Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] в липні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] р. н., доньки [PERSON], [INFO] р. н.. Крім того, позивач просить повернути йому утримані х його доходів аліменти на користь [PERSON] з 01.06.2015 року і до дня постановлення рішення суду. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 0530/4562/2012 від 05.12.2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу). На теперішній час, а саме з червня 2015 року обидві доньки проживають з позивачем і знаходяться на повному утриманні батька. Мати [PERSON], за твердженням позивача, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей . Відповідач відмовляється добровільно припинити стягнення з [PERSON] аліментів, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги, наполягав на їхньому задоволенні, навів аргументи, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] була своєчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, але для участі в судовому засіданні не прибула, про причини своєї неявки не повідомила. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що [PERSON] на теперішній час виїхала для працевлаштування до Російської Федерації і тому не може бути присутньою в судовому засіданні,просила розглядати справу без участі відповідача; наголошувала, що [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов'язки, забезпечує матеріальне утримання дітей. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Краснолиманської міської ради Донецької області Голєв С.І. в судовому засіданні висловив думку щодо можливості задоволення вимог позивача. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області Щербина Ю.М. в судовому засіданні підтвердила факт здійснення державним виконавцем процедури виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] та наголосила на дотримання органом ДВС вимог закону щодо своєчасного, неупередженого та належного виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача,думку представників третіх осіб дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, які зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.180 СК України). Виходячи з наведеного та за змістом ст.181 СК України, у разі ненадання батьками матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або)у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з одним із батьків. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зі змісту рішення Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 0530/4562/2012 від 05.12.2012 року вбачається, що батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON](а.с. 38). Вказаним судовим рішенням стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Отримувачем аліментів було визначено [PERSON], з якою на той час проживали діти і на утриманні у якої вони перебували. На виконання судового рішення 05.12.2012 року видано виконавчий лист (а.с.6),який знаходиться на примусовому виконанні у відділі ДВС Краснолиманського МУЮ Донецької області. Державним виконавцем в межах процедури відкритого виконавчого провадження (ВП № 35712603) відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] в Краснолиманському РВ ДСНС України, СДПЧ-69(а.с.7,8). В судовому засіданні діти позивача [PERSON] та [PERSON], допитаної як свідки, підтвердили, що з червня 2015 року проживають разом із їхнім батьком,перебувають у нього на утриманні, батько займається їхнім вихованням, надає матеріальну допомогу на навчання у Краснолиманському ПТУ № 119; їхня мати [PERSON] востаннє бачилася з дітьми 10.08.2015 року, після цього кудись виїхала за межі м. Красний Лиман, рідко спілкується з дітьми, коштів на їхнє утримання не надає. Факт проживання дітей разом з [PERSON] та перебування у нього на повному утриманні з червня 2015 року також підтвердила свідок [PERSON],яка є сусідкою позивача. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні,повідомили, що [PERSON] на теперішній час виїхала з м. Красний Лиман, її місце знаходження їм невідоме. [PERSON], яка є матір'ю відповідача, повідомила, що [PERSON] з серпня 2015 року виїхала до Російської Федерації для працевлаштування, аліменти із заробітної плати позивача отримує на банківську картку, однак продовжує піклуватись про дітей та надсилає кошти на їхнє утримання поштовим переказом; діти мешкають на теперішній час разом із їхнім батьком [PERSON]. Представник органу опіки і піклування Краснолиманської міської ради Донецької області в судовому засіданні вважав за доцільне припинити сплату аліментів позивачем через істотну зміну життєвих обставин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на сьогодні перестали існувати обставини, які були підставою для стягнення за рішенням від 05.12.2012 року аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] р. н., доньки [PERSON], [INFO] р. н.. Отже, позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає про необхідність припинити стягнення аліментів з позивача, починаючи з 01.07.2015 року, а не на вимогу [PERSON] з 01.06.2015 року,оскільки в червні 2015 року [PERSON],виконуючи батьківські обов'язки, супроводжувала старшу доньку [PERSON] до Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка (м. Київ) для госпіталізації, медичного огляду та лікування захворювання ендокринної системи, понесла транспортні витрати, витрати на лікування та харчування доньки (а.с.15-26) Однак суд відмовляє в частині позовних вимог щодо повернення сплачених [PERSON] аліментів на користь відповідача за період з 01.06.2015 року до дня постановлення рішення суду,оскільки позивачем не надано розрахунку суми аліментів, які,на його думку, мають бути повернені платнику,не надано доказів утримання з його заробітку такої суми; натомість представником відповідача надані до суду 12.08.2015 року,25.08.2015 року,11.09.2015 року про перерахування коштів на користь [PERSON] та [PERSON]( а.с. 52-54), що свідчить про виконання [PERSON] свого обов'язку стосовно утримання дітей. Нормами ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та недоведеність вимог позивача.

Outcome: partial