Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

25.01.2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося в суд із позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення із відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору без номера від 25.05.2011 року в сумі 14352,83 грн. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 25.05.2011 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останній кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між нею і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 09.01.2018 року заборгованість становить всього 14352,83 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 885,82 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 1311,77 грн., заборгованість за пенею 10995,58 грн., штраф (фіксована частина)- 500,00 грн. , штраф (процентна складова) 659,66 грн. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позов визнала частково, просила застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені, відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафу на підставі ст. 63 Конституції України, звільнити від сплати судового збору як особу з інвалідністю другої групи та розглянути справу без її участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Згідно з розрахунком, наданим представником позивача, станом на 09.01.2018 року заборгованість становить всього 14352,83 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 885,82 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 1311,77 грн., заборгованості за пенею та комісією 10995,58 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 659,66 грн. (а.с.5-8) Відповідно до статей 76-80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 885,52 грн. та заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 1311,77 грн. суд вважає, що вони підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Проте відповідачем кредитні зобовязання не виконанні належно, борг за тілом кредиту та по процентах за користування кредитом повністю не повернуті. Задовольняючи дану вимогу суд виходить також із того, що відповідачем визнано позов в цій частині, тому відповідно до ст. 174 ЦПК України приймає її визнання відповідачем, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за пенею суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідачем заявлено клопотання про застосування до позовних вимог позовну давність. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (правова позиція ВСУ висловлена в постанові № 6-14цс14 від 19.03.2014 року). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст. 611 ЦК України). Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, а тому позивач має право на стягнення пені з відповідача за порушення зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми дванадцятьма місяцями перед зверненням кредитора до суду. Позивач звернувся до суду 19.01.2018 року, тому річний строк визначається з 19.01.2018 року по 19.01.2017 року. З врахуванням заявлених вимог банку та заяви відповідача про застосування позовної давності, вимога про стягнення пені на користь позивача підлягає частковому задоволенню в сумі 1100,00 грн. Щодо вимоги про стягнення штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 659,66 грн. суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа №6-2003цс15 від 21.10.2015 року) за ст. 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач належно не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] слід стягнути заборгованість по кредитному договору від 25.05.2011 року на загальну суму 3297,59 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 885,82 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 1311,77 грн., заборгованості за пенею та комісією 1100,00 грн. Врешті позовних вимог слід відмовити. Позивач по справі поніс судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю другої групи, що підтверджується даними копії довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією серія 12 ААА №214489 від 24.06.2015 року (а.с.44-45). Відповідно до ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за клопотанням сторони у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial