Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Широківської об`єднаної територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заповіту померлий не залишив. Позивачка, як спадкоємиця першої черги, єдина хто звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до Запорізької районної державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. позивачці були видано свідоцтво від 10.08.2016 року про право на спадщину за законом на земельну ділянку, а також видано постанову від 08.09.2016 року про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо оформлення свідоцтва про право спадщини за законом на житловий будинок у зв`язку з ненаданням державному нотаріусу документів у належному стані, а саме відсутній нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, який був зареєстрований Акціонерним товариством Запорізькою регіональною біржею нерухомості. У зв`язку з цим позивачка була змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що Широківська об`єднана територіальна громада в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області є формальним відповідачем, а тому просить не стягувати з відповідача судовий збір. Просив суд розглянути справу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, до суду надала заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. \~ \~ \~ \~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 26.06.2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Померлий був чоловіком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 30.04.1970 року. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивачка звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується наданою суду копією спадкової справи № 335/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Більше із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] ніхто не звертався. Позивачці Запорізькою районною державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що за життя належала спадкодавцю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчене державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контор Кравцовою Л.М. 10.08.2016 року, за реєстровим №335/2012. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у разі неподання відомостей ( інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1455/02-31 від 08.09.2016 року, виданої державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контор Кравцовою Л.М., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки нотаріусу не були надані відомості та документи у належному стані, необхідні для вчинення нотаріальних дій, а саме відсутнє нотаріальне посвідчення правовстановлюючого документу - договору № 1652.К від 29.06.1995 року купівлі-продажу нерухомості. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, застосовуються положення ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. На момент укладання договору № 1652.К від 29.06.1995 року купівлі-продажу нерухомості був чинним Цивільний кодекс Української РСР № 1540-VI від 18.07.1963 року. Відповідно до абз. 6 ст. 86 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на момент укладання вказаного договору), відносини власності регулюються Законом України "Про власність" (697-12), ЦК УРСР, іншими законодавчими актами. Частиною 2 ст. 12 Закон України "Про власність" № 697-XII від 07.02.1991 року (в редакції, що була чинною на момент укладання Договору) передбачалось, що громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Відповідно до абз. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" № 1956-XII від 10.12.1991 року (в редакції, що була чинною на момент укладання Договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. А в абз. 4 ст. 15 закону, вказаного у цьому абзаці, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 128 ЦК УРСР передбачалось, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до статті 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про власність" володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом. Частиною статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2) і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним (ч. 4). Право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими спорудами [PERSON] підтверджується договором № 1652.К від 29.06.1995 року купівлі-продажу нерухомості з якого слідує, що [PERSON] придбав у [PERSON] за 1 208 000 000 (Один мільярд двісті вісім мільйонів) карбованців житловий будинок по [ADDRESS] , а саме: А житловий будинок цегляний, пг погреб, В сарай, Г вбиральня. Вказаний договір укладений і зареєстрований Акціонерним товариством Запорізькою Регіональною Біржею Нерухомості у «Журналі реєстрації правочинів по купівлі-продажу нерухомості» 29.06.1995 року за № 1652.К; технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , в якому зроблені записи про заміну власника з [PERSON] на [PERSON] . Державна реєстрація права власності проведена Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації Орендне підприємство № 1 шляхом внесення 30.06.1995 року запису в реєстрову книгу № 3 за реєстровим номером № 17, про що зроблено відмітку на договорі № 1652.К від 29.06.1995 року купівлі-продажу нерухомості. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках є діти, батьки та дружина (чоловік) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Таким чином, на підставі викладених фактів та наданих доказів, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved