Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

11 грудня 2012 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка за первісним позовом з врахуванням заяви про уточнення вимог від 27.05.2014 року просить: розділити між сторонами спільне майно подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право особистої власності та виділити йому в натурі наступне майно на загальну суму 87 369,50 грн., а саме: плазмовий телевізор вартістю 4 000 грн., пилосос Kibry вартістю 29 000 грн., човен рибальський ПВХ вартістю 5 100,00 грн., двигун для човна вартістю 8 000,00 грн., визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти в сумі 41 269,50 грн.; визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти в сумі 87 369,50 грн., які стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2007 року по 20.11.2012 року, який було розірвано за рішенням суду. Під час спільного проживання та фактичних шлюбних відносин в період з 09.11.2007 року по 18.09.2011 року, сторонами було придбано наступне майно: плазмовий телевізор вартістю 4 000 грн. (залишився у відповідача), пилосос Kibry вартістю 29 000 грн. (виплачувався у розстрочку протягом декількох місяців за спільні кошти та залишився у відповідача), човен рибальський ПВХ вартістю 5 100,00 грн. (залишився у відповідача), двигун для човна вартістю 8 000,00 грн. (залишився у відповідача). Крім того, позивач зазначає, що сторонами було накопичено грошові кошти в сумі 16 100,00 доларів США, які знаходилися на рахунку в Банку «Фінанси та Кредит» та використані відповідачем. Відступити від позиції рівності часток сторін позивачка просить за тих обставин, що відповідач, як батько дитини не бере участі в її утриманні, а дитина постійно проживає з позивачкою, яка її повністю утримує. В свою чергу [PERSON] не погоджуючись з заявленим позовом, звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.02.2014 року просить: розділити між сторонами сумісно набуте майно наступним чином: визнати за [PERSON] право особистої власності на грошові кошти в розмірі 10 623,15 грн.; визнати за [PERSON] право особистої власності на грошові кошти в розмірі 10 623,15 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь 7 555,00 грн. Зустрічний позов ухвалою суду від 07.10.2013 року було об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Свої зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що за час шлюбу сторонами були накопичені кошти, які знаходились на банківських рахунках, а тому вони повинні бути розділені. В судовому засіданні [PERSON] та її представник первісні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог; зустрічні позовні вимоги вони спочатку визнавали (журнал судового засідання від 15.04.2014 року), але в судовому засіданні, що відбулось 27.05.2014 року представник [PERSON] зустрічний позов не визнав та просив відмовити в задоволенні зустрічних вимог. [PERSON] первісний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Також відповідач суду пояснив, що телевізор, човен та двигун для човна сторонами під час шлюбу не купувався, а тому відповідно оскільки майно відсутнє, воно не може бути поділене. Пилосос купувався до шлюбу, а тому не підлягає поділу. Щодо коштів в сумі 16 100 доларів США суду пояснив, що ці кошти були використані на потреби сім?ї. Інші кошти, які були накопичені за час спільного проживання та знаходились на банківських рахунках повинні бути розділені. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позови (первісний та зустрічний) підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09 листопада 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис № 1439. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20 листопада 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Зазначеним рішенням та ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 19.02.2013 року встановлено, що фактично сторони припинили сімейно-шлюбні відносини 18.09.2011 року, а тому ця обставина не встановлюється у відповідності з ч.3 ст.61 ЦПК України. Як вбачається в позовній заяві [PERSON] зазначає, що сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання розпочалось з дня реєстрації шлюбу - 09.11.2007 року. В судовому засіданні не було встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами існували до дня реєстрації шлюбу. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що шлюбні відносини тривали в період з 09.11.2011 року по 18.09.2011 року. Отже, в судовому засіданні встановлено, що фактичні сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання між сторонами існувало в період з 09.11.2007 року по 18.09.2011 року, а тому майно придбане та набуте сторонами у вказаний період є спільним майном подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2007 року між ТОВ «Вандер Систем», що є регіональним представником Компанії «KIRBY» в Україні та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 1922. Відповідно до п.1.1 Договору, Продавець зобов'язується передати Покупцеві у власність Міні-систему «KIRBY» модель G10Е: Sentria, № 2070581922, що в подальшому іменується Товар найменування, кількість, асортимент і комплектація якого вказані в Специфікації, що додається до цього Договору і є його невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти вказаний в Специфікації Товар і сплатити його ціну (вартість) на умовах, визначених в договорі. Як зазначено в п.5.1. Договору, ціна Товару складає 20 400,00 грн. Пунктом 5.2 Договору визначено оплату вартості Товару на наступних умовах: Покупець сплачує представнику Продавця аванс суми у розмірі 1 500,00 грн., залишок від суми у розмірі 18 900,00 грн. Покупець сплачує 15 рівними частками у розмірі 1 260,00 грн. щомісячно до 16 числа кожного місяця, до повного погашення суми боргу в термін до 16 листопада 2008 року. З квитанцій, які містяться в матеріалах справи вбачається, що до реєстрації шлюбу [PERSON] сплатив 1 500,00 грн. - 11.08.2007 року, 14.09.2007 року - 1 250,00 грн., 17.10.2007 року - 1 250,00 грн., а всього 4 000,00 грн. За період з 15.11.2007 року по 17.11.2008 року, тобто після реєстрації шлюбу було сплачено коштів 16 402,00 грн. За час спільного проживання сторін були укладені наступні договори: - 19.05.2010 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] від імені та по дорученню якої діє [PERSON] укладено договір № 1541 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» в національній валюті, відповідно до якого Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок № [NUMBER]/2653.4.03.30436.11 у сумі 10 000,00 грн. на строк з 19.05.2010 року по 24.05.2011 року; - 28.04.2011 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] від імені та по дорученню якої діє [PERSON] укладено договір №992/18-11 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» в іноземній валюті, відповідно до якого Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в доларах США на депозитний рахунок у сумі 121,30 доларів США на строк з 28.04.2011 року по 28.10.2012 року; - 28.12.2010 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено договір № 1-7/170268 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» в іноземній валюті, відповідно до якого Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок у сумі 700,00 євро на строк з 28.12.2010 року по 02.01.2012 року; - 22.04.2011 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено договір № 942/18-11 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» в іноземній валюті, відповідно до якого Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок у сумі 500,00 грн. на строк з 22.04.2011 року по 22.10.2012 року; - 28.04.2011 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено договір №991/18-11 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» в іноземній валюті, відповідно до якого Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в доларах США на депозитний рахунок у сумі 100,00 доларів США на строк з 28.04.2011 року по 28.10.2012 року; - 28.04.2011 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено договір № 990/18-11 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» в іноземній валюті, відповідно до якого Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на депозитний рахунок у сумі 121,30 доларів США на строк з 28.04.2011 року по 28.10.2012 року. Додатковими угодами від 13.05.2011 року та 06.06.2011 року депозитний рахунок був поповнений на 100 доларів США, а загальна сума вкладу становила 221,30 доларів США; - 30.07.2010 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено договір № 2035/370-10 за яким було внесено кошти в розмірі 11 100,00 доларів США та 28.10.2010 року відбулось поповнення вкладу на суму 5 000,00 доларів США. 18.02.2011 року рахунок був закритий, а кошти повернуті вкладнику достроково. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2 ст.61 СК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Стаття 70 СК України визначає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ч.2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3). Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В судовому засіданні [PERSON] не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження купівлі під час шлюбу плазмового телевізора, човна рибальського ПВХ та двигуна для човна та вартості зазначених речей, а тому суд приходить до висновку, що зазначені речі не є спільним майном подружжя та не підлягають поділу. Крім того, кошти за договорами №1541 від 19.05.2010 року в сумі 10 000,00 грн. та 2035/370-10 від 30.07.2010 року зняті та використані на потреби сім?ї за час спільного проживання подружжя. В судовому засідання не надано сторонами належних та допустимих доказів на підтвердження використання зазначених коштів не на потреби сім?ї. По іншим депозитним договорам сторони пояснили, що кошти зняті та використані на особисті потреби кожного (хто є вкладником за договором, тим і були використані кошти), оскільки дія договорів закінчилась після припинення фактичних шлюбних відносин, тобто після 18.09.2011 року, а тому зазначені кошти не підлягають поділу. Отже, спільним майном подружжя є: - Кошти в розмірі 16 402,00 грн., сплачені під час шлюбу за пилосос Kibry; - Кошти за депозитним договором №942/18-11 від 22.04.2011 року в сумі 500,00 грн.; - Кошти за депозитним договором №991/18-11 від 28.04.2011 року в сумі 100,00 доларів США, що в еквіваленті становить 799,00 грн.; - Кошти за депозитним договором №990/18-11 від 28.04.2011 року в сумі 221,30 доларів США, що в еквіваленті становить 1768,19 грн.; - Кошти за депозитним договором №992/18-11 від 28.04.2011 року в сумі 121,30 доларів США, що в еквіваленті становить 969,19 грн.; - Кошти за депозитним договором №1-7/170268 від 28.12.2010 року в сумі 700,00 Євро, що в еквіваленті становить 7 208,60 грн. [PERSON] отримала кошти за депозитним договором №992/18-11 від 28.04.2011 року в сумі 121,30 доларів США, що в еквіваленті становить 969,19 грн. та за депозитним договором №1-7/170268 від 28.12.2010 року в сумі 700,00 Євро, що в еквіваленті становить 7 208,60 грн., а всього на суму 8 177,79 грн.. В той же час [PERSON] отримав кошти за депозитним договором №942/18-11 від 22.04.2011 року в сумі 500,00 грн., за депозитним договором №991/18-11 від 28.04.2011 року в сумі 100,00 доларів США, що в еквіваленті становить 799,00 грн., за депозитним договором №990/18-11 від 28.04.2011 року в сумі 221,30 доларів США, що в еквіваленті становить 1768,19 грн., а всього на суму 3 067,19 грн., а загальна сума коштів за договорами, що є спільним майном подружжя становить 11 244,98 грн., тобто по 5 622,49 грн. кожному, а різниця між отриманими коштами становить 2 555,49 грн. (більше отримала [PERSON].). Щодо позовних вимог про поділ пилососу, то суд вважає, що оскільки на даний час пилосос перебуває в користуванні у [PERSON], а під час шлюбу було сплачено кошти в розмірі 16 402,00 грн., тому за [PERSON] необхідно визнати право особистої власності на пилосос, а [PERSON] підлягає стягненню компенсація в розмірі ? частини від 16 402,00 грн., що становить 8 201,00 грн. Суд не вбачає підстав для відступу від засади рівності часток подружжя на користь [PERSON], оскільки в судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, розмір аліментів, які одержує [PERSON], недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування їх дитини. Крім того, в судовому засіданні позивачка пояснила, що заборгованості за аліментами на даний час немає. А тому суд приходить до висновку про поділ спільного майна подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на міні систему "Кіrby" модель G10E: Sentria, №2070581922; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 5 645 гривень 70 копійок в рахунок компенсації частини спільного майна подружжя (8 201,00 грн. - 2 555,49 грн). У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: partial