Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

18.07.2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення в розмірі 168449,03 грн. 25.10.2017 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якому просила суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача 1475074,48 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення, 20000,00 грн. моральної шкоди, 7320,00 грн. витрат на правову допомогу, 1684,50 грн. судового збору та стягнути з відповідача ПАТ «Європейський Страховий Союз» 99000,00 грн. страхового відшкодування та 980,54 грн. судового збору. 12.11.2018 року позивач подала до суду заяву про залишення без розгляду позов в частині позовних вимог до ПрАТ «Європейський страховий союз». Ухвалою суду від 29.11.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» залишено без розгляду. 12.11.2018 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог в якому просила суд, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача 269036,90 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення, 20000,00 грн. моральної шкоди, 7320,00 грн. витрат на правову допомогу, 2890,37 грн. судового збору. В своєму позові, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.11.2018 року, позивач зазначила, що 06.12.2016 року, близько 6 год. 35 хв. в с. Яроші Глобинського району Полтавської області сталася ДТП між автомобілем Богдан 211040, д.н.з. [NUMBER] , належним [PERSON] з причепом БЗП 7-02, д.н.з. [NUMBER] , належним на праві власності [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілем LEXUS RX-200Т, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортні засоби. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія, що керував автомобілем Богдан 211040, д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз», 06.12.2016 року про ДТП було повідомлено ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та 05.01.2017 року [PERSON] подано заяву про виплату страхового відшкодування, яке за мінусом франшизи становить 98055,45 грн. 16.12.2016 року постановою Глобинського районного суду Полтавської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи № 811/812 від 31.07.2018 року, складеного на виконання ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2018 року вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику автомобіля «LEXUS RX-200Т», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.12.2016 року станом на момент ДТП склала 274036,90 грн. 18.05.2018 року згідно наказу № 4674 від 17.05.2018 року Моторне транспортне страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування за зобов`язаннями ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в розмірі 6000,00 грн. Тому з урахуванням зазначеної виплати розмір матеріальної шкоди, що залишилась не відшкодованою становить 269036,90 грн. Крім того, внаслідок адміністративного правопорушення їй було завдано моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., оскільки сам факт ДТП учасником якої вона стала заподіяв їй значний стрес, декілька місяців після нього вона була позбавлена свого звичайного життя, оскільки була залишилася без автомобіля, що позбавило її можливості реалізовувати свої ділові наміри та завдало побутових незручностей. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача 269036,90 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення, 20000,00 грн. моральної шкоди, 7320,00 грн. витрат на правову допомогу, 2890,37 грн. судового збору. 23.01.2018 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем додано два документи в якості доказу розміру заподіяних матеріальних збитків: висновок про вартість майна від 15.12.2016 року, що виконаний оцінювачем ТОВ «Всеукраїнська експертна компанія «Сова» на суму 99055 грн. 45 коп. (118866 грн. 54 коп.), висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 165-16 від 14.02.2017 року, що виконаний оцінювачем (експертом) [PERSON] , в якому зазначена зовсім інша сума 255504 грн. 48 коп., з яких матеріальна шкода становить 188665 грн. 79 коп. Вказані документи суперечать одне одному, оскільки визначена оцінювачами сума різна. Більш того, відповідач не запрошувався на огляд транспортного засобу. Підставою для проведення оцінки експертом [PERSON] був протокол огляду транспортного засобу № 165-16 від 10.12.2016 року, який містить ознаки підробки, оскільки він не складався у день який його зазначено, так як на зворотній стороні вказаного документу міститься запис про те, що експертом начебто проводився додатковий огляд, вказані висновки суперечать змісту довідки про ДТП, де зазначено що у автомобіля, яким керувала [PERSON] пошкоджено 4 деталі, а експертом [PERSON] зазначено пошкодженими 24 деталі. Також позивач не повідомляє місцезнаходження автомобіля «LEXUS RX-200Т», д.н.з. [NUMBER] , який є речовим доказом. [PERSON] притягнута в якості співвідповідача незаконно, оскільки на неї стягнення за адміністративне правопорушення не накладалося. Моральна шкода є нічим не обґрунтована. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, за участю її представника [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із наведених в позові підстав та крім того пояснила, що вина [PERSON] у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджена постановою суду, яка набрала законної чинності, висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та авто товарознавчої експертизи складеним експертом Юр`євим І.В. на виконання ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2018 року підтверджено розмір завданих матеріальних збитків, він не суперечить матеріалам справи. Звіт про вартість матеріального збитку від 15.12.2016 року, виконаний оцінювачем TOB "Всеукраїнська експертна компанія «Сова» не є доказом у справі, оскільки матеріали справи містить лише його копію, крім того, він не в повному обсязі наявний в матеріалах справи, даний звіт може бути використано тільки для визначення суми страхового відшкодування. В довідці про ДТП, виданій поліцією зафіксовані лише видимі ушкодження, в той час як експертом оцінювачем зафіксовано також і скриті дефекти, виявлені під час огляду. Крім того, позивач не здійснювала ремонт автомобіля та на даний час не є його власником, тому обрала спосіб захисту не стягнення коштів за його відновлювальний ремонт, а відшкодування шкоди завданої його пошкодженням. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на обставини зазначені у письмовому відзиві, крім того пояснив, що за його клопотанням судом було призначено експертизу, у зв`язку з тим, що висновки експерта [PERSON] не відповідають дійсності. Крім того, питання які були поставлені ухвалою суду на вирішення експертизи було викладено з урахуванням того що автомобіль є в наявності та буде надано на огляд експерта, разом з тим, після того як було надіслано клопотання експерта, сторони в судове засідання для його вирішення не викликалися, також експерт [PERSON] самостійно обирав матеріали по яким необхідно проводити дослідження, фотознімки у висновку експерта [PERSON] не відповідають фотознімкам експерта [PERSON] , хоча [PERSON] пояснював, що брав фотознімки саме з висновку експерта [PERSON] В матеріалах висновку експерта [PERSON] наявна копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (кольорова), яка відсутня в матеріалах справи. Також позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки особа має право стягувати кошти за відновлювальний ремонт автомобіля, тоді у такому разі особі повинні бути повернуто пошкоджені запчастини, або розмір шкоди, який повинен враховувати вартість автомобіля до ДТП, а також його вартість після ДТП, різниця між якими підлягає стягненню та обраховується за іншою формулою ніж за тією за якою обраховував розмір шкоди експерт Юр`єв І.В. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог із підстав зазначених представником та крім того [PERSON] пояснив, що він не є винним в дорожньо- транспортній пригоді. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається з копії постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2016 року, [PERSON] 06.12.2016 року, близько 06 год. 35 хв., в с. Яроші Глобинського району Полтавської області, по вул. Центральній, керуючи автомобілем Богдан, державний номерний знак [NUMBER] , з причіпом БЗП 7-02, державний номерний знак [NUMBER] , не витримав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечного інтервалу та виїхавши на зустрічну смугу руху допустив зіткнення з автомобілем LEXUS, державний номерний знак [NUMBER] , що рухався на зустріч. Внаслідок ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав, автомобілі та причіп отримали механічні пошкодження. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП. Постанова набрала законної чинності 27 грудня 2016 року (т.1 а.с.7). Згідно ч. 2 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України,особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як зазначено в ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1190 Цивільного кодексу України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] є лише власником транспортного засобу, не є заподіювачем шкоди позивачу, а отже не може нести солідарну відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, тому суд дійшов висновку, що в позові до [PERSON] необхідно відмовити. Разом з тим, вина у вчиненому ДТП [PERSON] встановлена постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2016 року, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, тому суд дійшов висновку, оскільки діями [PERSON] завдано шкоду майну позивача, тому він повинен нести відповідальність по відшкодуванню такої шкоди. Представник відповідачів під час судового розгляду зазначив, що надані позивачем в якості доказів документи які обґрунтовують величину заподіяних збитків не відповідають вимогам ст. 102 ЦПК України, оскількипозивачем додано два документи в якості доказу розміру заподіяних матеріальних збитків: висновок про вартість майна від 15.12.2016 року, що виконаний оцінювачем ТОВ «Всеукраїнська експертна компанія «Сова» на суму 99055 грн. 45 коп. (118866 грн. 54 коп.), висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 165-16 від 14.02.2017 року, що виконаний оцінювачем (експертом) [PERSON] , в якому зазначена зовсім інша сума 255504 грн. 48 коп., з яких матеріальна шкода становить 188665 грн. 79 коп. Вказані документи суперечать одне одному, оскільки визначена оцінювачами сума різна. Більш того відповідач не запрошувався на огляд транспортного засобу. Підставою для проведення оцінки експертом [PERSON] був протокол огляду транспортного засобу № 165-16 від 10.12.2016 року, який містить ознаки підробки, оскільки він не складався у день який його зазначено, так як на зворотній стороні вказаного документу міститься запис про те, що експертом начебто проводився додатковий огляд, вказані висновки суперечать змісту довідки про ДТП, де зазначено що у автомобіля, яким керувала [PERSON] пошкоджено 4 деталі, а експертом [PERSON] зазначено пошкодженими 24 деталі. Крім того, питання які були поставлені ухвалою суду на вирішення експертизи було викладено з урахуванням того що автомобіль є в наявності та буде надано на огляд експерта, разом з тим, після того як було надіслано клопотання експерта, сторони в судове засідання для його вирішення не викликалися, також експерт [PERSON] самостійно обирав матеріали по яким необхідно проводити дослідження, фотознімки у висновку експерта [PERSON] не відповідають фотознімкам експерта [PERSON] , хоча [PERSON] пояснював, що брав фотознімки саме з висновку експерта [PERSON] В матеріалах висновку експерта [PERSON] наявна копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (кольорова), яка відсутня в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивачем до початку судового розгляду уточнено позовні вимоги, в яких вона просила стягнути шкоду завдану внаслідок адміністративного правопорушення відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи № 811/812 від 31.07.2018 року, складеного на виконання ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2018 року. Відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи № 811/812 від 31.07.2018 року складеного на виконання ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2018 року, вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику автомобіля «LEXUS RX-200Т», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.12.2016 року станом на момент ДТП становила 247036,90 грн. Виявлені пошкодження автомобіля «LEXUS RX-200Т», д.н.з. [NUMBER] носять аварійний характер і утворилися внаслідок ДТП, що відбулася 06.12.2016 року. Пошкоджень, які носять експлуатаційних характер не встановлено (т.2 а.с. 2-48). Представник відповідачів в своєму клопотанні посилається на те, що експерт [PERSON] самостійно обирав матеріали по яким необхідно проводити дослідження. Суд критично відноситься до таких тверджень представника відповідачів, оскільки в ухвалі суду від 23 січня 2018 року зазначено, що в розпорядження експертів надати оригінал висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 165-16 від 14.02.2017 року, виконаного судовим експертом Корягіним Віктором Вікторовичем та матеріали цивільної справи (т.1 а.с.137-140). Також представник відповідача зазначає, що питання які були поставлені на вирішення експертизи було викладено з урахуванням того що автомобіль є в наявності та буде надано на огляд експерта. Разом з тим, які вбачається зі змісту ухвали від 23 січня 2018 року, під час призначення експертизи, судом змінено формулювання першого питання, запропонованого відповідачем на вирішення експертизи, в зв`язку з відсутністю відомостей про те, що автомобіль "Lexus-RX 200Т" д/н [NUMBER] на даний час перебуває у розпорядженні позивача. В подальшому експерту було надано довідку про те, що з 30.05.2017 року за [PERSON] автомобіль "Lexus-RX 200Т" д/н [NUMBER] не значиться та 08 травня 2018 року до експерта надійшли матеріали цивільної справи з проханням провести експертизу згідно відомостей наявних в матеріалах справи. Експерт [PERSON] в ході судового розгляду роз`яснив, що він використовував лише ті матеріали, які було визначено судом та оскільки автомобіль було відчужено він використовував протокол огляду транспортного засобу та фотознімки до висновку експертя [PERSON] . Фотокартки наявні у висновку виконаному експертом [PERSON] за своїм змістом є ідентичними за змістом фотокарткам наявним у висновку виконаному експертом [PERSON] (т.2 а.с.51-82), відсутність на фотокартці відтиску печатки не свідчить про відмінність зображень на них. Посилання представника відповідачів, що фотографування експерт [PERSON] проводив не за правилами криміналістичної зйомки не заслуговують на увагу, оскільки експерт під час проведення експертизи, керувався Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у п.п. ґ) п. 5.5 якої зазначено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування, що у даному випадку було виконано експертом [PERSON] . Вимог стосовно того, що експерт проводить фотографування за правилами криміналістичної зйомки зазначена методика не містить. В ході судового розгляду експерт [PERSON] не зміг роз`яснити звідки в додатках наявна кольорова фотокопія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за спливом часу. Разом з тим, зазначену обставину суд розцінює як таку, яка не впливає на визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Отже, виклик заінтересованих осіб не є обов`язком експерта, а такі особи викликаються у разі потреби, тому проведення огляду автомобіля експертом [PERSON] без присутності відповідачів не суперечить вимогам Методики. Аналогічні роз`яснення дав в ході судового розгляду експерт [PERSON] . Крім того, в п.п. с) п. 4.4 Методики зазначено, що додатком, який становить невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку може бути протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкоджень. Разом з тим, вказана Методика не містить вимог щодо порядку складання зазначеного протоколу, тому суд не вбачає порушень експертом [PERSON]. Методики під час складання протоколу огляду транспортного засобу із внесенням до нього відомостей про додатковий огляд автомобіля. Крім того, як роз`яснив в ході судового розгляду експерт [PERSON] , додатковий огляд автомобіля проводився після того як автомобіль було розібрано. Згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що висновок комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи № 811/812 від 31.07.2018 року складений на виконання ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2018 року містить відповіді на поставлені в ній запитання, його проведено за наявними у справі матеріалами, він не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумніви в його правильності, висновки викладені у ньому входять до предмета доказування, отже він є належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. За таких обставин судом встановлено, що збитки власнику автомобіля "Lexus-RX 200Т" д/н [NUMBER] [PERSON] становлять 247036,90 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз», страхова виплата за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності становить 98055,45 грн. Зазначені обставини підтвердили в ході судового розгляду представник позивача та представник відповідачів. 06.12.2016 року [PERSON] повідомила ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про ДТП (т. 1 а.с.15-16). 05.01.2017 року [PERSON] подала до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» заяву про виплату страхового відшкодування (т. 1 а.с.17). Рішенням МТСБУ від 18.05.2018 року [PERSON] виплачено шкоду в розмірі 6000,00 грн. (т.2 а.с. 175-188). Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18). Судом встановлено, що ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не є банкрутом та ліквідованим підприємством (т.2 а.с.154-162). Приймаючи до уваги викладене, а також те, що позивач подавши заяву про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» диспозитивно розпорядився своїми правами, тому позовна вимога в частині стягнення розміру страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 98055,45 грн. пред`явлено до [PERSON] як до неналежного відповідача, тому позов в цій частині до задоволення не підлягає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування в сумі 148981,45 грн. (247036,90 грн. - 98055,45 грн.). Суд критично відноситься до тверджень представника відповідачів, що позивачем обрано спосіб захисту стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля з огляду на наступне. Як вбачається з довідки № 847 від 08.02.2018 року виданої Територіальним сервісним центром № 5342 Регіональним сервісним центром в Полтавській області МВС України, за [PERSON] числився зареєстрованим з 04.03.2016 року і по 30.05.2017 року автомобіль Lexus RX 200Т, д/н [NUMBER] . Станом на 08.02.2018 року вищевказаний транспортний засіб за [PERSON] зареєстрованим не значиться. (т.2 а.с. 50). Як пояснила в судовому засіданні представник позивача ремонт зазначеного автомобіля після ДТП позивачем не здійснювався. Відповідно до ч. 1. ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи до уваги те, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язок власника здійснювати ремонт автомобіля, позивач обрала спосіб захисту саме стягнення матеріальної шкоди, завданої ДТП, а не вартості відновлювального ремонту, тому заява відповідача про повернення пошкоджених деталей з автомобіля Lexus RX 200Т, д/н [NUMBER] відповідно до переліку том. 2 а.с.45-45 або виключення їх вартості з суми матеріальних збитків їх вартості в розмірі 161649,20 грн. до задоволення не підлягає, оскільки суперечить обраному способу захисту позивачем. Стосовно позовної вимоги в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як зазначено в ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Приймаючи до уваги те, що дії [PERSON] як заподіювача шкоди перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які виразилися у пошкодженні майна позивача, а вказані обставини спричинили негативні емоції і переживання позивача, вплинули на реалізацію її намірів та ділових стосунків, в зв`язку з чим погіршились гармонійні адаптовані умови життєдіяльності та виходячи з засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню, яку суд оцінює у 5000,00 грн., тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 288036,9 грн., позов задоволено на суму 153981,45 грн., що становить 53,46 % від заявлених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір на загальну суму 2880,36 грн. (т.1 а.с. 1, т. 2 а.с.138); 7320, 00 грн. понесено витрат на правову допомогу (т. 1 а.с.36-37, т.2 а.с. 240); 1000,00 грн. понесено витрат на залучення експерта (т.1 а.с.35). Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено частково на 53,46 %, тому судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 1539,84 грн. судового збору; 3913,27 грн. витрат на правову допомогу; 534,60 грн. витрат пов`язаних із залученням експерта.

Outcome: partial