Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району м. Києва (Третя особа), про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька. 24.02.2015р. через канцелярію суду надійшла заява [PERSON], в якій вона уточнила період, в який вона бажає здійснити виїзд разом дитиною за межі України. Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.09.2000р. вона та Відповідач перебувли в зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі [INFO] народився спільний син - [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина [PERSON] проживає з позивачкою, вона матеріально утримує дитину. Відповідач участі у виховані та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, належної матеріальної допомоги не надає, лише оплачує періодично 300 грн. Також вказала, що Відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення. Водночас, для лікування та профілактики різноманітних захворювань, за рекомендаціями лікарів, дитині необхідне періодичне перебування на морі. Окрім того, Позивачка зазначила,що кожного року 27 травня на день народження її дідуся, який проживає в США, вона з сином відвідує його в штатах, про що свідчать відмітки в закордонному паспорті. Також зазначила, що рішенням Шевченківського суду від 07.03.2014 року їй вже надався дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] до США та Туреччини. З урахуванням уточненої позовної заяви від 24.02.2015р., Позивачка просила надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] за межі України без дозволу батька -[PERSON], в період з 20 квітня 2015 року по 10 травня 2015 року до Єгипту та в період з 25 травня 2015 по 05 червня 2015 року до США, а також дозволити виїзд неповнолітнього [PERSON] без згоди батька - [PERSON] за межі України на весь час до досягнення [PERSON] повноліття, тобто [INFO]. Орган опіки і піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації надав суду висновок від 16.03.2015р. за №109/02/40-1990, в якому зазначив, що враховуючи, що Позивачка та Відповідач не перебувають в шлюбі, [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю, та потребує оздоровчого відпочинку, комісія з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м.Києві державній адміністрації не заперечує проти виїзду за кордон [PERSON], [INFO]., без дозволу батька в цілях оздоровлення та відпочинку із чітко визначеними термінами повернення дитини в Україну (а.с.70-71). У судовому засіданні представник Позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмових пояснень чи заперечень до суду не направив. Представник третьої особи - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22.09.2000р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського суду м. Києва від 05 грудня 2012року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 05.03.2013р., шлюб між сторонами розірвано (а.с.4-7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], який народився [INFO]. про що в Книзі реєстрації народжень 16.08.2005р. зроблено відповідний актовий запис за № 1302, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві 16.08.2005р. (а.с.14). [PERSON] [INFO]. зареєстрований разом з Позивачкою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми №3 (а.с.20). Крім того, Позивачка має на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування. (а.с.42-43). 25.02.2015р. Позивачка надіслала на адресу [PERSON] ([ADDRESS]) телеграму, в якій запросила Відповідача з'явитися 27.02.2015р. до офісу Приватного нотаріуса Бондаренко Г.О. для підписання заяви про надання його згоди на тимчасові поїздки [PERSON] до Єгипту в період з 20 квітня 2015 року по 10 травня 2015 року та в США в період з 25 травня 2015 року по 05 червня 2015 року. Дана обставина щодо виклику Позивачкою Відповідача до нотаріуса підтверджується текстом нотаріально посвідченої заяви Позивачки від 27.02.2015р. (а.с. 39) та повідомленням щодо телеграми (а.с.40). З заяви Позивачки від 27.02.2015р., складеної у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О., вбачається, що Позивач перебувала у офісі нотаріуса з 12год. до 14год. 27.02.2015р., проте Відповідач так і не з'явився (а.с.3). Як вбачається з копії заяви Відповідач на заплановану зустріч не з'явився ( а.с.39). Окрім того, судом встановлено, що у зв'язку із хронічним захворюванням дихальних шляхів, [PERSON] потребує перебування у гірській місцевості та оздоровлення в морському кліматі, що підтверджується довідкою від 03.03.2015р (а.с.41). Також, у зв'язку з напруженими стосунками між Відповідачем та Позивачкою, остання вже неодноразово звертається до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Зокрема, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.03.2014р. позов [PERSON] задоволено частково та надано дозвіл на виїзд за межі України в США ( в період з 20.05.2014о по.03.06.2014р) та до Туреччини ( в період з 16.06.2014р. по 28.06.2014р) для [PERSON], [INFO]. у супроводі Позивачки без згоди та супроводу Відповідача з обов'язком повернення дитини в України (а.с.12-17). Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У судовому засіданені встановлено, що в періоди з 20 квітня 2015р по 10 травня 2015 року та 25 травня 2015р. по 05 червня 2015р. [PERSON] має намір виїхати до США та Єгипту разом з сином - [PERSON] [INFO]., для відпочинку та оздоровлення дитини, що повністю відповідає правам та інтересам дитини. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 313 ЦК України здатність фізичної особи, яка не досягла шістнадцяти років, мати право на виїзд за межі України обумовлена згодою на це батьків (усиновлювачів), піклувальників та їхнім супроводом або супроводом осіб, які уповноважені ними. Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України" №3858-Х11 від 21.01.1994 року. Частиною 2 статті 4 вказаного Закону встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №534 від 16 жовтня 2014року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, надання дозволу на виїзд [PERSON], [INFO], за межі України до США та Єгипту в супроводі матері на періоди з 20 квітня 2015 року по 10 травня 2015 року та з 25 травня 2015 року по 05 червня 2015 року повністю відповідає правам та інтересам дитини, і, при цьому, не буде порушувати права відповідача на спілкування та участь у вихованні сина, оскільки такий виїзд має короткостроковий характер. Суд, приймаючи до уваги всі обставини та оцінивши відповідні докази, вважає, що в інтересах дитини позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом надання дозволу на виїзд за межі України до Єгипту та США [PERSON] [INFO]., в супроводі Позивачки без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] в періоди з 20 квітня 2015р по 10 травня 2015 року та 25 травня 2015р. по 05 червня 2015р. з обов'язком повернення дитини до України. Так, з урахуванням обставин справи суд вважає за можливе для оздоровлення і відпочинку неповнолітнього задовольнити вимоги Позивача про надання дозволу на виїзд з України [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON], у супроводі матері - [PERSON], до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. з визначеними термінами повернення в Україну. Крім того, відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивачки сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. 155 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України "Про охорону дитинства", Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", Конвенцією ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, та

Outcome: approved