Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

23 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, а по досягненню старшим сином повноліття на [PERSON], [INFO], 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 1-2) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила, що з 22 квітня 2008 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час їх спільного проживання у них народились діти: син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], на даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, однак домовленості, щодо надання батьком матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дітей, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дітей в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Крім того, позивач зазначила, що офіційно працевлаштована, та її доходів не вистачає для належного утримання дітей, враховуючи їх вік та потреби, в той же час відповідач є особою працездатного віку, відповідач офіційно працевлаштований, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, а по досягненню старшим сином повноліття на [PERSON], [INFO], 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, що є предметом позовних вимог. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві та поясненнях наданих позивачем в судовому засіданні, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно з 2008 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час їх спільного проживання у них народились діти: син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], факт батьківства визнано відповідачем у встановленому законом порядку. Після припинення сімейно-шлюбних стосунків діти залишились проживати разом з матір'ю, в той же час відповідач не заперечує що має виконувати свій батьківський обов'язок та надавати кошти на утримання дітей, погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), при визначенні судом розміру аліментів, просив врахувати, що офіційно працює та має фіксовану заробітну плату, інших джерел доходів не має, тому не спроможний виплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції міста Києві 11 грудня 2009 року, (актовий запис №3705). (а.с. 3) [PERSON] народився [INFO], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції міста Києві 08 вересня 2011 року, (актовий запис №2460). (а.с. 4) Як з'ясовано судом, підтверджується поясненнями сторін по справі, позивач та відповідач проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, під час їхнього спільного сумісного проживання у них народились діти, син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], факт батьківства визнано відповідачем у встановленому законом порядку. Після припинення сімейно-шлюбних відносин діти залишились проживати разом з матір'ю за місцем її проживання, знаходяться на повному її утриманні, відповідач не надає допомоги на забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, відомостей про наявність інших утриманців та соціальних зобов'язань перед третіми особами відповідач суду не надав. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], мати дітей, є особою працездатного віку, працює на посаді дитячого стоматолога в Комунальному неприбутковому підприємстві КДЦ Деснянського району Філія №6. В той же час, відповідач [PERSON], батько дітей, є особою працездатного віку, працює на посаді фельдшера в Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, середньомісячна заробітна плата відповідача складає 5626,33 грн., доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Відповідно до положень частини другої та третьої статі 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вируванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" де встановлено з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1286,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 23 травня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Враховуючи наведене та

Outcome: partial