Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради 23 лютого 2021 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів та судових витрат. В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на підставі заяви [PERSON] від 26 грудня 2012 року управлінням соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпрі ради була призначена державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю віком до 18 років на його доньку [PERSON] , [INFO] , за фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Державна соціальна допомога [PERSON] була призначена рішенням Управління від 02 січня 2013 року та автоматично перераховувалась до серпня 2020 року. 14 травня 2018 року відповідач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до матері дитини, [PERSON] , про виключення запису про його, як батька, з актового запису про народження дитини [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року (справа № 201/5100/18) позовну заяву було задоволено, але про цей факт [PERSON] . Управління не повідомив та продовжував отримувати державну соціальну допомогу. До управління звернулась [PERSON] з заявою про призначення державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю - [PERSON] , [INFO] та надала копію рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яким [PERSON] було позбавлено батьківських прав на дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Управління від 28.07.2020 [PERSON] з 01.06.2019 була припинена виплата державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на дитину з інвалідністю - [PERSON] . Таким чином, [PERSON] своєчасно не надав інформацію про те, що він вже не являється батьком дитини, що призвело до незаконного одержання ним державної соціальної допомоги в сумі 25 207 грн. 00 коп. за період з червня 2019 року по серпень 2020 року включно. На лист Управління від 29.07.2020 № 7/10-749 ПАТ «Укрсиббанк» було повернуто 1712,00 грн. державних коштів. Таким чином, [PERSON] підлягають поверненню до державного бюджету кошти у сумі 23 495 грн. 00 коп. Відповідачу було надано повідомлення про переплату від 11.11.2020 № 8/7-759 та було запропоновано повернути надміру виплачені бюджетні кошти у сумі 23 495 грн. 00 коп. у місячний термін. Проте, до цього часу загальна сума в розмірі 23 495 грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок управління не надійшла. Враховуючи викладене, представник позивача просив стягнути з відповідача вказану безпідставно отриману суму грошей та судові витрати, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,\~стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282\~ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 26 грудня 2012 року управлінням соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпрі ради була призначена державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю віком до 18 років на його доньку [PERSON] , [INFO] , за фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Державна соціальна допомога [PERSON] була призначена рішенням Управління від 02 січня 2013 року та автоматично перераховувалась до серпня 2020 року. На виконання рішення Соборної районної у місті Дніпрі ради від 15 лютого 2019 року № 206 «Про припинення юридичної особи - управління соціального захисту Соборної районної у місті Дніпрі ради» враховуючи рішення Дніпровської міської ради від 23 січня 2019 року № 40/40 «Про внесення змін до рішень міської ради стосовно структури міської ради та її виконавчих органів, граничної чисельності працівників міської ради та її виконавчих органів» управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради припинило свою діяльність як юридична особа шляхом приєднання до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради. Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис від 09 квітня 2020 року № 12241120014021920 про державну реєстрацію припинення юридичної особи - управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради. Таким чином, процедуру припинення юридичної особи завершено та з 09 квітня 2020 року Центральне УСЗН ДМР є правонаступником управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради. Механізм призначення державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років регламентується ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», «Порядком надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 30.04.2002 № 226/293/169. Згідно п. 2.4 цього Порядку допомога призначається та виплачується одному із законних представників дитини з інвалідністю. У абзаці шостому підпункту 2.1 Порядку зазначено, що під законними представниками дітей з інвалідністю треба розуміти батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікунів, піклувальників. На дітей з інвалідністю державна соціальна допомога призначається на строк зазначений у медичному висновку про дитину з інвалідністю, який видається у порядку встановленому Міністерством охорони здоров`я України, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку включно (абзац 2 п. 2.6 Порядку). Згідно п. 6.3 Порядку - суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї! тощо), стягуються на підставі рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. 14 травня 2018 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до матері дитини, [PERSON] , про виключення запису про його, як батька, з актового запису про народження дитини [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року (справа № 201/5100/18) позовну заяву було задоволено, але про цей факт [PERSON] . Управління не повідомив та продовжував отримувати державну соціальну допомогу. Рішенням Управління у Соборному районі від 28.07.2020 [PERSON] з 01.06.2019 була припинена виплата державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на дитину з інвалідністю - [PERSON] . Таким чином, [PERSON] своєчасно не надав інформацію про те, що він вже не являється батьком дитини, маючи на меті корисні наміри для незаконного одержання держаних коштів, що призвело до незаконного одержання ним державної соціальної допомоги в сумі 25 207 грн. 00 коп. за період з червня 2019 року по серпень 2020 року включно. На лист Управління від 29.07.2020 № 7/10-749 ПАТ «Укрсиббанк» було повернуто 1712,00 грн. державних коштів. Таким чином, [PERSON] підлягають поверненню до державного бюджету кошти у сумі 23 495 грн. 00 коп. Відповідачу було надано повідомлення про переплату від 11.11.2020 № 8/7-759 та було запропоновано повернути надміру виплачені бюджетні кошти у сумі 23 495 грн. 00 коп. у місячний термін. Проте, до цього часу загальна сума в розмірі 23 495 грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок управління не надійшла. Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачу було призначено державну соціальну допомогу на підставі його заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг від 26.12.2012 року. У заяві [PERSON] взяв на себе зобов`язання повідомити пре всі обставини, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, ставив свій підпис усвідомлював, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давав згоду на отримали інформації відносно себе та членів своєї сім`ї, пов`язаною з наданням соціальної допомоги уповноваженими особами управління. Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270 грн. судового збору.

Outcome: approved