Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в сумі 18 378,00 грн., витрати пов'язані із проведенням оцінки пошкоджень автомобіля у розмірі 650,00 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 15.12.2015 року о 15 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Будівельників, 9 в м. Києві між автомобілем [NUMBER] під його керуванням та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу станом на 03.06.2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 18 378,00 грн. Вартість проведеного автотоварознавчого дослідження становить 650,00 грн. Також в наслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що він завжди підтримував автомобіль у бездоганному стані. Факт пошкодження транспортного засобу є дуже болючим для нього, так як спостерігання розбитого автомобіля спричинило душевний біль та постійно нагадувало про події дня коли сталася ДТП; він втратив спокій та сон, порушилися його нормальні життєві зв'язки, відновлення яких потребувало значного часу і зуcиль. Крім цього, відповідач байдуже віднісся до заподіяної з його вини шкоди, а саме не запропонував своєї допомоги у відновленні автомобіля, уникає зустрічей та розмов з приводу відшкодування завданих збитків. Розмір душевних страждань він оцінює в сумі 15 000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року, [PERSON], 15.12.2015 року о 15 год. 40 хв., керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Будівельників, 9 в м. Києві не дотримався безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження автомобілів та завдало матеріальних збитків (а.с. 13). Вказаною постановою суду відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником пошкодженого у вищевказаній дорожній пригоді автомобіля «Сангйонг Корандо», 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER], є позивач (а.с. 29). Згідно звіту автотоварознавчого дослідження від 08.06.2016 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «АВТО-ЕКСПРЕС», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], у результаті пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді станом на 03.06.2016 року складає 18 378,00 грн. (а.с. 16-24). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За нормою статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до акту прийому-передачі робіт з оцінки майна та квитанції № 16666906 від 07.06.2016 року, вартість проведеного автотоварознавчого дослідження становить 650,00 грн., яка сплачена позивачем (а.с. 15, 15 зв). Отже, на користь [PERSON] з відповідача підлягає стягненню у відшкодування завданої останнім у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою позивачу майнової шкоди через пошкодження його автомобіля у розмірі 18 378 грн. та понесені позивачем витрати по оплаті послуг спеціаліста за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 650 грн., що підтверджується письмовими доказами. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п.п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Дослідивши матеріали справи, враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, пережитий психічний стрес під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди та моральні переживання, заподіяні [PERSON], як власнику транспортного засобу, неможливість у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою користуватися транспортним засобом за призначенням через необхідність відновлення автомобіля, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача та істотності вимушених змін у його житті, а також те, що позивач витрачав час на звернення до правоохоронних органів, експертів, до суду, що спричинило погіршення якості життя позивача, та з урахуванням засад розумності і справедливості суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути із відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 1 102 грн. 40 коп.

Outcome: partial