Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

19 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2014 року затверджено мирову угоду укладену між нею, [PERSON] (згідно свідоцтва про шлюб від 18.05.2018р. [PERSON] на Лаврентів) [PERSON] , та [PERSON] , відповідно до якої: [PERSON] зобов`язується виплачувати їй кошти на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100 грн до досягнення дитиною повноліття, а у випадку продовження дитиною навчання до його закінчення, але не довше ніж до досягнення віку 23 років. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Окрім навчання у 8-А класі ЛНВК «Школа I ступеня-гімназія», донька вивчає англійську та польську мови в приватній мовній школі ТзОВ «Карпати.інфо», що потрубує значних матеріальних затрат 5940 грн за 4 місяці навчання. Згідно офіційної інформації НАЗК, [PERSON] офіційно працевлаштований та займає посаду державного службовця: завідувач сектору Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС. З огляду на те, що останнім часом вартість утримання дитини значно зросла, що спровоковано підняттям цін у всіх сферах суспільного життя, включаючи харчування, навчання, одяг, медикаменти, вартість додаткових приватних занять в мовній школі, а стягувані з відповідача аліменти у розмірі 1100 грн щомісячно є настільки незначними, що не дають змоги належно утримувати неповнолітню дитину. З врахуванням наведеного, вважає, що є усі підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів з відповідача. 08 листопада 2018 року ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 06 березня 2019 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Сихівського районного суду м.Львова. 18 серпня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить провадження у справі за позовом [PERSON] про зміну розміру аліментів закрити, мотивуючи наступним. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2014 року затверджено мирову угоду укладену між позивачем та ним, згідно якої вони домовилися про розмір стягуваних з нього коштів на утримання дитини у розмірі 1100 грн, щомісячно до досягнення нею повноліття, а у випадку продовження навчання дитини до його закінчення, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, а провадження в даній цивільній справі - закрито. Згідно умов зазначеної мирової угоди позивач відмовилася від заявлених нею позовних вимог про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки його заробітку, а також стягнення додаткових витрат на дитину. З врахуванням того, що наслідком закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову та укладення мирової угоди, є неможливість повторного звернення до суду з позовом про цей ж предмет і з цих ж підстав, вважає, що провадження у даній справі слід закрити. Крім того, зазначає, що впрдовж всього часу добровільно виконує умови мирової угоди, навіть переплатив суму 3080грн. Позивач [PERSON] в судове зсідання не з`явилася, просить розглядати справу без її участі на підставі наданих доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання 09.09.2019 не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, відповідно до поданого відзиву та пояснень наданих у судовому засіданні 17.07.2019 зазначив, що одружений вдруге та його дружина на даний час вагітна. Крім того, матеріально допомагає батькам, які досягли пенсійного віку, батько інвалід I групи. А відтак, позбавлений можливості сплачувати аліменти на доньку в розмірі більшому, ніж встановлений в затвердженій ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2014 року мировій угоді. Враховуючи, що в судове засідання 09 вересня 2019 року не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В ході розгляду справи будь-яких інших заяв чи клопотань учасниками справи до суду не подавалось. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, та в якому мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2014 року, визнано мирову угоду укладену між сторонами [PERSON] та [PERSON] відповідно до якої: відповідач [PERSON] зобов`язується виплачувати позивачці [PERSON] кошти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100,00 грн до досягнення дитиною повноліття, а у випадку продовження [PERSON] навчання до його закінчення, але не довше, ніж до досягнення віку 23 років. Сума аліментів визначена в розмірі 1100,00грн підлягає індексації відповідно до закону. [PERSON] [PERSON] відмовляється від позовних вимог про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача [PERSON] , стягнення додаткових витрат в розмірі 400грн. та стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/5 частини заробітку відповідача. Сторони погодилися, що часом, з якого виникає обов`язок по сплаті аліментів слід рахувати з 14 листопада 2013 року. При цьому позивачка [PERSON] визнає, що відповідачем після 14 листопада 2013 року було сплачено аліменти на суму 3080,00 грн. У зв`язку з визнанням мирової угоди рішення Личаківського районного суду м.Льова від 07 лютого 2014 року скасовано. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів закрито (а.с.56-58). 18 травня 2018 року позивачем укладено новий шлюб з [PERSON] та змінено відповідно прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Відповіач [PERSON] також уклав новий шлюб з [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 21 жовтня 2017 року серії [NUMBER] (а.с.70). Згідно медичного висновку ЛК жіночої консультації №29 від 01 серпня 2019 року дружина відповідача [PERSON] перебуває на шістнадцятому-сімнадцятому тижні вагітності (а.с.65). Відповідач [PERSON] займає посаду державної служби, працює завідувачем сектору Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС, отримує стабільний дохід за основним місцем роботи, який за 2017 рік становив 150680грн (а.с.14-20). Таким чином, його середньомісячний дохід в 2017 році становив 12556 грн. Крім цього, як вбачається з пояснень відповідача він матеріально допомагає непрацездатним батькам, які досягли пенсійного віку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , останньому встановлено інвалідність I групи (а.с.66-69). Судом встановлено та сторонами не заперечується, що неповнолітня дочка сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає та перебуває на утриманні позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1100,00грн, заборгованості по сплаті аліментів не має. Дочка сторін [PERSON] навчається на курсах іноземних мов (вивчає англійську та польську мови) у «Школі Карпати.інфо». Вартість навчання за 4 місяці становить 5940,00грн, що стверджується довідкою ТзОВ «Карпати.інфо» за №9 від 14.09.2018р. (а.с.13). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ч.1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 викладено правовий висновок, згідно з яким, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України не може обмежуватися разовим її здійсненням. А відтак, доводи відповідача про неможливість звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, визначених за їх домовленістю у мировій угоді, затвердженій ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2014 року, не заслуговують на увагу. Судом встановлено, що з моменту укладення мирової угоди змінився сімейний стан обох сторін у справі, вони створили нові сім`ї. Так, відповідач отримує стабільний дохід зробітну плату за основним місцем праці, та окрім сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки, матеріально допомагає непрацездатним батькам, які досягли пенсійного віку, його батьку встановлено інвалідність I групи, а його дружина на даний час перебуває у стані вагітності. Також, суд враховує, що з моменту укладення мирової угоди пройшов значний проміжок часу, потреби неповнолітньої дочки сторін змінюються та відповідно витрати на її утримання збільшуються. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи положення ч.2 ст.182 СК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року №2629, мінімальний розмір аліментів на дитину у віці від 6 до 18 років в 2019 році становить 1059,00 грн. (50 % від 2118 грн. 00 коп). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд звертає увагу позивачки, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, витрати, пов`язані із вивченням дочки сторін [PERSON] польської та англійської мови у приватній «Школі Карпати.інфо» є додатковими витратами та не відноситься до аліментних зобов`язань. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, сімейний та матеріальний стан сторін у справі, зокрема створення сотронами нових сімей, наявність на утриманні відповідача непрацездатних батьків, вагітність його дружини, стабільність та розмір його доходів, а також розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, та з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає, що є підстави для часткового задоволення позовних вимог, а саме зміну способу та розміру стягнення визначених раніше аліментів на 1/5 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання дочки, а також не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial