Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

05 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку. Позов обґрунтовує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 серпня 2015 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що впродовж останнього року вони з відповідачем проживають окремо один від одного, дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Наразі вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача. Свій обов`язок по утриманню дружини, передбачений ст. 84 Сімейного кодексу України, відповідач в добровільному порядку не виконує. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки працює на підприємстві, отримує регулярний дохід. З врахування наведеного позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на своє утримання в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 червня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначає про невизнання позову з тих підстав, що він регулярно бере участь в утриманні сина та дружини, перелічуючи обставини тих випадків, коли він надавав ту чи іншу суму коштів на потреби сім`ї, здійснював покупки для дитини. Також повідомив, що він працює як найманий працівник за трудовим договором на підприємстві, зайнятість його складає по 3-4 дні на тиждень, в зв`язку з чим він не отримує достатній рівень доходів, який би дозволяв сплачувати аліменти на утримання дружини. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Вказує про часткове визнання ним позову, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу). У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 3,4). Також встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Факт проживання дитини з матір`ю підтверджується довідкою №68495 від 20 лютого 2020 про склад зареєстрований у житлі осіб, за змістом якої позивач та її син зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). У відповідності до ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері своє дитини до досягнення останньою трьох років. З врахуванням вищенаведеного та враховуючи позицію відповідача, який позов визнав частково, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial