Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з уточненим позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню), яка нарахована у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 31.07.2017 року по 29 січня 2021 року, в розмірі 54196,48 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від участі у вихованні дітей, не цікавиться їхніми інтересами, проблемами, їхнім духовним і фізичним розвитком, здоров`ям, матеріально їх не забезпечує. Згідно рішення Городнянського районного суду від 14.04.2017 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання зазначених дітей у розмірі ј частини від всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилась заборгованість з виплати аліментів в сумі 54680,00 грн. За розрахунками сторони позивача за період з 31 січня 2017 року по 29 січня 2021 року утворилась сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки у зв`язку з невиконанням аліментних обов`язків; розмір неустойки, який просить стягнути позивачка, складає 54196,48 грн. Все вище зазначене позивачка розцінює як злісне ухилення від виховання дітей батьком, підтвердження свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Наведені обставини є причиною звернення позивачки до суду. Ухвалою судді від 03 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. 12 лютого 2021 року від позивачки надійшла заява про усунення недоліків з додатками. Ухвалою судді від 26 лютого 2021 року провадження у справі відкрито. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про дату час і місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, неодноразово подавала до суду письмові клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.41,53,69,90) Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином за місцем реєстрації його проживання. За відомостями Городнянської міської ради відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Поштові відправлення з судовими повістками про виклики в судові засідання повернуті до суду з відміткою, що адресат відсутній. (а.с. 34, 39, 40, 50, 62, 68, 89). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування в особі Городнянської міської ради Чернігівської області - у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлялась належним чином. Представник Городнянської міської ради Чернігівської області Яценко Д.В. 30.04.2021 року подав письмове клопотання з проханням розглянути справу без участі представника міської ради (а.с.51-52). В силу ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином вважається неодноразово повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 25.04.2017 року ( а.с. 6-7 ). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Городня Чернігівської області та його батьками зазначені : [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 5). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Городня Чернігівської області та його батьками зазначені : [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 5). Судом встановлено, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2017 року у цивільній справі №732/507/17 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили 25.04.2017 року. (а.с.6-7) Згідно розрахунку заборгованості, який складений державним виконавцем Городнянського ВДВС Московкою Д.Ф. в межах виконавчого провадження АСВП№53918005, по сплаті аліментів за виконавчим листом №732/507/17 з [PERSON] станом на листопад 2020 року заборгованість становить 54680 грн. (а.с.9-11). Згідно розрахунку пені, поданому стороною позивача, розмір пені складає 54196,48 грн. (а.с.19-21). З копії витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань встановлено, що за фактом ухилення [PERSON] від сплати аліментів за заявою позивачки до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, кримінальне провадження №12020275110000077.(а.с.8). 02.07.2021 року Комунальною установою "Центр надання соціальних послуг" Городнянської міської ради Чернігівської області на виконання ухвали суду від 20.04.2021 року надано висновок № 01-07/210 від 01.07.2021 року, з якого вбачається, що комісією встановлено факт ухилення [PERSON] від участі у вихованні дітей. З дітьми батько не спілкується вже майже два роки, не цікавиться успіхами дітей, їх здоров`ям та потребами, не виконує рішення суду по сплаті аліментів. На засідання комісії [PERSON] не з`явився. Позиції відносно даної справи не висловив. На підставі протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Городнянської міської ради від 15.06.2021 року № 3, члени комісії одноголосно вирішили, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав у судовому порядку відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .( а.с. 85-87 ). Таким чином, докази справи свідчать про те, що відповідач на протязі тривалого часу практично не дотримується приписів ст. 150, 155, 180 СК України, неналежним чином виконує обов`язки по вихованню та утриманню своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , що стало підставою для надання відповідного висновку комісії з питань захисту прав дитини Городнянської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В силу вимог ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З наявним у справі висновком комісії з питань захисту прав дитини Городнянської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав суд не погоджується з огляду на те, що він є недостатньо обґрунтованим саме щодо обраного способу захисту прав дітей - позбавлення батьківських прав їхнього батька. Згідно з ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з абз. 2 п. 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. З огляду на вказане вище суд вважає за необхідне надати відповідачу можливість реалізувати його право на особисте виховання його дітей. Разом з тим, слід попередити відповідача про необхідність вжити активних заходів щодо зміни ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Також суд попереджає відповідача, що у разі неналежного виконання батьківських обов`язків і в подальшому, він буде позбавлений батьківських прав. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є передчасним, тому у задоволенні позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав слід попередньо відмовити. Водночас підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів. Так, відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч.1-3 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2021 року у справі № 636/3546/17 визначено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Дослідивши матеріали справи, зокрема розрахунок заборгованості, виготовлений державним виконавцем, та розрахунок пені, поданий стороною позивача, суд, враховуючи приписи ч.1 ст. 196 СК України, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення неустойки (пені) у розмірі, зазначеному у позовній заяві, який не перевищує 100% заборгованості. Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial