Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

26.11.2019 року позивач [PERSON] , в особі представника позивача адвоката Сороколет С.І. звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, згідно якої позивачка просить: - визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №293/Б від 15 лютого 1996 року, який був укладений на Одеській товарній біржі, у відповідності до якого [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] нерухоме майно у вигляді 7/50 частин житлового будинку [ADDRESS] та які складаються з: житлового будинку літ. «А»: 2-1-кухня, 2-2-житлова, житловою площею 127,4 кв.м., літ. «Б», «З», «Ж», «Д», «М» - літні кухні, літ. «Е» «И», «Л», «Р» - сараї, літ. «П», «К», «Г» - вбиральні, літ. «В» - підвал, споруди №1-4. - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування право власності на 7/50 частин житлового будинку [ADDRESS] та які складаються з: житлового будинку літ. «А»: 2-1-кухня, 2-2-житлова, житловою площею 127,4 кв.м., літ. «Б», «З», «Ж», «Д», «М» - літні кухні, літ. «Е» «И», «Л», «Р» - сараї, літ. «П», «К», «Г» - вбиральні, літ. «В» - підвал, споруди №1-4. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказала, що 15.02.1996 року, перебуваючи у шлюбі, її чоловік [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] нерухоме майно у вигляді 7/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . Вказані 7/50 часток складаються з: житлового будинку літ. «А»: 2-1-кухня, 2-2-житлова, житловою площею 127,4 кв.м., літ. «Б», «З», «Ж», «Д», «М» - літні кухні, літ. «Е» «И», «Л», «Р» - сараї, літ. «П», «К», «Г» - вбиральні, літ. «В» - підвал, споруди №1-4. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна №293/Б був укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю на [PERSON] . Після укладання вказаного договору на його підставі [PERSON] 21 лютого 1996 року зареєстрував придбане нерухоме майно на своє ім`я в КП «Білгород - Дністровське МБТІ» за реєстраційним номером 26-419, попередній власник виписався з будинку, одночасно з цим [PERSON] отримав від [PERSON] ключі і документи, зареєструвався у ньому та до своєї смерті користувався ним, як власник. 28 вересня 1996 року позивачка [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] . У свою чергу відповідач [PERSON] після отримання від [PERSON] грошових коштів, передачі ключів та документів на квартиру поїхав у невідомому напрямку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] заповіту не склав, тому після смерті чоловіка позивачка звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про визнання права власності за померлим та за спадкоємцем на вказаний житловий будинок. Згідно відповіді державного нотаріуса від 20.12.2019 року за №1963/02-31 про визнання права власності було відмовлено. На підставі зазначеного позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2019 року відкрито провадження по справі № 495/10392/19 [PERSON] , в особі представника позивача адвоката Сороколет Станіслава Івановича до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. У судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причина неявки суду невідома. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Такі умови у справі одночасно існують. Тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані докази, з врахуванням того, що відповідачем визнано позов, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно договору купівлі-продажу № 293/Б від 15.02.1996 р., укладеного на Одеській товарній біржі, [PERSON] продав, а [PERSON] придбав нерухоме майно у вигляді 7/50 частин житлового будинку [ADDRESS] , які складаються з: житлового будинку літ. «А»: 2-1-кухня, 2-2-житлова, житловою площею 127,4 кв.м., літ. «Б», «З», «Ж», «Д», «М» - літні кухні, літ. «Е» «И», «Л», «Р» - сараї, літ. «П», «К», «Г» - вбиральні, літ. «В» - підвал, споруди №1-4. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, покупець [PERSON] передав обумовлену в договорі купівлі-продажу грошову суму, а продавець [PERSON] передав покупцю нерухоме майно у вигляді 7/50 частин житлового будинку, після чого покупець вселився до нього. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 224 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст.ст. 225 і 227 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ст. 47 ЦК УРСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згода щодо істотних умов договору між сторонами була досягнута, в наявності не було передбачених законом обмежень для укладання договору, який не містив протизаконних умов. Продавець [PERSON] цей договір не оспорював, позов про визнання договору недійсним не заявляв. Покупець за цим договором помер, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить нерухоме майно у вигляді 7/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачається, з позовної заяви позивач [PERSON] являється спадкоємицею першої черги. У встановлені законом строки, вона звернулася із відповідною заявою до нотаріуса про отримання спадщини після померлого чоловіка. Однак успадкувати вказане спадкове майно після смерті чоловіка, позивач [PERSON] не має можливості, оскільки, як роз`яснив їй нотаріус, угода укладена її чоловіком [PERSON] є недійсною, так як вона нотаріально не посвідчена. Іншого способу прийняти цю спадщину після смерті чоловіка, окрім як визнання угоди дійсною не існує. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до Білгород-Дністровського районного нотаріального округу приватного нотаріусу із заявою про визнання права власності за померлим та за спадкоємцем на вищевказаний житловий будинок, що залишився після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: partial