Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

21.06.2017 року представник позивача звернувся до [PERSON] з позовом про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, 18.06.2015 року відповідач, згідно наказу (розпорядження) №25-к від 18.06.2015 року про прийняття на роботу був прийнятий на роботу в КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області водієм автотранспортних засобів з категорій В1, В, С1, С 3 кл., після чого 06.12.2016 року, керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], завдавши автомобілю механічні пошкодження, чим спричинив ДТП та покинув місце пригоди, що підтверджується постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2017 року. Відповідно до вищевказаного, власник пошкодженого автомобіля звернувся з позовною заявою до КП «Лозоваводоканал» про стягнення спричиненої майнової та моральної шкоди в загальному розмірі 30\~254 грн. 19 коп. Справу було вирішено мировою угодою, за якою підприємство повинно було відшкодувати спричинені збитки у розмірі 10\~074 грн.19коп. та моральну шкоди в розмірі 4\~925 грн. 81 коп. 20.04.2017 року КП «Лозоваводоканал» сплатило потерпілому 15\~000 грн. 00 коп. Зважаючи на вищезазначене, позивач просить стягнути майнову шкоду з [PERSON]В в порядку регресу у розмірі 15\~000 грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання зявився, на задоволенні позовних вимог наполягав, в письмових поясненнях від 23.11.2017 року зазначив, що відповідачем було відшкодовано 900 грн.00 коп. у звязку з розглядом даної справи та станом на 06.11.2017 року залишилася не відшкодованою матеріальна шкода у розмірі 14\~100 грн.00 коп. Відповідач та його представник у судове засідання зявилися, проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, але вказували на те, що [PERSON] свою вину в ДТП та суму матеральної шкоди, яку повинен відшкодувати КП "Лозоваводоканал" визнає, однак не розуміє чому повинен відшкодувати всю суму відразу та зазначає, що на даний час добровільно почав сплачувати суму матеріальної шкоди, а саме по 300 гривень в місяць з заробітної плати. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 18.06.2015 року [PERSON], згідно наказу (розпорядження) №25-к від 18.06.2015 року про прийняття на роботу (а.с.5) був прийнятий на роботу в КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області водієм автотранспортних засобів з категорій В1, В, С1, С 3 кл. 06.12.2016 року о 09 год. 30 хв. в м.Лозова Харківської області, керуючи автомобілем [NUMBER], по м-ні 4 біля будинків №5,6, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], завдавши автомобілю механічні пошкодження, чим спричинив ДТП та покинув місце пригоди, що підтверджується постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2017 року, справа №629/2/17, відповідно до якої його визнано винним(а.с.7). У звязку з вищевказаним, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернулася з позовною заявою до КП «Лозоваводоканал» про стягнення спричиненої майнової та моральної шкоди в загальному розмірі 30\~254 грн. 19 коп., справу було вирішено мировою угодою, за якою КП «Лозоваводоканал» повинно було відшкодувати спричинені збитки у розмірі 10\~074 грн.19коп. та моральну шкоди в розмірі 4\~925 грн. 81 коп., що підтверджується ухвалою про закриття провадження у справі у звязку з визнанням мирової угоди від 22.03.2017 року, справа №629/320/17(а.с.6). 20.04.2017 року КП «Лозоваводоканал» на виконнання мирової угоди сплатило потерпілому відшкодування у розмірі 15\~000 грн. 00 коп. Згідно заяви [PERSON] від 22.03.2017 року з заробітної плати за квітень 2017 року підприємством здійснено утримання в розмірі 1\~100 грн. 00 коп.(а.с.10). Відповідно до заяв відповідача від 17.05.2017 року (щодо недійсності його заяви від 22.03.2017 року) та від 19.06.2017 року(а.с.11-12) утримання коштів на відшкодування завданої підприємству матеріальної шкоди з його заробітної плати не здійснюється, кошти утримані за квітень 2017 року мають бути йому повернені. 23.11.2017 року, представник позивача надав письмові пояснення та довідки(а.с.52-56), відповідно до яких за час розгляду справи відповідачем було відшкодовано 900 грн. 00 коп. У судових засіданнях відповідачем надавались чеки про часткове погашення суми заборгованості у розмірі 1 200,00 грн. Згідно з ч.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 5 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Абзацом 5 п.6, абзацом 2 п.11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 ««Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди» визначено, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з абзацом 3 пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками завданої джерелом підвищеної небезпеки» №14 від 29.12.1992 року, за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обовязків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Як зазначено, станом на дату подання позову, матеріальна шкода, завдана відповідачем становила 15\~000 грн. 00 коп., станом на момент винесення рішення не відшкодована шкода становить 13 800 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення в порядку регресу з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 13\~800 грн. 00 коп. Враховуючи ч.1 ст.88 ЦПК України, суд стягує судовий збір з відповідача на користь КП «Лозоваводоканал» у розмірі 1\~600 грн. 00 коп. \~ \~ \~ Ґрунтуючись на ст.ст. 1191\~ ЦК України, ст.ст. 130, 135-3 КЗпП України, ЗУ «Про судовий збір», Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: partial