Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд визнати за ним право на одержання у власність земельної ділянки під [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 02 лютого 2012року, а також встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого, це рішення, після набрання ним законної сили, є підставою для завершення ним - [PERSON] процедури державної реєстрації права власності на своє ім'я щодо земельної ділянки під [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, цільове призначення - для садівництва, за договором дарування земельної ділянки, укладеним між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарована), посвідчений 29 грудня 2009року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №1811, в порядку, передбаченому діючим законодавством України. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його дружина - [PERSON], після її смерті спадкоємцями першої черги є він - [PERSON] та батько померлої - [PERSON] Позивач зазначає, що у встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, після чого, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа №06/2012, а [PERSON], батько померлої, відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується його заявою. Позивач вказує, що спадкове майно складається з: садового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 520 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:50:025:0009; земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009; 1/5 частини квартири [ADDRESS], та квартири [ADDRESS]. Крім того, позивач зазначає, що на все спадкове майно, окрім земельної ділянки, ним у нотаріуса було отримані свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи №06/2012. Однак, відносно земельної ділянки позивач отримав відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки після отримання у власність земельної ділянки під [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, на підставі договору дарування, [PERSON] не встигла зареєструвати даний правовстановлюючий документ в Управлінні Держземагентства м. Одеси, у зв'язку з тим, що змінилась адреса земельної ділянки (була включена у межи міста Одеси) та з інших причин. З урахування викладеного, з посиланням на положення ст. 1218 ЦК України, ст. 125 ЗК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. №7, та лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 16.01.2015року представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача - Одеської міської ради про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 16.01.2015року не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відповідача. У судовому засіданні 16.01.2015року представник третьої особи - Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та представника третьої особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивач - [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], видане 11 листопада 1968року у м. Одесі Палац одружень (а.с. 88 на звороті). 29.12.2009року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до умов якого, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар земельну ділянку під [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009 (а.с. 8). Зазначений договір було посвідчено 29.12.2009року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1811. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного сану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1177 від 02 лютого 2012року (а.с. 7). Після її смерті позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його дружини [PERSON], яка померла [INFO], а саме: 1/5 частини квартири [ADDRESS], квартира [ADDRESS], земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, та садовий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 86). На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було надіслано суду копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 84-125). Судом встановлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його дружини - [PERSON], померлої [INFO], а саме на: 1/5 частину квартиру [ADDRESS], на квартиру під [ADDRESS], та на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 119, 121, 123). Однак приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] не було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, оскільки [PERSON] не зареєструвала на своє ім'я право власності на цю земельну ділянку, Держкомзем не зможе видати необхідних документів для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, запропоновано звернутись до суду (а.с. 125). Зі змісту спадкової справи вбачається, що спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] є її чоловік - позивач [PERSON], та її батько - [PERSON], який звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про відмову від спадщини на користь позивача - [PERSON], [INFO] народження (а.с. 97 на звороті). [PERSON] своєчасно подав заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтва про право на спадщину до іншого майна померлої дружини - квартир та садового будинку. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації та посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку. Згідно п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, технічна документація зі користування земельною ділянкою включає виписку з рішення відповідної ради або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду. Відповідно до вимог ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 373 ЦК України, що регламентує право власності на земельну ділянку, містить аналогічну по суті норму згідно якої право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 вказаного закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Аналіз вищеперелічених нормативних положень дозволяє суду дійти висновку про те, що [PERSON] після укладення договору дарування земельної ділянки під [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, повинна була одержати державний акт про право власності на земельну ділянку, на підставі якого це право зареєструвати. Однак, одержати державний акт про право власності на земельну ділянку вона не встигла, оскільки [INFO] померла, у зв'язку з чим, суд зазначає, що вона не набула права власності на спірну земельну ділянку, а набула право на реєстрацію цього права власності. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином, з урахуванням листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом встановлено, що [PERSON] успадкував обсяг прав [PERSON], яка померла [INFO], щодо земельної ділянки під [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, до складу яких входить право на одержання у власність земельної ділянки під [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, а тому позовна заява в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Разом із тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині встановлення порядку виконання рішення, відповідно до якого, це рішення, після набрання ним законної сили, є підставою для завершення ним - [PERSON] процедури державної реєстрації права власності на своє ім'я щодо земельної ділянки під [ADDRESS], площею 0,052га, кадастровий номер 5110136900:50:025:0009, цільове призначення - для садівництва, за договором дарування земельної ділянки, укладеним між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарована), посвідчений 29 грудня 2009року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №1811, в порядку, передбаченому діючим законодавством України, оскільки державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку можлива тільки після отримання ним правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: partial