Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У червні 2021 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22.02.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-172235, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 50 000 грн. на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання на строк до 21.02.2024 року. Банком повністю виконані свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Проте відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі за кредитним договором. 21.02.2019 року між позивачем та [PERSON] було підписано Анкету -заяву №CL\-172235 фізичної особи на отримання готівкового кредиту в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт проживання однією сім`єю відповідачів, а також наявність штампу в паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу з [PERSON] . З цих підстав просить суд залучити [PERSON] солідарним відповідачем, навіть за відсутності окремого договору поруки. Станом на 25.05.2021 року [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 103 943,49 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 49 282,43 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 51 348,50 грн., заборгованості за пенею у розмірі 3 312,57 грн. Оскільки відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та не погашає заборгованість, АТ «Кредобанк» просить суд солідарно стягнути на його користь з [PERSON] і [PERSON] заборгованість у розмірі 103 943,49грн. 15.11.2021 року залучено до справи замість первісного позивача АТ «Кредобанк» його правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.02.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-172235, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 50 000 грн. на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання на строк до 21.02.2024 року. Банком повністю виконані свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, перед кредитором, внаслідок чого станом на 25.05.2021 року утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 103 943,49 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 49 282,43 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 51 348,50 грн., заборгованості за пенею у розмірі 3 312,57 грн. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 52,99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною в п. 4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п. 4.2 Кредитного договору). Відповідно до ч. 4.5 Кредитного договору реальна річна процента ставка становить 67,93 % річних. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (п. п. 6.1, 6.2 Кредитного договору). Згідно п. 7.1 Кредитного договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договори є обов`язковими для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається із ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із змісту ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом було встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, перед новим кредитором, внаслідок чого станом на 25.05.2021 року утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 103 943,49 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 49 282,43 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 51 348,50 грн., заборгованості за пенею у розмірі 3 312,57 грн. На час укладання кредитного договору № CL-172235 відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Згідно ч.3. ст. 61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас відповідно до ч.4. ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20. Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів щодо укладення кредитного договору в інтересах сім`ї, підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] суд не вбачає. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 394,34 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial