Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

06.02.2017 року позивачка звернулася до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона має неповнолітнього сина [PERSON], батьком дитини є відповідач. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2011 року з [PERSON] стягнені аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. Після винесення судом зазначеного рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини змінився її матеріальний стан та внаслідок цього погіршився матеріальний стан дитини. Матеріальне становище дитини нижче за необхідне для нормального існування. Відповідач працездатний , має достатній мінливий дохід. За станом здоровя він може працювати і працює, отримуючи дохід за роботу за цивільними договорами. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має. Добровільно приймати участь у належному утриманні сина відповідач не бажає, а сума стягнених судом аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно є недостатньою і значно нижчою за встановлений державою мінімум. Тому просила збільшити розмір аліментів, визначених [PERSON] за рішенням суду на утримання неповнолітнього сина [PERSON], стягнувши з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 844 грн. 50 коп. щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.16). Заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи , а також докази у їх сукупності дійшов до висновку , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено , що рішенням Роменського міськрайонного суду від 9 листопада 2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] В.О.02.06.2010 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 25.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення Роменським міськрайонним судом 23 грудня 2011 року було видано виконавчий лист (а.с.5). Згідно довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 27.01.2017 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [INFO] та має на утриманні сина [PERSON] Батько участь у вихованні дитини не приймає (а.с.6). Проте на даний час коштів, які сплачує відповідач на утримання дитини не вистачає. Добровільно відповідач не приймає участь у належному утриманні сина. Тому позивачка звернулася до суду. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. У статті 19 та частинах 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст. 184 цього Кодексу. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017рік»\~мінімальна заробітна плата у місячному розмір з 1 січня становить 3200 гривень. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 400 грн. щомісяця, що не в повній мірі відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Таким чином, збільшення мінімальної заробітної плати та мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, суд розцінює як погіршення матеріального стану позивачки, що є підставою для збільшення розміру аліментів визначених рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 9 листопада 2011 року. Відповідач за станом здоровя є працездатним і тому зобовязаний платити аліменти позивачці на утримання сина. Оскільки з часу прийняття рішення судом про стягнення аліментів змінився мінімальний розмір аліментів на дитину, позивачка отримує від відповідача аліменти в розмірі 400 грн., даних коштів на утримання сина на належному життєвому рівні не вистачає, то суд, вважає , що позов підлягає частковому задоволенню. Розмір аліментів, який стягується з відповідача слід змінити і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. З роз'яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що відповідно до ст. 192 СК ( 2947-14 ) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому вимоги позивачки в частині стягнення аліментів від дня предявлення позову задоволенню не підлягають. Позивач просила стягнути аліменти в розмірі 844 грн. 50 коп. Суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 800 грн. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області 23 грудня 2011 року № 2-1323/2011 року, про стягнення з [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на утримання сина [PERSON] . Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial