Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

01.07.2013 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, примусового виселення, пояснюючи свої вимоги наступним: квартира [ADDRESS] є його приватною власністю на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.12.2012 року, згідно якого [PERSON] продала йому цю квартиру. Після придбання квартири він побажав вселитися до неї, але виявив, що у квартирі без будь-яких правових підстав знаходиться відповідач [PERSON], яка згідно до п. 8 договору купівлі-продажу квартири зобов'язана була звільнити квартиру в строк до 04 січня 2013 року. Він неодноразово усно звертався до [PERSON] з вимогою звільнити належне йому жиле приміщення та про виселення, пояснюючи, що квартира потрібна йому, що він бажає вселитися до квартири зі своєю родиною, але відповідач добровільно звільнити квартиру не бажає. Вважає, що відповідач [PERSON] повинна бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у зв'язку із припиненням її права власності, зобов'язана усунути перешкоди в користуванні, виселена. Просив суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зняти її з реєстрації у вказаній квартирі та примусово виселити її з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення, стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] дав пояснення, які співпадають із викладеним у позові, на задоволені позовних вимог наполягав, додатково пояснив, що договір купівлі-продажу квартири був укладений нотаріально, [PERSON] після роз'яснення нотаріусом умов договору підписала договір особисто, гроші за квартиру були передані [PERSON] у сумі 47000,00 грн. до підписання договору у присутності двох свідків. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] дали пояснення, які співпадають із викладеним позивачем [PERSON], на задоволені позову наполягали. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, в судовому засіданні пояснила суду, що у дійсності вона гроші за квартиру від позивача не отримала, так, як у серпні 2013 року її дочка отримала гроші в борг у свого знайомого [PERSON], повернути борг не вийшло, [PERSON] збільшив суму боргу та став вимагати її повернення, запропонували віддати квартиру за борги, обіцяючи що після подальшого продажу квартири вони відрахують заборгованість та решту грошей повернуть їй. ЇЇ дочка [PERSON] умовила її укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса, з метою уникнення сплати [PERSON] боргу, вона погодилася допомогти дочці та укласти договір купівлі-продажу квартири. Договір укладали у нотаріуса, але умов договору вона не пам'ятає, договір не читала. Також [PERSON] відібрав у неї та інших членів її сім'ї паспорти, мотивуючи це тим, що це примусить їх швидше знятися з реєстрації у квартирі. Вона зверталася до міліції та прокуратури, відносно [PERSON] розпочато досудове слідство за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Документального підтвердження розрахунку [PERSON] нотаріусу не надав, хоча угоди фізичних осіб на суму більше 20 разів неоподаткованого мінімуму громадян потрібно укладати в письмовій формі. Вона вважає себе психічно здоровою, на обліку у лікарів-психіатрів не знаходиться. Вона визнає за собою борг перед [PERSON] у сумі 7000,00 грн., так, як разом з родичами позичала у нього гроші в цій сумі, але [PERSON] відмовляється отримувати від неї гроші. Просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним. Представник відповідача [PERSON] дав суду пояснення, які співпадають із викладеним відповідачем [PERSON], додатково суду пояснив, що нотаріус [PERSON] під час укладання договору купівлі-продажу квартири здійснила службове підроблення, так, як замість дочки [PERSON] у нотаріуса була присутня стороння особа. Просив суд у позові відмовити, відібрати квартиру у [PERSON] та повернути [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 7000,00 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу, пояснила наступне: вона не знайома з [PERSON] та [PERSON], [PERSON] вперше побачила 28.12.2012 року, а [PERSON] засвідчувала в 2002 році договір купівлі-продажу квартири, але за спливом часу не пам'ятає її. 28.12.2012 року вона засвідчувала укладання угоди купівлі-продажу квартири між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). Окрім [PERSON] та [PERSON] при укладанні договору була присутня дружина [PERSON] [PERSON] Так, як окрім [PERSON] в квартирі, яка відчужувалася, були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то присутність цих осіб була обов'язковою. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийшли 28.12.2012 року до неї із паспортами та написали спільну заяву про те, що вони знають про продаж [PERSON] квартири [ADDRESS] [PERSON], згодні з продажею квартири та зобов'язуються знятися з реєстрації в цій квартирі до 04.01.2013 року. Також вона пам'ятає, що спочатку планувалося здійснити продаж квартири в червні 2012 року, але продаж відклали до грудня місяця у зв'язку з тим, що [PERSON] знаходилася у Москві, чекали її приїзду, і по приїзду [PERSON] з Москви прийшли до неї з метою укласти договір купівлі-продажу. Під час нотаріального посвідчення договору вона з'ясовувала у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] їх особи, питала про добровільність угоди. [PERSON] пояснила їй, що угода укладається добровільно, що гроші від продажу квартири вона отримала в повному обсязі. [PERSON] не казала їй про те, що квартиру віддає за борги. Не казали такого і [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вона особисто роз'ясняла [PERSON] наслідки укладання угоди купівлі-продажу квартири, в тому числі і стосовно переходу права власності, необхідності зняття з реєстрації та звільнення квартири, [PERSON] пояснила, що вона усі ці умови розуміє і погоджується з ними. Також [PERSON] надала відповідні документи на підтвердження права власності на квартиру, її вартості на час укладання договору купівлі-продажу та відсутність будь-яких заборон для укладання угоди. Також під час укладання угоди ніхто не повідомив її про те, що замість [PERSON] присутня інша, стороння, особа. Після засвідчення договору купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] слідчій Слов'янського СВ МВ УМВС України двічі здійснював перевірку стосовно укладання цієї угоди, порушень законодавства з її боку не було виявлено. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомі обставини купівлі-продажу квартири її племінника [PERSON] у [PERSON], що 25.12.2012 року в її присутності [PERSON] передав [PERSON] 30000,00 грн. за квартиру, яку [PERSON] погодилася продати [PERSON] Під час передачі грошей [PERSON] також була присутня [PERSON] Раніше [PERSON] також в її присутності передавав за квартиру гроші в сумі 10000,00 грн. та 7000,00 грн. відповідно. Усього за квартиру [PERSON] було передано 47000,00 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення, які співпадають із поясненнями свідка [PERSON] в частині отримання [PERSON] від [PERSON] 47000,00 грн. за квартиру у три прийоми, частками, у сумах 7000,00 грн., 10000,00 грн. та 30000,00 грн. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 28.12.2012 року вона не була присутня у нотаріуса під час укладання її матір'ю [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, що її паспорт був у її сестри [PERSON], яка і зняла її з реєстрації в квартирі [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона на прохання [PERSON] 28.12.2012 року була присутня у приватного нотаріуса під час продажі [PERSON] своєї квартири [PERSON], що її подруга [PERSON] їй сказала, що для продажу квартири потрібна присутність її сестри [PERSON], яка відсутня, передала їй паспорт [PERSON] і попросила від імені [PERSON] написати нотаріусу згоду на продаж квартири, що вона й зробила. У нотаріуса [PERSON] не казала про те, що вона не є її дочкою [PERSON] Після того, як вона від імені [PERSON] підписала дозвіл на продаж квартири, то вона, [PERSON] і її син вийшли від нотаріуса, а [PERSON] залишилася у нотаріуса, потім до нотаріуса зайшли [PERSON] з дружиною. До 28.12.2012 року вона з [PERSON] не була знайома. Під час розгляду справи встановлені наступні обставини справи: 28 грудня 2012 року [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], згідно до якого: · продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець прийняти майно і сплатити за нього оговорену суму (п. 1 договору), · ця квартира належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON] 25 липня 2001 року; продавцем надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий КП «БТІ» м. Слов'янська 25.12.2012 року за номером 36946335 (п. 2 договору), · продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за суму 47000 грн., яку продавець отримала від покупця до підпису цього договору, своїм підписом під цим договором я, продавець підтверджую факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру (п. 3 договору), · обов'язок продавця передати квартиру покупцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від квартири; право власності на придбану квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору (п. 7 договору), · сторони домовилися про те, що продавець зобов'язується повністю звільнити відчужувану нею квартиру для вільного і безперешкодного користування нею покупцем, виписатися з квартири та передати ключі від квартири покупцю в строк до четвертого січня 2013 року (п. 8 договору), · сторони стверджують, що укладання договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним та усвідомленим. Текст договору сторонами прочитаний повністю, сторони однаково розуміють значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать їх особисті підписи на договорі (п. 12 договору). Договір купівлі-продажу підписано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.12.2012 року зареєстровано у Державному реєстрі правочинів (а.с. 7). Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване у Державному реєстрі прав на нерухоме майно за [PERSON] 11.01.2013 року (а.с. 8). [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с. 9). [PERSON] знятий з реєстрації з квартири [ADDRESS] 18 січня 2013 року (а.с. 48). [PERSON] знята з реєстрації з квартири [ADDRESS] 17 січня 2013 року (а.с. 47). У грудні 2012 року [PERSON] отримала довідки з КП «Комсервіс», КП «Славміськводоканал», Слов'янський РЕМ, Слов'янське УГГ про відсутність заборгованості за комунальні послуги з квартири [ADDRESS] (а.с. 35-37, 40). 11.12.2012 року [PERSON] замовила в КП «БТІ» м. Слов'янська послуги з реєстраційних робіт вартістю 256,11 грн. (а.с. 38), а 24.12.2012 року на замовлення [PERSON] був складений висновок про вартість майна - квартири [ADDRESS], згідно до якого вартість квартири складає 46991,00 грн. (а.с. 39). 04.01.2013 року Слов'янським МВ ГУМВС України по заяві [PERSON] було відкрите досудове розслідування, відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013050510000068 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 30). З листа Слов'янського міжрайонного прокурора на ім'я [PERSON] від 11.03.2013 року слідує, що досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 1201305051000006 триває, підстав для звернення Слов'янською міжрайонною прокуратурою до суду про визнання договору купівлі-продажу квартири не вбачається, [PERSON] повідомлена про наявність у неї права самостійно звернутися до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (а.с. 31). 05.04.2013 року кримінальне провадження за № 1201305051000006 від 04.01.2013 року було закрито у зв'язку із встановленням відсутності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 33). 29.08.2013 року Слов'янським МВ ГУМВС України по заяві [PERSON] було відкрите досудове розслідування, відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013050510005213 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке 13.09.2013 року було закрито у зв'язку із встановленням відсутності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про що 21.09.2013 року була повідомлена заявник [PERSON] (а.с. 61, 62). [PERSON] протягом 2013 року неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні в медичних закладах м. Слов'янська (а.с. 20, 74, 76). 20.11.2013 року по справі судом було винесено заочне рішення (а.с. 67-70), яке за заявою відповідача [PERSON] 13.01.2014 року було скасовано (а.с. 90). Розглядаючи справу суд виходив з наступних вимог чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавства України: Відповідно до ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; Актами цивільного законодавства є також закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного Кодексу України. Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України, якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України або іншого закону. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п.п. 3-5 „Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем їх проживання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 35, місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України; Реєстрацію здійснюють територіальні підрозділи, а у разі необхідності територіальні органи Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб шляхом ведення адресно-довідкових карток з можливістю їх автоматизованого оброблення; Реєстрація передбачає внесення до паспортного документа та адресно-довідкової картотеки, яку веде уповноважений орган, відомостей про місце проживання фізичної особи. Згідно до ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого 28.12.2012 року договору купівлі-продажу [PERSON] став власником квартири [ADDRESS], договір підписаний як продавцем [PERSON], так і покупцем [PERSON], під час укладання договору [PERSON] повідомила нотаріуса про те, що укладання договору відповідає її інтересам, волевиявлення є вільним та усвідомленим, що вона зобов'язується передати покупцю [PERSON] ключі від квартири та виписатися з квартири до 04 січня 2013 року та про те, що вона до підписання договору отримала гроші за квартиру. Добровільність та свідомість дій [PERSON] також підтверджується: · її поясненнями у судовому засіданні про те, що вона на обліку у лікарів-психіатрів не знаходиться, вважає себе психічно здоровою людиною; · встановленими судом обставинами стосовно того, що перед укладанням договору купівлі-продажу квартири [PERSON] витребувала довідки з житлово-комунальних послуг про відсутність боргу з комунальних послуг стосовно квартири [ADDRESS], замовила за власний кошт та отримала висновок про вартість квартири [ADDRESS] та передала ці відомості нотаріусу на покупцю [PERSON] перед укладанням договору купівлі-продажу квартири. Проведеними по заявам [PERSON] перевірками в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України не виявлено, після прийняття рішення 13.09.2013 року про закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю складу злочину [PERSON] прийняте рішення не оскаржувала. Слов'янський міжрайонний прокурор повідомив [PERSON] 11.03.2013 року про відсутність підстав для звернення прокурора до суду із позовом в інтересах [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, роз'яснив [PERSON] про наявність у неї права самостійно звернутися до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, але на час розгляду справи в суді відомості про звернення [PERSON] до суду з відповідним позовом відсутнє, зазначення у запереченнях проти позову вимоги визнати договір купівлі-продажу недійсним не може бути прирівняне до такого звернення до суду, так, як не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України. Зняття з реєстрації з квартири [ADDRESS] після укладання договору купівлі-продажу квартири членів сім'ї [PERSON] - онука [PERSON] та доньки [PERSON] - свідчить на підтвердження укладання договору купівлі-продажу квартири саме з метою продажу квартири з боку родини [PERSON] Після укладання договору купівлі-продажу квартири [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, і відповідно до п. 7 договору купівлі-продажу та ч. 2 ст. 331 ЦК України, набув право власності на зазначену квартиру, та, відповідно до ст. 391 ЦК України, має право вимагати від [PERSON] усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] нотаріально посвідчені умови договору купівлі-продажу квартири не виконала - не передала [PERSON] ключі від квартири [ADDRESS], не звільнила квартиру для вільного і безперешкодного користування нею [PERSON] та не виписалася з квартири, що є порушенням прав [PERSON], як власника квартири і перешкодою для користування ним своєю власністю. Станом на час розгляду судом справи за позовом [PERSON] нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.12.2012 року не скасовано та не визнано недійсним/нечинним, [PERSON] до суду із позовною заявою про скасування договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2012 року не зверталася; відносно [PERSON] кримінальні провадження за заявою [PERSON] закриті у зв'язку з встановленням відсутності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. За таких умов, з урахуванням усього викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині як позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], так і примусового виселення її з цієї квартири, а позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстрації задоволенню не підлягають, так, як примусове зняття з реєстрації здійснюється відповідним державним органом на підставі рішення суду як про позбавлення фізичної особи права користування житлом, так і про примусове виселення цієї особи з житла і додаткове судове рішення в цій частині не потрібно. Понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial