Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

18.02.2021 позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємець [PERSON] про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 2996,00 грн. сплачених за повернутий відповідачеві товар - джерело безперебійного живлення «Ritar RTSWbt-500», стягнути 1498,00 грн. неустойки за прострочення повернення сплаченої позивачем суми грошей за товар після розірвання договору, стягнути 90,00 грн. витрат понесених позивачем у зв`язку із поверненням відповідачеві джерела безперебійного живлення «Ritar RTSWbt-500», стягнути 180,00 грн. витрат понесених позивачем у зв`язку із переказом коштів у оплату джерела безперебійного живлення «Ritar RTSWbt-500» та послуг ТОВ «Нова Пошта» та стягнути з відповідача 3000,00 грн. моральної шкоди, зазнаної позивачем у зв`язку із порушенням відповідачем прав [PERSON] як споживача. В обґрунтування позову зазначив, що 20 листопада 2020 року у Інтернет-магазині «88» у повній відповідності до умов оплати обраного товару, викладених на сторінці даного магазину позивачем було придбано джерело безперебійного живлення «Ritar RTSWbt-500» за ціною 2996,00 грн. Після надходження даного товару до м. Чернігова 20 листопада 2020 року за допомогою ТОВ «Нова Пошта», при першому ж підключенні даного виробу до електромережі та відповідного пристрою енергоспоживання (котла), [PERSON] було виявлено технічну несумісність придбаного ним товару із належним позивачеві опалювальним котлом та неможливість його товару експлуатації за призначенням. 25 листопада 2020 року вказаний вище товар позивачем було надано до ТОВ «Нова Пошта» для повернення на адресу його фактичного відправника - фізичної особи-підприємця [PERSON] , згідно порядку обміну або повернення товару, викладеного на сайті вищевказаного інтернет-магазину. За даними ТОВ «Нова Пошта» відповідач отримав відповідне відправлення, доставлене до місця видачі 26 листопада 2020 року. У подальшому, незважаючи на неодноразові звернення позивача до вказаної особи, наявне проблемне питання з приводу реалізації прав [PERSON] як покупця товару за договором, укладеним на відстані, не було вирішено у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а відповідачем у передбачений законом строк не було виконано обов`язку щодо повернення сплачених позивачем 20 листопада 2020 року грошей у сумі 2996,00 грн. у зв`язку зі здійсненим [PERSON] розірванням договору. Вказав, що факт отримання 02 грудня 2020 року повернутого позивачем відповідачеві джерела безперебійного живлення «Ritar RTSWbt-500» не заперечується відповідачем. Дата повернення [PERSON] відповідачеві вказаного товару - 26 листопада 2020 року - повністю відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» щодо строку, протягом якого позивачем могло бути реалізоване право на розірвання договору, укладеного на відстані (14 днів, починаючи від 20 листопада 2020 року). Також позивач зазначив, що внаслідок тривалої неправомірної поведінки відповідача, його протизаконної відмови повернути сплачені позивачем за повернутий товар кошти, впродовж кількох місяців поспіль [PERSON] відчуває істотну нервову напругу і образу, перебуває у емоційно пригніченому стані, оскільки він вимушений витрачати зайвий час задля вирішення очевидного за своєю природою питання, у тому числі, звертатися за професійною правовою допомогою. Належною компенсацією заподіяної [PERSON] відповідачем моральної шкоди, позивач визначив грошову суму в розмірі 3000,00 гривень. Розрахунок передбаченої частиною 9 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» неустойки за прострочення повернення сплаченої позивачем суми грошей за товар після розірвання договору визначив в розмірі 1498,00 грн. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що 20 листопада 2020 року позивач [PERSON] отримав через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» джерело безперебійного живлення «Ritar RTS Wbt-500» із серійним номером 4823093307520. При його отриманні, претензій до товару, а саме до його маркування, упаковки та зовнішнього вигляду у позивача не було, тобто товар повністю підійшов позивачу [PERSON] за усіма параметрами. 02 грудня 2020 року відповідачем ФОП [PERSON] було отримано від позивача [PERSON] в місті Києві на «Новій Пошті №12» повернуте позивачем обладнання, а саме джерело безперебійного живлення «Ritar RTS Wbt-500» із серійним номером [NUMBER] . Фактично товар було надіслано позивачем [PERSON] на ремонт, про що заявив позивач усно по телефону, у зв`язку із його несправністю, тобто у зв`язку із придбанням товару неналежної якості. До врегулювання правовідносин, пов`язаних із правами позивача у зв`язку із придбанням товару неналежної якості, підлягають застосування положення статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів». \~ \~ \~ \~При огляді повернутого пристрою відповідачем ФОП [PERSON] було виявлено такі недоліки, як: плями на корпусі; подряпина на зовнішній частині корпусу; потертості на корпусі. При цьому, разом із надісланим товаром, була відсутня накладна та гарантійний талон, була сильно пошкоджена упаковка товару, знята захисна плівка екрану та відсутній паспорт пристрою, тобто, товар було надіслано позивачем відповідачу, як вже вживаний, не комплектний і пошкоджений, без документів, що втратив товарний вигляд. Однак оскільки ці названі зовнішні недоліки товару не могли істотно вплинути на працездатність пристрою, тому пристрій було передано до сервісного центру. 02 січня 2021 року відповідач ФОП [PERSON] отримав акт сервісного інженера ТОВ «ДТ - Лінк» Савчука А.М. №02/12-1 на встановлення факту технічного стану пристрою та встановлено, що останній працював стабільно, без перезавантажень та збоїв. Одночасно із цим, актом підтверджено, що візуально упаковка обладнання сильно пошкоджена, мають місце подряпині на корпусі обладнання, знята захисна плівка екрана, тобто зовнішній вигляд обладнання пошкоджений і для подальшої реалізації не придатний, а при технічній перевірці обладнання було встановлено, що джерело безперебійного живлення «Ritar RTS Wbt-500» працює стабільно, без перевантажень та збоїв. 30 грудня 2020 року, позивач [PERSON] надіслав відповідачу ФОП [PERSON] листа про розірвання договору купівлі-продажу товару та повернення коштів, тобто через 1 місяць і 10 днів, а саме 30 грудня 2020 року - позивач листом заявив про свій намір розірвати договір та повернути грошові кошти. Зазначив, що [PERSON] , спочатку використовував товар, в результаті чого цей товар втратив свій товарний вигляд і не зберіг споживчих властивостей, пломб, цілісності упаковки, отримав зовнішні пошкодження, потім позивач його надіслав продавцю - відповідачу, заявивши, що вказаний товар нібито не працює, а потім майже через півтора місяці позивач заявив продавцю - відповідачу про те, що ремонт його не цікавить і він просить повернути гроші за товар, який ним вже використовувався та знецінився. Тому такі дії позивача [PERSON] не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема статтям 8 та 9 цього Закону, тому просив відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. Представник відповідача до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Суд керується положеннями статті 16 ЦК України, відповідно до частини 1 якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюваня. Процесуальний закон також містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (статті 1-4 ЦПК України). З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. При цьому за змістом статтей 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, невизнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України) Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України) Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року у Інтернет-магазині «88» (http://88.ua) у повній відповідності до умов оплати обраного товару, викладених на сторінці даного магазину позивачем було придбано джерело безперебійного живлення «Ritar RTSWbt-500» за ціною 2996,00 грн. Після надходження даного товару до м. Чернігова 20 листопада 2020 року за допомогою ТОВ «Нова Пошта», при підключенні даного виробу до електромережі та відповідного пристрою енергоспоживання (котла), [PERSON] було виявлено технічну несумісність придбаного ним товару із належним позивачеві опалювальним котлом та неможливість його товару експлуатації за призначенням. 25 листопада 2020 року вказаний вище товар позивачем було надано до ТОВ «Нова Пошта» для повернення на адресу його фактичного відправника - фізичної особи-підприємця [PERSON] , згідно порядку обміну або повернення товару, викладеного на сайті вищевказаного інтернет-магазину. За даними ТОВ «Нова Пошта» відповідач отримав відповідне відправлення, доставлене до місця видачі 26 листопада 2020 року. У подальшому, незважаючи на неодноразові звернення позивача до вказаної особи, наявне проблемне питання з приводу реалізації прав [PERSON] як покупця товару за договором, укладеним на відстані, не було вирішено у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а відповідачем у передбачений законом строк не було виконано обов`язку щодо повернення сплачених позивачем 20 листопада 2020 року грошей у сумі 2996,00 грн. у зв`язку зі здійсненим [PERSON] розірванням договору. Пунктом 7 статті 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» передбачено, що договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). У відповідності до пунктів 8 та 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договором, укладеним на відстані, є договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку (телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет). Згідно частин 2, 3, абзаців першого-третього включно частини 4 статті 13 цього ж Закону України, перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; основні характеристики продукції; ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; інші умови поставки або виконання договору; мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; період прийняття пропозицій; порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг. Споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. Таким чином, факт повернення позивачем відповідачеві джерела безперебійного живлення «Ritar RTS Wbt-500» є свідченням розірвання [PERSON] у порядку статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» укладеного на відстані договору, навіть без додаткового подання письмової заяви відповідного змісту. Частиною 7 статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону. В свою чергу, частинами 5, 7 та 9 статті 12 вказаного вище Закону України встановлено, що у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. При цьому, частиною 4 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Таким чином, суд доходить обґрунтованого висновку, що відповідачем у передбачений законом строк не було виконано обов`язку щодо повернення сплачених позивачем 20 листопада 2020 року грошей у сумі 2996,00 грн. у зв`язку зі здійсненим [PERSON] розірванням договору та повернення товару, що не було спростовано в судовому засіданні, тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Між позивачем та відповідачем існують відносини з приводу договору, укладеного на відстані. При придбанні джерела безперебійного живлення [PERSON] не відвідував жодних торгівельних або офісних приміщень, що використовувалися б відповідачем в рамках здійснюваної ним підприємницької діяльності з метою реалізації даного товару. Так само позивач не укладав договір поза такими приміщеннями особисто із відповідачем - тобто, передача товару не здійснювалася відповідачем позивачеві особисто та [PERSON] не передавав відповідачеві особисто грошові кошти у якості розрахунку за товар. Таким чином, наявні у [PERSON] , як у споживача, права регламентуються вимогами ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», як право споживача у разі укладення договору на відстані. Положення даної статті є спеціальними щодо норм, включених до статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», а отже мають переваги у застосуванні у разі колізії правових норм, включених до тексту зазначених вище статей. При цьому суд зазначає, про неможливість застосування статей 8 або 9 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки місце купівлі-продажу товару відсутнє, під час продажу товару відповідачем не було надано позивачеві інформації щодо підприємств, що задовольняють вимоги, встановлені частинами першою і третьою статті 8 (частина 4 статті 8), не пізніше моменту передачі товару відповідачем не було видано позивачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворено на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій, що дав би змогу [PERSON] здійснити його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслано електронний розрахунковий документ на наданий позивачем абонентський номер чи адресу електронної пошти (абзаци другий та третій частини 11 статті 8). Водночас, факт отримання 02 грудня 2020 року повернутого позивачем відповідачеві джерела безперебійного живлення не заперечується самим же відповідачем. Дата повернення [PERSON] відповідачеві вказаного товару - 26 листопада 2020 року - повністю відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» щодо строку, протягом якого позивачем могло бути реалізоване право на розірвання договору, укладеного на відстані (14 днів, починаючи від 20 листопада 2020 року). Актом про несправність товару № 02/12-1 від 02.01.2021 замовником якого позивач не був та надавав доручень відповідачу на його проведення доводиться, що пристрій стабільно працює, без перезавантажень та збоїв (а.с. 72), проте відповідачем доказів про дату замовлення та передачу пристрою до сервісного інженера не було надано. Пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Частиною 3 статті 5 цього ж Закону України передбачено, що захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди. Згідно статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до частин 3, 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З урахуванням заявлених підстав, які визначив позивач для відшкодування моральної шкоди, що виразилась в тривалості неправомірної поведінки відповідача, його протизаконної відмови повернути сплачені позивачем за повернутий товар кошти, нервової напруги і образи, перебування у емоційно пригніченому стані, оскільки вимушений витрачати зайвий час задля вирішення очевидного за своєю природою питання, у тому числі, звертатися за професійною правовою допомогою, суд доходить висновку про необґрунтованість в частині вимог відшкодування позивачеві моральної шкоди. Розрахунок передбаченої частиною 9 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» неустойки за прострочення повернення сплаченої позивачем суми грошей за товар після розірвання договору складає: дата повернення товару відповідачеві - 26 листопада 2020 року, останній день строку належного виконання обов`язку щодо повернення оплати товару - 26 грудня 2020 року (тридцять днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору; повернення товару свідчить про розірвання договору); розмір неустойки: 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Тривалість прострочення станом на 15 лютого 2021 року - 50 днів. (2996,00 грн. *(50*0,01) = 1498,00), тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1498,00 грн. неустойки за прострочення повернення сплаченої позивачем суми грошей за товар після розірвання договору. Разом з тим, суд не знаходить обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення 90,00 грн. витрат, понесених позивачем у зв`язку і поверненням відповідачеві джерела безперебійного живлення «Ritar RTSWbt-500» та 180,00 грн. витрат, понесених позивачем у зв`язку із переказом коштів у оплату джерела безперебійного живлення «Ritar RTSWbt-500» та послуг ТОВ «Нова Пошта». Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий зібр в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial