Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У березні 2017 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Сбербанк» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», на обґрунтування якої позивач зазначив, що 31 січня 2014 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №103#00017289387, відповідно до якого Банк надав відповідачу кошти в сумі 56 700,00 гривень, які відповідач [PERSON] зобов'язався повернути у повному обсязі та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 31 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 30 січня 2019 року. Але свої обов'язки по поверненню кредиту [PERSON] не виконую, тому станом на 24.02.2017 року заборгованість становить 225 864,97 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 54 062,85 гривень (з них прострочено - 54 062,85 гривень); - проценти за користування кредитом - 45 983,44 гривень (з них прострочено - 44 794,06 гривень); - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 84 139,67 гривень; - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 41 281,74 гривень; - штраф за факт прострочення сплати основної суми Кредиту - 397,27 гривень. Тому просили стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 225 864,97 гривень та судові витрати в розмірі 3 387,97 гривень. Розпорядженням керівника апарату суду № 282 від 18.08.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно відповідному протоколу справу передано до розгляду головуючому судді Мащенко С. В. /а. с. 28, 29/. Представник позивача Гур'єв М. В., що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, надав заяву, зареєстровану за вхідним № ЕП-542/17-вх від 10.10.2017 року про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а. с. 35 - 37/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був сповіщений судовою повісткою своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, приєднане до матеріалів справи, але про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або її розгляд за його відсутності не надавав. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить відповідна заява, яка приєднана до матеріалів справи /а. с. 35 - 37/. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме, дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановлено, що 31 січня 2014 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 103#00017289387, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 56 700,00 гривень. Відповідно до пунктів 1.1.-1.3. умов Кредитного договору, Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 56 700,00 гривень на поточні потреби. Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 31% відсоток річних. Пунктом 1.4. Кредитного договору, передбачено, що кредитні кошти Позичальник зобов'язався сплачувати в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідно до графіку, згідно із Додатком №1 до Кредитного договору, що є його невід'ємною частиною, з кінцевим терміном повернення не пізніше 30 січня 2019 року. Відповідно до пункту 10.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до пункту 8.3. Кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей Договір та/або вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості у разі затримання Позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини Кредиту, та/або процентів, нарахованих за користування кредитними коштами /а. с. 14 - 19/. 26.01.2016 року була затверджена нова редакція Статуту ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та відповідно до внесених змін було змінено найменування Банку на ПАТ «СБЕРБАНК». Згідно пункту 1.3. Статуту ПАТ «СБЕРБАНК» є правонаступником всього майна, прав та обов'язків ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» /а. с. 5 - 6/. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 24.02.2017 року заборгованість становить 225 864,97 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 54 062,85 гривень (з них прострочено - 54 062,85 гривень); - проценти за користування кредитом - 45 983,44 гривень (з них прострочено - 44 794,06 гривень); - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 84 139,67 гривень; - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 41 281,74 гривень; - штраф за факт прострочення сплати основної суми Кредиту - 397,27 гривень /а. с. 11 -12/. 13.02.2017 року за вихідним № 1480/3/28-3 на адресу відповідача [PERSON] ПАТ «Сбербанк» направило повідомлення-вимогу щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором № 103#00017289387 від 31.01.2014 року /а. с. 24/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобов'язань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «Сбербанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 225 864,67 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ПАТ «Сбербанк» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ «Сбербанк» додало документ, що підтверджує сплату судового збору, а саме: платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 3 387,97 гривень /а. с. 1/. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" № 3674 - VІ від 08.07.2011 року. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом ПАТ «Сбербанк» звернулось до суду у 2017 році. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2017 року встановлений в розмірі 1600 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" № 1801-VIII від 21.12.2016 року. Підпункт 1 та 10 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ПАТ «Сбербанк», суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 225 864,97 гривень, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі: 225864,97 (ціна позову) х 1,5 / 100 = 3 387,97 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved