Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що [PERSON] працювала у неї за трудовим договором у якості продавця непродовольчих товарів з 16. 12. 2013 року в універмазі м. Бердянська у взуттєвому відділі «[INFO]». 16. 12. 2013 року відповідачка підписала договір про повну матеріальну відповідальність за збереження наданих їй цінностей. 06. 07. 2014 року у вказаному відділі була проведена інвентаризація, у ході якої виявлено недостачу 122 пар взуття на суму 13 591 грн. [PERSON] визнала факт недостачі і зобов»язалась погашати її рівними частками по 3400 грн. з 16 червня 2014 року по 30 липня 2014 року. 20. 06. 2014 року віддала 4000 грн., в подальшому свої зобов'язання по погашенню збитків не виконує, не відшкодованою залишилася сума 9 591 грн., яку вона просить стягнути з відповідачки. В судовому засіданні представник позивача за договором і свідоцтвом адвокат Полянчук С. О. підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просить задовольнити. Відповідачка, сповіщена належним чином, до суду не явилася, причини неявки не повідомила, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Так, судом встановлено, що 01. 07. 2011 року фізична особа - підприємець [PERSON] уклала договір оренди, згідно якому прийняла у строкове платне користування торгівельну площу [ADDRESS], для торгівлі взуттям. 16 грудня 2013 року між ФОП [PERSON] і [PERSON] було укладено трудовий договір, згідно якому [PERSON] була прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів на термін з 16. 12. 2013 року по 31. 01. 2014 року, договір зареєстровано у Бердянському міському центрі зайнятості. У цей же день між сторонами було укладено і договір про повному матеріальну відповідальність, згідно якому [PERSON] прийняла на себе повному матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання ввірених їй суб'єктом підприємницької діяльності матеріальних цінностей. У відповідності до ст. 39-1 КЗпП України трудовий договір був продовжений на невизначений термін. За заказом ФОП [PERSON] від 07. 06. 2014 року у відділі взуття «[INFO]», де працювала продавцем [PERSON], була призначена інвентаризація, в результаті якої було виявлено недостачу 122 пар взуття на загальну суму 13591 грн. Вказаний факт підтверджено актами прийому - передачі товару, актом проведення ревізії, пояснювальною [PERSON] від 07. 06. 2014 року і розписками, де вона визнає факт недостачі, свою провину у цьому і зобов'язується відшкодувати збитки у добровільному порядку. Трудовий договір розірвано за ст.. 36 п. 1 КЗпП України за угодою сторін. Позивачка вказує на те, що [PERSON] відшкодувала у добровільному порядку 4000 грн., не відшкодованою залишилася сума 9 591 грн. У відповідності до ст.. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.. 135-! Цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідачка, прийнявши на себе повну матеріальну відповідальність за цілісність ввіреного їй ФОП [PERSON] майна, не зберігала його, не відшкодувала збитки в розмірі 9591 грн., вони підлягають стягненню з неї у примусовому порядку.

Outcome: approved