Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

10 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до відповідачів про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 06 жовтня 2017 року неповнолітнім [PERSON] , батьками якого є відповідачі було навмисно заподіяно неповнолітньому [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2018 року малолітнього [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та застосовано примусові заходи ви виді застереження. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень малолітній [PERSON] перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні на що було витрачено кошти в сумі 2 172 грн 94 коп. Крім цього у зв`язку із заподіяними тілесними ушкодженнями [PERSON] переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, був позбавлений можливості відвідувати школу, спілкуватися із друзями, у зв`язку із чим не зміг продовжувати навчання у ліцею та був переведений до іншого навчального закладу. Цими діями було завдано моральну шкоду, розмір якої позивач визначив в сумі 50 000 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовляються, позивач просить його вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема, щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 4 000 грн, в задоволенні решти вимог просив відмовити у зв`язку із їх недоведеністю. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні 06 жовтня 2017 року близько 14 год. [PERSON] , [INFO] , в роздягальні спортзалу в приміщенні середньої загальноосвітньої школи - ліцей «Успіх» в м. Славута по вул.Ярослава Мудрого, 59 на ґрунті неприязних відносин, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком в обличчя [PERSON] , [INFO] , а коли останній впав на підлогу, то [PERSON] наніс ще три удари по тулубу, внаслідок чого неповнолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми легкого ступеня - струс головного мозку, підшкірні гематоми обличчя, синців в ділянці правого та лівого ока, підшкірної гематоми шиї з осадженням її з правої бокової поверхні, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня важкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 03 жовтня 2018 року було встановлено вину [PERSON] у скоєнні суспільно-небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та застосовано до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження. Малолітній [PERSON] з 06 жовтня 2017 року по 13 жовтня 2017 року знаходився на стаціонарному лікування в травматологічному відділенні Славутської ЦРЛ з діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку. Підшкірні гематоми обличчя, що підтверджується повідомленням в лікарні за №1178 від 29.08.2019 року №1178. Ха рахунок хворого було придбано ліки Манніт 2 фл., Na Cl 4 фл, віт. С. 8 ампул, анальгін 4 амп., Дімедрол 4 амп., Но-Шпа 4 амп., Нурофен 1 фл., система 4 шт., шприц 5.0 4шт. В період з 24 жовтня 2017 року по 20 жовтня 2020 року малолітній [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Славутської ЦРЛ з діагнозом наслідки ЧМТ. Згідно листа призначень хворому було призначено препарати Міра, 500 в/м, гальванічна вода з Na Cl, ноофен. З відповіді на адвокатський запит від 20.11.2020 року №2191 [PERSON] проходив амбулаторне лікування у лікаря-невропатолога у зв`язку із черепно-мозковою травмою, йому призначалися препарати Нообут, 25 мг 3 р в день, Магне В-6, 1 т. 3 рази в день, Гідазепам 0,02 №20, Діакарб №20, Аспаркам, №30. ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); В силу ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. На лікування [PERSON] його законним представником було понесено витрати, розмір яких ним було визначено в сумі 2 172 грн 94 коп., однак, суд, зважаючи на те, що частина ліків які були призначені для лікування неповнолітнього, та які вказані у чеках згідно повідомлення лікувального закладу йому не призначалися, а саме Лактовіт Форте , флорисед, вата медична, септил, цефтріаксон, лазікс нео, дицинон, аскорбінова кислота, то за вирахуванням вартості цих ліків, відшкодуванню підлягають кошти в сумі 1 983 грн 20 коп., до яких судом було включно також і витрати на МЗКТ головного мозку на суму 540 грн, які були понесені 06 жовтня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року встановлено вину малолітнього [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та факт заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] , чим заподіяно йому фізичного болю та страждань, суд, вважає, що вимоги позивача в частині наявності підстав для стягнення моральної шкоди є обґрунтованими. Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п.9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд, визначаючи розмір моральної шкоди, оцінює глибину, тривалість душевних страждань, кількість часу та зусиль витрачених для вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права, фізичного болю та страждань, які зазнав малолітній [PERSON] під час вчинення кримінального правопорушення щодо нього, тривалість процесу лікування, тяжкість вимушеність змін життєвих стосунках, тимчасове припинення навчального процесу у зв`язку із лікуванням, зниження активності життя, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, протиправність дій відповідача, наслідки, які настали у зв`язку із вчиненням злочину, а тому, враховуючи вимоги розумності, справедливості, виваженості суд приходить до висновку, що [PERSON] завдано моральної шкоди, яку слід визначити у розмірі 8 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , що в судовому засіданні представником відповідачів не заперечувалося, завдану позивачу майнову та моральну шкоду слід стягнути із них в солідарному порядку. Судові витрати по справі становлять 840 грн 80 коп., однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 9 983 грн 20 коп., що становить 19,13% від ціни позову 52 172 грн 94 коп., відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати в по 80 грн 42 коп. з кожного = 840 грн 80 коп. х 19,13%/100%. Крім цього позивачем понесені витрати на правову допомогу, розмір якої становить 6600 грн, однак позивачем було сплачено кошти згідно квитанції в сумі 6 000 грн, а тому ці витрати слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог, зокрема з розрахунку 19,13%, відповідний розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача становить по 573 грн 90 коп. з кожного =6000 грн х 19,13%/100%/2.

Outcome: partial