Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Заявниця звернулася в суд із заявою про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом є заявниця та її брат - заінтересована особа [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт від 25.12.1997, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, заповіла заявниці [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з належної їй квартири [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] хворіла і потребувала стороннього догляду, то з 1996 року заявниця, яка зареєстрована за іншою адресою, проживала з матір`ю в квартирі [ADDRESS] , доглядала за нею, а після смерті матері похоронила її, продовжувала проживати в квартирі матері, доглядала за квартирою, оплачувала за житлово-комунальні послуги, робила поточні ремонтні роботи. 24.12.2019 заявниця звернулася до Яремчанської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено з тих підстав, що нею не було представлено письмових доказів про вступ в управління та/або володіння спадковим майном. У квартирі матері зареєстрований також брат заявниці - [PERSON] , однак з 1997 року він працює і постійно проживає за кордоном. На даний час [PERSON] працює в Чехії. Фактично проживає, коли повертається з роботи, в с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області. Заявниця також зазначає, що вона в 1998 році фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном. Між нею та її братом [PERSON] спору щодо спадкового майна немає, на спадкове майно він не претендує. Тому просить її заяву задовольнити. В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Гайтанюк М.М. подану заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ворохтянської селищної ради в судове засідання не з`явився, направив суду заяву, згідно якої не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, просив розглянути дану справу без участі представника селищної ради. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, але направив суду заяву, згідно якої просить задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту прийняття нею спадщини та розглянути справу без його участі. Додатково вказав, що він не претендує на спадкове майно. Зазначив, що його сестра - заявниця [PERSON] дійсно здійснювала догляд за матір`ю, похоронила її, а після смерті прийняла спадщину. Він в квартирі матері тільки зареєстрований, так як з 1997 року проживає та працює в Чеській Республіці. Заслухавши заявника та її представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.09.1998, серія [NUMBER] (а.с.10). З 1996 року заявниця [PERSON] проживала без реєстрації у квартирі [ADDRESS] , що належала на праві власності її матері [PERSON] у зв`язку з тим, що мати заявниці потребувала сторонньої допомоги у зв`язку із станом здоров`я. Фактично заявниця проживала разом з матір`ю у вказаній квартирі з 1996 року по [INFO] (день смерті). Весь цей час вона доглядала за матір`ю, надавала їй допомогу, дбала про стан ї здоров`я, оплачувала лікування і харчування, оплачувала всі комунальні платежі. У період спільного проживання заявниця [PERSON] та її мати [PERSON] вели спільне господарство, придбавали продукти, побутові речі. Після смерті [PERSON] її похованням займалася заявниця, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ворохтянської селищної ради народних депутатів 25.12.1997, зареєстрованого в реєстрі за № 127, [PERSON] заповіла все своє майно заявниці - [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло померлій [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , але їй було відмовлено у зв`язку з тим що спадкоємиця не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини та не представила письмових доказів про вступ нею в управління та/або володіння спадковим майном в той же строк. Рекомендовано звернутися до суду. Оскільки заявниця постійно проживала разом з матір`ю, то вважала, що фактично прийняла спадщину, у зв`язку з чим з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Встановлення факту постійного проживання заявниці разом із її матір`ю необхідно їй для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно. Факт спільного проживання заявниці [PERSON] разом з її матір`ю [PERSON] у період з 1996 року по 30.08.1998 року включно знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними письмовими доказами, зокрема: заповітом від 25.12.1997, посвідченим секретарем виконкому Ворохтянської селищної ради народних депутатів А.О. Арсенич 25.12.1997, зареєстрованим в реєстрі за № 127; свідоцтвом про смерть [PERSON] ; свідоцтвом про народження заявниці; актом обстеження житлово-побутових умов від 18.02.2020, відповідно до якого [PERSON] дійсно проживала у квартирі [ADDRESS] без реєстрації; поясненнями зацікавленої особи [PERSON] , який є братом заявниці та підтвердив факт проживання останньої на день смерті [PERSON] , а також показами свідків [PERSON] та [PERSON] , у судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON] , яка є родичкою заявниці, свідчила про те, що заявниця постійно проживала як до смерті матері разом із нею, так і після смерті, доглядала матір, похоронила її. Брат [PERSON] з 1998 року не проживає у будинку матері, хоч і зареєстрований там, оскільки живе та працює за кордоном, а свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявниці пояснила, що заявниця доглядала за матір`ю, на день смерті останньої проживала з нею, оплачувала за житлово-комунальні послуги, робила поточні ремонтні роботи. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. Пунктом 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю заявниці та її матері необхідно для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, оскільки факт постійного проживання заявниці до моменту смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved