Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

05 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., третя особа - головний державний виконавець Бердянського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Тоцька Н.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 31 січня 2018 року ним була отримана постанова головного державного виконавця Тоцької Н.А. про відкриття виконавчого провадження від 15 грудня 2017 року по виконавчому провадженню № 55393362 про стягнення з нього на користь банку суми у розмірі 167894,00 грн. згідно виконавчого напису 11478 виданого 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі кредитного договору № б/н від 18 серпня 2007 р. Виконавчий напис вчинено за строком з 06 червня 2007 р. по 11 березня 2006 р. Порядок вчинення виконавчих написів визначений ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» і Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5. Однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. З огляду на те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат», просив суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку. Матеріали справи містять заяву позивача від 20 липня 2018 р. про розгляд справи без його участі та задоволення позовних вимог у повному обсязі. (а.с. 109). Представник відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку. 23 липня 2018 р. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи з урахуванням судової практики, у задоволення позову просив відмовити (а.с. 111). Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з'явився. 23 травня 2018 р. від представника [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позов, яким позовні вимоги пред'явлені до приватного нотаріуса не визнані у повному обсязі. (а.с.7-80). Третя особа - головний державний виконавець Бердянського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Тоцька Н.А., в судове засідання не з'явилася, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі.(а.с.34, 35). Приймаючи до уваги заяви учасників справи, дослідивши надані по справі докази, оцінивши та дослідивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем в особі ПАТ КБ «Приватбанк» у справі виникли правовідносини з приводу кредитних зобов'язань. 31 січня 2018 р. [PERSON] отримав постанову головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Тоцької Н.А. про відкриття виконавчого провадження від 15 грудня 2017 року по виконавчому провадженню № 55393362 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми у розмірі 167894,00 грн. (а.с.11) за виконавчим написом 11478 виданого 18 серпня 2017 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі кредитного договору № б/н від 18 серпня 2007 р. Строк, за який проводиться стягнення - сім років дев'ять місяців вісім днів, а саме: з 11 березня 2006 року по 31 травня 2017 року (а.с.111). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення прав вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення виконавчого напису регламентоване статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» і главою 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/6 від 22 лютого 2012 р. Як вбачається з п.3.2 глави 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, затверджених КМУ від 29 червня 1999р. за № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє факт наявності заборгованості та її безспірність шляхом перевірки документів, передбачених Переліком. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015року у справі № 6-158цс15. В оскарженому виконавчому написі нотаріуса, зазначено борг [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 166094,00 грн., строк за який проводиться стягнення - сім років дев'ять місяців вісім днів, а саме: з 11 березня 2006 року по 31 травня 2017 року, при цьому не враховано, що частина боргу вже стягнута з позивача на користь банку на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 липня 2012 року по цивільній справі № 2-4622/11 року у розмірі 72287 грн. 85 коп. Рішення набрало законної сили 31 жовтня 2012 року (а.с.44,45). Наведене свідчить про відсутність безспірності заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис містить стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 133814 грн. 26 коп. Вказана заборгованість ПАТ КБ «Приватбанк» нарахована за період з 11 березня 2006 року по 31 травня 2017 року, тобто поза межами позовної давності, так само нарахована і пеня. Крім того, у виконавчому написі міститься заборгованість по штрафам у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 7385,43 грн. (відсоток від суми заборгованості), але стягнення обрахованих відсотків не передбачена договором між сторонами. За таких обставин, визнати заборгованість за кредитним договором безспірною не можна, а відтак достатніх підстав для звернення до нотаріуса за виконавчим написом у ПАТ КБ «ПриватБанк» не було, а тому суд визнає, що спірний виконавчий напис вчинено в супереч вимог законодавства. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів. Відповідно до зазначеного Закону одним із виконавчих документів є виконавчий напис нотаріуса, який підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою. Тому, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту порушеного права і визнає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Поряд з цим, доводи позивача про порушення, допущені при вчиненні виконавчого напису нотаріусом Швець Р.О. не знайшли свого підтвердження, а тому суд вважає, що вимоги до цього відповідача заявлено необґрунтовано з огляду на наступне. В роз'ясненнях, викладених в листі ВССУ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні», затверджених постановою від 07 лютого 2014 року за № 2 у п. 10 роз'яснень, зазначено, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат». Безспірність вимог визначається не нотаріусом, а стягувачем, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховним судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі №6 -158цс15 також висловлена правова позиція, що під час вчинення виконавчого напису, нотаріус не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відтак, відповідачем у таких справах є особа, на користь якої вчинено виконавчий напис, яким було порушено права позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. З позовних вимог вбачається, що між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» існує спір про заборгованість за кредитним договором, до якого приватний нотаріус не має відношення, оскільки безспірність вимог визначається не нотаріусом, а стягувачем. Отже в задоволенні вимог позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК з відповідача в особі ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений останнім при пред'явленні позову до суду. (а.с.1).

Outcome: partial