Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 липня 2010 року у розмірі 20508,50 грн. Позов обґрунтований тим, що 26 липня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (12.02.2018 року змінено назву на АТ КБ ПриватБанк) та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, згідно ч.1 ст.634 ЦК України, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надала згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і надала право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Договором, який є укладеним відповідно до ч.2 ст. 639, ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, передбачені порядок та умови погашення кредиту і заборгованості по ньому, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а також наслідки невиконання умов договору. АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 11 березня 2020 року [PERSON] має заборгованість у сумі 20508,50 (двадцять тисяч п`ятсот вісім) гривень 50 копійок, із них: 12668,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3052,59 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 3335,08 грн. - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 952,9 грн. - штраф (процентна складова). У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальній сумі 20508,50 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, а саме суму судового збору 2102,00 грн. Ухвалою судді від 30.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи та призначено справу до розгляду на 23 квітня 2020 року. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, у поданій заяві звернувся до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надіслала, судова повістка направлялась їй за зареєстрованим місцем проживання і була отримана нею 03.04.2020 року. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом встановлено, що 26.07.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір, шляхом ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг і підписанням відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримала у позивача кредитну картку, відповідно до тарифів якої позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк надає клієнту споживчий кредит у розмірі та умовах, встановлених Договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, встановлені Договором. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.1.1.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк видає клієнту картку на підставі заяви, належно заповненої і підписаної клієнтом. Згідно з Довідкою про умови кредитування, відповідач мав погашати кредит щомісячно до 25 числа кожного місяця в сумі 7 % від розміру заборгованості, але не менше 50 грн. Відповідно до довідки про умови кредитування, 09.08.2018 р. кредитний ліміт було збільшено до 9800,00 грн. (а.с. 26). На підставі довідки банку (а.с. 27), строк дії кредитної картки встановлено до 09/21. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу платіжну картку «Універсальна», згодом неодноразово збільшуючи кредитний ліміт, і здійснюючи заміну кредитної картки на новий строк. Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим банком нарахована позичальнику сума заборгованості станом на 11.03.2020 року у розмірі 20508,50 (двадцять тисяч п`ятсот вісім) гривень 50 копійок, із них: 12668,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3052,59 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 3335,08 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 952,9 грн. - штраф (процентна складова). В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Сума нарахованої банком пені, яка передбачена Довідкою про умови кредитування та п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг, підлягає стягненню в повному обсязі в сумі 3335 грн. 08 коп. Таким чином, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за кредитним договором б/н від 26.07.2010 року, а саме: 12668,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3052,59 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК; 3335,08 грн. нарахована пеня. Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу в розмірі 1452,79 грн. (500 грн. - фіксована частина та 952,79 грн. - процентна складова), суд виходить з такого. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено суму штрафу за порушення клієнтом строків платежів більш ніж на 30 днів по будь-якому з грошових зобов`язань в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Водночас, пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено сплату позичальником пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Таким чином, сума штрафу та пені передбачені за однакове за характером порушення порушення строків сплати обов`язкових платежів, і визначення підстав для сплати штрафу як порушення зобов`язань більше ніж на 30 днів, не змінює суті і характеру такого порушення. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. У зв`язку зі стягненням на користь позивача суми пені, то стягнення суми штрафів, які нараховані також за прострочення виконання грошового зобов`язання, суперечить ст. 61 Конституції України, а тому в цій частині позову слід відмовити. На підставі\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивача пропорційно\~до задоволених\~позовних вимог\~суму судового\~збору в\~розмірі 1954\~грн.\~86\~коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial