Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати із відповідача в її користь щомісяця 3000 гривень на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати сина та не надає матеріальну допомогу, хоча стан здоров`я і матеріальне становище дозволяє йому виділяти кошти на утримання дитини. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник звернулася до суду із заявою, просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, однак в судові засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не надав, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши справу суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких міркувань. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 12 квітня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції серії [NUMBER] . В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що видно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Згідно довідки ПП «Вікторія-М» від 07.07.2020 року позивачка проживає разом із синами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] . Також, як видно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків в четвертому кварталі 2019 року позивачка отримала 6563,20 грн. соціальної допомоги, а в першому кварталі 20120 року отримала 6766,80 грн. соціальної допомоги. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, його вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я чи наявність інших утриманців, матеріальне становище позивачки, яка офіційно не працює, отримує соціальну допомогу, суд доходить переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] слід визначити в розмірі 2318 грн. щомісяця. Такий розмір відповідатиме встановленому законодавцем абзацом другим частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. N 294-IX. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, та забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачка не надала будь-яких доказів, що відповідач має можливість оплачувати аліменти в більшому розмірі - 3000 грн. щомісяця, тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial