Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

31 січня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про зміну способу стягнення аліментів, шляхом збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення пені та заборгованості, який уточнила 29 січня 2020 року. Обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2016 з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання спільної доньки сторін - [PERSON] , [INFO] . Стягуючи аліменти саме у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно суд мотивувався тим, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , а також на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати - [PERSON] , 1951 року народження, яка хворіє та потребує матеріальної допомоги. Позивачу стало відомо, що мати відповідача померла у квітні 2017 року, тому відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), які сплачує відповідач недостатньо для забезпечення нормального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання доньки з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, станом на 01.04.2018, за відповідачем утворилась заборгованість зі сплати аліментів, згідно з розрахунком в розмірі 22 084,62 грн. Позивач вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача і у відповідності до вимог ст. 196 СК України вона має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Так, за підрахунками позивача, пеня за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по грудень 2019 року включно складає 61 337,15 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Також позивач зазначає, що 10.04.2018 року відповідач написав письмове зобов`язання в приміщенні ДВС, про те що він зобов`язується сплатити позивачу аліменти за період з 2016 року по березень 2018 року, а іншу частину заборгованості він сплатить протягом квітня 2018 року. Проте, відповідач, виплативши позивачу лише 15 тис. грн, не виконав письмове зобов`язання перед позивачем у повному обсязі та не сплатив протягом квітня місяця 2019 року залишок суми заборгованості у розмірі 7084,62 грн, тому вказану суму заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача на її користь. 26 червня 2019 року на підставі ухвали суду з метою виконання вимог частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у загальному порядку. 29 січня 2020 року на підставі ухвали суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, її представник, адвокат Качковський С.А. надав заяву, в якій просив здійснити розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримує та наполягає на його задоволенні, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заперечення та відзив до суду не надав, проте, 26.03.2020 надав заву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженим карантином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових пояснень по суті справи не надав. Суд, розглянувши заяву відповідача про відкладення розгляду справи, вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Так, у заяві відповідач просить відкласти розгляд справи у зв`язку з запровадженим карантином. 11 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" через спалах у світі коронавірусу з 12 березня до 3 квітня 2020 року в Україні вводиться карантин. При цьому, відповідно до рішення Ради суддів України від 16.03.2020, на період з 16 березня до 3 квітня судам рекомендовано запровадити ряд заходів, спрямованих на недопущення розповсюдження коронавірусної хвороби, зокрема, за можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, у порядку письмового провадження. Враховуючи викладене, заява відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, внаслідок чого, зі згоди представника позивача, суд вважає за необхідне провести розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.07.2016, було розірвано. Цим же рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнення аліментів розпочато з 10 червня 2016 року (а.с. 12). На підставі вищезазначеного рішення суду 27.07.2016 стягувачу видано виконавчий лист (а.с. 13) та як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2016 (а.с. 14) відкрито виконавче провадження ВП№51831626 з виконання виконавчого листа. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.01.2019, наданим державним виконавцем Центрально-Міського відділу ДВС и. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, наявна заборгованість відповідача зі сплати аліментів у розмірі 11 925,27 грн (а.с. 15-16). Відповідно до повідомлення Центрально-Міського відділу ДВС и. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області №1711 від 08.01.2019, зазначено, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, за період з 10.06.2016 по 20.03.2018 розмір заборгованості склав 23 243,52 грн, а 12.04.2018 на прийомі у державного виконавця, стягувач [PERSON] отримала довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, яка відповідно до перерахунку, станом на 01.04.2018 склала 22 084,62 грн. Згідно із письмовим зобов`язанням від 10.04.2018, відповідач [PERSON] зобов`язується сплатити позивачу аліменти за період з 2016 року по березень 2018 року, а іншу частину заборгованості він сплатить протягом квітня 2018 року. При цьому, з 10.04.2018 по 17.04.2018 відповідач, зобов`язується виплати позивачу 15 тис. грн. (а.с. 20). Статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Згідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню, шляхом зміни способу їх стягнення. Суд вважає, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року № 2402-III, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати доньці та який не призведе до порушення його прав та інтересів. За віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у збільшеному розмірі суду не подав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в цій частині позову, суд приймає до уваги встановлені під час розгляду фактичні обставини справи, розмір позовних вимог, участь кожного з батьків у вихованні та утриманні спільної дитини, а також вищезазначені норми Закону, та з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає за необхідне змінити розмір раніше стягнутих аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, визначивши розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) її батька [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, згідно із розрахунком заборгованості, здійсненим Центрально-Міським відділом Державної виконавчої служби міста Кривого Рогу, який був наданий позивачем разом з уточненим позовом 29 січня 2020 року, станом на 28.01.2020, розмір заборгованості відповідача по аліментам становить 25 182,68 грн. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів ст. 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки, неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до наведеного позивачем розрахунку загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по грудень 2019 року включно, становить 61 337,15 грн. Проте, суд не може погодитися з таким розрахунком, оскільки такий порядок обрахування пені за прострочення сплати аліментів не відповідає порядку наведеному Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам, що є порушенням ч. 1 ст. 196 СК України. Відповідно до вище вказаної формули, розрахунок пені наступний: - сума неустойки (пені) за травень 2018 року: 1615,19 грн (розмір нарахованих аліментів за травень 2018 року х 1% (розмір неустойки (пені), передбачений ч.1 ст.196 СК) х 548 дні (кількість днів прострочення сплати аліментів з 1 червня 2018 року по 31 грудня 2019 року, з урахуванням слати аліментів відповідачем у серпні місяці 2018 року) = 8 851,24 грн, (але не більше 1615,19) грн. - сума неустойки (пені) за червень 2018 року: сума несплачених аліментів 746 грн. х 1% (пені) х 518 дні (з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2019 року, з урахуванням слати аліментів відповідачем у серпні місяці 2018 року) = 3 864,28 грн (але не більше 746,00 грн.); - сума неустойки (пені) за липень 2018 року: сума несплачених аліментів 779,05 грн. х 1% (пені) х 487 дні (з 01 серпня 2018 року по 31 грудня 2019 року, з урахуванням слати аліментів відповідачем у серпні місяці 2018 року) = 3 793, 97 грн (але не більше 779,05 грн.); - сума неустойки (пені) за вересень 2018 року: сума несплачених аліментів 779,05 грн. х 1% (пені) х 457 дні (з 01 жовтня 2018 року по 31 грудня 2019 року) = 3 560,25 грн (але не більше 779,05 грн.); - сума неустойки (пені) за жовтень 2018 року: сума несплачених аліментів 779,05 грн. х 1% (пені) х 426 дні (з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2019 року) = 3 318,75 грн.(але не більше 779,05 грн.); - сума неустойки (пені) за листопад 2018 року: сума несплачених аліментів 779,05 грн. х 1% (пені) х 396 дні (з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року) = 3085,03 грн.(але не більше 779,05 грн); - сума неустойки (пені) за грудень 2018 року: сума несплачених аліментів 813,00 грн. х 1% (пені) х 365 дні (з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 2967,45 грн.(але не більше 813,00 грн); - сума неустойки (пені) за січень 2019 року: сума несплачених аліментів 813,00 грн. х 1% (пені) х 334 дні (з 01 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 2715,42 грн (але не більше 813,00 грн); - сума неустойки (пені) за лютий 2019 року: сума несплачених аліментів 813,00 грн. х 1% (пені) х 306 днів (з 01 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 2 487,78 грн (але не більше 813,00 грн.); - сума неустойки (пені) за березень 2019 року: сума несплачених аліментів 813,00 грн. х 1% (пені) х 275 дні (з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 2 235,75 грн(але не більше 813,00 грн.); - сума неустойки (пені) за квітень 2019 року: сума несплачених аліментів 813,00 грн. х 1% (пені) х 245 дні (з 01 травня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 1991,85 грн (але не більше 813,00 грн.); - сума неустойки (пені) за травень 2019 року: сума несплачених аліментів 813,00 грн. х 1% (пені) х 214 дні (з 01 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 1739,82 грн (але не більше 813,00 грн2087); - сума неустойки (пені) за червень 2019 року: сума несплачених аліментів 2087,00 грн. х 1% (пені) х 184 дні (з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 3 840,08 грн (але не більше 2087,00 грн). - сума неустойки (пені) за липень 2019 року: сума несплачених аліментів 2137,00 грн. х 1% (пені) х 153 дні (з 01 серпня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 3 269,61 грн (але не більше 2137,00 грн). - сума неустойки (пені) за серпень 2019 року: сума несплачених аліментів 2137,00 грн. х 1% (пені) х 122 дні (з 01 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 2 607,14 грн (але не більше 2137,00 грн). - сума неустойки (пені) за вересень 2019 року: сума несплачених аліментів 2137,00 грн. х 1% (пені) х 92 дні (з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 1 966,04 грн. - сума неустойки (пені) за жовтень 2019 року: сума несплачених аліментів 2137,00 грн. х 1% (пені) х 61 день (з 01 листопада 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 1 303,57 грн. - сума неустойки (пені) за листопад 2019 року: сума несплачених аліментів 2137,00 грн. х 1% (пені) х 31 день (з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року) = 662,47 грн. - сума неустойки (пені) за грудень 2019 року: нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею уточненого позову 2137,00 грн. х 1% (пені) х 31 дні (кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць) = 662,47 грн. Таким чином, з урахуванням правової позиції, викладеної в судовому рішенні Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц, пеня за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №214/3343/16-ц від 08.07.2016, за період з травня 2018 року по грудень 2019 року становить 22 092,24 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 22 092,24 грн, що не перевищує загальну суму заборгованості по сплаті аліментів. Разом з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7084,62 грн - залишок суми, яку відповідач зобов`язався сплатити згідно з письмовим зобов`язанням. Вказана сума заборгованості виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем аліментних зобов`язань, присуджених до стягнення відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.07.2016 та входить до сукупного розміру заборгованості по аліментам. Відповідно до вказаного рішення суду видано виконавчий лист та стягнення суми заборгованості по аліментам вже здійснюється Державною виконавчою службою в порядку виконавчого провадження, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, у сумі 768,40 грн. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial