Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

23.04.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Провадження у справі відкрито 30.06.2021 р. та 30.08.2021 р. справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.07.2021 р. застосовано заходи забезпечення позову по даному провадженню (а.с. 105-107). Ухвалою суду від 04.08.2021 р. по вказаній справі залучено третю особу - Великоновосілківську селищну раду Волноваського району Донецької області (а.с. 170). Короткий зміст вимог заяви Позовна заява мотивована наступним. Наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 15.05.2019 року №1997-СГ [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області та надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499. На підставі вказаного наказу, 02.07.2019 державним реєстратором Великоновосілківської селищної ради Семеновою А.Г. зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку (запис про право власності № 32214600). При цьому, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] на підставі наказу начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.04.2017 року №11-3577/14-17-СГ отримав у власність земельну ділянку площею 1,3 га (кадастровий номер 3521980700:02:0005124) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Таким чином, [PERSON] ще у 2017 році використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, передбачене ст. 116 Земельного кодексу України. Ці дії призвели до вибуття з державної власності земельної ділянкі сільськогосподарського призначення площею 2,0 га. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майне щодо даної земельної ділянки, [PERSON] 15.07.2019 року дана земельна ділянка продана. Так, 15.07.2019 року, приватним нотаріусом Всликоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Касицькою JI.M. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499, укладеного між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , та [PERSON] , про що внесено відомості про вчинений правочин в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] (номер запису про право власності 32398447). Вищевказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 15.05.2019 року №1997-СГ підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а земельна ділянка витребуванню у [PERSON] на користь держави на підставі ч. 2 ст. 19 Констинуції України, ч. 2 ст. 16, 21 ЦК України, ст.ст. 81, 116, 118, 121 ЗК України. Також у позові зазначає про компетенцію прокурора для звернення до суду з даним позовом, посилаючись на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а також на судову практику, а саме постанову ВС від 25.04.2018 р. по справі № 806/1000/17, постанову ВП ВС від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18, постанову ВС від 21.02.2018 р. у справі № 553/3280/16-а, постанову ВС від 15.01.2020 р. у справі № 698/119/18. Також зазначає, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки [PERSON] , а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою - ГУ Держгеокадастру у Донецькій області. Вважає, що при розгляді клопотань [PERSON] про передачу спірної земельної ділянки у власність, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області відповідно до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 2,6 Закону України «Про землеустрій» мало не допустити зазначених порушень, відмовити [PERSON] у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність. Пред`являючи позов в інтересах держави прокурором переслідується мета витребувати державне майно - земельну ділянку 1421255100:02:002:0499. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Донецькій області незаконно передано спірну земельну ділянку у приватну власність, у нього, як у відповідача, відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовом даної категорії. Вказує, що на час подання позовної заяви Публічна кадастрова карта України не містить відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499. Натомість, на місці розташування земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 розташована земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557 площею 4,0 га. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557 за [PERSON] проведена 08.04.2021 року. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 13.04.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 знаходиться в процесі об`єднання. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 13.04.2021 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557 за [PERSON] зареєстровано 08.04.2021 року. Крім того, навіть після об`єднання земель, у тому числі земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499, в одну земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557 цивільним законодавством України передбачається можливість здійснення поділу об`єкта нерухомості. Отже заявлена прокурором вимога про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Великоновосілківської селищної ради Донецької області нерозривно пов`язана із вимогою про витребування її частин загальною площею 4,00 га у конфігурації спірних земельних ділянок. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, витребування земельної ділянки у [PERSON] становить «суспільний», «публічний» інтерес оскільки вказане є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земель сільськогосподарського призначення, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності. Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні [PERSON] спірної земельної ділянки, який свідомо порушуючи закон шляхом надання недостовірної інформації органу державної влади, набув право власності на неї та у подальшому відчужив її на користь [PERSON] . Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 08.07.1986 у справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 29.06.2016 у справі № 6-1376ц16. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 1997-СГ від 15.05.2019, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499, що розташована на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського (колишнього Великоновосілківського) району Донецької області для ведення особистого селянського господарства. Витребувати у [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний код: [NUMBER] ) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (бульв. Машинобудівників, буд. 16, код ЄДРПОУ: 39767332) земельну ділянку, площею 2,00 га, з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499, що розташована на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського (колишнього Великоновосілківського) району Донецької області для ведення особистого селянського господарства. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 32214600 на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1863001614212). Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Донецької обласної прокуратури прокуратури витрати зі сплати судового збору. Зміст відзиву відповідача [PERSON] 20.07.2021 р. у встановлені строки та у встановленому ст. 178 ЦПК порядку відповідачем надано відзив по справі, у якому просив відмовити у задоволенні вимог позовної заяви. Зазначає, що на день звернення до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області сам не був впевнений, що вказане право він використав, оскільки документи, що стали підставою для передачі у власність земельної ділянки у Кіровоградській області готувались та подавались не особисто ним, а тому він не знав достовірно, чи завершився процес приватизації та розраховував, що вказана інформація буде перевірена органом, який видавав дозволи. Зазначає, що у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом, оскільки не обґрунтовано належним чином необхідність представництва державних інтересів (а.с. 121-124). Зміст відзиву відповідача [PERSON] 20.07.2021 р. у встановлені строки та у встановленому ст. 178 ЦПК порядку відповідачем надано відзив по справі, у якому просив відмовити у задоволенні вимог позовної заяви. Зазначає, що вона є добросовісним набувачем вказаної земельної ділянки. Земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 на день звернення з позовом до суду, вже не існувала. Об`єктом позову про витребування майна з чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує на момент подання позову у натурі. Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилася, була перероблена чи знищена, застосовуються засоби захисту права власності відповідно до положень глави 83 ЦК України. Посилаючись на позицію ВС, викладену у постанові від 18.01.2017 р. у справі № 6-2776цс16, наголошує на те. що втручання держави у мирне володіння майном є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод». Відповідач [PERSON] , укладаючи нотаріально посвідчений договір, розраховувала закономірно та правомірно очікувала на те, що проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно за продавцем вчинена державними органами, а тому сумнівів з її боку не могло бути. Через халатність органів державної влади «ГУ Держгеокадастру» [PERSON] має залишитися без компенсації витрачених нею коштів. Але вона не повинна була передбачати ризику того, що право власності на земельну ділянку може бути припинено у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання недійсних/нікчемних правочинів з нерухомим майном (Alentseva v Russia, № 31788/06, ЄСПЛ, від 17.11.2016 р.). Стосовно матеріально-правової вимоги позивача, а саме, витребувати земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 у одного відповідача та передати її іншому, слід зазначити, що у випадку задоволення судом вказаної вимоги, рішення виконати буде не можливо зважаючи на те, що будучи власником двох земельних ділянок виявила бажання їх об`єднати. З моменту реєстрації права власності на земельну ділянку, яка утворилася в результаті об`єднання, виникає нова земельна ділянка з новим кадастровим номером та межами, а земельні ділянки що об`єднувалися перестають існувати, як об`єкти цивільних прав. Вказане кореспондується з ч.9 статті 79-1 ЗК України, яка вказує на те, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Формування земельної ділянки супроводжується розробкою відповідної документації із землеустрою, яка і є підставою для державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до п.13. ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. На день звернення позивачем до суду з позовними вимогами про витребування земельної ділянки та скасування запису про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1421255100:02:002:0499, яка була предметом договору купівлі-продажу між відповідачами вказаної земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав не існувало, що свідчить про відсутність предмету позову. Третя позовна вимога, не може бути задоволена, а у випадку задоволення рішення не можливо буде виконати, оскільки позивач просить суд витребувати у відповідача [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 та передати її на користь держави в особі Головного Управляння Держгеокадастру у Донецькій області. Повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності, в тому числі за межами населених пунктів наділені органи місцевого самоврядування, відповідно передавати витребувану земельну ділянку державі в особі Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області, жодних правових підстав не має. Зазначає, що у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом, оскільки не обґрунтовано належним чином необхідність представництва державних інтересів (а.с. 131-135). Зміст відзиву відповідача ГУ Держгеокадастру у Донецькій області Відповідач зазначає про поважність причин пропуску строку для надання відзиву, які суд враховує та приймає вказаний відзив до розгляду. По суті позовних вимог зазначає, що не є належним відповідачем, що з 27.05.2021 р. функцію з розпорядження земельними ділянками виконують сільські, селищні міські ради, а тому він не є належним відповідачем у справі. Просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 141-147). Зміст пояснень третьої особи Третя особа - Великоновосілківська селищна рада просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України, а тому підстав у відмові [PERSON] у видачі дозволу не було. Процедура судового розгляду Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним, посилався на сталу судову практику у розгляді даної категорії спорів, яка вирішується позитивно, на користь позивача. Наголосив на належному підтвердженні підстав для представництва прокурором інтересів держави за даним позовом. Представник відповідачів Король Т.В. надала пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях за позовом, зазначила, що у випадку задоволення позовних вимог, таке рішення не може бути виконано, оскільки технічно неможливо виділити з об`єднаної земельної ділянки спірну. Відповідачі ГУ Держгеокадастру в Донецькій області, [PERSON] , [PERSON] , представник третьої особи - Великоновосілківської селищної ради, у судове засідання не з`явились, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач ГУ Держгеокадастру в Донецькій області та третя особа надали у відзиві та поясненнях (відповідно) заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заяв такого змісту не надавали, але їх інтереси належним чином забезпечені участю у справі їх представника, адвоката Король Т.В. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ГУ Держгеокадастру в Донецькій області та третьої особи, зважаючи на подані заяви, а також за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. У справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Фактичні обставини, встановлені судом Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 250294178 від 29.03.2021 р., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.10.2017 р. відповідачу [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 3521980700:02:000:5124 площею 1,3 га, для ведення особистого селянського господарства, адреса ділянки Кіровоградська область, Долинський р., с/рада Богданівська; 24.10.2017 р. право власності відповідача [PERSON] було припинено на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1022, виданого 24.10.2017 р., видавник Кубасов І.Ю. , приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області (а.с. 22-23). Земельна ділянка кадастровий номер 3521980700:02:000:5124 площею 1,3 га, для ведення особистого селянського господарства, адреса ділянки Кіровоградська область, Долинський р., с/рада Богданівська надана відповідачу [PERSON] на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» від 10.04.2017 р. (а.с. 32). Видачі даного наказу передувала особиста заява [PERSON] від 09.06.2016 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з наданими матеріалами (а.с. 35, 36-47), наказ від 18.07.2016 р. ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» (а.с. 34),особиста заява [PERSON] про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ загальною площею1,3000 га від 14.03.2017 р. (а.с. 33). Вказані письмові докази у їх сукупності дозволяють суду зробити висновки про обізнаність відповідача [PERSON] про передання йому у власність для ведення особистого селянського господарства безоплатно земельної ділянки площею 1,3 га кадастровий номер 3521980700:02:000:5124, адреса ділянки Кіровоградська область, Долинський р., с/рада Богданівська. Вказане право власності їм було реалізоване під час укладення договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки (а.с. 23). Отже, у цій частині заперечення відповідача суд відхиляє. 15.05.2019 р. ГУ Держгеокадастру у Донецькій області видано наказ № 1997-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, зокрема [PERSON] та надано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі ріллі площею 2,000 га (кадастровий номер 1421255100:02:002:0499) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області за межами населених пунктів (а.с. 54). Відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності й на дану ділянку 27.06.2019 р., відомості внесено до реєстру 02.07.2019 р.; 15.07.2019 р. зареєстровано договір купівлі-продажу земельної ділянки приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Касицькою Л.М. та відповідач [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер 1421255100:02:002:0499, для ведення особистого селянського господарства, на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 24-26,62). Також факт придбання відповідачем [PERSON] у відповідача [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 1421255100:02:002:0499, площею 2,000га підтверджується відповідним договором купівлі-продажу від 15.07.2019 р. (а.с. 48). Досліджуючи вказані документи, у тому числі й за їх хронологію, суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] , будучи обізнаним про отримання ним у порядку ст.ст.81, 116 Земельного кодексу України безоплатно земельної ділянки площею 1,3 га на території Кіровоградська область, Долинський р., с/рада Богданівська, та будучи ознайомленим з положеннями ст. 116 Земельного кодексу України, у тому числі й щодо можливості отримати безоплатно у власність земельних ділянок у межах норм, визначених цим Кодексом лише один раз по кожному виду використання, які є у відкритому доступі, безпідставно та умисно звернувся про отримання земельної ділянки площею 2,000 га, кадастровий номер 1421255100:02:002:0499, для ведення особистого селянського господарства, на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, отримав право власності на дану земельну ділянку, яке також протягом невеликого проміжку часу було реалізовано шляхом укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки з відповідачем [PERSON] 08.04.2021 р. зареєстровано об`єднання земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки площею 2,000 га, кадастровий номер 1421255100:02:002:0499 та земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:02:002:0500 за заявою заявниці [PERSON] у одну земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557, площею 4 га, власником якої є відповідач [PERSON] . Вказана інформація підтверджується й відповіддю ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 14.04.2021 р. № 10-5-02-1758/2-21(а.с. 55, 104). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України, виходячи з редакції Закону, чинної на час правовідносин сторін. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України, у редакції чинній на час виникнення правовідносин сторін. Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. Відповідно до вимог частини шостої статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Визначений статтею 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог статей 116, 121 ЗК України. Статтею 152 ЗК України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів. При цьому, відповідач ГУ Держгеокадастру у Донецькій області хоча й посилається у листі від 08.10.2020 р. (а.с. 29) на порушення лише [PERSON] процедури безоплатної приватизації землі, але приймаючи оспорюваний наказ, ГУ Держгеокадастр у Донецькій області факт реалізації відповідачем [PERSON] права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірило, порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ, яким затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку у власність особи, яка таке право вже використала, є незаконним. З урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі 525/1225/15-ц (провадження№14-6цс19), у постанові ВС від 20.05.2020 р., справа № 706/1685/16-ц. Тобто у випадку належного виконання ГУ Держгеокадастр у Донецькій області своїх повноважень та положень ст.ст. 116, 118 ЗК України, земельна ділянка кадастровий номер 1421255100:02:002:0499 не вибула би з власності держави, без належних правових підстав. Отже, відповідальність у даному випадку покладається як на відповідача [PERSON] так і на відповідача ГУ Держгеокадастру у Донецькій області. Суд у межах вказаних позовних вимог визнає належним відповідачем саме ГУ Держгеокадастру у Донецькій області як суб`єкта видання спірного наказу, беручи до уваги, що вимог зобов`язального характеру до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області у цій частині не пред`являється, правонаступництво Великоновосілківської селищної ради, яке відбулося у зв`язку зі змінами до Земельного кодексу України (розділ Х п. 24) від 28.04.2021 р., має сингулярний характер. Отже, доводи відповідача ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, викладені у відзиву за позовом (а.с. 141-147) є безпідставними. Також, з огляду на наведене, суд не приймає до уваги пояснення третьої особи Великоновосілківської селищної ради від 25.08.2021 р. стосовно законності дій суб`єкта владних повноважень під час видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою [PERSON] . Суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Вказаний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18). Отже, наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 1997-СГ від 15.05.2019, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499, що розташована на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського (колишнього Великоновосілківського) району Донецької області для ведення особистого селянського господарства є незаконним та підлягає скасуванню. Така форма захисту прав позивача не заперечується й у постанові ВС від 20.05.2020 р., справа № 706/1685/16-ц. Щодо вимог про витребування земельної ділянки кадастровий номер 1421255100:02:002:0499 з володіння відповідача [PERSON] та скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц зроблено висновок про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18). У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі, коли суд установить, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та немає встановлених законом підстав для відмови у державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Таким чином, під час розгляду позовних вимог позивача необхідно дослідити не лише наявність порушеного права позивача, але й встановити, чи обраний ним спосіб захисту порушеного права, спрямований на його поновлення; чи призведе вимога позивача про скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1421255100:02:002:0499 площею 2 га, яка об`єднана із земельною ділянкою з кадастровим номером 1421255100:02:002:0500 у одну земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557, площею 4 га, власником якої є відповідач [PERSON] , до реального захисту і поновлення його порушених прав та інтересів. Згідно з абзацом першим частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що була чинною на час державної реєстрації права власності на земельну ділянку та звернення прокурора з цим позовом, у разі скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тобто, позивач, звертаючись до суду, дійсно мав би обрати спосіб захисту його порушеного права, який узгоджувався би з вимогами статей 26 і 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вказаній редакції. Близький за змістом висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункти 60-62 постанови). Враховуючи конкретні обставини цієї справи, а саме те, що відповідачу [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 2,00 га з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499, яка в подальшому була відчужена відповідачу [PERSON] і на підставі технічної документації із землеустрою увійшла до новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557, площею 4 га, тому без скасування запису про реєстрацію права власності за [PERSON] на цю об`єднану земельну ділянку неможливо буде виконати рішення про витребування у неї на користь держави області спірної земельної ділянки. Тобто не скасування запису про реєстрацію права власності не призведе до реального виконання рішення суду та поновлення прав позивача. Аналогічний висновок міститься у постанові ВС від 11.11.2020 р., справа № 672/1788/18. Сам позивач у позові (а.с. 14) посилаться на те, що вимога про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 площею 2,0 га нерозривно пов`язана з вимогою про витребування її частин загальною площею 4,0 га у конфігурації спірних ділянок. Натомість позивачем не ставиться вимог про скасування реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557, площею 4 га. Таким чином, задоволення вимог позивача про скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 32214600 на земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 площею 2,0, яка на теперішній час як об`єкт речових прав самостійно не існує, а перебуває у масиві земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:02:002:0557, площею 4 га, власником якої є відповідач [PERSON] , не призведе до поновлення прав позивача та реального виконання рішення суду, у тому числі й щодо вимог про витребування вказаної земельної ділянки у відповідача [PERSON] . Вказане є самостійною підставою для відмови позову в цій частині заявлених вимог, а тому інше обґрунтування доводів позивача та заперечень відповідача [PERSON] у цій частині судом не розглядається. Щодо обґрунтування процесуальних повноважень прокурора для звернення з даним позовом до суду, з огляду на особливості вказаної справи, а саме що на час розгляду справи суб`єктом звернення до суду (позивачем) мала би бути Великоновосілківська селищна рада, а на час звернення до суду, тобто до внесення змін до розділу Х Земельного кодексу України від 28.04.2021 р. - ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, які заявлені як третя особа та відповідач (відповідно) та не погоджуються з позовними вимогами, при цьому ГУ Держгеокадастру у Донецькій області у листі від 08.10.2020 р. (а.с. 52) висловило свою позицію щодо спірного наказу № 1997-СГ від 15.05.2019 р., але до суду жоден з цих суб`єктів не звернувся, при цьому процесуально неможливе поєднання позивача та відповідача у одній особі, суд вважає, що звернення прокурора з даною позовною заявою є найбільш ефективним захистом інтересів держави та відповідає положенням п. 3 ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та відповідає й положенням судової практики, а саме правовій позиції Великої палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 26.05.2020 р., справа № 912/2385/18. Отже, заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] в цій частині суд вважає безпідставними. Висновки суду за результатами розгляду позову Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності та логічному взаємозв`язку, аналізуючи надані сторонами докази, суд вважає, що позивачем надано належні, достатні та допустимі докази на обґрунтування своїх вимог. Видаючи оспорюваний наказ, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не взяло до уваги факт передання відповідачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки, і всупереч вимогам закону не відмовило у затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання спірної земельної ділянки у власність [PERSON] . При цьому відповідач [PERSON] достовірно знав як про умови отримання земельної ділянки, визначені у ст. 116 ЗК України, так і про використане ним право на безоплатне отримання земельної ділянки, право власності на яку було зареєстровано 10.10.2017 р. Наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 1997-СГ від 15.05.2019, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499, що розташована на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського (колишнього Великоновосілківського) району Донецької області для ведення особистого селянського господарства є незаконним та підлягає скасуванню. У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Беручи до уваги нерозривність вимог щодо витребування земельної ділянки та скасування реєстрації права приватної власності на неї, а саме, що витребування земельної ділянки неможливе без скасування її реєстрації, задоволення вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 1421255100:02:002:0499, яка на теперішній час об`єднана з іншою земельною ділянкою та має кадастровий номер 1421255100:02:002:0557, площею 4,0 га, власником якої є відповідач [PERSON] , не є ефективним захистом прав та інтересів позивача, не призведе до реального виконання рішення по справі та не відновить порушені права позивача, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог про витребування у [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області земельну ділянку, площею 2,00 га, з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499, що розташована на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського (колишнього Великоновосілківського) району Донецької області для ведення особистого селянського господарства та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 32214600 на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 1421255100:02:002:0499 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1863001614212). Щодо розподілу судових витрат При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача просив стягнути на корить позивача понесені витрати по сплаті судового збору. Позивачем за квитанцією № 898 від 14.04.2021 р. сплачено судовий збір у загальному розмірі 6810 грн. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору стягуються з відповідачів пропорційно до задоволених вимог. Задоволено вимогу немайнового характеру, витрати зі сплати судового збору за яку становлять 2270 грн., заявлена до відповідачів ГУ Держгеокадастру Донецької області та відповідача [PERSON] , а тому вказана сума судового збору відлягає стягненню з цих відповідачів у рівних частках.

Outcome: partial