Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

16.02.2017 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідачів, [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив наступне. 29.11.2006 року між АТ „[PERSON]\~та відповідачем, [PERSON] укладено кредитний договір №34.2/СА-003.06.2, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії на загальну суму 20 000 доларів США терміном до 29.11.2009 року, зі сплатою 15% річних. З метою забезпечення виконання зобовязання 29.11.2006 року між ВАТ „[PERSON]\~та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідачем, [PERSON] зобовязання за договором\~\~належним чином не виконані, у звязку з чим станом на 10.01.2017 року виникла заборгованість\~3172,67 доларів США (згідно курсу НБУ)\~85728,49 грн. 30.01.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по цивільній справі №335/13555/13-ц за позовом прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя в інтересах Публічного акціонерного товариства Родовід Банк до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Проте заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того, триває нарахування процентів на суму боргу за невиконання умов договору. Позивач просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ „[PERSON]\~заборгованість за кредитним договором №34.2/СА-003.06.2 від 29.11.2006 року в розмірі 3172,67 доларів США (за курсом НБУ\~85728,49 грн.). У судове засіданні представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судові засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно по наявних матеріалах у відсутність відповідача. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. 29.11.2006 року між [PERSON] і ВАТ „[PERSON]\~було укладено кредитний договір №34.2/СА-003.06.2, згідно якого [PERSON] отримав кредит вигляді відновлювальної кредитної лінії на суму 20 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік, з терміном повернення до 29.11.2009 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З метою забезпечення виконання зобовязань за договором між 29.11.2006 року між ВАТ „[PERSON]\~та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобовязалась відповідати в повному обсязі за виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору. ВАТ „[PERSON]\~з 17.06.2009 року змінило найменування на ПАТ „[PERSON]. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, що підтверджується випискою за рахунком №22035007000142.840. Однак, відповідач, [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором. Згідно п. 4.5 кредитного договору відповідач зобовязався за порушення строків повернення кредиту або сплати відсотків сплачували банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.3 договору, від суми простроченого платежу. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Станом на 10.01.2017 року заборгованість відповідача перед Банком за кредитним договором від 29.11.2006 року складає 3172,67 доларів США (що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на 10.01.2017 року складає 85728,49 грн.), яка складається з суми трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам за період з 02.06.2012 по 10.01.2017 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Нарахування процентів, відповідно до ст. 625 ЦК України, тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). 30.01.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по цивільній справі №335/13555/13-ц за позовом АТ "РодовідБанк" про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором. Проте заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу за невиконання умов договору. Тому, [PERSON] вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду за стягненням різниці заборгованості з урахуванням рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2014 року у справі №335/13555/13-ц. Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Пленумі № 5 від 30.03.2012 року наголошує, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦЮ. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК та звертає увагу судів, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. При вищевикладених обставинах, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність підстав для\~\~задоволення позовної заяви частково , суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромє \~законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 85728,49 грн. Відповідно до частини першої\~статті 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2014 року, яким у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 34.2/СА-0003.06.2 від 29.11.2006 року відмовлено, порука [PERSON] за вказаним кредитним договором припинена. Вказаним рішенням встановлені обставини, які в силу ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають, а саме, що умовами договору поруки (п.4.1) який був укладений з відповідачем [PERSON] від 29 листопада 2006 року, договір поруки діє до виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником. Це не можна вважати встановленим строком дії договору. За кредитним договором, на забезпечення якого укладався договір поруки, строк повернення кредиту визначено до 29 листопада 2009 року. Цим рішенням встановлено, що банк звернувся до суду 07.08.2012 року, тобто вже після спливу встановленого ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~строку, отже встановлено, що порука [PERSON] за вказаним кредитним договором припинена. З огляду на вищевикладене, з урахуванням тих обставин, що рішенням суду встановлено факт припинення поруки [PERSON], суд не вбачає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання умов кредитного договору позичальником, а тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 553-554,559, 610-612, 625, 629 ЦК України,

Outcome: partial