Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

17.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області та Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати, що незаконними діями Прокуратури Дніпропетровської області в період з 2003 по 2012 року йому спричинено значну матеріальну та моральну шкоду; стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області в рахунок спричиненої матеріальної та моральної шкоди суму в розмірі 152010,10 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 11 квітня 2003 року прокурором Новомосковського району Дніпропетровської області порушена кримінальна справа № 10039016 за якою йому було висунуте обвинувачення про скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України - перевищення службових повноважень. Позивач зазначив, що кримінальна справа була сфальсифікована, він був притягнутий до кримінальної відповідальності незаконно. З вересня 2003 року по листопад 2011 року кримінальна справа розглядалася судами, за зазначений період часу справа тричі направлялася для проведення додаткового слідства. 17 вересня 2010 року кримінальне переслідування відносно нього за ч.3 ст. 365 КК України було припинене за відсутністю складу злочину. В рамках зазначеної кримінальної справи йому пред`явлене обвинувачення в службовій недбалості за ч.2 ст. 367 КК України, однак, після чергового направлення справи судом для проведення додаткового розслідування, 12 березня 2012 року кримінальна справа була закрита за недоведеністю його участі у скоєнні злочину. Постановою слідчого Новомосковської районної прокуратури від 01 липня 2003 року його будо відсторонено від посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції Дніпропетровської області на час проведення слідства, але, після закінчення слідства, постанова не була направлена до Дніпропетровського управління юстиції, в зв'язку з чим, заробітна плата за липень - жовтень 2003 року йому не була виплачена. Пропрацювавши чотири місяці без заробітної плати, він був змушений звільнитися з роботи, втратив при цьому стаж державного службовця. Матеріальну шкоду оцінює в розмірі 2010,10 грн. В наступному він неодноразово працевлаштувався, однак, після того, як ставало відомо про наявність кримінальної справи щодо нього, йому приходилось звільнятися з роботи. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності та відсторонення від роботи нанесло шкоду його діловій репутації, спричинило суттєву матеріальну та моральну шкоду, від нього відвернулися колеги, друзі. Внаслідок нервових переживань у нього розпочалось безсоння, нервова роздратованість. Внаслідок матеріальних витрат, пов'язаних з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, він не міг дозволити нормальне лікування, відпочинок, повноцінне харчування. Моральну шкоду, яку завдано йому, оцінює у 150 000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Прокурор в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що відшкодування моральної шкоди здійснюється в розмірах, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», водночас позовна заява не містить обґрунтованих підстав для стягнення, позивач не звертався до відповідних органів з метою отримання відшкодування. В іншій частині вимоги задоволенню не підлягають в зв'язку з необґрунтованістю. Представник відповідача - Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в судовому засіданні позов не визнала, посилалася на те, що відповідно до ст. 176 ЦК України, юридичні особи, створені Державною, не відповідають за зобов'язаннями держави, тому, управління не може та не має обов'язку відшкодовувати шкоду, яка завдана позивачу органами слідства, прокуратури, зазначена шкода повинна відшкодовуватися за рахунок коштів Державного бюджету. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 11 квітня 2003 року прокурором Новомосковського району Дніпропетровської області була порушена кримінальна справа № 10039016 за ознаками ч.3 ст. 365 КК України. 01 липня 2003 року [PERSON], який працював на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за зазначеною кримінальною справою було висунуте обвинувачення за ч.3 ст. 365 КК України - перевищення службових повноважень. Постановою від 01 липня 2003 року позивача відсторонено від посади, обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 12 березня 2012 року кримінальна справа відносно позивача закрита за недоведеністю участі у скоєнні злочину. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (надалі - Закону), відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно до ст. 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; а також, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; На підставі ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно, конфісковане або звернене в дохід держави, вилучене органами досудового слідства. 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. У відповідності до ст. ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень. Як зазначалося вище, в позовній заяві позивач просив суд стягнути на його користь заробітну плату за липень, серпень, вересень, та жовтень 2003 року в сумі 2010,10 грн. яка не була йому виплачена. Згідно наданої Управлінням юстиції Дніпропетровської області довідки, середньомісячна заробітна плата позивача складала 412,14 грн. Дійсно, наказом Відділу ВДВС Новомосковського РУЮ позивач був відсторонений від роботи з 09 липня 2003 року, але, позивачем не надано доказів та даних про те, до якого періоду він був відсторонений від роботи. Також вбачається, що [PERSON] звільнений 15 жовтня 2003 року за власним бажанням, відділу бухгалтерії наказано виплатити [PERSON] компенсацію за невикористані 15 календарних днів чергової відпустки. Доказів того, що позивачу заробітна плата не виплачена суду не додано, що позбавляє суд можливості вирахувати суму заробітної плати, яка не була виплачена позивачу. Згідно до ст. 4 Закону, відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно до позовної заяви, суму завданої йому моральної шкоди, позивач оцінив у 150000 грн. Згідно до ст. 13 Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Враховуючи обставини справи, суд приходить до переконання, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала в тому, що позивач переніс страждання внаслідок фізичного чи психічного впливу, і суд вважає, що зазначені обставини призвели до позбавлення можливостей реалізації позивачем своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди виходячи з розміру одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, що складає 8 років 8 місяців і 11 днів. (з дати притягнення в якості обвинуваченого - 01 липня 2003 року по дату закриття провадження у справі 12 березня 2012 року). Згідно до статті 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2012 року складає 1073 грн. Таким чином, сума моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована становить суму 112 665,00 грн. Стосовно вимог до Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, суд вважає, що вони є необґрунтованими, оскільки, як зазначалося вище, у відповідності до Згідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Враховуючи викладене,

Outcome: partial