Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Адвокат Штефан\~Д.Ю.,\~діючи від\~імені та\~в інтересах\~ [PERSON] , звернувся до суду із заявою 23 грудня 2020 року, в якій просить суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт наявності між [PERSON] та [PERSON] , померлою [INFO] , родинних відносин, а саме що вони є рідними онукою та бабою; встановити факт належності правовстановлюючого документа сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0293777 від 19 липня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікації на право на земельну частку (пай) за №0677, в якому власником зазначена [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що встановлення зазначених фактів не можливе в позасудовому порядку та має для неї істотне значення, оскільки забезпечить реалізацію спадковим прав після смерті баби. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла баба заявника, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконкомом Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, серія 1-КИ, № 380398 від 23 липня 2001 року. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , виданого повторно Софіївською сільської радою Широківського району від 13 лютого 1973 року згідно змісту якого її матір`ю є [PERSON] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] , матері заявника [PERSON] , проте свідоцтво про народження не збереглось. Після укладення шлюбу 25 листопада 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Веселівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області 25 листопада 1978 року, прізвище заявника змінилось із « [PERSON] » на « [PERSON] ». За життя [PERSON] , як члену колишнього ВАТ ППЗ «Христофорівський», належало право на земельну частку (пай) розміром 3,04 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Софіївської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №0293777 від 19 липня 2000 року, який зареєстровано 19 липня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікації на право на земельну частку (пай) за № 0677. [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті рідної баби [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки проживала та була зареєстрована з нею на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується довідкою, виданою Софіївською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, № 355 від 30 липня 2020 року. Крім [PERSON] , інші спадкоємці майна, що залишилось після смерті [PERSON] відсутні. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 20 жовтня 2020 року, заявник звернулась до Шостої державної нотаріальної контори. Було заведено спадкову справу № 473/2020. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із тим, що: не надано доказів постійного проживання спадкоємиці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; не надано документів, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , померлою [INFO] , а саме, що [PERSON] є рідною бабою [PERSON] , та у зв`язку із розбіжностями в написанні по-батькові власника спадкодавця у документі, що посвідчує право [PERSON] , на спадкове майно, де по-батькові спадкодавиці вказано як « [PERSON] євна» та свідоцтві про смерть де по-батькові спадкодавиці вказано як « [PERSON] ». Так, необхідність встановлення факту родинних відносин пов`язана із тим, що у заявника відсутнє свідоцтво про народження її матері, [PERSON] , відповідно, заявник не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яке за життя належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду в порядку окремого провадження (а.с.22). В ході розгляду справи заявлялось клопотання про витребування доказів (а.с.27-28), яке ухвалою суду від 05 січня 2021 року задоволено. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Правом на участь в судовому засіданні учасники справи не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Представник заявника адвокат Штефан Д.Ю. вимоги підтримав, представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причини його неявки суду не відомі. \~ \~ \~ \~За даних обставин, з урахуванням позиції представників заявника та заінтересованої особи, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності з урахуванням їх позиції по справі, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду судом справи. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заяви з огляду на наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , народилася [INFO] в с. Софієво Широківського району Дніпропетровської області (а.с.9). Дошлюбне прізвище [PERSON] [PERSON] , її матір`ю була [PERSON] , що слідує зі свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 13 лютого 1973 року, виданого повторно (а.с.9). 25 листопада 1978 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (рос. Агатьев), зареєстрований в с. Софіївка, Широківського району, Дніпропетровської області, актовий запис №25 (а.с.10). У свідоцтві про одруження відомості про чоловіка та дружину зазначені російською мовою, спільне їх прізвище «Агатьев(а)» (рос.). Згідно з наданим суду актом від 02 вересня 2020 року, посвідченого секретарем Софіївської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Зінченко Л.В., [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 1960 року, мешкала разом зі своєю бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання потребувала догляду та перебувала на утриманні у зв`язку із станом здоров`я з 1990 року до дня її смерті [INFO] (а.с.12). Відповідно до наданого свідоцтва про смерть [PERSON] , остання померла [INFO] у віці 85 років, в с. Валовому Криворізького району Дніпропетровської області. Причиною смерті зазначено загальний атеросклероз, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). За життя [PERSON] належало майно, а саме земельна частка (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) ВАТ ППЗ «Христофорівський» розміром в 3,04 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі яка перебуває у колективній власності ВАТ ППЗ «Христофорівський», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Софіївка, що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0293777, виданого головою Криворізької районної державної адміністрації 19 липня 2000 року, на підставі рішення Криворізької райдержадміністрації від 04 липня 2000 року №385-р, зареєстрованого 19 липня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0677. За життя [PERSON] було складено заповіт 06 вересня 1983 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Валівської сільськї Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за №99, згідно з яким у разі її смерті, все майно що їй належить та на що вона за законом буде мати право, вона заповідала [PERSON] . Станом на момент звернення [PERSON] до суду, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса не зверталась. Дослідженням витребуваної судом спадкової справи №473/2020, заведеної 14 серпня 2018 року на майно [PERSON] , померлої [INFO] , (а.с.36-45) встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . Нотаріусом заведено спадкову справу, встановлено обсяг спадкового майна, місце відкриття спадщини, коло спадкоємців. Натомість постановою від 20 жовтня 2020 року (а.с.45) у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємиці [PERSON] відмовлено у зв`язку з пропущенням 6-ти місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю документального підтвердження родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, нотаріусом виявлені розбіжності в написанні по батькові власника-спадкодавця у документі, що посвідчує право власності [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове майно та у свідоцтві про її смерть. Як вказувала заявник, що не спростовано в ході судового розгляду, саме при зверненні до нотаріуса було встановлено наявність розбіжностей у сертифікаті на право на земельну часту (пай) серії ДП №0293777, виданого головою Криворізького районної державної адміністрації 19 липня 2000 року, на підставі рішення Криворізької райдержадміністрації від 04 липня 2000 року №385-р, зареєстрованого 19 липня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0677 та у свідоцтві про смерті [PERSON] , а саме у вищевказаному свідоцтві по батькові власника вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про її смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 23 липня 2001 року, по батькові вказано « [PERSON] ». Крім того, як вказує представник заявника, відсутність свідоцтва про народження матері заявника - [PERSON] , унеможливлює встановлення між ними родинних зв`язків як між бабою та онукою. Спотворення по батькові спадкодавиці в документах ставить під сумнів спадкового майна спадкодавиці. Встановлення даних фактів в судовому порядку надасть їй можливість довести дійсність наявності між ними родинних стосунків, та в подальшому отримання спадщини, яка належить заявникові за законом. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п.5 ч.2 вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину. У розумінні ст.ст.2, 3 СК України, Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03 червня 1999 року, мати, батько та син є близькими родичами кровного споріднення І ступеню. Той факт, що заявник та [PERSON] є онукою та бабою підтверджується обсягом наданих заявником та витребуваних судом документів, з яких чітко вбачається дійсність наявності між ними близьких родинних стосунків. Сам факт наявності у заявника свідоцтва про смерть [PERSON] , сертифікату та державного акту на право колективної ввласності в своїй сукупності із встановленими обставинами приводять суд до переконання про доведеність факту родинних відносин між ними. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Аналізом встановлених\~судом обставин\~справи та\~доказів,\~наданням їм\~оцінки в\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку\~про доведеність\~факту родинних\~відносин між [PERSON] (дошлюбне\~прізвище \~ [PERSON] ),\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~а саме,\~що [PERSON] \~є рідною\~онукою \~ [PERSON] . Крім того, відмінність в зазначенні по батькові [PERSON] вказаної в сертифікаті на право на земельну часту (пай) серії ДП №0293777 як « [PERSON] євна» та у свідоцтві про її смерть серії [NUMBER] , по батькові вказано як « [PERSON] ївна». Аналізом документів,\~що видавались\~як на\~ім`я [PERSON] ,\~суд приходить\~до висновку,\~що відмінності\~у написанні\~по батькові\~ [PERSON] \~виниклив результаті допущення описки в по батькові « [PERSON] » « [PERSON] », оскільки у додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю списку громадян членів кооперативу зазначено « [PERSON] іївна». При цьому суд зауважує, що « [PERSON] ієвна» та « [PERSON] іївна» є однією і тією ж особою, а розбіжності в по батькові обумовлені допущенням помилки в зазначенні по батькові. Крім того, представник заявника, також звертається до суду в вимогою про встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем, що необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна. Відповідно до положень\~ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Виходячи із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту\~постійного проживання заявника зі спадкодавцем\~породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне [PERSON] для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт\~постійного проживання [PERSON] , зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів в їх спростування щодо родинних відносин між заявником та спадкодавицею суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. З огляду\~на викладене,\~приймаючи до\~уваги,\~що встановлення\~\~вказаних\~вище фактів\~необхідно заявникові\~для реалізації\~своїх спадкових\~прав\~\~після смерті\~баби на\~належне їй\~за життя\~майно,\~а встановити\~дані\~\~факти в\~позасудовому порядку\~неможливо,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~задоволення вимог\~із встановленням\~вказаних фактів,\~які знайшли\~своє підтвердження\~належними,\~допустимими та\~достатніми доказами\~в їх\~сукупності,\~має для\~заявника істотне\~юридичне значення\~і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved