Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

28.09.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] суму збитків у розмірі 15017,94 грн. та витрати на проведення оцінки у розмірі 750,00 грн., та судовий збір та витрати на правову допомогу. При цьому позивач посилається на те, що 03.08.2016 року з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача було пошкоджено та вартість відновлюваного ремонту становить 15\~017,94 грн. Так як відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачу завдану матеріальну шкоду, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. При цьому представник пояснила, що витрати позивача на правову допомогу становлять 2700,00 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні частково визнали позовні вимоги, а саме відповідач згодний сплатити позивачу матеріальну шкоду відповідно до звіту № 1340-08-16 у розмірі 12\~419,51 грн. При цьому відповідач пояснив, що являється внутрішньо переміщеною особою, на утриманні якого є двоє неповнолітніх дітей. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «СКАЙД» до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши учасників справи, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 03.08.2016 року о 13.40 годині [PERSON], керуючи автомобілем «Кіа», д/н ВН 7516ЕВ, на перехресті вул. Небесної Сотні у м. Одесі скоїв зіткнення із автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до звіту № 1340-08-16 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного 23.08.2016 року, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER] станом на 10.08.2016 року становить 12\~419,51 грн. При цьому у звіті визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля, що становить 15\~017,94 грн. /а.с. 14-23/. Вартість проведення звіту № 1340-08-16 про оцінку автомобіля становить 750,00 грн. Положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду"№ 5 від 12.06.2009 року розяснено, що у разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Суд погоджується із запереченнями сторони відповідача, що при визначенні вартості матеріальної шкоди, завданої позивачу, має враховувалися зношеність автомобіля. Так як, згідно розяснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року. Таким чином, з урахуванням положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, суд приходить до висновку, що позивачу підлягає відшкодуванню завдана матеріальна шкода у розмірі 12\~419,51 грн. та втирати на проведення звіту розмірі 750,00 грн., а всього у розмірі 13\~169,51 грн. В ході розгляду справи сторони пояснювали, що на момент ДТП автомобіль відповідача був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «СКАЙД» на підставі полісу серії АЕ № 5643578 /а.с. 12/, у звязку із чим, позивач 05.08.2016 року звернувся до страхової компанії із повідомленням про ДТП /а.с. 11/ та заявою про відшкодування матеріального збитку /а.с. 13/. При цьому суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо відшкодування завданої шкоди саме ПрАТ «Страхова компанія «СКАЙД», так як автомобіль було застраховано. Оскільки, суд погоджується із доводами сторони позивача із посиланням на правову позицію Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15. Так, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. При цьому суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача із посиланням на статус відповідача внутрішньо переміщеної особи та перебування на його утриманні неповнолітніх дітей, так як вказані заперечення не спростовують правомірність вимог позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2700,00 грн., суд зазначає наступне. Судом досліджено договір про надання правової допомоги від 05.08.2016 року /а.с. 24-28/, квитанції /а.с. 29, 64, 75/ та розрахунок витрат /а.с. 73-74/ на оплату позивачем адвокатських послуг у розмірі 2700,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2700,00 грн. підлягають задоволенню, так як документально підтвердженні та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial