Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

02.07.2019 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №50008951 від 12.09.2013 року, розмір якої станом на 12.06.2019 року складає 99806,34 грн., з яких: 4194,67 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 01.11.2017 по 12.06.2019 року; 5046,24 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за додатковим кредитом за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; 67961,31 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; 1228,16 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; 1477,49 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за додатковим кредитом за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; 19898,47 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн., та витрати по оплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані наступним. 12.09.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем укладено кредитний договір №50008951, у якому зазначено, що договір між сторонами за участю поручителя складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. 19.01.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору №50008951 від 12.09.2013 року, згідно з якою сторони погодили змінити строк кредиту, збільшивши його до 84 місяців. На підставі та на виконання умов додаткової угоди до кредитного договору №50008951 від 12.09.2013 року, 19.01.2015 року був підписаний Графік погашення кредиту до кредитного договору №50008951 від 12.09.2013 року до 15.09.2020 року. На підставі вказаного, позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі 210187 грн. 07 коп. - еквівалент суми в іноземній валюті: 25692 долари США 10 центів та суму додаткового кредиту у розмірі 66756 грн. 15 коп. - еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті становить 8161 доларів США 00 центів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3 Загальних умов є змінним, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.09.2020 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , об`ємом двигуна 1390 куб см. та оплати страхових платежів. У кредитному договорі сторони погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, визначеному вище відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини стосовно надання відповідачу грошових коштів (кредиту) на умовах зворотності, відплатності, строковості та цільового використання. Окрім того, відповідно до п. 1.6 Загальних умов зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008951 від 12.09.013 року забезпечено Договором застави №50008951 від 16.09.2013 року, посвідченим ПН ХМНО Харківської області Одарченко М.С., зареєстрованим в реєстрі за №1720, згідно з умовами якого відповідач надав у заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , об`ємом двигуна 1390 куб см., д.н. [NUMBER] , що належав йому на праві власності. У позичальника за вказаним договором виникла заборгованість у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та постановою Верховного суду від 22.05.2019 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволені частково, та з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 545658,82 грн., та судові витрати станом на 31.10.2017 року. Вказана постанова відповідачем виконана не була, тому позивач має право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року у вказаному розмірі з наведенням відповідного розрахунку у позові. Також позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона не погоджується з позовом, посилаючись на те, що підстави для застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України виникають лише з моменту набрання рішенням законної сили. Представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» в судове засідання не з`явився, спрямував до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про відкладення судового засідання на час дії карантину. Судом розцінюється вказане клопотання як таке, що спрямоване на затягування розгляду справи, оскільки судові засідання вже неодноразово відкладались за аналогічним клопотанням, та відкладення судових засідань на час дії карантину є правом суду, а не його обов`язком. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 02.07.2020 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Сенаторову В.М. Судом надано запит до Департаменту реєстрації ХМР для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду. Ухвалою судді від 05.09.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 07.04.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 14.04.2020 року вказану справу прийнято до провадження судді. Судом встановлено, що 12 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50008951, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 210 187,07 грн, що на момент укладення договору було еквівалентно 25 692,10 дол. США, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля Volkswagen, модель Tiguan, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 390 куб. см, рік випуску 2013, а також додатковий кредит у розмірі 66 765,15 грн, що еквівалентно 8 161,00 дол. США, цільове признання - оплата страхових платежів; строк користування кредитом - 60 місяців; процентна ставка за кредитом - 9,90 %, змінна процентна ставка; разова комісії за надання кредиту - 2,5 % від суми кредиту. Строк кредитування змінено на 84 місяці відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 12 вересня 2013 року № 50008951. Повернення кредиту мало здійснюватися відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з загальними умова кредитування, які є додатками до кредитного договору. 16 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Одарченко М. С., зареєстрований в реєстрі за № 1720 (далі - договір застави від 16 вересня 2013 року), відповідно до якого відповідач передала у заставу позивача належний їй на праві власності автомобіль Volkswagen, модель Tiguan, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 390 куб. см, рік випуску 2013, державний номерний знак [NUMBER] , на забезпечення виконання нею зобов`язань за кредитним договором. В Кредитному договорі Сторони погодили, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування. Положеннями п. 1.4.2. Загальних умов Сторони погодили, що повернення Кредиту здійснюється Відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких за цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту. Відповідач не виконувала свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.05.2018 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50008951 від 12.09.2013 року в розмірі 859651,01 грн., та витрати по оплаті судового збору в розмірі 12894,78 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 21.01.2019 року вказане рішення скасовано, та позов залишений без задоволення. Постановою Верховного суду від 22.05.2019 року, рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.05.2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21.01.2019 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 12.09.2013 року №50008951 на загальну суму 545658,82 грн., у тому числі: 37151,97 грн. - прострочених чергових платежів за кредитним договором за тілом кредиту та процентами за березень та квітень 2015 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми; 441741,55 грн. - непогашене тіло кредиту та три проценти річних від простроченої суми за період з 06.05.2015 року по 31.10.2017 року; 42037,41 грн. - штраф у розмірі 20% від суми кредиту відповідно до п. 8.2 загальних умов кредитування, та 24727,89 грн. - штраф у розмірі 10% від вартості предмету застави відповідно до п. 4.1.2 договору застави від 16.09.2013 року, та судові витрати у сумі 19798,06 грн. Матеріали справи не містять доказів виконання вказаного судового рішення. Позивачем наведено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційні витрати за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року, сума яких складає 99806,34 грн., з яких: 4194,67 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 01.11.2017 по 12.06.2019 року; 5046,24 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за додатковим кредитом за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; 67961,31 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; 1228,16 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; 1477,49 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за додатковим кредитом за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року; 19898,47 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року. Вказані розрахунки відповідачем спростовані не були, та підстав їм не довіряти у суду немає. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу. Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту та судовим рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача грошову суму, зокрема заборгованість за кредитом у розмірі 411032 грн. 37 коп. (тіло кредиту), таке зобов`язання щодо виконання вказаного судового рішення зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з чим невиконання відповідачем судового рішення в частині сплати вказаної суми коштів дає підстави для застосування відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц та Верховного суду України, яка викладена у постанові від 30.03.2016 року №6-2168цс15. Посилання відповідача, що підставою для нарахування вказаних 3% та інфляційних втрат є рішення, що набуло чинності, спростовується періодом такого нарахування, а саме позивач просить стягнути вказані суми з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року, а постанова Верховного суду прийнята - 22.05.2019 року, тому позивачем здійснено вказані нарахування за 23 дні після прийняття вказаної постанови, та стягнення вказаних сум за період часу з 01.11.2017 року по 12.06.2019 року судом вирішено не було, а лише були стягнуті вказані суми за інший період, а саме з 06.05.2015 року по 31.10.2017 року. Крім того, постанова ухвалена Верховним судом - 22.05.2019, а станом на 06.10.2020 року доказів її виконання матеріали справи також не містять, тому в цій частині доводи відповідача також є необгрунтованими. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Надані документи відповідно до положень ст. 15, 77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, позивачем надано заявку на надання юридичних послуг №48, акт №1 про надані послуги, виконаних адвокатом, та здійснених ним оплати вказаних витрат. Отже, з урахуванням задоволення позову, підлягає частковому задоволенню заява про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 5000 гривень, оскільки дана справа не є складною та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, та за відсутності представника позивача в судових засіданнях. Судові витрати позивача, понесені у зв`язу з оплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial