Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

19 липня 2019 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за липень місяць 2017 року, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що згідно з записами в трудовій книжці працював монтером колії 4 розряду Дебальцевської дистанції колії. Згідно із наказом від 14 липня 2017 року № 10991/ДН-ос про припинення трудового договору [PERSON] було звільнено з 17 липня 2017 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП, у зв`язку зі скороченням штату. Позивач вказав, що до теперішнього часу йому не була виплачена заробітна плата за липень 2017 року, допомога при скороченні, компенсація за невикористану відпустку, всього на загальну суму 8845 грн. 45 коп.. У зв`язку з цим, вважає, що стягненню також підлягає не виплачена середній заробіток за затримку усіх сум, належних позивачу при звільнені, а саме, за період з 18 липня 2017 року по день ухвалення судом рішення. 06 вересня 2019 року до суду надійшла заява від [PERSON] про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі з ПАТ «Українська залізниця» з 01 січня 2017 року по 17 липня 2017 року на момент звільнення, компенсацію за невикористану відпустку, допомогу при скороченні, всього у розмірі 22516 грн. 54 коп., додавши до справи розрахунки заробітної плати за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень місяць 2017 року. 06 вересня 2019 року представником відповідача [PERSON] , який діє на підставі довіреності № 4034 від 25 липня 2019 року, надіслано на адресу суду заперечення(відзив) на позовну заяву, де зазначено, що ПАТ «Українська залізниця» не погоджується з позовними вимогами [PERSON] з таких підстав. Так позивачу відповідачем запропоновано було надати чіткий перелік документів, за наявності якого, клопотання було б перевірено спеціальною комісією та виплачена заробітна плата. Однак наведені у запропонованому переліку документи представлені не були, за таких обставин відповідач вважає, що підстав для виплати коштів у нього не було. Крім того, пунктом 10 Науково - правового висновку передбачено, що унеможливлення виконання публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» обов`язків, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях Донецької області та Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є публічне акціонерне товариство «Українська залізниця». Науково - правовим висновком Торгово - Промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 підтверджено, що починаючи з 17 березня 2017 року вини публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у несвоєчасному розрахунку з робітниками не має. Згідно із довідкою про доходи № 922/2 від 30 серпня 2019 року, складеною структурним підрозділом Донецької дирекції залізничних перевезень регіональної філії « Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» заробітна плата позивача з вже здійсненим утримання податків та зборів за період з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року у розмірі 9653,36 грн. була перерахована на розрахунковий рахунок [PERSON] . За період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року [PERSON] був нарахований аванс з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 1065 грн. 13 коп., який він отримав 27 липня 2017 року у касі «Донецької дирекції залізничних перевезень» м. Лиман. На підконтрольній України території відсутні оригінали кадрових та фінансових документів по виробничому підрозділу «Дебальцевська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ »Українська залізниця» за період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року( на день звільнення). З 16 березня 2017 року від виробничого підрозділу « Дебальцевська дистанція колії» до Дирекції у м. Лиман не надходили оригінали документів для нарахування та виплати заробітної плати. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 24 липня 2019 року у справі відкрито спрощене провадження та задоволено клопотання [PERSON] про відстрочення сплати судового збору в частині вимог середнього заробітку до ухвалення судового рішення та витребувати зі Слов`янського-Лиманського ДФС у Донецькій області відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми отриманих доходів за 2019 рік, щодо [PERSON] .. Ухвалою суду від 10 квітня 2020 року витребувано із Державного ощадного банку України АТ «Ощадбанк»: належним чином завірені копії виписки по зарплатному картковому/банківському рахунку відкритому на ім`я [PERSON] та витребувано із Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, належним чином завірені копії індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) [PERSON] .. Ухвалою суду від 25 травня 2020 року витребувано із АКБ «Індрустріалбанк» належним чином завірені копії виписки по зарплатному картковому/банківському рахунку відкритому на ім`я [PERSON] .. Представник позивача [PERSON] , який діє на підставі ордера серії ДН № 090196 від 03 січня 2019 року, виданого згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2808 від 30 січня 2008 року та позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник відповідача ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] .. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання представника відповідача, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази. Відповідно до трудової книжки [NUMBER] , позивач з 26 грудня 2007 року розпочав трудову діяльність на Донецькій залізниці монтером колії 3 розряду Дебальцевської дистанції колії на підставі наказу № 209 від 25 грудня 2007 року; наказом № 171/ПЧ-5 від 17 березня 2009 року Дебальцевська дистанція колії Донецької залізниці перейменована в «Дебальцевську дистанцію колії» державного підприємства «Донецька залізниця»; наказом № 18-ос від 16 січня 2012 року позивач переведений монтером колії 4 розряду. Законом України від 23 лютого 2012 року № 4442-1V, постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року проведено реорганізацію підприємства шляхом злиття державного підприємства «Донецька залізниця» було перейменовано у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Згідно наказу ПАТ «Українська залізниця» № 303 від 15 квітня 2016 та наказом № 3-ос від 08 липня 2016 року «Дебальцевська дистанція колії» державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у в виробничій підрозділ «Дебальцевська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства» Українська залізниця» (а.с.10). Згідно із наказом від 14 липня 2017 року № 10991/ДН-ос про припинення трудового договору [PERSON] було звільнено з 17 липня 2017 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП зі скороченням штату (а.с. 11). На виконання ухвали суду від 24 липня 2019 року Слов`янське Лиманське управління ГУ ДФС у Донецькій області надало відомості з інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб ДФС України, згідно із якими, у [PERSON] за 1 квартал 2019 року сум виплачених доходів та утриманих податків не має (а.с.44). Відповідно до розрахункових листів заробітної плати ВП ПЧ Дебальцеве СП »ДДЗП» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 3188001879 [PERSON] ) нараховані наступні суми: за січень 2017 року (фактично відпрацьовані 159 год.)- 5364 грн. 61 коп.(з яких оплата почасовиків 2885 грн. 85 коп., акордний заробіток 1532 грн. 64 коп., доп. за шкідливі умови 346 грн. 30 коп., доп. за вислугу 432 грн. 88 коп., індексація з/п 68 грн. 80 коп., матеріальна допомога системного характеру 98 грн. 14 коп.), сума до оподаткування 5266 грн. 47 коп., сума до виплати 3355 грн. 85 коп., аванс 910 грн. 00 коп., профспілковий внесок 52 грн. 66 коп.; за лютий 2017 року (фактично відпрацьовані 160 год.)- 5435 грн. 70 коп.(з яких опл. по осн. відряд р. 378 грн. 10 коп., оплата почасовиків 2486 грн. 55 коп., акордний заробіток 1342 грн. 27 коп., доп. до середнього 276 грн. 47 коп., доп. за шкідливі умови 298 грн. 39 коп., 50 грн. 09 коп., доп. за вислугу 372 грн. 98 коп., 62 грн. 62 коп., індексація з/п 68 грн. 80 коп., матеріальна допомога системного характеру 99 грн. 43 коп.), сума до оподаткування 5336 грн. 27 коп., сума до виплати 3052 грн. 38 коп., аванс 1270 грн. 00 коп., профспілковий внесок 53 грн. 36 коп.; за березень 2017 року (фактично відпрацьовані 175 год.)- 4094 грн. 72 коп.(з яких оплата почасовиків 1610 грн. 99 коп., акордний заробіток 1005 грн. 69 коп., доп. за шкідливі умови 193 грн. 32 коп., доп. за вислугу 241 грн. 23 коп., оплата простою 968 грн. 16 коп., матеріальна допомога системного характеру 74 грн. 91 коп.), сума до оподаткування 4019 грн. 81 коп., сума до виплати 3256 грн. 05 коп., профспілковий внесок 40 грн. 20 коп.; за квітень 2017 року (фактично відпрацьовані 152 год.)- 2218 грн. 95 коп.(яких оплата простоїв 2178 грн. 35 коп., матеріальна допомога системного характеру 40 грн. 60 коп.), сума до оподаткування 2178 грн. 35 коп., сума до виплати 1764 грн. 47 коп., профспілковий внесок 21 грн. 78 коп.; за травень 2017 року (159 год.)- 369 грн. 83 коп. (з яких оплата простою 363 грн. 06 коп., матеріальна допомога системного характера 06 грн. 77 коп.) сума до оподаткування 363 грн. 06 коп., сума до виплати 294 грн. 08 коп., профспілковий внесок 03 грн. 63 коп.; за червень 2017 року (159 год.)- 2450 грн. 08 коп. (з яких оплата простою 2405 грн. 26 коп., матеріальна допомога 44 грн. 82 коп.) сума до оподаткування 2405 грн. 26 коп., сума до виплати 1948 грн. 26 коп., профспілковий внесок 24 грн. 05 коп.; за липень 2017 року (88 год.)- 11522 грн. 52 коп. (з яких оплата за невикористані 15 днів відпустки при звільненні 3443 грн. 10 коп., оплата простою 363 грн. 06 коп., матеріальна допомога системного характера 210 грн. 78 коп., допомога при скороченні 7027 грн. 39 коп., вартість одягу 478 грн. 19 коп.) сума до оподаткування 11416 грн. 70 коп., сума до оподаткування в негрошовій формі 583 грн. 15 коп., сума до виплати 8845 грн. 45 коп., профспілковий внесок 38 грн. 06 коп., перв. варт. спецодягу 373 грн. 22 коп.. Відповідно до довідки про доходи структурного підрозділу Донецької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 922/2 від 30 серпня 2019 року заробітна плата за січень 2017 року 5364 грн. 61 коп., за лютий 2017 року у розмірі 5435 грн. 70 коп., березень 1339 47 коп. В березні 2017 року заробітна плата нарахована за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року. Заробітну плату за березень в сумі 1065 грн. 13 коп. [PERSON] отримав 27 липня 2017 року у касі Дирекції м. Лиман (а.с.31-32). Згідно із наданою на виконання ухвали суду інформацією щодо руху грошових коштів за рахунком, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки, відкритому на ім`я [PERSON] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~в філії\~АТ «Державний\~ощадний банк\~України»,\~за період\~з 01\~березня 2017\~року по\~17\~липня 2017\~року на\~рахунок заробітної плати грошові кошти не надходили. Згідно із наданою на виконання ухвали суду індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , наданих ПФУ з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 страхувальником за період січень 2017 року - липень 2017 року включно, сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок у січні 2017 року склала 5364 грн. 61 коп., у лютому 2017 року склала 5435 грн. 70 коп., у березні 2017 року склала 4094 грн. 72 коп., у квітні 2017 року, травні 2017 року, червні 2017 року, липні 2017 року, страхові внески не сплачені. Згідно із відповіддю № 18.0501-05-968-БТ від 10 липня 2020 року, наданою на виконання ухвали суду від 25 травня 2020 року, представлена виписка про рух коштів за період з 01 січня по 31 липня 2017 року по транзитному рахунку для виплати заробітної плати на ім`я [PERSON] , з якої видно, що 12 січня 2017 року зараховано заробітну плату в розмірі 4038 грн. 30 коп., 25 січня 2017 року в розмірі 910 грн. 00 коп., 08 лютого 2017 року в розмірі 3355 грн. 85 коп., 21 лютого 2017 року в розмірі 2424 грн. 84 коп., 23 лютого 2017 року в розмірі 1270 грн. 00 коп., 07 березня 2017 року в розмірі 3052 грн. 38 коп.. Науково-правовим висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільнені ( звільнені) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійснені господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьку, м. Горлівки, м. Ясинувата, м. Дебальцеве з 20 березня 2017 року господарська діяльність на управління виробничими процесами відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Дебальцеве, перебувають у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих процесів та іншого майна, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особливих справ працівників. Початок дій форс- мажорних обставин(обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості по оплаті праці, до якої включаються заробітна плата за час вимушеного простою, компенсацію за невикористані дні відпустки, суд виходить з таких міркувань. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Статтею 2\~ЗУ «Про\~оплату праці»\~визначена структура\~заробітної плати,\~за якою основна\~заробітна плата\~-\~це винагорода\~за виконану\~роботу відповідно\~до встановлених\~норм праці\~(норми\~часу,\~виробітку,\~обслуговування,\~посадові обов`язки).\~Вона встановлюється\~у вигляді\~тарифних ставок\~(окладів)\~і відрядних\~розцінок для\~робітників та\~посадових окладів\~для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Положеннями ст.\~115\~КЗпП України закріплено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~ст.\~113\~КЗпП України,\~час простою\~не з\~вини працівника\~оплачується з\~розрахунку не\~нижче від\~двох третин\~тарифної ставки\~встановленого працівникові\~розряду (окладу). Про\~початок простою,\~крім простою\~структурного підрозділу\~чи всього\~підприємства,\~працівник повинен\~попередити власника\~або уповноважений\~ним орган\~чи бригадира,\~майстра або\~посадових осіб. За\~час простою,\~коли виникла\~виробнича ситуація,\~небезпечна для\~життя чи\~здоров`я\~працівника або\~для людей,\~які його\~оточують,\~і навколишнього\~природного середовища\~не з\~його вини,\~за ним\~зберігається середній\~заробіток. Час\~простою з\~вини працівника\~не оплачується. На період освоєння нового виробництва (продукції) власник або уповноважений ним орган може провадити робітникам доплату до попереднього середнього заробітку на строк не більш як шість місяців. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених, зокрема, у пунктах 1, 2 і 6\~статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до вимог статті 47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За змістом\~ст.\~116\~КЗпП України,\~при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про нараховані\~суми,\~належні працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою зазначених\~сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі ч. 1 ст.\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим особливість трудових правовідносин характеризується, тим, що саме у роботодавця залишаються всі дані щодо праці найманого працівника, а тому саме роботодавець зобов`язаний надати такі відомості судові у разі виникнення трудового спору, та довести свої заперечення проти вимог працівника. Зазначене будь-яким чином не суперечить нормам цивільного процесуального законодавства. Та обставина, що позивач працював у відповідача та був звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, сторонами визнається та не оспорюється, крім цього підтверджується дослідженими в судовому засіданні записами в трудовій книжці, наданими суду розрахунковими листами, персоніфікованими даними ПФУ. Як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. У зв`язку з цим суд відхиляє посилання відповідача на відсутність первинної документації, як підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, з огляду на те, що товариство не має можливості перевірити нарахування та виплату позивачу заробітної плати та усіх належних при звільненні платежів, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на працедавцеві, а не на працівникові. Зазначені вимоги закріплені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5. Відповідачем представлені позивачем докази не спростовані наданням суду належних доказів. Суд також повторно зауважує, що відповідно до норм ст. ст. 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Судом також не приймається до уваги посилання на неможливість оплати праці у зв`язку із форс-мажорними обставинами, наявність яких підтверджена висновком торгово - промислової палати. Доводи представника відповідача про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі. Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок № 126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні. В той же час за змістом правових позицій, які викладені в постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16 висновки Верховного Суду України зводяться до того, що форс-мажорні обставини свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі. Наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву Укази Президента України, Рішення ради національної безпеки і оборони України жодним чином не перешкоджали відповідачу проводити виплати заробітної плати позивачу та не містять в собі положень, які б вказували на звільнення відповідача від обов`язку виконувати трудове законодавство по проведенню повного розрахунку при звільненні. Судом також не встановлено обставин, передбачених ст. 113 КЗпП України, за якими простій встановлений на підприємстві стався з вини позивача. Практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, зокрема в рішенні "Зубко та інші проти України" від 26 квітня 2006 року, визнавалося таким, що підпадає під захист ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема акції, патенти, відшкодування згідно з рішенням суду, право на пенсію, право землевласника на орендну плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, право займатись професійною діяльністю, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому, право вимоги. Враховуючи, що сплата заробітної платні і її розмір обов`язково зазначається в трудовому договорі чи контракті, її можливо вважати активом, а порушення роботодавцем умов виплати заробітної платні порушенням права власності відповідно до ст..1 Першого протоколу. При цьому, позов працівника до суду про стягнення заробітної плати також вважається активом і прирівнюється до „майна у значенні, закладеному в ст. 1 Першого протоколу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив право на отримання позивачем законної винагороди за виконану роботу у вигляді заробітної плати, що в сенсі ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є також порушенням права на мирне володіння майном. Крім того, суд звертає увагу на те, що форс-мажорні обставини виникли у 2017 році, і станом на теперішній час підприємство перемістилося на територію, підконтрольну владі в Україні, тобто на сьогодні є всі підстави для виконання обов`язку щодо виплати сум, які належали до виплати на час звільнення, однак цього зроблено не було. Під час судового розгляду встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем у спірний період, у виробничому підрозділі з 20 березня 2017 року був встановлений простій. З наданих позивачем розрахункових листків заробітної плати за період з січня 2017 року по липень 2017 року вбачається, що позивачу була нарахована заробітна плата, у тому числі оплата простою, кошти за невикористану відпустку при звільненні, а також вихідна допомога, однак зазначені суми виплачені в повному обсязі не були, що підтверджується випискою з карткового рахунку Індустріалбанку, на який поступала заробітна плата, а також даними персоніфікованого обліку. При цьому суд звертає увагу на те, що нарахована сума коштів за січень - березень 2017 року в розрахунковому листі, представленому позивачем, повністю збігається із даними персоніфікованого обліку, наданими ПФУ на ухвалу суду, а нарахована сума коштів за січень березень 2017 року у представлених позивачем розрахункових листах повністю збігається із даними довідки про нараховані відповідачем позивачу кошти по оплаті праці. Суд також звертає увагу на те, що розрахункові листи за січень - березень 2017 року за формою та реквізитами аналогічний розрахунковим листам за квітень липень 2017 року. Суд також зазначає, що інформація, зазначена розрахункових листах підтверджується даними ПФУ, наказом про звільнення, даними трудової книжки. За таких обставин, у суду відсутні підстави щодо невизнання вказаних розрахункових листів недопустимими доказами. Відповідачем не представлено суду спростовних доказів іншого. При вирішенні питання щодо періоду, за який виникла заборгованість по оплаті праці, суд зважає на виписки з банку, а тому вважає, що з відрахуванням сплаченої суми по виписці по рахунку позивача, та виплати у касі Укрзалізниці в сумі 716 грн. 68 коп., заборгованість по оплаті праці виникла за період з червня по липень 2017 року. Дослідивши докази,\~суд приходить\~до переконання,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягають стягненню\~нараховані,\~але не\~виплачені суми\~заробітної плати,\~компенсації за\~невикористані відпустки\~та вихідної\~допомогиз відрахуванням виплачених сум: за червень\~2017\~року (159\~год.)-\~2450\~грн.\~08\~коп.\~(з\~яких оплата\~простою 2405\~грн.\~26\~коп.,\~матеріальна допомога\~44\~грн.\~82\~коп.)\~сума до\~оподаткування 2405\~грн.\~26\~коп.,\~сума до\~виплати 1948\~грн.\~26\~коп.,\~профспілковий внесок\~24\~грн.\~05\~коп. З відрахуванням сплаченої суми по виписці по рахунку позивача, та виплати у касі Укрзалізниці в сумі 716 грн. 68 коп., до виплати сума 82 грн. 84 коп.; за липень 2017 року (88 год.)- 11522 грн. 52 коп. (з яких оплата за невикористані 15 днів відпустки при звільненні 3443 грн. 10 коп., оплата простою 363 грн. 06 коп., матеріальна допомога системного характера 210 грн. 78 коп., допомога при скороченні 7027 грн. 39 коп., вартість одягу 478 грн. 19 коп.) сума до оподаткування 11416 грн. 70 коп., сума до оподаткування в негрошовій формі 583 грн. 15 коп., сума до виплати 8845 грн. 45 коп., профспілковий внесок 38 грн. 06 коп., перв. варт. спецодягу 373 грн. 22 коп.. Суд звертає увагу, що в позові розмір коштів, які просить стягнути позивач, складається із сум, з яких відраховані обов`язкові платежі. Однак, зважаючи на правовідносини працівника та роботодавця, що існували на момент виникнення спору між позивачем та відповідачем, суд в рішенні повинен вказати суму стягуваних коштів із зазначенням необхідності відрахування обов`язкових платежів, оскільки чинним законодавством обов`язок їх відрахування покладається на роботодавця. Отже з врахуванням викладених вище встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів в загальному розмірі 11625 грн. 43 коп.(за червень 2017 року 102 грн. 91 коп., за липень 2017 року - 11522 грн. 52 коп.), яка складає сукупну суму коштів за оплату простою, невикористаної відпустки в 15 днів при звільненні, матеріальної допомоги системного характеру та інші виплати, що включаються до заробітної плати, 7027 грн. 39 коп. матеріальної допомоги при звільненні. При цьому із представлених суду розрахункових листів видно, що у вказану суму входять доплати, з яких не утримуються обов`язкові платежі, отже сума коштів, з яких підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі становить 11519 грн. 61 коп.(за червень 2017 року 102 грн. 91 коп., за липень 2017 року - 11416 грн. 70 коп.). Вирішуючи позов в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність правових підстав щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України. Згідно зі ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За положеннями ст. 117 КЗоТ України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини роботодавця. З матеріалів справи вбачається, що відповідач посилається на об`єктивні причини, зумовлені проведенням зокрема в Донецькій області АТО та на науково-правовий висновок Торгівельно-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-102, у зв`язку із чим підприємство не мало можливості своєчасно провести розрахунок з позивачем по заробітній платі. Відповідно до ст.\~617\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У п. 1 ч. 1 ст.\~263\~ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Згідно зі ст.\~14-1\~Закону України\~«Про торгово-промислові\~палати в\~Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських протоків, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, протоків, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Так, відповідачем надано Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2. Аналіз вказаного вище Науково-правового висновку, дозволяє дійти висновку про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, у невиконанні своєчасно своїх обов`язків по виплаті заробітної плати. Зазначений висновок Торгово-промислової палати України є належним та допустимим доказом та підтверджує відсутність вини відповідача у не проведенні своєчасного розрахунку з позивачем при її звільненні. Згідно зі ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до пункту 3.3 Регламенту засвідчення Торговельно - промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5) ( із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Президії ТПП України від 26 квітня 2016 № 11 (6)) сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) документ, затвердженої Президією ТПП України форми, який засвідчує настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Пунктом 6.12 вказаного Регламенту визначено, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), після його внесення до Реєстру сертифікатів і підготовки тексту, роздруковується на бланку Торговельно - промислової палати України / регіональної ТПП, що проводить засвідчення форс-мажорних обставин, і підписується уповноваженою особою, яка прийняла рішення про засвідчення форс-мажорних обставин, і відповідно першим віце-президентом або віце-президентом ТПП України / президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної ТПП. На сертифікаті ставиться печатка ТПП України / регіональної ТПП. Враховуючи, що зазначений висновок виконано на офіційному бланку Торгово-промислової палати України, засвідчено виконуючими фахівцями та першим віце-президентом, містить по суті структуру «сертифікату», засвідчений відповідною печаткою Торговельно-промислової палати, тому такий висновок є належним доказом по справі. Таким чином, враховуючи відсутність вини відповідача у невиконанні ним трудових обов`язків, що підтверджується відповідним висновком Торгово-промислової палати, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 17 липня 2017 року по день вирішення справи судом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, то враховуючи ту обставину що судом прийнято рішення про відмову у позові, стягнення судових витрат понесених позивачем, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають, інші витрати з врахуванням пільг позивача щодо сплати судового збору компенсуються за рахунок держави. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а позов судом задоволений в цій частині частково, то підстав стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Щодо частини позовних вимог, в якій позивачу відмовлено, то зважаючи на те, що сплату вказаних коштів судом відстрочено до ухвалення судового рішення, то вони підлягають стягненню з позивача в дохід держави. При цьому, судом вказана сума визначається з врахуванням часу звернення до суду та виходячи з розміру мінімальної ставки, а саме 768 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial