Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

У червні 2020 року представник Акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвокат Пчолкіна Лілія Вікторівна звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №ML-703/188/2007 від 11.10.2007 року, яка складає 13615, 82 доларів США, з яких: 13262, 46 доларів США - заборгованість по сплаті кредиту, 353, 36 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 29.11.2019 року по 04.05.2020 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.10.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «ОТП БАНК» укладено кредитний договір №ML-703/188/2007. У відповідності до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі 70000,00 дол. США на купівлю нерухомого майна строком до 12.09.2033 р., а позичальник зобов`язався повернути банку суму отриманого кредиту, та оплатити відповідну плату за -користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. Банк виконав зобов`язання, передбачені кредитним договором і надав позичальнику кредитні кошти згідно кредитної заявки. Позичальник порушив строки оплати передбачених кредитним договором платежів, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. 07.05.2020 р. позивачем на адресу відповідача направлено вимогу вих. №73-5-4/837 06.05.2020 р. про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором №ML-703/188/2007 від 11.10.2007, вказана вище вимога банку позичальником у встановлений строк не виконана. Станом на 05.05.2020 року заборгованість за кредитним договором складає 13615,82 дол. США, з яких: 13262,46 доларів США - заборгованість по сплаті кредиту; 353,36 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 29.11.2019 р. по 04.05.2020 р. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.10.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «ОТП БАНК» укладено кредитний договір №ML-703/188/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 70000,00 дол. США на купівлю нерухомого майна строком до 12.09.2033 року (а. с. 6-9). Відповідно до п.1.1 договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині 1 договору, а позичальник приймає кредит. Зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому договорі. 12.05.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «ОТП БАНК» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-703/188/2007 від 11.10.2007 року, згідно якого сторонами внесено зміни та доповнення до кредитного договору в частині процентної ставки (а. с. 16-18). 17.04.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ОТП БАНК» укладено додатковий договір №б/н до кредитного договору №ML-703/188/2007 від 11.10.2007 року, згідно якого сторони домовились про зміну порядку дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором (а. с. 19). Позичальник порушив строки оплати передбачених кредитним договором платежів, у результаті чого виникла прострочена заборгованість та 06.05.2020 року з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено вимогу за вих. №73-5-4/837 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-703/188/2007 від 11.10.2007 року, однак відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 Цивільного кодексу України). Згідно з нормою статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. ст.530, 631 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13. Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданого позивачем, що загальна сума заборгованості відповідача складає 13615,82 дол. США, з яких: 13262,46 доларів США - заборгованість по сплаті кредиту; 353,36 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 29.11.2019 р. по 04.05.2020 р. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Пунктом 12 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Outcome: approved