Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою:[ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він став власником квартири за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу від 24 травня 2016р.Згідно довідки про склад сім`ї від 28.05.2016р. у даній квартирі зареєстрований член сім'ї колишнього власника: [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день відповідач у вищевказаній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, що заважає йому, як власнику здійснювати свої права на користування та розпорядження власністю, і завдає йому збитків матеріального та морального характеру, тому він вимушений звернутися до суду. Представник позивача - [PERSON], в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання у справі повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] з 24.05.2016 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24.05.2016 року (а.с. 8), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 60012694 від 27.05.2016 р (а.с. 9). Відповідач є членом сім'ї колишнього власника квартири за адресою: [ADDRESS], в якій значиться зареєстрованим, однак з 2013 по теперішній час у вказаній квартирі не проживає, що підтверджується довідкою ТОВ "Інфо-Ком" від 28.05.2016 року (а.с.6), та актом про непроживання ТОВ "Крона-Сервіс 1" від 15.09.2016 року (а.с. 20). За весь час реєстрації за адресою: [ADDRESS], відповідач до житлово-експлуатаційної організації чи міліції з приводу вчинення йому перешкод у проживанні чи користуванні житлом за вказаною адресою не звертався, що підтверджується довідкою "Абонент ХХІ" № [NUMBER] від 22.09.2016 року, та листом Дніпровського ВП Кам'янського відділу ГУНП МВС України в Дніпропетровській області №38.2/15-10464 від 21.09.2016 року. З урахуванням викладеного, суд вважає встановленим факт добровільного залишення відповідачем місця своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS], без будь-яких поважних причин, та за відсутності вчинення йому будь-яких перешкод у проживанні, вибувши на інше постійне місце проживання. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача як власника майна, оскільки останній оплачує низку комунальних послуг виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у зв'язку з чим несе додаткові витрати. На момент пред'явлення позову, відповідно до ст. 405 ЦК України, сплинув річний строк, за яким за відповідачем зберігається його право на користування квартирою позивача. Інших домовленостей між відповідачем і позивачем та минулим власником квартири, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, що є підставою для усунення позивачу перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив права на користування житловим приміщенням по місцю його реєстрації, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved