Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

06.03.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», в якому просить суд: зобов'язати відповідача закрити поточний рахунок № [NUMBER] та видати йому готівкою одноразово операцією через касу Харківського відділення № 7 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» валютні кошти в розмірі 1687,74 дол. США; стягнути з відповідача на його користь 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 17,06 дол. США. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24.05.2013 р. між ним та відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір № 40-в-20-293 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу. 18.09.2014 р. позивачем до відповідача було подано заяву про закриття поточного рахунку № [NUMBER] в валюті - доларах США з видачею залишку коштів на рахунку готівкою. Однак, по закінченню встановленого договором строку, а саме 45 календарних днів із дня подання заяви про закриття поточного рахунку та здачі спеціального платіжного засобу, відповідачем поточний рахунок закрито не було, залишок коштів на поточному рахунку позивачу не повернуто. Позивач неодноразово звертався до посадових осіб відповідача з усною вимогою про повернення йому валютних коштів та відсотків з валютного рахунку, але йому було відмовлено. 04.12.2014 р. позивач звернувся до відповідача з письмовим зверненням-вимогою про вжиття заходів щодо повернення валютних коштів та відсотків, однак відповідачем відповіді не надано та кошти не повернуті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення представнику позивача відмові та зрозумілі. Представника відповідача до судового засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.05.2013 р. у приміщенні Харківського відділення № 7 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір № 40-в-20-293 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу. /а.с.6-7/. Згідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.1. договору, банком було відкрито поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціального платіжного засобу № [NUMBER] в валюті: доларах США та видано спеціальний платіжний засіб у вигляді платіжної картки [NUMBER]. Згідно до п. 10.2. договору, зазначений договір може бути розірваний за ініціативою клієнта шляхом подання до банку заяви про закриття поточного рахунку. Відповідно до п. 10.4. договору, у такому випадку закриття картрахунку та остаточні розрахунки здійснюються на підставі подачі клієнтом заяви про закриття картрахунку по закінченні 45 календарних днів із дня припинення обслуговування спеціального платіжного засобу, відповідно до п. 10.5. цього договору. Згідно до п. 10.5. договору, днем припинення обслуговування є, зокрема, день подання клієнтом заяви до банку про припинення дії спеціального платіжного засобу та його здачі. Крім того, відповідно до п. 4.8. договору, за вказівкою клієнта банк зобов'язаний виплатити залишок коштів на картрахунку готівкою або шляхом переказу їх на інший рахунок після проведення повного розрахунку у випадку припинення, розірвання цього договору або закінчення строк дії спеціального платіжного засобу у порядку, встановленому п.п. 10.4.-10.5. договору. 18.09.2014 р. позивачем до відповідача було подано заяву про закриття поточного рахунку № [NUMBER] в валюті - доларах США з видачею залишку коштів на рахунку готівкою /а.с.8/. Згідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 255 ЦК України визначено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Однак, по закінченню встановленого договором строку, а саме 45 календарних днів із дня подання заяви про закриття поточного рахунку та здачі спеціального платіжного засобу, відповідачем поточний рахунок закрито не було, залишок коштів на поточному рахунку позивачу не повернуто. Позивач неодноразово звертався до посадових осіб відповідача з усною вимогою про повернення йому валютних коштів та відсотків з валютного рахунку, але йому було відмовлено. 04.12.2014 р. позивач звернувся до відповідача з письмовим зверненням-вимогою про вжиття заходів щодо повернення валютних коштів та відсотків, однак відповідачем відповіді не надано та кошти не повернуті /а.с.10/. Згідно ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини , в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.ст. 526,527 ЦК України, зобов'язання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до п. 4.8. укладеного договору, за вказівкою клієнта банк зобов'язаний виплатити залишок коштів на картрахунку готівкою або шляхом переказу їх на інший рахунок після проведення повного розрахунку у випадку припинення, розірвання цього договору або закінчення строку дії спеціального платіжного засобу у порядку, встановленому п.п. 10.4.-10.5.5 договору. У відповідності до ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до абз. 2 п. 20.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, поточні рахунки банків закриваються на підставі заяви клієнта. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору. Таким чином, відповідач має відповідати перед позивачем за порушення договірних зобов'язань. Суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги частково, зобов'язавши відповідача виконати умови договору «Про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу № 40-В-20-766 від 24.12.2013 р., а саме закрити поточний рахунок № [NUMBER] та виплатити на користь позивача валютні кошти у розмірі 1687 доларів США 74 центів. Крім того позивач наполягає на стягнені з відповідача 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 17,06 дол. США. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування відсотків від простроченої суми, інфляційні витрати, моральної шкоди. Але договором про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу не передбачено відшкодування відсотків від простроченої суми в якості правового наслідку порушення зобов'язання, яке виникло з вказаного договору. Таким чином, суд вважає зазначені обставини не доведеними, тому відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних. Ст. 79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 5 Закону України, позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з п. 10 ч.1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Оскільки рішенням суду позивачу відмовлено в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, судові витрати, що підлягають стягненню на користь держави з позивача, складають 243,60 грн., з відповідача 355,00 грн. Таким чином, позов позивача підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 79, 80, 88, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, ст. 253, 255, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 628, 629, 1075 ЦК України, суд, -

Outcome: partial