Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж [PERSON] відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з дальнійшою індексацією відповідно до закону; стягнення аліментів розпочати з дня подачі позовної заяви; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в шлюбі, що зареєстрований 28.08.2008 у виконкомі Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №6. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає біля позивача і перебуває на її вихованні та утриманні. На протязі 5-ти останніх років сімейне життя в позивача та відповідача поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач в 2015 році виїхав в Англію і там став проживати з іншою жінкою. В листопаді 2016 року відповідач приїхав додому, однак перестав відноситися до позивача як до дружини, в нього появилися інші погляди на життя, вони перестали розуміти один одного через, що в сім`ї постійно виникали непорозуміння. 06.12.2016 відповідач змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 29.03.2017 без попередження та повідомлення відповідач поїхав в Англію. Рішенням Городенківського районного суду від 01 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач з сином спілкується, надавав йому матеріальну допомогу, купляв іграшки, дещо з одягу, висилав своїм батькам гроші, які вони передавали внукові. [PERSON] , перебуваючи в Англії, має заробіток по 1000 фунтів стерлінгів в місяць, а тому матеріальна допомога на сина в місяць по 1000 грн. в порівнянні з його доходами та заробітками є недостатньою та мізерною для матеріального та духовного забезпечення, а також для фізичного розвитку дитини. [PERSON] в більшості перебуває за кордоном в Англії на протязі 5-ти років, має відповідну заробітну плату, постійну роботу, матеріально забезпечений. В даний час відповідач перебуває вдома, купив легковий автомобіль, квартиру в м. Івано-Франківськ, а тому позивач вважає, що він має реальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж він платить в добровільному порядку. Відповідач інших утриманців не має, в той час син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, так як він постійно займається спортом в Городенківській спортивній школі у футбольній секції, виступає за юнацьку збірну району, дуже часто їздить на змагання в м. Київ, м.Вінницю та інші області і на це потрібно відповідні кошти. В зв`язку з тим, що [PERSON] не працює в Україні, має невизначену суму доходу, мінливий заробіток, а тому позивач просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. в місяць на дитину. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач позов визнає частково та просить стягувати з нього аліменти в сумі 1500 грн., оскільки на даний момент, враховуючи ситуацію з короновірусом, яка склалася в Україні та світі, він не має можливості сплачувати більшу суму; зазначив, що на сьогодні офіційного працевлаштування в нього немає, а також немає можливості виїхати за кордон на заробітки. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 вересня 2017 року по справі № 342/732/17 (провадження № 2/342/540/2017) розірвано шлюб між гр. [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] (у зв`язку із зміною прізвища та імені [PERSON] ), [INFO] , зареєстрований 28 серпня 2008 року виконкомом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6; сина [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з матір`ю; після розірвання шлюбу відновлено позивачу дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданим 29.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, відповідний актовий запис № 10 встановлено, що [PERSON] , [INFO] змінила прізвище, власне ім`я, по батькові на [PERSON] . Як вбачається із копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 04.01.2018 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] змінила прізвище, власне ім`я, по батькові на [PERSON] , про що 04.01.2018 складено відповідний актовий запис № 1. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 06.12.2016 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, відповідний актовий запис № [PERSON], [PERSON] , [INFO] змінив прізвище, власне ім`я, по батькові на [PERSON] . Те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.01.2010 виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 1 від 14.01.2010. Із довідки № 185, виданої 03.06.2020 виконавчим комітетом Глушківської сільської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , її син [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає разом з нею. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дитини в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж [PERSON] відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, позицію відповідача, зазначену у поданій до суду заяві від 28.08.2020, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, те, що позивачем не надано доказів щодо можливості сплачувати відповідачем аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно, та відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж [PERSON] % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 29.05.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial