Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором завдатку. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу слухати в її відсутність. В судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Вислухавши представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2009 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір завдатку. За умовами договору завдатку, позивачка [PERSON] передала відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч), що підтверджується власноруч написаною відповідачкою розпискою. Відповідно до ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Сума завдатку (вартість рухомого майна, що передається як завдаток) може бути будь-якою, однак вона обов'язково має бути меншою, ніж загальна сума зобов'язання (вартість рухомого майна, що передається за зобов'язанням). Угода про завдаток повинна відповідати законодавству України, вказаний договір завдатку укладений між сторонами відповідає вимогам ст.547 ЦК України, укладенний в письмовій формі, чітко визначено, що сума, яку передала позивачка [PERSON] передана відповідачці в рахунок належних за договором платежів та є саме завдатком (за продаж житлового будику). Укладеним договором завдатку відповідачка в свою чергу підтвердила факт виконання в подальшому зобов'язання, у вигляді нотаріального укладення договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] Білгород-Дністровський район, Одеська область та посвідчення до 01 липня 2012 року. Завдаток характеризується тим, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язань. Це означає, що завдаток виплачується стороною, яка зобов'язана сплачувати платежі за договором наперед - до моменту настання строку платежу. І у разі належного виконання забезпеченого завдатком зобов'язання вартість завдатку утримується з належних з боржника платежів. Станом на 01 липня 2012 року відповідачка звернулась до позивачки з проханням про відстрочку укладення договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] Білгород-Дністровський район, Одеська область до 01 січня 2014 року в зв'язку з фінансовими труднощами. Але станом на 01 січня 2014 року відповідачка відмовилась від виконання зобов'язання, а саме укласти договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку та пояснила позивачці, що відмовляється від переоформлення житлового будинку. В зв'язку з відмовою відповідачки від виконання своїх зобов'язань, позивачка звернулась до неї з вимогою повернути грошові кошти, які були передані відповідачці [PERSON] відповідно до договору завдатку, але прохання позивачки [PERSON] проігнорувала, в зв'язку з чим, позивачка [PERSON] змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Регламентація завдатку як одного зі способів забезпечення зобов'язань, найпоширенішим видом яких є договірні зобов'язання, здійснюється нормами статей 570-571 ЦК України. Виходячи з норми ст.571 ЦК України можна зробити висновок, що саме визначення завдатку як грошової суми (рухомого майна), "що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання" свідчить про необхідність існування договірного зобов'язання між сторонами на момент укладення договору про завдаток. Крім того, до такого ж висновку можна дійти виходячи зі змісту статей 546-548 ЦК України, які визначають, що завдатком та іншими способами може забезпечуватися виконання основного зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. У тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Відповідно до ст.525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.527 ЦК України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Крім того, в запереченні представник відповідачки посилається на те, що позовна давність за даним правочином сплинула, але вказане спростовуються вимогами ч.5 ст.267 ЦК України, оскільки суд на власний розсуд визначає, чи були причини пропущення позовної давності поважними. Суд встановив та визнав поважними причини пропуску позивачкою позовної давності, оскільки вони виникли незалежно від волі позивачки, а тому порушене право позивачки підлягає захисту. Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачці була заподіяна моральна шкода, що виразилась в моральних стражданнях, стресах та переживаннях. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязаня з розміром цього відшкодування. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial