Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ременівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що що [INFO] у віці 57 років помер [PERSON] , який для позивача являвся батьком із приводу чого 17.02.2007 року в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за № 6, після його смерті відкрилася спадщина. Зазначає, що до складу спадкової маси увійшло майно, а саме земельна ділянка, загальною площею 2,9922 га, яка складається із земельної ділянки № 1 площею 2,1664 га, кадастровий № 4622185200:08:000:0080 земельної ділянки № 2 площею 0,8258 га, кадастровий № 4622185200:08:000:0082, цільове призначення "ведення товарного сільськогосподарського виробництва", яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії ЛВ № 044111 на право приватної власності на землю зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01:07:453:000087, виданного 20.02.2007 на підставі Розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 29 січня 2004 року № 25. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує, викладені вимоги підтримує. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із свідоцтва про народження виданого 19.11.1985 року Ременівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] (Позивач), про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис під номером 13. Батьками позивача у зазначеному свідоцтві зазначено [PERSON] як батька, а також [PERSON] як матір. Згідно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ременівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області 19.02.2007 року вбачається, що [INFO] у віці 57 років помер [PERSON] , який для позивача являлась батьком із приводу чого 17.02.2007 року в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за № 6. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло зазначене позивачем спадкове майно. Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1225 ЦКУ право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.3 ст. 1268, ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у том числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив. Судом встановлено, що померлим [PERSON] , заповіт не складався, відтак Позивач, який являється сином покійного та є спадкоємцем відповідно до закону, а тому відноситься до спадкоємців першої черги. Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ. Як вбачається із довідки № 838 від 23.09.2019 року, виданої Ременівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, від імені померлого [PERSON] який помер [INFO] , заповіт не складався та в сільській раді не посвідчувався Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ, а оскільки заповіт померлим при житті не складався, а право на вказану вище ділянку втрачено не було, то в такому випадку спадкування здійснюється згідно закону. А відповідно до довідки від 23.09.2019 року за вих. № 840, виданої Ременівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, вбачається, що померлий [PERSON] який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним до дня смерті був зареєстрований та проживав: син [PERSON] . На підставі зазначеного Позивач, [PERSON] , згідно із законом є спадкоємцем першої черги, та окрім цього в розумінні. ч.3 ст. 1268 ЦК України являється таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки із довідки 08.02.2019 року за вих. № 140, до дня смерті свого батька проживав, а також був прописаний разом із ним. Крім цього, як вбачається із заяви, яка долучена позивачем, від належної частки в спадщині в порядку ч .2 ст. 1274 ЦК України відмовилась дружина померлого [INFO] [PERSON] , та матір позивача [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що Позивач є єдиним спадкоємцем згідно закону, а визнання за ним права власності на спадкове майно не порушує прав та інтересів інших осіб. За загальним правилом, встановленим нормами Цивільного Кодексу України, зокрема положеннями про здійснення права на спадкування, таке здійснюється шляхом подання спадкодавцем, який бажає прийняти спадщину, до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.1 глави 13 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22.02.2012 р. № 282/20595 "Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" нотаріус має право відмовити у вчиненні нотаріальних дій у випадку коли не подано відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, зокрема разом із заявою про прийняття спадщини, необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів. Факт втрати правовстановлюючого документу доводиться копією оголошення, яке опубліковане в районній газеті "Життя і слово" № 22 (2935) від 04.10.2019 року про втрату та визнання державного акту на право приватної власності на землю, виданого 26.07.2005 р. на підставі Розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 24.09.2004 року № 324 недійсними. На підставі, цього позивач не має змоги у встановленому законом порядку оформити право власності на спадкове майно, що є підставою для звернення Позивача. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року Верховним Судом України зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. г ч. 1ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2ст.1220 ЦК України). Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів, не може бути захищене в інший спосіб. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача підлягають задоволенню. Положеннями статей15,16 ЦК України,статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином позивачем вірно обрано спосіб захисту свого цивільного права, яке підлягає захисту судом. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved