Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

26 квітня 2019 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення зі [PERSON] заборгованості в сумі 11853 грн 68 коп. за кредитним договором, укладеним 12 грудня 2016 року. В обґрунтування позову представник зазначив, що 12 грудня 2016 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 11 квітня 2019 року має заборгованість в сумі 11 853 грн 68 коп., з яких: 746 грн 16 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, 7 416 грн 87 коп. - пені за прострочене зобов`язання, 2 650 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн - штраф (фіксована частина), 540 грн 65 коп. - штраф (процентна складова). Оскільки [PERSON] добровільно нараховану суму заборгованості не погашає, банк змушений звернутися з позовом до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с. 50, 53). Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 5, 30). Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 12 грудня 2016 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з анкети-заяви позичальника (а. с. 12). За змістом цієї заяви, відповідачка погодилася на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, які містяться у рекламному буклеті, складають укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг. З долучених до позовної заяви витягів з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» (а.с. 12 - зворотній бік, а.с. 13) слідує, що жоден з них не містить підпису відповідачки. Також, підпис відповідачки відсутній на долученому до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 15-29). За змістом наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 грудня 2016 року, станом на 11 квітня 2019 року за [PERSON] обліковується заборгованість у розмірі 11 853 грн 68 коп., з яких: 746 грн 16 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7416 грн 87 коп. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 2650 грн 00 коп. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн - штраф (фіксована частина), 540 грн 65 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 10-11). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина 2 статті 1055 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України). З дослідженої судом заяви позивальника вбачається, що відповідачкою підписано лише заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. При цьому доказів того, якими були ці умови під час підписання заяви, матеріали справи не містять. Так, долучені до позовної заяви витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 15-29) не містять підпису відповідачки, а отже не можуть визнаватися кредитним договором. При цьому суд зазначає, що підписана відповідачкою заява на кредитування, що містить посилання на умови та правила надання банківських послуг, не містить прив`язки до редакції таких умов і правил, а тому не дозволяє встановити, які саме умови мали на увазі сторони у 2016 році (рік укладення договору). Отже, матеріали справи не містять підтверджень того, який з чотирьох витягів з Тарифів, долучених до позовної заяви, розуміла відповідачка, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, враховуючи відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд дійшов висновку, що надані банком Витяги з Тарифів та Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічну позицію висловила Велика палата Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, зазначивши, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до запропонованого договору. З урахуванням викладеного, а також того факту, що суду не надано письмового договору, підписаного відповідачкою, про те, що вона приймає умови щодо нарахуванням пені та штрафів, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог - стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту та відмови в позові в частині стягнення суми пені та штрафів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, суд стягує на користь позивача сплачену ним суму судового збору в розмірі 1921 грн 00 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial