Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох дітей та стягнення аліментів на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення нею трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що не зійшлись характерами, мають кардинально різні погляди на життя, сімю, різні інтереси, діаметрально різні погляди на сімейні цінності, не розуміють один одного, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння. Хоча проживають в одному будинку, не ведуть спільне господарство. Оскільки відповідач має значний дохід, добровільної домовленості про матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньки Марти [INFO] в розмірі 1/3 частки із всіх видів заробітку відповідача. Крім того, з врахуванням ст. 84 СК України, так як донька проживає разом з нею, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача, на своє утримання, як дружини, з якою проживає дитина до досягнення донькою Мартою трирічного віку, а саме до 11.11.2015 року. Позивач, до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу, просить залишити прізвище «Хамула». Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, та у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення тільки частині розірвання шлюбу. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони зареєстрували шлюб 31.08.1996 року у виконавчому комітеті Красненської селищної ради Буського району Львівській області, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом серії І-СГ № 248630, повторно виданим 22.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буського районного управління юстиції у Львівській області). Від подружнього життя мають двох дітей, сина [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії І-СГ № 113791, видане Красненською селищною радою 12.04.2000 року, актовий запис № 12) та доньку Марту [INFO] (свідоцтво про народження серії І-СГ № 338669, видане виконавчим комітетом Красненської селищної ради 21.11.2012 року, актовий запис № 69). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через те, що в них різні характери, різні погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, вони не розуміють один одного, через що між ними часто виникають непорозуміння, втратили почуття поваги і любові один до одного, що й призвело до розпаду сімї. Тривалий час не ведуть спільне господарство, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторонам двічі надавався термін для можливого примирення (ухвала Буського районного суду від 04.06.2015 р. та ухвала суду від 22.10.2015 року), однак позивач, в поданій заяві, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки такий не дав позитивних результатів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розлучення позивачка має бажання залишити прізвище «Хамула». Щодо позивних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача та неповнолітніх дітей, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує той факт, що сторони проживають разом, в одній квартирі, в смт. Красне по вул. Проектна, 9/1, Буського району Львівської області. Позивачкою суду не надані докази в підтвердження обставини того, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, не наведено обґрунтування ухилення відповідача від матеріального забезпечення дітей. Також не наведено підстав для стягнення аліментів з відповідача на своє утримання як дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення трирічного віку. Усунення зазначених недоліків не позбавляють позивачку в майбутньому подати до суду позовну заяву про стягнення аліментів. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума судового збору, сплаченого при подачі заяви.

Outcome: partial