Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, відповідно до якого просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості спільного майна, яким він заволодів в сумі 57997,31 грн., що становить 1/2 частки спільного майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідача перебувають в шлюбі з 09.09.2017 року. За період перебування в шлюбі ними було придбано наступне майно : шафа - купе вартістю 3880 грн., холодильник " Атлант 4723" вартістю 15199 грн., телевізор " SAMSUNG UE40NU71 " вартістю 15199 грн., кронштейн LCD19-43 Hite chnic KS257T" вартістю 589 грн, блендер " MOULINEX DD 656832" вартістю 1499 грн, маршрутизатор " TP-LINK TL - WR841N" вартістю 529 грн, золоті прикраси : обручка вартістю 2500 грн, золота каблучка вартістю 7000 грн., золота каблучка вартістю 2100 грн., автомобіль " Лада Калина" д.н.з. [NUMBER] орієнтована вартість 71000 грн. Зазначає, що проживаючи з відповідачем спільно, вони як сім"я, до офіційної реєстрації шлюбу в 2016 році придбали : телевізор " SAMSUNG UE32K5500AUXUA " вартістю 10623,36 грн., пилосос " BOSH BGS 11702" вартістю 2036, 09 грн., смартфон " LENOVO А1000" вартістю 1508,43 грн., послуга "Fox Master" вартістю 2055 грн., інтерактивне телебачення " MEGOGO " " Кіно і ТБ : Легка " вартістю 440 грн., засіб для чищення "FAVORIT F130213" вартістю 151,83 грн., страховий платіж : 800 грн. Вказала, що з помешкання, у якому вони проживали з відповідачем, останній, без її згоди, забрав майно на суму 115994,62 грн., в неї залишилося тільки холодильник, шафа - купе, пилосос, блендер, тому вона просить стягнути з відповідача компенсацію вартості спільного майна подружжя. 17.10.2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву згідно якого він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачка не довела факт заволодіння ним спільним майном. Вказав, що все згадане позивачкою майно, окрім телевізорів, залишилося в її користуванні. Крім того позивачка не включила в загальну вартість спільного майна подружжя те майно, що залишилося в її користуванні. Також відповідач не погоджується з оцінкою майна , оскільки вартість майна позивачкою визначена на момент придбання, проте дійсна його вартість є значно меншою. Відповідач зазначив, що категорично відмовляється відшкодувати вартість частки у спільному майні позивачці ( а.с. 40-41). 25.10.2019 року позивачкою подано відповідь на відзив ( а.с.44). 18.11.2019 року позивачкою подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої вона просить суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2016 року до реєстрації шлюбу 09.09.2017 року. Визнати майно, набуте за весь час спільного проживання спільним майном подружжя. Поділити спільне майно в натурі, виділивши у власність їй : холодильник " Атлант" 4723 вартістю 8450 грн.. шафу - купе вартістю 3880 грн., блендер вартістю 1499 грн., пилосос вартістю 2036 грн. на суму 15865 грн. Виділити у власність відповідачу : телевізор " SAMSUNG UE40NU71 " вартістю 15199 грн. в комплекті з кронштейном для кріплення вартістю 589 грн та маршрутизатором ТР-LI вартістю 529 грн., загалом 16317 грн., телевізор " SAMSUNG UE32" вартістю 10623 грн., смартфон вартістю 1500 грн., золоту каблучку вартістю 2068 грн., золоту каблучку вартістю 2396 грн., золоту каблучку вартістю 7530 грн., золоту каблучку вартістю 1620 грн. на суму 42054 грн. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію різниці вартості частин майна в сумі 48594,50 грн., в тому числі 35500 грн. - половину вартості автомобіля ( а.с. 49-52). 13.12.2019 року відповідачем подано відзив на уточнену позовну заяву згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовують тим, що нормами ЦПК України не допускається об"єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, а позивачка подавши уточнену позовну заяву просить суд встановити факт спільного проживання однією сім"єю, що належить до розгляду за правилами окремого провадження та поділити майно, що стосується позовного провадження, тому позовну заяву слід повернути позивачці ( а.с. 62-64). Ухвалою суду від 21.05.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо поділу наступного майна подружжя : каблучки 2210145, вартістю 1620,00 грн., каблучки 02, вартістю 2068,00 грн., каблучки 03n, вартістю 2396,00 грн., золотої каблучки вартістю 7530,00 грн, смартфону вартістю 1500,00 грн., в зв"язку з відмовою позивачки від даної частини позовних вимог. В судове засідання позивачка та її представник Потапова Т.М. не з"явилися, надали письмові пояснення до позовної заяви, яке містить клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просять суд задовольнити позовні вимоги та встановити факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2016 року до реєстрації шлюбу 09.09.2017 року. Визнати майно, набуте за весь час спільного проживання, спільним майном подружжя. Поділити спільне майно в натурі, виділивши у власність позивачки : холодильник " Атлант" 4723 вартістю 4000 грн., шафу - купе вартістю 2000 грн., блендер вартістю 500 грн., пилосос вартістю 1000 грн., всього на суму 7500 грн. Виділити у власність відповідача : телевізор " SAMSUNG UE40NU71 " в комплекті з кронштейном для кріплення та маршрутизатором ТР - LI вартістю 9118 грн., телевізор " SAMSUNG UE32" вартістю 5000 грн., всього на суму 14118 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію різниці вартості частин майна в сумі 31503 грн., в тому числі 28194 грн. - половину вартості автомобіля. Також стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору, оплату послуг ФОП [PERSON] - 300 грн., правничу допомогу -5000 грн. Згідно письмових пояснень позивачка зазначає, що автомобіль " Лада Калина 100118" д.н.з. [NUMBER] , 2006 р.в. був ними з відповідачем придбаний в березні 2019 року за 71000,00 грн. Після припинення спільного проживання в серпні 2049 року відповідач без її згоди уклав фактичний договір купівлі - продажу автомобіля за своїм батьком [PERSON] в якому встановив ціну 37850 грн. Оцінка автомобіля не проводилася, ціна в договорі визначена за згодою сторін. Договір укладений формально для зміни власника, фактично автомобіль, залишився у відповідача, який ним постійно користується. Зазначила, що на її звернення оцінювач ФОП [PERSON] надав письмову інформацію про середню ринкову вартість автомобіля ВАЗ 11183 Калина, 2006 р.в. станом на 10.03.2020 року, що становить : середня вартість продажу - 56388 грн., максимальна вартість продажу - 59810 грн., мінімальна вартість продажу - 52080 грн.,тому при поділі майна позивачка вважає за можливе застосувати середню ринкову вартість продажу автомобіля в сумі 56388 грн. В судовому засіданні 29.01.2020 року позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в уточненій позовній заяві. Додатково вказала, що автомобіль був куплений за їх спільні кошти з відповідачем. Автомобіль був весь час в користуванні відповідача, про його продаж їй стало відомо в кінці серпня 2019 року. Відповідач та його представник [PERSON] також в судове засідання не з"явилися, надали письмові пояснення згідно яких зазначили, що уточнені позовні вимоги [PERSON] від 18.11.2019 року є безпідставними та не підлягають до задоволення з підстав зазначених у поданому раніше відзиві на позовну заяву. Крім того вказали, що відповідач не оспорює факт проживання однією сім"єю з позивачкою до реєстрації шлюбу, тому дана вимога не може бути об"єднана із позовною вимогою про поділ майна. В судовому засіданні 20.02.2020 року відповідач визнав, що більша частина спільного нажитого майна залишилася в користуванні позивачки, тому що ділити він не знає, однак не заперечив, щоб в його користуванні залишилися телевізори, тому що позивачка проти цього раніше не заперечувала. З оцінкою майна, яке зазначено позивачкою він не погоджується, оскільки майно не нове, скільки воно коштує на даний час він не знає, товарознавчу експертизу він замовляти не буде. Зазначив, що автомобіль був куплений за кошти його батьків, тому він не є спільним майном і не підлягає поділу. Допитана в судовому засіданні 29.01.2020 року свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір"ю позивачки. Позивачка з 2016 року по вересень 2017 року проживала без реєстрації шлюбу однією сім"єю з відповідачем. Їй відомо, що із спільного майна подружжя - два телевізори забрав відповідач. Вказала, що гроші на машину вона не давала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 29.01.2020 року вказала, що дійсно в період з 2016 року по вересень 2017 року сторони по справі проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу, а потім одружилися офіційно. Їй відомо, що автомобіль залишився у відповідача, вона особисто бачила, як він ним користується. Свідок [PERSON] яка є рідною сестрою відповідача, в судовому засіданні 20.02.2020 року вказала, що автомобіль був придбаний за кошти їх з відповідачем бабусь, які давали 16000 грн та 12 000 грн. на купівлю автомобіля. Свідок [PERSON] ( зять відповідача) в судовому засіданні 20.02.2020 року вказав, що йому відомо, що відповідач придбав автомобіль за кошти які дали йому батьки, і також в нього були особисті кошти, однак їх не вистачало на придбання автомобіля. Автомобіль був придбаний за 1500 доларів США, технічний стан автомобіля був поганий. На даний час власником автомобіля є батько відповідача, він також користується автомобілем, ремонтує його . Додатково свідок пояснив, що разом з відповідачем забирав з квартири в якій жили сторони 2 телевізори, все інше майно відповідач залишив позивачці. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб в Бердичівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 09.09.2017 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5). За час спільного проживання та в період шлюбу ними було придбано майно: шафа - купе вартістю 3880,00 грн., холодильник " Атлант" 4723 вартістю 8450,00 грн., телевізор " SAMSUNG UE40NU71 " вартістю 15199 грн., кронштейн LCD19-43 Hite chnic KS257T" вартістю 589 грн, блендер " MOULINEX DD 656832" вартістю 1499 грн, маршрутизатор " TP-LINK TL - WR841N" вартістю 529 грн, автомобіль " Лада Калина" д.н.з. [NUMBER] орієнтована вартість 71000 грн., телевізор " SAMSUNG UE32K5500AUXUA " вартістю 10623,36 грн., пилосос " BOSH BGS 11702" вартістю 2036, 09 грн., Всього на суму 128919 грн (а.с. 6-9). Відповідно до договору купівлі - продажу 1842/2019/1640454 транспортного засобу м. Бердичів від 29.08.2019 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав автомобіль ВАЗ 11183 д.н. з. [NUMBER] , який зареєстрований за продавцем 28.03.2019 року. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 37850 грн. ( а.с. 83). Згоди з добровільного розподілу майна між сторонами не досягнуто. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободчи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Зі змісту п.п. 23,24 постанови ПленумуВСУ від 21.12.2007№11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб ,розірвання шлюбу ,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Як визначено п.20 постанови Пленуму ВСУ від21грудня 2007 року №11« Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Під час розгляду справи відповідач не заперечив факт того, що вони з позивачкою з жовтня 2016 року по 09.09.2017 року проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу, також даний факт підтверджений показами свідків, допитаних судом в судових засіданнях, тому суд приходить до висновку, що вимога позивачки про встановлення факту спільного проживання підлягає до задоволення. Під час судового розгляду справи сторони не заперечували факт придбання майна у період шлюбу, а саме : шафи - купе , холодильника " Атлант" , телевізора " SAMSUNG UE40NU71 ", кронштейна LCD19-43 Hite chnic KS257T", блендера " MOULINEX DD 656832", маршрутизатора " TP-LINK TL - WR841N", телевізора " SAMSUNG UE32K5500AUXUA " , пилососа " BOSH BGS 11702". Частиною 1 ст. 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Однак відповідач не погодився із запропонованою позивачкою оцінкою майна, оскільки майно було у використанні, тому має меншу вартість, клопотання про призначення товарознавчої експертизи до суду не подавав, тому суд з урахуванням думки сторони відповідача, терміну використання майна, виходячи із засад розумності та справедливості, погоджується із запропонованою стороною позивачка оцінкою майна та вважає, що майно можна оцінити наступним чином : шафа - купе 2000 грн., холодильник " Атлант" 4723-4000 грн., телевізор " SAMSUNG UE40NU71 " - 8000 грн., кронштейн LCD19-43 Hite chnic KS257T" - 589 грн., блендер " MOULINEX DD 656832" - 500 грн., маршрутизатор " TP-LINK TL - WR841N" - 529 грн., , телевізор " SAMSUNG UE32K5500AUXUA" - 5000 грн., пилосос " BOSH BGS 11702" - 1000 грн., всього на суму 21618 грн., частка кожного із сторін становить 10809 грн. Оскільки сторони не дійшли добровільної згоди щодо поділу майна, суд вважає за необхідне поділити в натурі майно подружжя наступним чином - виділивши у власність позивачки : холодильник" Атлант" 4723 вартістю 4000 грн., шафу - купе вартістю 2000 грн., блендер вартістю 500 грн., пилосос вартістю 1000 грн., всього на суму 7500 грн. Виділити у власність відповідача : телевізор " SAMSUNG UE40NU71 " в комплекті з кронштейном для кріплення та маршрутизатором ТР - LI вартістю 9118 грн., телевізор " SAMSUNG UE32" вартістю 5000 грн., всього на суму 14118 грн. Стягнути з [PERSON] на користь позивачки грошову компенсацію різниці вартості частин майна в сумі 6618,00 грн. При ухваленні рішення суд приймає до уваги, те, що переоформлення автомобіля ВАЗ 11183 д.н.з. [NUMBER] відбулося у період зареєстрованого шлюбу сторін, та позивачка згоди на переоформлення автомобіля на батька відповідача не надавала. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника про те, що автомобіль був придбаний за кошти батьків відповідача, або як пояснила свідок [PERSON] , за кошти бабусь відповідача, оскільки судовим розглядом справи не встановлено жодного належного та допустимого доказу даного посилання. При ухваленні рішення суд приймає до уваги, як реальну вартість спірного майна інформацію надану ФОП [PERSON] , який є суб"єктом оціночної діяльності , від 10.03.2020 року, відповідно до якої згідно Бюлетеня автотоварознавця, випуск № 111 за лютий 2020 року, діапазон вартостей на зазначені потримані КТЗ, залежно від комплектації , об"єму двигуна, типу пального становить : автомобіль ВАЗ 11183 Калина, 2006 р.в. - середня вартість продажу 56388 грн., максимальна вартість продажу - 59810 грн., мінімальна вартість продажу - 52090 грн. Позивачка просить при поділ майна застосувати середню ринкову вартість продажу автомобіля в сумі 56388 грн. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що автомобіль ВАЗ 11183 д.н.з. [NUMBER] придбаний сторонами під час шлюбу, та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля на користь позивачки, що становить суму в розмірі 28194,00 грн. Суд вважає за необхідне звернути увагу на хибнє тлумачення стороною відповідача ст. 188 ЦПК України, відповідно до якої не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Як зазначає представник відповідача позивачкою заявлено вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю, що належить до розгляду за правилами окремого провадження та позовні вимоги про поділ майна, які розглядаються за правилами позовного провадження, тому вони не можуть бути предметом розгляду однієї справи. Суд вважає за необхідне звернути увагу представника відповідача на те, що законодавець під різними видами судочинства розуміє такі види судочинства як : конституційне, кримінальне, цивільне, адміністративне, господарське. У цивільному процесі існують три види провадження : позовне ( загальне чи скорочене), наказне та окреме. Зазначена норма процесуального права не забороняє об"єднувати вимоги в одній заяві, оскільки між сторонами є спір про право, всі вимоги мають розглядатися в позовному провадженні, де й розглядається заява окремого провадження . Відповідно до.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно матеріалів справи позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн ( а.с. 1)., також нею понесені витрати на оплату послуг ФОП [PERSON] в розмірі 300, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 20.03.2020 року , тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 1068,40 грн. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Із матеріалів справи вбачається, що 01.11.2019 року між [PERSON] та адвокатом Потаповою Т.М. укладено договір б/н про надання адвокатом правової допомоги. Згідно розділу 3 даного Договору за правову допомогу, передбачену , що за правову допомогу , передбачену п.п 1.2 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі за домовленістю сторін. Як вбачається з Акту прийому - передачі послуг з надання правничої допомоги від 20.02.2020року, Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні правові послуги : 1) ознайомлення адвоката з матеріалами цивільної справи у Бердичівському міськрайонному суді ( 4 години); 2) підготовка до участі у судових засіданнях, збирання доказів ( 4 години); 3) надання клієнту усних консультацій щодо предмету спору ( протягом часу розгляду справи судом); 4) складання уточненої позовної заяви ( 4 години з вивченням письмових доказів та проведення розрахунків); 5) складання та подання до суду клопотань про допит свідків, витребування письмових доказів ( 2 години); 6) участь адвоката в судових засіданнях : 21.11.2019 року, 29.01.2020 року. 20.02.2020 року. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 5 від 01.11.2019 року адвокатом Потаповою Т.М. прийнято від [PERSON] кошти в сумі 5000,00 грн. Виходячи із наведеного, суд вбачає наявність обставин та підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь [PERSON] з [PERSON] сумі 5000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved