Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому вказує, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. Син після розірвання шлюбу між сторонами по справі проживає разом з позивачкою, у квітні 2014 року досяг повноліття й в даний час продовжує навчання - навчається на 3-му курсі денного відділенні Полтавського політехнічного коледжу Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут". Оскільки відповідач є приватним підприємцем та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги батька, просить стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 500 грн. на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання, до 30.06.2015 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина через невеликий дохід, наявність інших аліментних зобов'язань, а також на недоведеність позивачем того факту, що син потребує такої допомоги, так як отримує стипендію та має можливість працевлаштуватись й заробляти гроші на забезпечення своїх потреб. Просили в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24.12.1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали25.03.2005 року. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER] від 22.05.1996 року, виданим відділом РЗАГС Октябрського району м. Полтави. Після розірвання шлюбу з 2005 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, син [PERSON] проживає разом з матір'ю, про що свідчить також довідка ЖБК "Текстильник" № 3 від 31.93.2014 року. Відповідно до довідки Полтавського політехнічного коледжу Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" № 128 від 28.03.2014 року [PERSON] дійсно є студентом третього курсу денного відділення, за рахунок держбюджету; зарахований згідно з наказом № 138-у від 10.08.2011 року, термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] вказувала на те, що її син навчається на денному відділенні, у зв'язку з чим не має можливості працевлаштуватись та не має можливості самостійно заробити гроші та, відповідно, потребує матеріальної допомоги. Доводи відповідача та його представника про недоведеність того факту, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, на думку суду, є непереконливими, а їхні твердження про те, що він отримує стипендію належного розміру жодними об'єктивними доказами не підтверджуються. Заперечуючи проти позову [PERSON], відповідач та його представник вказували на те, що [PERSON] не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, оскільки має невеликий дохід, на його утриманні знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO], на утримання якого сплачує аліменти, та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, крім того, він щомісячно сплачує позивачці кошти в сумі по 800 грн. в рахунок погашення заборгованості з аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], які були стягнуті з нього до досягнення дитиною повноліття. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] з 01.08.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.2012 року. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.07.2014 року з [PERSON] на користь дружини [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно на утримання спільного сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Разом з тим, вказані обставини не свідчать про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання його другої дитини, яка таку допомогу потребує, натомість доводять той факт, що він отримує достатній дохід, який здатний забезпечити йому можливість утримувати своїх дітей. Крім того, відповідачем не надано суду доказів звернення до виконання вищезазначеного судового рішення та його реального виконання і сплати зазначених сум. Поряд з вищевказаним він не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Твердження ж відповідача про перебування на його утримання дружини [PERSON] є непереконливими, оскільки жодними об'єктивними доказами не підтверджуються. Факт виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань з погашення заборгованості з аліментів на утримання сина [PERSON], які стягувались з нього до досягнення дитиною повноліття, на переконання суду, доводить те, що він неналежним чином ставиться до виконання свого батьківського обов'язку з його утримання та, з урахуванням інших встановлених по справі обставин, в тому числі пояснень самого відповідача в судовому засіданні про те, що він здатен надавати сину допомогу щомісячно в сумі по 100 грн., не може бути визнаний обставиною, яка свідчить про відсутність можливості надавати матеріальну допомогу Крім того, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є приватним підприємцем, від здійснення господарської діяльності з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів щомісячно отримує дохід. Враховуючи вищевикладене, те, що [PERSON] у зв'язку з навчанням не має можливості працевлаштуватись, а відтак не має самостійного заробітку, у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в період його навчання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення аліментів до закінчення навчання неповнолітнім сином, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON], суд бере до уваги його сімейний стан та матеріальне становище, враховує наявність на утриманні малолітньої дитини й існування аліментних зобов'язань та приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] і стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання щомісячно в розмірі 250 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial