Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом, зазначивши, що 26.03.2015 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [INFO], [PERSON]. Після розірвання шлюбу, та до цього часу, батько дитини [PERSON] будь-якої допомоги на дитину не надає, її станом не цікавиться, матеріально не допомагає, що порушує права їх дитини на утримання зі сторони батька, бо вона одна піклується про її моральний та матеріальний стан. При визначенні розміру аліментів просить врахувати ту обставину, що відповідач більше не має дітей, відповідач має у власності та вільно і самостійно користується автомобілем Nissan Kubistar 2009 року випуску д/н [NUMBER], спільна дитина є інвалідом з дитинства та потребує особливого догляду і розвитку. Відповідач має мінливий, нестабільний, але високий заробіток, тому вважає, що розмір аліментів, необхідний для утримання на мінімальному рівні дитини повинен складати 1500 грн. щомісяця. Неповнолітня донька [PERSON] є інвалідом з дитинства та потребує постійного стороннього догляду та додаткових витрат на її лікування та реабілітацію, на закупівлю необхідних та коштовних ліків, проходження санаторно-курортного лікування, проходження реабілітаційних процедур, купівлю протезів, та інших заходів. Оскільки позивач повністю самостійно займається реабілітацією, лікуванням, доглядом за дитиною - інвалідом та виходячи з особливих обставин, а саме інвалідності дитини, вважає, що відповідач повинен надавати додаткову допомогу в сумі 1500 грн., щомісячно, відповідно до ст. 185 ч.3 СК України. Позивачем було витрачено грошові кошти на купівлю протезу для дитини інваліда в сумі 1175 грн., тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати 50 % фактичних витрат на придбання протезу в сумі 587,50 грн. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину інваліда з дитинства [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь позивачки, документально підтверджені та фактично понесені додаткові витрати на дитину інваліда [PERSON], [INFO], в розмірі 587,50 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що сплачує аліменти в мінімальному розмірі майже щомісячно, останній раз сплачував аліменти в грудні 2017 року в сумі 930 грн., не відмовляється від утримання дитини, але позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, не має змоги сплачувати аліменти в сумі 1500 грн., оскільки на теперішній час не працює, має мінливий заробіток, додаткові витрати нести не відмовляється, але лише ті, що фактично понесені позивачкою на підставі чеків, бо позивачка отримує допомогу від держави на їх доньку як на дитину-інваліда, проти відшкодування понесених витрат в сумі 587,50 грн. не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 16.03.2002 року, шлюб між ними розірвано на підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.03.2015 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. З довідки ЛКК КЗ «Центральна міська лікарня м. Нова Каховка» від 14.09.2017 року [PERSON] є інвалідом дитинства, діагноз двостороння нейросенсорна туговухість 3-4 ст., потребує лікування та реабілітації. З індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 1274/292 від 06.05.2014 року слідує, що наявність інвалідності з 06.05.2008 року до 04.08.2024 року, до 18 років. потребує санаторно-курортного лікування, кохлеарної імплантації впродовж 2014-2016 року в м. Києві та медичного обстеження в м. Херсоні та м. Києві. Дитині видано посвідчення серії ААБ № 309986 дитини інваліда дитинства з 27.08.2008 року, призначена державна соціальна допомога в сумі 607,40 грн. Відповідно до замовлення № 27681 від 22.07.2017 року та чеку про оплату [PERSON] було придбано у ПП [PERSON] окуляри вартістю 1175 грн. Позивачкою надано докази поїздки до м. Києва із дитиною [PERSON] на консультацію до ДІІ отоларингології імені [PERSON] в поліклініку до сурдолога для диспансерного огляду після кохлеарної імплантації на вусі з 13.01 до 19.01.2018 року. З висновку про технічний стан зовнішньої частини системи імплантації від 16.01.2018 року Кінд інтерслух Київ слідує, що мовний процесор OPUSI (серійний номер 03574), яким користується [PERSON] Маряна (прооперована 09.12.2009 року системою кохлеарної імплантації МЕД-ЕЛ) станом на 16.01.2018 року не працює мікрофон, не підлягає ремонту, у звязку із зняттям з виробництва даної моделі мовного процесора. Також позивачкою надано на підтвердження майбутніх витрат скриншоти вартості батарейок для слухового апарату 75 грн. за 6 батарейок, прибору та сушіння слухового апарату 900 грн., блоку живлення для акумуляторів на слуховий апарат від 2520 грн. 4760 грн., накладну на придбання батарейок (упаковка 60 шт.) за дві упаковки 1400 грн. Відповідачем надано суду чеки про сплату аліментів на утримання дитини за період з 2016-2017 року в сумі 470-510 грн. щомісячно, в грудні 2017 року сплачено 930 грн. Відповідно до розрахунку постійних додаткових витрат на дитину інваліда, наданого позивачкою вбачається, що розмір додаткових витрат на дитину на 1 рік складає 22 156 грн. До них позивачкою включено : витрати на придбання батарейок для кохлеарного імплантанта в ромірі 1400 грн., ліків Когнум 250 в сумі 186 грн., ліків Корнесін 100 в сумі 900 грн., окулярів в сумі 1175 грн., відсіку для батареї в сумі 4410 грн., дроту для слухового апарату в сумі 980 грн., передавача для слухового апарату в сумі 10 480 грн., аналізи в сумі 125 грн. 1 раз на квартал, поїздки до клінік м. Києва, м. Херсону 2 рази на рік в сумі 2500 грн., зазначені витрати складають орієнтовно 1846,33 грн. на місяць. До розрахунку надано скріншоти вартості запасних частин до слухового апарату, чеки про вартість аналізів, довідку про вартість ліків Когнум 250 № 50 та Корнесін №10, рецепт на окуляри та довідку про вартість окулярів в сумі 1175 грн., оплачених позивачкою. Також позивачкою долучено висновок «Херсонського обласного протитуберкульозного диспансеру» від 07.08.2018 року про виявлення у [PERSON] захворювання на туберкульоз, чек про придбання ліків за призначенням у звязку із виявленням вказаного захворювання на суму 343,25 грн. та чеки про придбання квитків на проїзд до лікарні м. Херсону 15.01.,17.01.2018 року, 07.02.2018 року. Відповідно до ст. 180,181,182,185,191 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як роз'яснив Верховний Суд України у постанові Пленуму № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Відповідно до ст..7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на один місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», установлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років складає : з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], не працює, матеріальну допомогу на утримання дитини надавав нерегулярно та в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, після звернення позивачки до суду 28.09.2017 року [PERSON] сплатив у вересні 2017 року аліменти в сумі 610 грн., в жовтні 2017 року 510 грн., в листопаді 2017 року 510 грн., в грудні 2017 року в розмірі 930 грн., хоча з 01.05.2017 року відповідач мав сплачувати на утримання дитини мінімальний платіж щомісячно 888,50 грн. Відповідач [PERSON] заперечував проти сплати аліментів щомісячно в розмірі 1500 грн., посилаючись на мінливі заробітки, відсутність постійного місця роботи, не заперечував факту проживання дитини з матірю, тому суд враховуючи відсутність постійного заробітку відповідача та ненадання позивачкою доказів можливості сплати аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно, вважає підставним стягувати з відповідача відповідачем аліменти в мінімальному розмірі, передбаченому ст. 191 СК України, - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2017 року 888,50 грн. щомісячно, з 01.01.2018 року в розмірі 930 грн. щомісячно, з 01.07.2018 року в розмірі 972 грн. щомісячно, з 01.12.2018 року в розмірі 1013,50 грн. щомісячно, до повноліття дитини, з урахуванням сплачених ним аліментів за вересень - грудень 2017 року в сумі 2560 грн. Окрім того, неповнолітня дитина [PERSON] є дитиною з інвалідністю, страждає також на побічні захворювання не повязані з інвалідністю, має вади зору, у звязку з чим потребує додаткових витрат на її утримання, тому виходячи з розрахунку, передбачуваних додаткових витрат на дитину, зробленого позивачкою, враховуючи напружені стосунки, що склалися між колишнім подружжям, а також відсутність постійного заробітку відповідача, вважає за доцільне стягувати додаткові витрати на дитину в мінімальному розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову, до повноліття дитини, оскільки відповідно до лікарського висновку та посвідчення дитини, вона має статус дитини з інвалідністю до 18 років. Також позивачкою понесені витрати на придбання окулярів для дитини в сумі 1175 грн., тому половина таких витрат піддягає відшкодуванню відповідачем в сумі 587,50 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору в сумі 1280 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави, у зв'язку із звільненням позивачки від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial