Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] виклад позиції прокурора та заперечень відповідача У березні 2016 року заступник прокурора Хмельницької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Шаровечківської ради Хмельницького району із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] [PERSON] про визнання незаконним наказу про передачу у власність земельної ділянки та витребування з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки (кадастровий номер 6825089600:03:002:0157) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 1,0 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Кооперативна, 76, на користь Шаровечківської сільської ради. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 21.01.2014 року наказом головного управління Держземагенства в Хмельницькій області передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства. Означений наказ головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 21.01.2014 року за № ХМ/6825089600:03:002/00000282 слід визнати недійсним, оскільки ця земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с. Шаровечка Хмельницького району. Вказані обставини підтверджуються планом зовнішніх меж с. Шаровечка, що є складовою частиною проекту землеустрою щодо зміни меж адміністративно-територіального утворення с. Шаровечка та с. Мацьківці Хмельницького району, затвердженого рішенням Хмельницької обласної ради від 29.09.2010 року за № 27-31/2010 В подальшому означена земельна ділянка [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер 6825089600:03:002:0157) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 1,0 га, що розташована в межах населеного пункту с. Шаровечка Хмельницького району, відчужена [PERSON] При цьому на час винесення наказу Головного управління Держземангенства в Хмельницькій області вказана земельна ділянка з цим кадастровим номером відповідно до проекту землеустрою щодо зміни меж адміністративно-територіального утворення с. Шаровечка та с. Мацьківці Шаровечківської сільської ради, затвердженого рішенням Хмельницької обласної ради від 29.09.2010 року № 27-31/2010, вже знаходилась в межах населеного пункту с. Шаровечка Хмельницького району. Означені обставини підтверджуються планом зовнішніх меж с. Шаровечка та викопіюванням з публічної кадастрової карти України. Таким чином, ГУ Держземагенства у Хмельницькій області перевищило свої повноваження при наданні означеної земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходилась у межах населеного пункту та належала до земель комунальної власності, тому право на розпорядження нею мала лише Шаровечківська сільська рада. Просить визнати недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області та витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку. В судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що рішенням Хмельницької обласної ради від 29.10.2010 року за № 27-31/2010 змінено межі с. Шаровечка Хмельницького району та включено в межі с. Шаровечка Хмельницького району земельну ділянку загальною площею 28,66 га. Після зміни меж населеного пункту земельні ділянки, які увійшли до території вказаного населеного пункту, перейшли до комунальної власності та право розпорядження ними мала лише Шаровечківська сільська рада. Відповідно до акту прийому-передачі, Шаровечківській сільській раді передано збірну земельну ділянку №1 площею 21,7947 га, зовнішні межі та площа за даними Публічної кадастрової карти відповідають межам та площі кадастрового кварталу № 002. Представник Шаровечківської сільської [PERSON] Хмельницького району позов підтримав та суду пояснив, що рішенням Хмельницької обласної ради 29.09.2010 року змінено межі сіл Шаровечка та Мацьківці та включено до проекту землеустрою 28,66 га земель. Відповідно сільською радою розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж населених пунктів Шаровечківської сільської ради в натурі та з часу зміни меж населеного пункту Шаровечківська сільська ради відповідно до наданих їй повноважень надавала земельні ділянки у власність та постійне користування юридичним особам. Хмельницька районна державна адміністрація підписала акт прийому-передачі земельної ділянки згідно розробленого проекту землеустрою щодо зміни межі адміністративно-територіального утворення сіл Шаровечка та Мацьківці Хмельницького району (а.с.14). Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області заявлених вимог не визнав та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки на час передачі у власність земельної ділянки [PERSON] технічна документація стосовно зміни меж населеного пункту с. Шаровечка була не зареєстрована в управлінні Держгеокадастру. В судовому засіданні представник [PERSON] проти позову заперечив. Визнав той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825089600:03:002:0157 згідно даних публічної карти знаходиться в межах населеного пункту с. Шаровечка. Водночас, він вважає, що права Шаровечківської сільської ради жодним чином не порушені, позаяк земельні ділянки ще задовго до включення до меж населеного пункту перебували у власності та постійному користуванні інших фізичних чи юридичних осіб. Тому позов, заявлений прокурором, є безпідставним, виходячи із субєктного складу сторін. Представник [PERSON] заявленого позову не визнав, просив у ньому відмовити, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Хмельницької регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби заявлений прокурором позов підтримав та звернув увагу суду на те, що у їх постійному користуванні перебуває земельна ділянка, частина якої надана [PERSON] ІІ. Заяви, клопотання , інші процесуальні дії у справі Представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 05 липня 2016 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду призначено таку експертизу, на вирішення якої поставлене питання про те, чи входить земельна ділянка (кадастровий номер 6825089600:03:002:0157) до меж населеного пункту с. Шаровечка. Експертом надіслано повідомлення про неможливість надання висновку від 11.11.2016 року, оскільки не надано додаткових матеріалів документації із землеустрою, поземельної книги, електронного документу (обмінного файлу) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6825089600:03:002:0157 та надання наявної документації із землеустрою щодо меж с. Шаровечка в СК-63 станом на 31 січня 2014 року. Така документація була надана судом 23.02.2017 року Хмельницькому відділенню КНДІСЕ, однак експертиза не проводилась у звязку із великим навантаженням експертів. 03 липня 2017 року задоволено клопотання Хмельницької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини про притягнення до участі у справі в якості третьої особи, оскільки з 1993 року спірна земельна ділянка знаходиться у безстроковому користуванні відповідно до Державного акту Б № 042428 площею 1,0 га. 03 серпня 2017 року представник відповідача [PERSON] повторно заявив клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо встановлення, чи увійшла земельна ділянка з кадастровим номером 6825089600:03:002:0157, яка належить на праві власності [PERSON], до меж населеного пункту с. Шаровечка Хмельницького району згідно системи Державного земельного кадастру станом на 21.01.2014 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03.08.2017 року таку експертизу було призначено, проте не виконано з причин непроведення її оплати [PERSON] ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Встановлено, що рішенням тридцять першої сесії Хмельницької обласної ради від 29.09.2010 року № 27-31/2010 року змінено межі сіл Шаровечка та Мацьківці Шаровечківської сільської ради та включено до проекту землеустрою до меж села Шаровечка Шаровечківської сільської ради Хмельницької ради 28,66 га земель. Цим рішенням встановлено нові межі населених пунктів Шаровечківської сільської ради Хмельницького району. Приватним малим підприємством «Гранд» розроблена технічна документація із землеустрою щодо зміни меж населених пунктів Шаровечківської сільської ради, котра погоджена рішенням Хмельницької районної ради № 19-23/2009 від 19.03.2009 року. Встановлення меж земельної ділянки закріплено актом винесення меж в натурі від 10.12.2010 року за № 01 та вказані види межових знаків та точки їх встановлення, що підтверджується вказаною технічною документацією (а.с 91-102, том 1). Відповідно до проекту землеустрою щодо зміни меж адміністративно-територіального утворення сіл Шаровечка та Мацьківці Шаровечківської сільської ради та акту прийому передачі № 1 від 29.11.2010 року Хмельницька районна державна адміністрація передала земельні ділянки № 1 площею 21,7947 га та земельну ділянку № 2 площею 6,8666 га відповідно до кадастрового плану, що є складовою частиною проекту означені земельні ділянки в межі населеного пункту с. Шаровечка Хмельницького району. Ділянки є цілком придатними для проживання населення, ведення особистого селянського господарства та іншої господарської діяльності. Згідно листа Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Хмельницької регіональної філії від 12.05.2016 року за № 4.1/272 відповідно до звернення сільського голови Шаровечківської сільської ради від 04.09.2012 року філією внесені зміни до індексної кадастрової карти автоматизованої системи Державного земельного кадастру Хмельницької області щодо змін адміністративно-територіального утворення с. Шаровечка та с. Мацьківці Шаровечківської сільської ради Хмельницького району. Філія передала до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області сформовану базу даних обмінних файлів у повному обсязі 07 лютого 2013 року (а.с.76). Листом за № 467 від 04.09.2012 року Шаровечківська сільська рада надала в користування Держкомзему у Хмельницькому районі та Хмельницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» електронні носії щодо зміни меж населеного пункту с. Шаровечка Хмельницького району. 25.10.2013 року [PERSON] подана заява до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,0 га. Наказом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 24.11.2013 року такий дозвіл [PERSON] надано з підстав, що така ділянка була розташована за межами населеного пункту та на час її надання була вільною. 24.12.2013 року відповідач [PERSON] подав заяву на імя начальника Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення означеної земельної ділянки та передати йому безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Наказом від 21 січня 2014 року такий проект затверджено та передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1.000 га (кадастровий номер 6825089600:03:002:0157) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Згідно витягу план-схеми публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером 6825089600:03:002:0157) (а.с 79) знаходиться в межах населеного пункту с. Шаровечка. Клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення судової будівельно-технічної експертизи на предмет визначення розташування спірної земельної ділянки площею 1 га, наданої йому у власність, судом було задоволено, проте експертиза не проведена за відсутності оплати послуг експерта [PERSON] Натомість, в межах кримінального провадження така експертиза була проведена та за висновком експертів № 105/106/16-26 від 22.02.2017 року земельна ділянка з кадастровим номером 6825089600:03:002:0157 накладається на земельну ділянку, передану у розпорядження Шаровечківської сільської ради Хмельницького району, а частина її накладається на земельну ділянку, яка перебуває в постійному користуванні Хмельницької регіональної Державної лабораторії ветеринарної медицини згідно Державного акту на право постійного користування землею серії Б № 042428. Цих обставин сторони не заперечують. ІV. Мотивована оцінка аргументів учасників справи, порушення прав Прокурор та представник Шаровечківської сільської ради в обгрунтування власної позиції посилались на те, що відповідно до частини 2 статті 83 Земельного кодексу України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Суд повністю погоджується із судженнями позивача та прокурора в цій частині. Проте їх міркування щодо витребування майна з чужого незаконного володіння суд вважає хибними та зазначає наступне. Прокурор в обґрунтування вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння посилається на положення ч. 1 ст. 388 ЦК України - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тому прокурор, представник Шаровечківської сільської ради Хмельницького району та представник третьої особи стверджують, що оскільки спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності поза волею територіальної громади с. Шаровечка Хмельницького району в особі Шаровечківської сільської ради Хмельницького району, її слід витребувати з незаконного володіння добросовісного набувача [PERSON] Суд зазначає, що наказом від 21 січня 2014 року проект землеустрою затверджено та передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1.000 га (кадастровий номер 6825089600:03:002:0157) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Означений наказ не є правовстановлюючим документом, а лише підставою для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, наслідком якої стала видача [PERSON] Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області 13.02.2014 року Свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії САК № 639261 на вищевказану земельні ділянку. В подальшому 29.08.2014 року [PERSON] продав земельну ділянку загальною площею 1.000 га (кадастровий номер 6825089600:03:002:0157) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 796. Разом з тим прокурор вимог щодо визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії САК № 639261 від 13.02.2014 року на імя [PERSON], визнання недійсним договору купівлі-продажу недійсним не заявляв, оскільки вважає, що ані зазначене свідоцтво, ні договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки визнавати недійсними не слід, оскільки правовстановлюючим документом (правочином) на вказану земельну ділянку є рішення Хмельницької обласної ради. При цьому згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тому у разі скасування наказу Головного управління Держгеокадастру про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, який, на його думку, є правочином, виникає підстава для здійснення державної реєстрації прав на майно за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Суд звертає увагу на те, що підставою для посвідчення означеного договору купівлі-продажу стала належність продавцю [PERSON] вказаної земельної ділянки згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії САК № 639261, виданого 13.02.2014 року реєстраційною службою Хмельницького МРУЮ за індексним номером 17718874 та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.02.2014 року з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 291813968250. Таким чином, підставою набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку є нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 204 ЦК України, передбачено презумпцію правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. На думку суду, без визнання недійсним вище зазначених свідоцтва на право власності на нерухоме майно на імя [PERSON] та договору купівлі-продажу позовна вимога про витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння заявлена передчасно. Щодо аргументів відповідача [PERSON] суд зазначає наступне. Представник відповідача [PERSON] в обгрунтування своєї позиції зазначає, що на момент його звернення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою означена земельна ділянка була вільною та не перебувала в користуванні інших фізичних чи юридичних осіб, хоча й не заперечував, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6825089600:03:002:0157 згідно план-схеми та таблиці координат поворотних точок меж земельної ділянки №1, згідно проекту землеустрою щодо зміни межі територіального утворення с. Шаровечка та с. Маціківці Шаровечківської сільської ради повністю знаходиться в межах населеного пункту. Такий довід не може бути підставою для висновку, що оспорюваний наказ ГУ Держземагенства в Хмельницькій області є правомірним, оскільки зазначений аргумент не спростовує тієї обставини, що спірною земельною ділянкою при передачі її у власність [PERSON] розпорядився не її власник. Правомочність передачі спірної земельної ділянки у будь-чию власність належала на час виникнення спірних правовідносин територіальній громаді с. Шаровечка як власнику цієї земельної ділянки. Крім того, в рішенні суду зазначалося, що земельна ділянка загальною площею 1.3800 га за рішенням Шаровечківської сільської ради за № 11 від 24.11.2011 року була передана в постійне користування Хмельницькій районній державній лікарні ветеринарної медицини (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (а.с. 45 том 1). V. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду З вище наведених міркувань суд приходить до висновку, що права позивача в контексті доводів позовної заяви було дійсно порушено Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом видачі наказу від 21.01.2014 року за № ХМ/6825089600:03:002/00000282 та [PERSON] шляхом набуття спірної земельної ділянки у власність. VІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частинами першою і другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до частин першої та другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Відповідно до частин першої та другої статті 173 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів. Отже, рішення Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 13 квітня 2009 року відповідало положенням статті 173 ЗК України, проте не встановлювало жодних меж села Количівка. За частиною третьою статті 173 ЗК України включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не зумовлює припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Проаналізувавши положення пункту "а" частини другої статті 83 ЗК України, суд дійшов висновку, що станом на 21.01.2014 року спірна земельна ділянка перебувала в комунальній власності, тобто належала територіальній громаді с. Шаровечка Хмельницького району. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-805цс16 від 26 жовтня 2016 року. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про основи містобудування» (у редакції, яка була чинною на час прийняття міською радою рішення), визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації та планів земельно-господарського устрою. Згідно із частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III «Про планування і забудову територій»(який був чинним на час прийняття міською радою рішення) сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, зокрема, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок. Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (чинний на час прийняття міською радою рішення) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що лише Шаровечківська сільська рада станом на 21.01.2014 року мала повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, які віднесено до земель комунальної власності та у межах населеного пункту с. Шаровечка. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 27 вересня 2017 року № 6-2686цс16. Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2510цс15 висловлено правову позицію про те, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу. Принцип «пропорційності» передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Оскільки у даній справі критерію законності при прийнятті оспорюваного наказу дотримано не було, немає потреби окремо аналізувати решту критеріїв правомірності втручання ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області в право власності територіальної громади с. Шаровечка на спірну земельну ділянку. Таке втручання є протиправним. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, першу із заявлених позовних вимог слід задовольнити, а саме визнати недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.01.2014 року № ХМ /6825089600:03:002:0000082, яким передано у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 1, 000 га (кадастровий номер 6825089600:03:002:0157). Натомість в задоволенні другої позовної вимоги суд вважає за необхідне відмовити. Так, згідно ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Однак правова підстава володіння [PERSON] спірною земельною ділянкою свідоцтво на право власності на нерухоме майно серії САК № 639261 від 13.02.2014 року станом на день розгляду справи залишається чинною, оскільки ані скасована, ані оспорена не була. Дійсно, як розяснено в абз. 2 і 3 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Разом з тим, тлумачення позивачем і прокурором наказу Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.01.2014 року № ХМ /6825089600:03:002:0000082 як правочину не є коректним. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається з аналізу ст. 11 ЦК України, законодавець розмежовує поняття «правочин» та «акт органу державної влади». В ч. 2 ст. 11 ЦК України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. До цього переліку в ч. 4 тієї ж статті законодавець додає ще ряд підстав виникнення цивільних прав та обов'язків: «У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування». Саме таким актом органу державної влади є і визнаний у даній справі недійсним наказ Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області від 24.11.2013 року. Таким чином, він не є правочином, тоді як правовстановлюючий документ [PERSON] (відповідне свідоцтво) та договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки залишаються чинними. Вимог про визнання їх недійсними/ скасування не заявлено, тоді як суд, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, не вправі вийти за межі позовних вимог. Отже, наведений позивачем та прокурором механізм витребування майна з чужого незаконного володіння не може бути застосований у даній справі. В позові про витребування майна з чужого незаконного володіння, тобто в задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. VІІ. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 2756,00 грн., сплаченого Прокуратурою Хмельницької області за подання позовної заяви. Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідачів, позов до яких задоволено, підлягають відшкодуванню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі по 689,00 грн. з кожного (2756,00 грн. : 2 позовних вимоги : 2 відповідача = 689,00 грн.).

Outcome: partial