Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

18 липня 2019 року до суду надійшов позов [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві зазначено, що 20 листопада 2017 року о 10 годині сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби отримали пошкодження. Винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано [PERSON] , відповідальність якого застрахована згідно полісу ОСЦПВ № АК/1021305 від 16.07.2017 року в ПРАТ «СК «УНІКА». 21.11.2017 року позивач повідомив відповідача про пригоду та подав заяву про виплату матеріального збитку. 08.02.2018 року ПРАТ «СК «УНІКА» повідомило [PERSON] про рішення щодо виплати страхового відшкодування, а також запрошено до офісу для погодження суми страхового відшкодування. Цього ж дня позивача проінформовано про те, що сума страхового відшкодування становить 41995,17 грн. З визначеною сумою [PERSON] не погодився, а тому залучив для огляду транспортного засобу експерта. Під час огляду автомобіля був присутній представник відповідача. Згідно з висновком експерта вартість відновлювального ремонту складає 83922,69 грн ( 73042,75 грн без врахування ПДВ). Із даним висновком позивач звернувся до офісу відповідача, але йому було відмовлено в задоволенні будь-яких претензій. В подальшому [PERSON] звернувся до МТСБУ та отримав відповідь лише 06.06.2018 року. Листом від 11.03.2019 року (який був отриманий позивачем 15.03.2019 року) відповідач повідомив позивача про здійснення грошового переказу по системі аваль-експрес у розмірі 41995,17 грн. Також в цьому ж листі значиться, що розмір збитку розраховано відповідачем на підставі Звіту № 07/13-521 від 29.01.2018 року про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем ПП [PERSON] . Різниця між розміром збитку, розрахованим відповідачем, та розміром збитку, розрахованим судовим експертом, становить 31047,58 грн., яку позивач прохає стягнути із відповідача. Крім цього, позивач зазначає, що 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування сплинули 22.03.2018 року. Оскільки при здійсненні грошового переказу по системі "Аваль-експрес" у банку відсутнє зобов`язання повідомляти отримувачів про такий переказ, належним з боку відповідача виконанням зобов`язання є не тільки перерахування грошових коштів, але й повідомлення про таке перерахування. Сума грошового відшкодування між позивачем і відповідачем узгоджена не була, тому [PERSON] не міг здогадуватись навіть про можливість здійснення страховою компанією будь-яких виплат. Отже, неповідомлення зі сторони відповідача про здійснення грошового переказу позбавило позивача можливості отримати відповідні суми у встановлені строки. Зобов`язання відповідача з виплати страхового відшкодування в розмірі різниці між сумою, визначеною судовим експертом і відповідачем (тобто 31047,58 грн.), не виконане станом на день подання цієї позовної заяви, а частина зобов`язання відповідача з виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі, що визначена відповідачем із залученням суб`єкта оціночної діяльності (тобто 41995,17 грн.), виконане відповідачем лише 15.03.2019 року (з дати отримання позивачем відповіді із повідомленням про перерахування грошових коштів). Враховуючи викладене, позивач прохає суд стягнути із відповідача інфляційні втрати та штрафні санкції, нараховані у зв`язку з невиплатою 31047,58 грн. страхового відшкодування у сумі 15509,32 грн., а також штрафні санкції та інфляційні втрати, нараховані у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань належним чином у розмірі 41995,17 грн. страхового відшкодування в сумі 14968,73 грн. Крім цього позивач прохає суд стягнути із відповідача понесені судові витрати. 28 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач позов не визнав та зазначив, що страховик виконав зобов`язання за Полісом АК № 1021305 у повному обсязі та у передбачений законом строк. Звіт складено експертом-оцінювачем. Страховий акт складено 08.02.2018 року, а вже 12.02.2018 року виплачено страхове відшкодування в сумі 41995,17 грн. Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій та інфляційних втрат у зв`язку з невиплатою 31047,58 грн, то відповідач зазначив, що дана вимога не передбачена чинним законодавством, а тому не може бути задоволена. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій та інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань зі сплати 41995,17 грн відповідач зазначив, що позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування 21.11.2017 року, а страхове відшкодування виплачене 12.02.2018 року, тобто в межах 90-денного строку, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що позивач не надав жодних документів на підтвердження укладення договору з адвокатом та доказів фактичного здійснення правової допомоги, а тому заява задоволенню не підлягає. 21 листопада 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач зазначив, що експерт-оцінювач не є експертом, а тому його висновок не може бути доказом на підтвердження розміру заподіяних збитків. Крім цього зазначив, що у випадку невиплати страхового відшкодування до страховика застосовується відповідальність згідно ст. 625 ЦК України. Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу зазначив, що заявлені витрати є обґрунтованими, фактичними та неминучими для позивача. На підтвердження факту понесених витрат надав копії актів наданих послуг, договору про надання правової допомоги, квитанції, меморіальних ордерів. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження по даній справі. Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про передачу справи до іншого суду. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат Карпенко В. В., в судовому засіданні підтримали позов та прохали його задовольнити. Представник відповідача, ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 листопада 2017 року о 10 годині, на 121 км + 770 м на автошляху Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка відбулась дорожньо- транспортна пригода, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження. Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18.12.2017 року винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . Відповідальність [PERSON] застрахована згідно полісу ОСЦПВ № АК/1021305 від 16.01.2017 року в ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» (а.с.11). 21 листопада 2017 року на виконання вимог ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] повідомив ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 20 листопада 2017 року (а.с.12). Цього ж дня [PERSON] подав заяву про виплату матеріального збитку. В заяві зазначив, що страхове відшкодування прохає виплатити по системі «Аваль-Експрес» (а.с.13). 08 лютого 2020 року ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» направило [PERSON] повідомлення про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та з проханням прибути до офісу для погодження суми страхового відшкодування. Крім цього, попередньо проінформував, що сума відшкодування становить 41 995,17 грн (а.с.14,15). Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, [PERSON] 16 лютого 2018 року повідомив ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» про те, що 23 лютого 2018 року буде проводитись огляд транспортного засобу (а.с.16). За результатами проведеного огляду транспортного засобу марки Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] , складено висновок експерта № 1203/18/18. Відповідно до висновку експерта розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінних складових частин становить 83922,69 грн ( 73042,75 грн без врахування ПДВ). Вартість проведеної експертизи становить 2500 грн (а.с. 17-39). 13 лютого 2019 року [PERSON] направив ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» претензію з вимогою виплатити йому розмір відновлювального ремонту в сумі 83922,69 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання ( оскільки протягом 90 днів, визначених для виплати відшкодування, оплату не здійснено) в сумі 25263,97 грн (а.с.42). На подану позивачем претензію, відповідач повідомив, що виплату страхового відшкодування здійснено 12.02.2018 року в розмірі 41995,17 грн на підставі звіту оцінювача шляхом перерахування безготівкових коштів по системі «Аваль-Експерс» (а.с.43-46). Згідно наданого відповідачем звіту № 07/13-521 вбачається, що вартість матеріального збитку автобуса Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] встановлено оцінювачем [PERSON] , яким визначено, що матеріальний збиток без урахування ПДВ на запчастини, завданий власникові автомобіля, в результаті його пошкодження складає 41995,17 грн (а.с.101-123). Наказом № 00243120/ЕК від 08.02.2018 року вирішено виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 41 995,17 грн шляхом перерахування безготівкових коштів по системі «Аваль-Експерс» (а.с.126). Платіжне доручення про перерахування коштів проведено 12 лютого 2018 року (а.с.128). 22 березня 2019 року [PERSON] повторно направив ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» претензію з вимогою виплатити різницю страхового відшкодування (83922,69 - 41995,17 ) в сумі 41927,52 грн. Крім цього, оскільки відповідач не повідомив про перерахунок коштів в сумі 41995,17 грн та про її виплату стало відомо лише після отримання відповіді на претензію, то прохає виплати також пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 29104,94 грн, а також відповідно до вимог ст. 625 ЦК України також суму інфляційний втрат в розмірі 7387,95 грн та 3 % річних - 2473 грн (а.с.50). 26 квітня 2020 року ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» направило [PERSON]. відповідь на повторну претензію, в якій зазначило, що всі зобов`язання виконані відповідно до вимог чинного законодавства та підстави для задоволення претензії відсутні (а.с.51-52). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У пункті 33-1.1 статті 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення (пункт 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (пункт 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 34.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Представником ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» для визначення розміру збитків залучено оцінювача, який не є працівником страхової компанії, а тому його звіт не може бути взятий судом до уваги. [PERSON] залучив для визначення розміру заподіяного збитку експерта. Про дату, час та місце проведення експертного дослідження відповідач повідомлений належним чином. Таким чином, в суді знайшов своє підтвердження розмір заподіяного [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитку. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач виплатив позивачу відшкодування в сумі 41995,17 грн 12 лютого 2018 року, а тому із відповідача на користь [PERSON] слід стягнути різницю між завданими збитками в розмірі 73042,75 та розміром виплаченого відшкодування (41995,17 грн), що складає 31047,58 грн. Судом встановлено, що [PERSON] подав до ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» заяву про виплату матеріального збитку 21.11.2017 року, тобто останнім днем виплати відшкодування є 19 лютого 2018 року. У заяві про виплату [PERSON] добровільно зазначив, що страхове відшкодування просить виплатити по системі «Аваль-Експрес». Обов`язку повідомлення [PERSON] про здійснення перерахування коштів сторонами не визначено. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач виплатив позивачу відшкодування в сумі 41995,17 грн 12 лютого 2018 року, тобто у визначений законом 90 - денний термін з моменту подачі заяви [PERSON] про виплату відшкодування. Враховуючи вище викладене, позов в частині стягнення із ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» на користь [PERSON] штрафних санкцій та інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань зі сплати 41995,17 грн. задоволенню не підлягає. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач, ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» зобов`язаний був виплатити [PERSON] страхове відшкодування в сумі 73042,75 грн. до 19 лютого 2018 року, однак станом на момент подачі позову до суду свої зобов`язання в повному обсязі не виконав. Позовні вимоги розглядаються судом в межах заявлених позовних вимог. Позивачем надано розрахунок 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 31047,58 грн за 477 дні ( за період з 23.03.2018 року по 12.07.2018 рік) в сумі 1217,23 грн. даний розрахунок знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. Крім цього, позивачем надано розрахунок пені за порушення строків сплати коштів в сумі 31047,58 грн., з урахуванням строку позовної давності - за період з 13.07.2018 року по 12.07.2019 рік в сумі 11063,14 грн. Даний розрахунок знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню. Крім цього, підлягає задоволенню вимога про стягнення із відповідача інфляційних втрат щодо суми 31047,58 грн за період з квітня 2018 року по червень 2018 року в сумі 3228,95 грн. (100.8 (квітень 2018 року) х 100.0 (травень 2018 року) х 100.0 (червень 2018 року) х 99.3 (липень 2018 року) х 100.0 (серпень 2018 року) х 101.9 (вересень 2018 року) х 101.7 (жовтень 2018 року) х 101.4 (листопад 2018 року) х 100.8 (грудень 2018 року) х 101.0 (січень 2019 року) х 100.5 (лютий 2019 року) х 100.9 (березень 2019 року) х 101.0 (травень 2019 року) х 100.7 (червень 2018 року) = 110.4 %) 31047,58 грн. х 110,4% : 100% = 34276,53 грн. 34276,53 грн. - 31047,58 грн. = 3228,95 грн. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Нормами статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволенні позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( ціна позову - 61525,63). Враховуючи, що позов [PERSON] задоволено частково, на суму 46556,9 грн, то із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційний до розміру задоволених вимог, що становить 581,45 грн. Крім цього, судом встановлено, що позивач, [PERSON] в зв`язку з розглядом даної справи поніс витрати на проведення експертизи, в розмірі 2500 грн., а оскільки позов задоволено, то дані витрати слід стягнути із відповідача на користь позивача. Щодо витрати на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 13200 грн. до суду надано: договір про надання правової допомоги № 26112 від 26 листопада 2018 року з тарифами на послуги з надання правової допомоги, меморіальні ордери на загальну суму 13200 грн. з квитанціями про сплату зазначеної суми, ордер серії ДП № 24241/011, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акти наданих послуг від 23.12.2019 року та 26.02.2020 року (а.с.150-179). Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід задовольнити повністю.

Outcome: partial