Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він із відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини спільне життя позивача з відповідачем змінилось, мівж ними почались сварки, зникло взаєморозуміння, виявились різні погляди на відносини в сім`ї та виховання дитини, у зв`язку з чим з кінця травня 2019 року шлюбні відносини між ними фактично були припинені, а в подальшому, згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04.02.2020 їхній шлюб було розірвано. При цьому 03.02.2020 позивач та відповідач уклали між собою договір про сплату аліментів на дитину, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волохою В.Л. за реєстровим №85, за яким позивач зобов`язався сплачувати відповідачу аліменти на дитину у добровільному порядку у твердій грошовій сумі від частини власного офіційного доходу не меншу ніж необхідно для повного покриття витрат на достойні умови життя, фізичний, інтелектуальний та емоційний розвиток дитини, а також харчування, навчання, лікування та відпочинок, але в будь-якому випадку не менше ніж 2 500,00 доларів США в гривнях в еквіваленті офіційного курсу долара США на момент оплати щомісячно. Позивач стверджує, що на момент укладення вказаного договору його матеріальне становище дозволяло сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки він мав власні заощадження у сумі 50000 доларів США та сподівався на отримання у найближчий час достойної заробітної плати. Однак у 2020 році його матеріальне становище значно погіршилось, зв`язку з надмірним розміром аліментів та недостатністю доходів ним для сплати аліментів були витрачені не тільки всі власні заощадження, а й вимушено запозичені. Так, з 23.02.2020 позивач працює на посаді директора ТОВ «АДАМ КОРП» (ідентифікаційний код юридичної особи 42706311), основною діяльністю якого є дослідження й експериментальні розробки у сфері біотехнологій. На даний час залучених грошей для забезпечення діяльності товариства вистачає лише для проведення досліджень і розробки платформи виготовлення кісток і органів для можливого використання у відновлювальній хірургії, тобто товариство зараз розробляє продукцію, яка згодом, за отримання відповідних дозволів регулятора, може бути виставлена для продажу. Розмір заробітної плати позивача, яка була єдиним доходом, за 2020 рік склав 11875 грн., що підтверджується відповідною податковою декларацією про майновий стан і доходи. З квітня 2021 року розмір його заробітної плати складає 6050 грн. на місяць. 02.05.2021 йому було виплачено заборгованість із заробітної плати за 2020 рік в сумі 18 903,09 грн. та за лютий-квітень 2021 року - в сумі 7 783,80 грн. Крім того, позивач вказує, що на даний час він не має у власності чи володінні будь-якого рухомого чи нерухомого майна. Так, на праві власності йому належить частка у статутному капіталі ТОВ Товариства «Київфарм» (ідентифікаційний код юридичної особи 30270526) в розмірі 90%, проте через збитковість діяльності та наявність судових спорів з органами ДФС України дивіденди два роки поспіль йому не виплачуються, з метою продажу вказаних корпоративних прав з початку поточного року він безуспішно шукає покупця. Задля отримання додаткового доходу ним було прийнято рішення про продаж належної йому частки в розмірі 9% у статутному капіталі ТОВ «Асторія-Фарм» (ідентифікаційний код юридичної особи 38833236), однак 09.04.2021 ним було укладено відповідний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі, за яким позивач отримав 22 500,00 грн. Позивач також вказує на те, що крім сплати суми аліментів згідно договору та періодичної купівлі одягу для сина, він за вимогою відповідача несе супутні витрати. Зокрема, в серпні 2020 року ним були надані грошові кошти в сумі 50 00 грн. для оплати відпочинку відповідача разом з сином у Туреччині. З липня 2019 року дитина відвідує дошкільний заклад «Дитячий центр «Фребель», щомісячна плата за що складає 18 200 гр. Крім того, дитину доглядає няня, послуги якої коштують 500-600 доларів США на місяць. Зважаючи на суттєве погіршення матеріального становища, з січня 2021 року він пропонує відповідачу перевести дитину до іншого дошкільного закладу з аналогічними умовами, але з меншою ціною і визначитись з необхідністю послуг няні, оскільки дитина відвідує садок, однак, незважаючи на його право також брати участь у виборі навчального закладу, який відвідує дитина, та передбачений пунктом 5.4. договору порядок вирішення питання переведення дитини до іншого навчального закладу, всі його пропозиції були категорично відхилені відповідачем. У зв`язку з наведеним, вказуючи на суттєве погіршення свого матеріального становища, позивач просив суд змінити розмір аліментів, встановлений договором про сплату аліментів від 03.02.2020, та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання їхнього сина у розмірі 12 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від дати набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 20.09.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 19.11.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, позивач зазначила, що до підписання договору про сплату аліментів його зміст був запропонований позивачем ще 25.12.2019, про що є електронна переписка між сторонами та їхніми представниками. Крім того, сам позивач був ініціатором укладення такого договору та перша запропонована ним сума аліментів складала 4000 доларів США. Проте, прийшовши до нотаріуса, відповідач дізналась з проекту договору, що сума аліментів була зменшена до 2500 доларів США на місяць. Суму такого зменшення позивач не пояснив, але відповідач погодилась, підписавши вищевказаний договір на набагато гірших умовах для відповідача порівняно з тими, які з початку були добровільно запропоновані позивачем. Позивач свідомо замовчує, що має дохід в ТОВ «Зірка фармацевтики», а також те, що він працює в американських компаніях, одна з яких (КОМПАНИЯ АДВАНСЕД ДЕВЕЛОПМЕНТ ОФ ЗДДИТИВ МАНУФЕКЧЕРИНГ) є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «АДАМ КОРП», де позивач є директором, крім того, у власності позивача знаходився автомобіль марки Audi Q7. Також відповідачу стало відомо, що позивач обіймає посаду старшого наукового співробітника незалежної неприбуткової військово-аналітичної організації «The Potomac Foundation» (США), де займається проектами реформування оборонно-промислового комплексу України, а також обіймає посаду головного виконавчого директора американської компанії АДВАНСЕД ДЕВЕЛОПМЕНТ ОФ ЗДДИТИВ МАНУФЕКЧЕРИНГ, яка є засновником українського товариства з обмеженою відповідальністю «АДАМ КОРП», де позивач являється директором. В цій американській компанії позивач отримує дохід, про що замовчує в своїй позовній заяві. З осені 2020 року позивач постійно проживає на території США зі своєю дружиною, громадянкою США, [PERSON] , яка працює на посаді головного операційного директора в компанії позивача (АДВАНСЕД ДЕВЕЛОПМЕНТ ОФ ЗДДИТИВ МАНУФЕКЧЕРИНГ) та позивач виплачує їй заробітну плату в розмірі 17 000 доларів США на місяць. Відповідач також заперечила доводи позивача щодо вчинення нею перешкоди у його побаченнях з дитиною, а також вказує на те, що при виборі дитячого закладу для їхньої дитини позивач приймав у цьому участь та не був проти обраного закладу. Крім того, відповідач посилається на те, що позивач жодного разу офіційно не звертався до неї щодо зменшення суми сплати аліментів, не пропонував інші умови, не пропонував укласти альтернативний договір. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.02.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волохою В.Л. за реєстровим №85, за яким, зокрема, позивач зобов`язався сплачувати відповідачу аліменти на їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.6.1. договору позивач зобов`язався сплачувати аліменти у добровільному порядку у твердій грошовій сумі від частини власного офіційного доходу не меншу ніж необхідно для повного покриття витрат на достойні умови життя, фізичний, інтелектуальний та емоційний розвиток дитини, а також харчування, навчання, лікування та відпочинок, але в будь-якому випадку не менше ніж 2 500,00 доларів США в гривнях в еквіваленті офіційного курсу долара США на момент оплати щомісячно. Виплата аліментів може здійснюватися як шляхом безготівкового перерахування вказаних коштів на рахунок матері, так і готівкою. Аліменти сплачуватимуться за період із моменту укладення цього договору та нотаріально посвідченого сторонами,і до досягнення дитиною 18 років. Пунктом 6.2. договору сторони узгодили, що аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 10 числа кожного поточного місяця за наступний місяць у порядку, передбаченому п.6.1. цього договору. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що після укладення договору про сплату аліментів на дитину від 03.02.2020 його матеріальне становище значно змінилося. Судом приймаються до уваги такі його доводи, оскільки вони підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, податковою декларацією про майновий стан і доходи позивача за 2020 рік, довідкою ТОВ «АДАМ КОРП» №1-06/21 від 10.06.2021 про дохід позивача за період з 23.02.2020 по 31.05.2021, який склав 42 594,32 грн. Крім того, із наявних в матеріалах справи довідок ТОВ «Київфарм» №84 від 25.05.2021 та №26 від 23.03.2021 вбачається, що позивач є учасником вказаного товариства та його частка в статутному фонді складає 90%. За січень-грудень 2019 року та січень-грудень 2020 року йому були нараховані дивіденди у розмірі 600 000 грн. та 360 000 грн. відповідно, однак такі дивіденди не виплачувались. Із урахуванням наведеного, суд вважає доведеними твердження позивача, наведені ним в обґрунтування позову. При цьому, відповідач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження її заперечень щодо позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом також враховується позиція Верховного Суду, наведена у постанові від 25.09.2019 у справі № 755/14148/18, згідно з якою факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даними рішеннями суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст.191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, а також враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, встановлених договором про сплату аліментів на дитину, укладеним між сторонами 03.02.2020, та вважає вірним в подальшому стягувати з відповідача аліменти на користь відповідача на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 27000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial