Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

11 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 13 липня 2006 року по 06 квітня 2015 року вона працювала у ПАТ «Азовзагальмаш». Наказом № 15 від 06 квітня 2015 року вона була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день звільнення підприємство мало перед нею заборгованість по заробітній платі в сумі 9 391,72 гривень, але розрахунок при звільненні з нею не проведений. Посилаючись на діюче законодавство, просить суд стягнути з ПАТ «Азовзагальмаш» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9 391,72 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 06 квітня 2015 року по день ухвалення рішення у справі. Позивач [PERSON] до судового засідання не прибула, надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» до судового засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно до заперечень представника відповідача Руденко Я.О., діючої на підставі довіреності, що надійшли до суду 27 січня 2016 року, відповідач не заперечує проти наявності заборгованості по заробітній платі у розмірі 9 391,72 гривень, в іншій частині позовних вимог просить відмовити. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233 КзПП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Згідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається з трудової книжки серія [NUMBER], позивач [PERSON], [INFO], у період з 13 липня 2006 року по 06 квітня 2015 року працювала у ПАТ «Азовзагальмаш». Наказом від 06 квітня 2015 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро-415 від 21 січня 2016 року, заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] становить 9 391,72 гривень. З даної довідки вбачається, що це сума, яка належить до виплати позивачу та розрахована вже з відрахуванням належних до утримання податків та зборів. Вказана сума позивачем не оспорюється та підлягає стягненню з відповідача на її користь. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро-416 від 21 січня 2016 року, середньогодинна та середньоденна заробітна плата із розрахунку двох останніх місяці роботи позивача, що передували звільненню, становить 9,91 гривень та 112,92 гривень відповідно. Вказаний розрахунок проведений відповідно до положень п.2, 4, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. Розраховуючи середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до наступного. Позивач був звільнений 06 квітня 2015 року, в день звільнення на роботі не був. Однак, з вимогою про розрахунок середнього заробітку до відповідача не звертався. Отже, середній заробіток розраховуватиметься, починаючи з дня зверенення до суду за захистом своїх порушених прав, а саме з 11 грудня 2015 року по день постановлення даного рішення, 02 лютого 2016 року, а не з 06 квітня 2015 року по день винесення рішення, як просить позивач [PERSON] Приймаючи до уваги розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік, наведений у Листі Міністерства соціальної політики України №10196/0/14-14/13 від 09 вересня 2014 року «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік», кількість робочих днів у грудні 2015 року становить 15 днів. Відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 р. N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік», кількість робочих днів у січні 2016 року становить 19 днів, у лютому 2016 року - 2. Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні, з 11 грудня 2015 року по 02 лютого 2015 року включає 36 робочих днів. Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 36 днів х 112,92 гривень = 4 065,12 гривень. Доказів, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суду не надано, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, в межах стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 9391,72 гривень; середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4065,12 гривень, а всього 13456, 84 гривень. Крім того, ч.3 ст.88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в сумі 13 456,84 гривень, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 гривень. На підставі ст. ст. 47, 115, 116 КЗпП України,

Outcome: partial