Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду в вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що з 2011 року по 2014 рік він проживав однією сім'єю з [PERSON] (далі - Відповідач) без реєстрації шлюбу. У них народилась спільна донька [PERSON], [INFO] На даний час відносини з Відповідачем не підтримуються і донька проживає з нею в [ADDRESS]). Позивач на підставі рішення суду сплачує Відповідачу аліменти на утримання дитини і заборгованості з таких виплат не має. Відповідно до висновку органу опіки тапіклування Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області № 232 від 22.09.2015 року визначено спосіб участі Позивача у вихованні доньки, а саме : побачення раз на місяць (за домовленістю обох батьків) у вихідні дні по місцю проживання доньки та її матері, в присутності останньої та в ДНЗ «Барвінок» с. Михайлівка, не порушуючи режиму роботи закладу. На даний час Відповідач не виконує рекомендації органу опіки та піклування щодо забезпечення побачень батька з донькою, чинить перешкоди. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди з питання способу та порядку виховання доньки просив суд : зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з донькою з визначенням наступних способів як побачення 2 рази на місяць через тиждень на вихідні дні суботу та неділю за місцем його проживання ([ADDRESS]); спільний відпочинок в першу половину літніх канікул з донькою для вільного спілкування та спільного відпочинку, в тому числі на морських курортах та оздоровчих закладах відпочинку на території України; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку; побачення на святкові дні, які припадають на день його звичайного побачення або дню, що передую дню побачення або є наступним після нього; надати можливість в день побачення особисто забирати доньку з її місця проживання, ДНЗ «Барвінок», школи; проведення спільного відпочинку [INFO] (день народження Позивача), [INFO] (день народження братика доньки), [INFO] (день народження бабусі доньки), [INFO] (день народження тітки), [INFO] (день народження доньки) або наступний день після нього; проведення спільного відпочинку в святкові дні або наступний день після свята - Новий рік, Різдво Христове, 8 Березня; зобов'язати відповідача за два дні до зустрічі з донькою надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а разі настання таких змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Сторона Позивача уточненні позовні вимоги підтримала. Сторона Відповідача в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату та час судового розгляду. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи та вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що Позивач та Відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 18.01.2013 року (а.с. 8). На даний час сімейні відносини між сторонами припинено, що учасниками визнається та не заперечується. Відповідно до висновку органу опіки тапіклування Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області № 232 від 22.09.2015 року визначено спосіб участі Позивача у вихованні доньки, а саме : побачення раз на місяць (за домовленістю обох батьків) у вихідні дні по місцю проживання доньки та її матері, в присутності останньої та в ДНЗ «Барвінок» с. Михайлівка, не порушуючи режиму роботи закладу (а.с. 10). Водночас, відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З урахуванням наявних обставин справи, суд приходить до висновку, що наявний висновок органу опіки та піклування не забезпечує в повній мірі інтереси дитини, а саме не надає їй можливості у рівнозначних пропорціях спілкуватись з батьком, який проживає окремо від сім'ї. Суд враховує, що Позивач зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 9), але працює в іншому віддаленому населеному пункті в м. Києві (а.с. 14-16), і не має реальної можливості побачення з донькою в робочі дні, а тому з огляду на співрозмірність участі батьків у вихованні дитини, в тому числі в період вихідних днів, прийнятним являється забезпечення побачення батька з донькою 2 рази на місяць через тиждень на вихідні дні суботу та неділю за місцем його проживання ([ADDRESS]), де згідно акту обстеження існують необхідні умови для знаходження дитини. Між тим, суд вважає, що Позивачем не обґрунтовано доказами необхідності забезпечення таких побачень в [ADDRESS], так як обстеження цього приміщення на наявність необхідних умов проживання дитини не проводилось, а самі по собі постійні переїзди дитини до батька в іншу місцевість можуть негативно позначитись на психологічному здоров'ї чотирьохрічної дитини, оскільки значна відстань між основним місце проживання та м. Києвом (понад 200 км) цілком може зашкодити її психологічному здоров'ю та емоційному стану, порушувати її звичайний спосіб життя. Визначений в позовних вимогах спосіб участі у вихованні в такі частині буде порушувати права самої дитини на сталий розвиток, спілкування її з матір'ю та іншими членами сім'ї. Згідно статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. З наведених вище норм матеріального права вбачається, що право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права законодавчо закріплено. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. Суд приходить до висновку, що перешкоди, які чинить Відповідач Позивачу у спілкуванні з дитиною не забезпечують інтересів дитини та порушують права Позивача, які підлягають судовому захисту. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування, вік дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з іншими членами сім'ї та родичами, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обов'язків інших членів сім'ї та родини та спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини. З урахуванням вказаних положень законодавства суд вважає, що позбавлення Позивача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки може позбавити батька родинних зв'язків з дитиною, любові та турботи з боку батька. Це узгоджується з приписами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. З огляду на вказане, позовні вимоги в частині встановлення часу спілкування з дитиною в період канікул, днів народжень та свят підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Оскільки день народження дитини припадає на державне свято Новий рік, а день народження дитини батьки рівнозначно мають спілкуватись з дитиною без обмежень, суд вважає, що прийнятним являється забезпечення пропорційності побачення батька з дитиною в цей день, а саме оскільки батько має забезпечувати святковий настрій також братику [PERSON], і він цілком погоджується згідно своїх позовних вимог на побачення на наступний день після Нового року, суд вважає, що достатнім підлягає визначити такий порядок побачень батька з дитиною в цей період - проведення спільного відпочинку щорічно у Новий рік з 12 год. до 19 год. без присутності матері з можливістю відвідувати загальнодоступні місця, а за згодою двох сторін місце проживання Позивача, а також визначення часу зустрічі батька з дитиною з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 01 січня щорічно; Крім цього, суд враховує, що свято 8 Березня стосується жіночої статі, і з цим святом обоє батьків матимуть бажання поздоровити дитину, як сама дитина зажадає поздоровити матір, а тому необхідним є забезпечення спілкування доньки з матір'ю і тому слід визначити пропорційне спілкування батьків з донькою у цей день, а саме передбачити проведення спільного відпочинку батька з донькою щорічно на свято 8 Березня з 11 год. до 15 год. без присутності матері з можливістю відвідувати загальнодоступні місця. В іншій частині позовні вимоги, з огляду на принцип пропорційності у вихованні дитини є прийнятними. З урахуванням усіх обставин справи, реального бажання та прагнення кожного з колишнього подружжя забезпечити належне батьківське піклування над малолітньою донькою, віку самої малолітньої, суд вважає, що відновлення стосунків батька та дитини має бути поступовим та не вплинути різко на зміну сталого способу життя дитини з переїздами до іншої місцевості. При цьому батько не позбавлений можливості за наявності відновлення стосунків з дитиною знову порушити питання про можливість спілкування з дитиною в інший спосіб по досягненню дитиною іншого віку. Суд вважає, що ці вимоги на даний час цілком можуть бути компенсовані за рахунок встановленого способу побачень як це зазначалось вище.

Outcome: partial