Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 02 березня 2016 року, о 18 год. 20 хв., по вул. Костромській в м. Жашків Черкаської області, на пішохідному переході, відповідач [PERSON]А, керуючи власним автомобілем ВАЗ 210990, д.н.з СА 9216 ВІ, здійснив на неї наїзд. Внаслідок наїзду позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, гематоми тім'яно-потиличної ділянки голови, попереку сідниці зліва, садна лівого ліктя. Дані тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/527 від 26.05.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Позивач 15 днів перебувала на стаціонарному лікуванні в Жашківській ЦРЛ. За час лікування позивачем [PERSON] було витрачено кошти на медичні препарати в розмірі 1010 грн. 25 коп.. Після стаціонарного лікування їй було призначено курс лікування та фізіопроцедури. Також, були зіпсовані речі позивача, а саме: пальто, чоботи, сумка, колготки, рукавички-пальчата, годинник жіночий механічний, вартість яких відповідно висновку товарознавчого дослідження, становить 8044 грн. 40 коп.. Вартість проведення оцінки майна становить 150 грн. (1010,25 + 8044,40 + 150 =9204,65). Крім того, в результаті ДТП позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у тривалих фізичних стражданнях, які вона перенесла та продовжує відчувати до цього часу, внаслідок отриманих в ДТП травм, у тих фізичних болях, які позивач перенесла, а також у її стражданнях, викликаних унеможливленням догляду за її чотирирічною дитиною, який вона змушена була перекласти на чужих людей, погіршенні сну та апетиту, появі головного болю, порушенні життєвого укладу сім'ї. Тривалий час позивач не мала можливості доглядати свою дитину та виконувати роботу, яка приносила їй дохід. Моральну шкоду оцінює в 20000 гривень. Постановою слідчого Жашківського ВП УВП ГУНП в Черкаській області від 07.06.2016р. по факту ДТП, яка мала місце 02 березня 2016 року за участю водія [PERSON] та пішохода [PERSON], кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016250130000094 від 04 березня 2016 року, було закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановою Жашківського районного суду від 01.07.2016р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень на користь держави. Позивач вважає що [PERSON] повинен відшкодувати їй, понесену у результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну та моральну шкоду. На даний час [PERSON] відмовляється відшкодувати спричинену позивачу матеріальну шкоду, в звязку з чим вона змушена звернутися з даною позовною заявою до суду. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю від 14.03.2017р. - [PERSON], в судове засідання 27.07.2017 р. не зявилися. При цьому [PERSON] подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. В попередніх судових засіданнях позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення «УКРПОШТИ». В судове засідання представник відповідача за довіреністю від 30.06.2017р. [PERSON] в судове засідання 27.07.2017 р. не зявився. В попередніх судових засіданнях позов не визнав та просив залишити його без задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши учасників процесу, пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. 02 березня 2016 року, о 18 год. 20 хв., по вул. Костромській в м. Жашків Черкаської області, на пішохідному переході, відповідач [PERSON]А, керуючи власним автомобілем ВАЗ 210990, д.н.з СА 9216 ВІ, здійснив наїзд на пішохода [PERSON]. По даному факту слідчим Жашківського ВП УВП ГУНП в Черкаській області [PERSON] 04.03.2016р.,до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне провадження № 12016250130000094 за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України. На підставі постанови слідчого Жашківського ВП УВП ГУНП в Черкаській області від 07.06.2016р., кримінальне провадження № 12016250130000094, внесене до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України по факту наїзду [PERSON] на громадянку [PERSON], було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 340 гривень. У відповідності до висновку експерта № 05-7-01/527 від 25 травня 2016 року, у [PERSON] виявлено струс головного мозку, гематому тімяно-потиличної ділянки голови, попереку сідниці зліва, садна лівого ліктя, що виникли від дії твердих тупих предметів, цілком можливо при обставинах вказаних в постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Згідно листка непрацездатності [PERSON] дійсно з 02 березня 2016 року по 15 березня 2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Жашківській ЦРЛ. Під час лікування позивачем були витрачені кошти в розмірі 1010 грн. 25 коп., що підтверджується фіскальними чеками від 02.03.2016р. та від 04.03.2016р., а також актом передачі наданих медичних послуг. Ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду, а непереборною силою слід визнавати фактори об'єктивного характеру, причинно не пов'язані з джерелом підвищеної небезпеки. Обов'язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. \~\~\~\~ З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що обов'язок відшкодування шкоди володільця джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від вини цієї особи, оскільки вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце і [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності. Тобто, [PERSON] повинен відшкодувати відповідачу спричинену ним матеріальну шкоду, незалежно від того, чи був він визнаний винним. Відповідно до звіту про проведення товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості рухомого майна, що належить [PERSON], загальна ринкова вартість рухомого майна станом на 02.03.2016р. з урахуванням зношення в процесі експлуатації становить 8044 грн. 40 коп. Із звіту про проведення товарознавчого дослідження по визначенню вартості нанесеного збитку, в результаті пошкодження рухомого майна, що належить [PERSON], вбачається, що [PERSON] в результаті пошкодження належного їй рухомого майна, а саме: сумки жіночої чорного кольору, пальта жіночого осіннього, чобіт зимових замшевих, колготок, рукавичок-пальчат шкіряних, годинника жіночого механічного, спричинено збитки, розмір яких станом на 02.03.2016р. становить 5893 грн. 38 коп.. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала разом з [PERSON]. Бачила, що після закінчення робочого часу позивач йшла в цілому одязі. Під час відвідування [PERSON] в лікарні після ДТП, [PERSON] звернула увагу на те, що одяг позивача, який висів на стільці, був пошкоджений, але на скільки він був пошкоджений, вона не придала значення. Відповідно до частин 1-3\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідачем [PERSON] надано письмові докази стосовно спричинення їй збитків у звязку з пошкодженням її особистих речей, при цьому нею не доведено причинно-наслідкового звязку, тобто, те що її особисті речі були пошкоджені саме під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 березня 2016 року, о 18 год. 20 хв., що виключає підстави для відшкодування вказаних збитків та відшкодування коштів за послуги експерта. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що матеріальна шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки з вини [PERSON], підлягає стягненню з останнього в розмірі 1010 грн. 25 коп.. Що стосується стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. В результаті ДТП позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у тривалих фізичних стражданнях, які вона перенесла та продовжує відчувати до цього часу, внаслідок отриманих в ДТП травм. Тривалий час позивач не мала можливості доглядати свою чотирьохрічну дитину та виконувати роботу, яка приносила їй дохід. Моральну шкоду вона оцінює в 20000 гривень. Відповідно до\~ст.1167 ч.1 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, згідно якої моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. \~\~\~\~ Згідно\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~(із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. \~\~\~\~ Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. \~\~\~\~ Згідно п.п.9,10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. \~\~\~\~ Суд враховує, що позивач безсумнівно зазнала моральних страждань, однак заявлений розмір моральної шкоди є явно завищеним, оскільки вказані обставини слід оцінювати як грубу необережність відповідача та відсутність в його діях злочинного умислу, в зв'язку з чим суд вважає, що розмір моральної шкоди має бути зменшений і в цій частині позов підлягає задоволенню частково в сумі 5000 грн., що буде розумним і справедливим відшкодуванням заподіяної моральної (немайнової) шкоди. \~\~\~\~ На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial