Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Цивільну справу за позовом [PERSON] передано за підсудністю до Чернівецького районного суду Вінницької області згідно ухвали Чорнобаївського районного суду Вінницької області від 24.06.2020 року. В позовній заяві [PERSON] просить припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; відкликати виконавчий лист щодо стягнення аліментів з державної виконавчої служби. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2016 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 06 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. З 12 грудня 2010 року син мешкає разом із позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] . Син повністю знаходиться на його утриманні, а з нього стягуються аліменти на утримання сина на користь відповідача, тому для вирішення питання про припинення стягнення аліментів він звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду цивільної справи. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України, по невідомих суду причинах не подано відзиву на позовну заяву, відсутні відомості щодо надіслання відзиву позивачу, відповідачем не пред`явлено зустрічного позову, крім того, в строк для подання відзиву відповідачем не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Третя особа Чорнобаївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подав заяву про розгляд справи у відсутність повноважного представника, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 21.09.2020 постановлено про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбних відносинах із [PERSON] , шлюб між якими розірвано згідно рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08.08.2016 року (а.с. 9-10). За період перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 13). Згідно рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 06 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Стягнення аліментів проводилося Чорнобаївським районним відділом ДВС в межах виконавчого провадження №53060262, відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого у відповідності до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», борг становить 0,00 грн., що стверджується довідкою, виданою Чорнобаївським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 26.11.2019 року за №280 (а.с. 12). Із акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.11.2019 року, вбачається, що 18 листопада 2019 року відповідач по справі [PERSON] не забрала малолітнього сина [PERSON] з ДНЗ №483 м. Києва, який розташований по вулиці Героїв Севастополя, 31. Малолітнього [PERSON] було доставлено до дитячої клінічної лікарні №3 Солом`янського району м. Києва. (а.с. 14). Як свідчить висновок Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.12.2019 року №108/24-5495, малолітнього [PERSON] було передано на виховання та утримання батькові [PERSON] (тобто, позивачу по справі). Із вище вказаного висновку вбачається, що мати дитини [PERSON] 12.12.2019 року подала до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації письмову заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти влаштування малолітнього сина [PERSON] в родину батька [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки, виданої виконкомом Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 28.05.2020 №261, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] і перебуває на його утриманні (а.с.16). Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч.8 та ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та фактично знаходиться на його утриманні, але продовжує сплачувати аліменти на утримання сина на користь відповідача. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] про припинення стягнення аліментів підлягає задоволенню, оскільки, позивачем належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідачки у зв`язку зі зміною обставин, а саме те, що син з грудня 2019 року проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. Відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано, заперечень на позов не подала. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду із зазначеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки, позивач звільнений від його сплати. Так, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. [PERSON] у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, оскільки, являється інвалідом ІІ групи загального захворювання (термін дії - довічно), що стверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 04.04.2019 року Пенсійним фондом України, а також довідкою про доходи №7991 1194 7129 3910, сформованою 23.07.2020 року, відповідно до якої [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області (Чорнобаївський відділ обслуговування громадян) і отримує пенсію по інвалідності. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір, ставка якого діяла станом на час звернення з позовом до суду, тобто, в сумі 840 грн. 80 коп. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.180-182, 192 СК України,

Outcome: approved