Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

27.03.2015 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди. Посилалась на те, що вона в період із 07.11.2011 року по 30.10.2014 року працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. 30 жовтня 2014 року була звільнена з роботи за власним бажанням. В день звільнення з нею не був проведений повний розрахунок , а саме заробітна плата за вересень 2014 року у розмірі 750 грн., жовтень 2014 року у розмірі 4111 грн. Просила стягнути вказану заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20 479.25 грн. Зазначала, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 1000 грн. У судовому засіданні позивач та її представник зменшили позовні вимоги. Пояснили, що у квітні 2015 року відповідач перерахував позивачці заборгованість по заробітній платі за вересень та жовтень 2014 року, а тому просили стягнути з відповідача на користь позивача лише середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20 479.25 грн. , моральну шкоду 1000 грн. Представники відповідача позовні вимоги не визнали. Пояснили, що позивач недобросовісно виконувала свої службові обов"язки, невірно нарахувала собі заробітну плату, своїми діями заподіяла підприємству збитки. Затримка по виплаті заробітній платі виникла не з вини підприємства, а у зв"язку з тим, що банк затримував перерахування коштів, тоді як кошти на рахунках підприємства були. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Встановлено судом, і цього не заперечують сторони, що позивач у період із 07.11.2011 року по 30.10.2014 року працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. На час її звільнення з роботи повний розрахунок відповідач не провів. Із виписки банку по картковому рахунку позивача вбачається, що відповідач повністю розрахувався із позивачем 21 квітня 2015 року, ця обставина не заперечувалась сторонами по справі. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме: В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач провів повний розрахунок з позивачем лише 21 квітня 2015 року, отже за період із 31.10.2014 року по 21.04.2015 року повинен сплатити позивачеві середній заробіток. Із довідки про середню заробітну плату позивача, яка була видана відповідачем при звільненні позивача з роботи вбачається, що середньоденний заробіток позивача складає 135 грн. 07 коп.( а.с.12). За період із 31.10.2014 року по 21.04.2015 року підлягає виплаті середній заробіток у розмірі 16 343 грн. 47 коп. ( 135 грн. 07 коп. х на 121 робочий день = 16343грн. 47 коп.). Суд не приймає заперечення відповідача в частині того, що затримка розрахунку при звільненні позивача з роботи виникла не з їхньої вини, а з вини банку. Позивач звільнилась з роботи 30.10.2014 року, а затримка виплати коштів через банк, як вбачається із виписку банку, що надана відповідачем, виникла із січня 2015 року. Окрім того норми КЗпП України не передбачають звільнення роботодавця від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підстав, на які посилається відповідач. Суд дійшов до висновку про те, що дії відповідача , які полягають у затримці розрахунку при звільненні, заподіяли позивачеві моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивач, не отримавши своєчасно належну їй заробітну плату, вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, враховуючи надані позивачем докази, суд визначив розмір заподіяної моральної шкоди у 500 грн. Позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом, а тому витрати по справі, які полягають у сплаті судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди становлять по 243.60 грн. за кожну вимогу, а всього 487 грн. 20 коп. , і підлягають стягненню з відповідача на користь держави .

Outcome: partial