Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що на підставі судового наказу Іванівського районного суду Херсонської області від 29 травня 2014 року у справі №656/265/14-ц відповідач зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 травня 2014 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. На даний час вона знаходиться у скрутному становищі, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і доходів не має. Аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини не вистачає, іншої матеріальної допомоги взагалі не надає. [PERSON] працевлаштувався, має стабільний щомісячний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання їх доньки у збільшеному розмірі, ніж встановлено попереднім судовим рішенням. Просить суд збільшити розмір аліментів, призначених судовим наказом Іванівського районного суду від 29 травня 2014 року, визначивши його як 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 500 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно в установленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Зі згоди позивачки суд виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2011 року по 15.07.2014 року (а.с.6); від сумісного проживання мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою в с.Першотравневе, Іванівського району, Херсонської області та перебуває на її утриманні(а.с.4). На підставі судового наказу, виданого Іванівським районним судом Херсонської області 29 травня 2014 року, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 травня 2014 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с. 5). Розмір отримуваних позивачем аліментів на дитину складає 350,10 гривень в місяць, що підтверджується поштовими переказами (а.с.24). Позивачка ніде не працює, веде догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач [PERSON] з серпня 2006 року працював в Херсонському міському управлінні УМВС України в Херсонській області, з листопада 2015 року проходить службу в Херсонському відділі поліції Головного Управління Національної поліції в Херсонській області на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини, його середньомісячна заробітна плата складає 4875,00 гривен, розмір щомісячних відрахувань для сплати аліментів складає 361,60 гривень (а.с.31-33). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, судом встановлено, що після стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки, змінився матеріальний стан [PERSON] у зв'язку із працевлаштуванням на роботі, наявністю стабільного щомісячного доходу, тому підстави зміни матеріального стану для збільшення розміру аліментів знайшли своє підтвердження. За змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01.01.2016 року складає 1167 грн на місяць, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить 350,10 грн. (1167 х 30% = 350,10). Враховуючи, що позивачка не працює, у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отриманих аліментів від відповідача в розмірі 350,10 гривень не вистачає на утримання їх неповнолітньої дитини, а відповідач є працездатним, працює в Херсонському відділі поліції ГУНП в Херсонській області, і таким чином, має стабільний щомісячний дохід, інших аліментних зобов'язань не має, розмір заробітної плати дозволяє йому сплачувати аліменти в збільшеному розмірі, тому суд вважає, що можливо збільшити розмір аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], та визначити його у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно зі ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сттатею 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу. Відповідно до статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. 26 січня 2016 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Пестрецовою Р.Г., діючої на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 20 березня 2015 року, було укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.7). Предметом даного договору є надання правової допомоги у підготовці та складанні позовної заяви про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину (п.1 Договору). За надані послуги [PERSON] сплатила адвокату гонорар в розмірі 500 гривень, що підтверджується довідкою адвоката (а.с.8). Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеній в пунктах 47 та 48 постанови Пленуму № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені з наданням відповідного розрахунку. Зокрема статтею 1 наведеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що у 2016 році мінімальна заробітна плата з 01 січня складає: у місячному розмірі 1378 грн., у погодинному - 8,29 грн. Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 551,2 грн. (1378 грн. * 40%) та бути нижчим 8,29 грн. Згідно розрахунку адвоката Пестрецової Р.Г., загальна кількість часу витраченого нею на надання правової допомоги [PERSON] складає 7 годин, зокрема : попереднє опрацювання документів, законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини - 2 години; формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) - 1 година; підготовка процесуальних документів по справі - 4 години. Вартість кожної дії адвокатом не зазначено (а.с.9). Проте, суд з даним розрахунком повністю не погоджується, оскільки «попереднє опрацювання документів, законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини; формування правової позиції» не є процесуальними діями поза судовим засіданням. Крім того, на думку суду, на складання позову по даній категорії справ (збільшення розміру аліментів на утримання дитини), адвокату, який має певний досвід у роботі, з використанням незначної кількості нормативно-правових актів при складанні позову, потрібно не більше двох годин. Як зазначила в судовому засіданні позивачка, вартість кожної наданої послуги адвокатом не визначалась, за складений позов та надані консультації вона сплатила 500 гривень. Згідно зі ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, суд виходячи з принципів розумності і справедливості у вирішенні даного спору між сторонами, враховуючи обсяг допомоги адвоката та витрачений ним фактично час, вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково, зменшивши розмір відшкодування цих витрат до 300 гривень. Крім того, оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольняються на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, суд вважає можливим стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн. в дохід держави.

Outcome: partial