Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем народився син. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не приймає участь в вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задоволити повністю. Представник відповідача наголосив на тому, що на утриманні відповідача перебувають батьки пенсійного віку. Погодився з позовними вимогами в частині стягнення аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.10.13р., виданого виконкомом Ситненської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, [PERSON] народився [INFO] , його батькими є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.03.16 р. розірвано шлюб між сторонами. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.03.21 р. [PERSON] проживає з матір`ю, яка виховує дитину одна, батько не допомогає у вихованні дитини, дитина на повному утриманні матері. Позивач стверджує, що батько дитини не надає грошову допомогу для утримання неповнолітнього, що і стало підставою для звернення в суд з даним позовом. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько маютьрівні правата обов`язки щодо дитини, незалежно відтого,чи перебувал ивони ушлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень. Разом з тим, суд вважає, що обов`язок утримання сина не може ставитися в залежність від факту наявності батьків пенсійного віку, оскільки обов`язок по утриманню батьками дітей до досягнення ними повноліття є абсолютним. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його батьки потребують сторонньої матеріальної допомоги, що саме відповідач таку матеріальну допомогу їм надає. При цьому, суд враховує, що батьки відповідача отримують пенсію в якості забезпечення від держави. Враховуючи те, що відповідач участі в утриманні дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з встановленого прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в сумі 1500 грн. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся в суд з даним позовом 18.03.21 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх.. № 1646/21 від 18.03.21 р. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial