Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 18.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного правління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис - №267. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, за час перебування у шлюбі через різні погляди на життя виникали постійні непорозуміння та сварки, котрі повторюються неодноразово. Оскільки збереження сімї є неможливим, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким розірвати шлюб, укладений 18.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного правління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис - №267, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1113грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути сплачений позивачкою судовий збір. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Однак, надала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги в розмірі 1113грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також в поданій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 18.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного правління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис - №267, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ №129711 від 18.06.2015 року. Згідно ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст.55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії І ФМ №335093 від 04.11.2015 року). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1113грн. щомісячно. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Термін "тверда грошова сума" є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду. В даному випадку судом визначено розмір аліментів у розмірі 1113 гривень; ця сума є стабільною і вона не буде змінюватися автоматично у випадку зміни розміру заробітку або доходу платника аліментів. А тому, суд приходить до переконання, що вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1113грн. щомісяця. Однак, в частині вимоги стягнення аліментів, встановлених в твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід відмовити, така вимога суперечить нормам сімейного законодавства при встановленні аліментів у твердій грошовій сумі, а є необхідною у разі визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Із п.2 ч.1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи наведене та, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання дитини.

Outcome: partial