Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно починаючи з дати подачі позовної заяви, і до досягнення повноліття. Позов мотивовано тим, що сторони є батьками дітей, допомоги, яку надає відповідач недостатньо для їх матеріального забезпечення. Звертає увагу суду, що відповідач по справі є працездатною та матеріально забезпеченою особою, працює водієм у приватного підприємця, забезпечений житлом. Згідно з інформацією, що міститься у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2015 року та в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 25.09.2015 року, є власником земельної ділянки 0,07 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій у 2016 році було розпочато будівництво житлового будинку, проектною площею 202,74 кв.м., ступінь готовності якого на даний час складає 85% та вартість якого становить 1548829 гривень, експертна грошова оцінка земельної ділянки - 249 315 гривень, відповідач не має на утриманні інших малолітніх дітей. Відповідач через свого представника надав відзив на позов, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що кожного місяця він надає матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1500 грн. щомісяця на одну дитину. Звертає увагу, що надавати утримання у більшому розмірі не має можливості, оскільки середньомісячний заробіток не перевищує розміру мінімальної заробітної плати. Крім того, зауважує, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки - [PERSON] та [PERSON] , яка є особою із інвалідністю. Власним житлом не забезпечений, земельну ділянку йому передано безоплатно в порядку приватизації та її наявність не впливає на його матеріальний стан. Об`єкт незавершеного будівництва на цій земельній ділянці для проживання не приданий, зокрема через відсутність комунікацій, штукатурки (як внутрішньої, так і зовнішньої), стяжки, предметів меблів. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених в заявах по суті. Звертає увагу суду, що відповідач має у власності нерухомість вартістю 1548829 грн., та вартість вказаного майно дозволяє сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Також, сам факт надбання за короткий проміжок часу майна на вказану суму, свідчить про наявність прихованих доходів. Крім того звертає увагу на наявність трьох братів і сестер у відповідача, які також мають обов`язків утримувати своїх батьків. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, пояснила, що об`єкт незавершеного будівництва був побудований за час шлюбу, та на цей час йде спір щодо поділу вказаного майна, тому вважає безпідставними доводи позивачки, що наявність вказаного майна свідчить про матеріальний стан. Крім того звертає увагу суду, що інших доходів, окрім заробітної плати її довіритель не отримує, можливо на час будівництва будинку мав інші доходи, зокрема, отримані в подарунок, від продажу іншого майна, однак на цей час матеріальне становище змінилося. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 жовтня 2007 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1866. В Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області триває розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В цьому шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями Свідоцтв про народження. На даний час діти проживають та зареєстровані разом позивачкою в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї виданої ДП «Наш дім 2» ПП «Наш дім» від 12 серпня 2020 року №3030. Позивач та відповідач стверджували що [PERSON] надавав грошову допомогу позивачу на утримання дітей в розмірі приблизно 1500 гривень на місяць на одну дитину. Згідно з інформацією, що міститься у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2015 року та в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 25.09.2015 року, [PERSON] є власником земельної ділянки 0,07 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На вказаній земельній у 2016 році було розпочато будівництво житлового будинку, проектною площею 202,74 кв.м., ступінь готовності якого на даний час складає 85%, що підтверджується витягом з Будівельного паспорта, довідкою з Держархбудінспекції України. Згідно з висновку про вартість майна від 16 липня 2020 року вартість житлового будинку, проектною площею 202,74 кв.м., становить 1 548 829 гривень, у тому числі експертна грошова оцінка земельної ділянки - 249 315 гривень. В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розглядається справа №607/14469/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] з приводу поділу вказаного майна, як спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] працює водієм у приватного підприємця [PERSON] , отримує заробітну плату за березень 2020 року - серпень 2020 року 20064,72 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 01 вересня 2020 року №1. Згідно довідки Великогаївської сільської ради від 02 вересня 2020 року [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, працює, розмір його заробітку, його вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, наявність батьків пенсіонерів, матеріальне становище позивачки, яка є працездатною, не працює, суд доходить переконання визначити аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з 18 серпня 2020 року та до досягнення повноліття. Такий розмір наближений до встановленого законодавцем в абзаці другому частини другої статті 182 Сімейного кодексу України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. N 294-IX. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, та забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачка не надала будь-яких доказів, що відповідач на цей час має такі доходи, які дають можливість оплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. щомісяця на кожну дитину, тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Покликання [PERSON] на наявність у власності відповідача незакінченого будівництва не може бути достатньою підставою для встановлення аліментів в такому розмірі, зважаючи на те, що не надано доказів отримання доходів від вказаного майна, а також наявності спору щодо його поділу, як майна нажитного за час шлюбу. Крім того, суд враховує також і обов`язок матері брати участь в утриманні дітей. Обов`язок проведення індексації аліментів встановлено законом - частиною другої статті 184 Сімейного кодексу України, та відбувається автоматично, незважаючи на наявність з цього приводу вказівки в рішенні суду. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial