представника на те, що він, [PERSON], висловив лише своє оціночне судження , надав оцінку документам про те, що батьки [PERSON] перебували в місцях позбавлення волі в різних таборах , та фактично не могли народити дитину, суд вважає безпідставними, оскільки в листі чітко поставлено під сумнів факт народження [PERSON] саме від батьків, які зазначені у свідоцтві про народження. На підставі наведеного, суд вважає встановленим, що вказаний вище факт є образою честі і гідності [PERSON] та ганьбить честь покійних батьків останнього. Суд визнає, що інформація наведена [PERSON] у листі від 21 жовтня 2013 року № 54 в частині батьків [PERSON], та сумніву про його народження, є недостовірною і неправдивою. Дана інформація завдала [PERSON] моральних страждань та принижень, у тому числі й на 65 році життя доводити перед судом, що він народився від тих батьків, що значаться у свідоцтві про народження. Такі дії [PERSON] завдали [PERSON] моральної шкоди, разом з тим, на думку суду, її розмір значно завищений позивачем, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Що стосується позовних вимог про зобов'язання [PERSON] вибачитися перед ним, [PERSON], то в задоволенні таких слід відмовити, оскільки «вибачення», як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено статтями 16 та 277 ЦК України Статтею 28 Конституції України, проголошено право кожного на повагу до його гідності. Згідно із статтею 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Честь і гідність, відповідно до ч.1 ст.270 ЦК України, відносяться до особистих немайнових прав фізичної особи. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя (ст.271 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Право на недоторканість гідності і честі полягає в забороні здійснювати жодні дії, що порушують зазначені особисті немайнові права. Згідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Як зазначено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. №5). Згідно до роз'яснень, даних в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача, вина. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в який грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначити залежно від характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням аналізу наданих доказів, суд вважає, що висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] є приниженням честі та гідності яке сталося внаслідок слів образливого характеру та заподіяло [PERSON] моральних страждань. Однак суд вважає, що грошова компенсація моральних страждань,[PERSON] яка заявлена позивачем в розмірі 50 тис. грн. не буде відповідати принципам розумності та справедливості. Суд вважає, що достатньою компенсацією в даному випадку буде сума в розмірі 2 тисяч грн., яку слід стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved