Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

29.04.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 04.04.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб,який зареєстрований у виконкомі Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис - № 62. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, Серії І-БК № 062489, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1727. Зі слів позивача, на даний час їхня донька мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Тих коштів, які відповідач періодично надає не достатньо для повноцінного утримання їхньої дитини, для задоволення її потреб у навчанні, духовному розвитку, а також для лікування. Позивач просила суд: стягнути з відповідача [PERSON], ІПН [NUMBER], на її користь на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі 1498, 50 грн. щомісячно. Стягнути з відповідача [PERSON], ІПН [NUMBER], на її користь на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO] одноразово додаткові витрати на дитину в розмірі 2 400 грн. Позивач звернулась до суду із заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі,просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Направив до суду письмові заперечення проти позову. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. 04.04.2006 року між [PERSON] до [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у виконкомі Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис - № 62. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть. На даний час донька [PERSON], [INFO] мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач на даний час матеріальну допомогу на утримання дитини надає не в повному обсязі для повноцінного задоволення потреб доньки у навчанні, духовному розвитку, а також лікуванні. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. Відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік"\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Статтями\~180,181 СК України\~встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін, проживає разом з своєю матір'ю, позивачкою по справі, перебуває на її утриманні. Згідно\~\~статті 185 СК України\~\~той з батьків, з кого присуджено стягнення\~\~аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого\~\~вимога про стягнення\~\~аліментів не була\~\~подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір\~\~участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати\~\~на дитину\~\~можуть\~\~фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. \~\~У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач фактично понесла витрати малолітню дитини в розмірі 2400,00 грн., (1750 грн. (1/2 від суми за фортепіано) +250 грн.(1/2 на забезпечення книгами та зошитами)+400 грн.(1/2 від сплаченої суми за внески за участь в концертах та конкурсах)= 24000,00 грн.), у зв'язку з чим підлягають задоволенню вимоги в цій частині. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України, та

Outcome: partial