Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

12.09.2013 року позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права користування жилим приміщенням, зміну договору найму жилого приміщення до відповідачів [PERSON] комітету Пролетарської районної у м. Донецьку ради та Донецької міської ради, в якому зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09.03.1996 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Чоловік позивача був основним наймачем [ADDRESS] в Пролетарському районі. До [PERSON] основним наймачем даної квартири був його батько [PERSON], який вже помер. Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 35,8 кв.м. За вищезазначеною адресою позивач с родиною мешкала з 2002 року, однак зареєстрована була за іншою адресою: [ADDRESS]. 18.02.2009 року була знята з реєстраційного обліку вказаної адреси та мала намір зареєструватись в квартирі чоловіка, однак [INFO] чоловік позивачки помер. Тому вона 24.07.2012 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка позивачка звернулась до [PERSON] комітету Пролетарської районної у м. Донецьку ради та ЖЕК № 7 Пролетарського району м. Донецьку, де їй повідомили, що визнати право користування жилим приміщенням та укласти договір найму жилого приміщення вона може лише за рішенням суду. Позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] просить визнати за нею та неповнолітнім [PERSON] право користування квартирою та зобов'язати Керуючу компанію Пролетарського району м. Донецька внести зміни до договору найму квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зазначивши їх наймачами. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Виконкому Пролетарської районної у м. Донецьку ради, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Представник відповідача - Донецької міської ради, до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи буд повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.2 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача - Донецької міської ради. Прокурор Брущенко І.О. та Прудкий В.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представники третьої особи - Органу опіки та піклування Пролетарської районної у м. Донецьку ради, які діють на підставі довіреності [PERSON] та [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Керуюча компанія Пролетарського району м. Донецька» Басаєв А.М. просив вирішити спір на розсуд суду. Суд, з'ясувавши позицію сторін, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, третіх осіб та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємство «Керуюча компанія Пролетарського району м. Донецька», що підтверджується відповідною довідкою (а.с.111). Основним квартиронаймачем спірної квартири був [PERSON], [INFO], якого було зареєстровано у даній квартирі 07.12.1964 року та знято з реєстрації 15.04.2008 року в зв'язку зі смертю (а.с.99). Син основного квартиронаймача - [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою спірної квартири 15.11.1994 року та знято з реєстрації 01.09.2009 року в зв'язку зі смертю, що підтверджується відповідною випискою з особового рахунку, яку надав ЖЕК №7 Пролетарського району м. Донецька (а.с.31). Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 9.03.1999 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.3). [PERSON] помер [INFO], про що також свідчить свідоцтво про смерть видане [INFO] серія [NUMBER] ( а.с. 4). Від шлюбу позивачка та [PERSON] мають неповнолітню дитину - [PERSON], про що також свідчить свідоцтво про народження видане 19 листопада 1996 року серія [NUMBER] ( а.с. 5). Позивачка [PERSON] фактично мешкає разом с сином [PERSON], в інтересах якого діє, у квартирі [ADDRESS], що підтверджує довідка № 534 та № 535 від 05.08.2013 видана головою комітету мікрорайону «Шахта 12/18» (а.с. 6,7). Відповідно до акту обстеження від 25.02.2013 року, який склав майстер по експлуатації житлового фонду КП «ЖЕК №7» та головою комітету мікрорайону «Шахта 12/18» відповідно до якої основним квартиронаймач був [PERSON], який помер. Після його смерті у квартирі проживав його син [PERSON], якого після смерті також зняли з реєстрації. На теперішній час у квартирі мешкає [PERSON] та її син [PERSON] без реєстрації ( а.с. 30). Пролетарським районним судом було зроблено запити відповідно до яких: - [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], спостерігається у ЦПМСД № 123 амбулаторія № 2. (а.с.50-68); - [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення Коледжу Донецької академії автомобільного транспорту спеціальність « Організація та ремонт автомобілів і двигунів», стипендію не отримує та термін навчання з 01. Вересня 2012 року по 30 червня 2016 року ( а.с. 69); - [PERSON] навчався у Донецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 149 з 1 по 2 клас (2003-2004р.), з 4 по 9 клас ( 2006-2012р.) та у 2012 році закінчив 9 клас і отримав свідоцтво про закінчення базової загальної середньої освіти ( а.с. 70); - [PERSON] працює у ЦМКЛ № 16 працює на посаді молодшої медичної сестри з 23.08.2012 року по теперішній час, про що свідчить копія наказу №98-к від 23.08.2012 року, а також вона знаходилась на лікуванні у лікаря-уролога ЦМКЛ № 16 з 17.07.2009 року по 25.07.2009 року та з 05.10.2009 року по 09.10.2009 рік, а також знаходилась на лікуванні у лікаря-отоларинтолога з 21.12.2009 року по 23.12.2009 рік. ( а.с. 71,72). Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], пояснив суду, що він проживає за адресою: [ADDRESS], та є сусідом позивачки. До цього будинку він переїхав у 2005 році. Позивачка з сином та чоловіком вже мешкали у цьому будинку. Вони були зі свідком у дружніх стосунках. У 2009 році помер чоловік позивачки. Свідок також пояснив, що позивачка з сином і на теперішній час проживають за вказаною адресою. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], пояснила суду, що вона перебуває у дружніх стосунках з позивачкою, а також те, що позивачка переїхала до чоловіка разом з їх сином приблизна у 2002 чи 20003 році та проживають з тих пір за адресою: [ADDRESS]. Вона також пояснила, що часто приходить до позивачки та її сина до дому у гості. Тобто, судом встановлено, та сторони не заперечували в судовому засіданні, що [PERSON] та [PERSON] проживали на час смерті [PERSON] разом з ним, як члени його сім'ї, за адресою спірної квартири: [ADDRESS] та проживають в ній на даний час. Крім того, судо встановлено, що позивачці [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної часткової власності (по 1/2 частини) квартира розташована за адресою [ADDRESS], яка набути шляхом безоплатної приватизації в нормах, що не перевищують встановлений мінімум на кожного чоловіка, про що свідчить свідоцтво на житло № 473 від 05.02.2009 року виданий Управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради (а.с. 91). 04.03.2009 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони т [PERSON] з іншої сторони було укладено договір міни квартири розташованої за адресою [ADDRESS] на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS], який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] ( а.с. 36-37). Згідно архівних даних КУ "Макіївського міського архіву" право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], станом на 31.12.2012 рік було зареєстроване на ? частину квартири за [PERSON] на підставі договору міни від 04.03.2009 р. № 392 ( а.с. 79). На запит Пролетарського районного суду м. Донецька до КП « Керуюча компанія Пролетарського районну м. Донецька» було надано виписку з особового рахунку від 02.12.2013 року за адресою: [ADDRESS], відповідно до якої основним квартиронаймачем є [PERSON], яка не зареєстрована у квартирі. Позивачка та [PERSON] були зняти з реєстрації 18.02.2009 році. Підставою для відкриття особового рахунку став договір міни квартири від 04.03.2009 року ( а.с. 90). Відповідно до абз. 1 ч. 4 та ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ, якщо житло не приватизоване, то у випадку реєстрації місця проживання в цьому житлі, орендар отримує право його приватизації. Пункт 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин має право лише один раз приватизувати житло, яке займає, безоплатно з межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою. Аналізуючи зазначені положення ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суд приходить до висновку, що можливість набуття права користування житлом у державному житловому фонді нерозривно пов'язано з правом приватизації цього житла у майбутньому. Як встановлено судом, позивач [PERSON] вже приймала участь у приватизації держаного житлового фонду, а саме: квартири [ADDRESS], та не довела у суді, що має право на поліпшення житлових умов після приватизації. В зв'язку з вище наведеним, суд не має підстав для задоволення позову в частині визнання права користування спірною квартирою за позивачем [PERSON] та зобов'язання відповідача змінити договір найму із заначенням [PERSON] наймачем. З приводу визнання права користування спірною квартирою за неповнолітнім [PERSON] та зобов'язання відповідача змінити договір найму, зазначивши [PERSON] основним квартиронаймачем, суд вказує на наступне. Стаття 47 Конституція України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в процедурі набуття прав на житло, збереженні набутих прав членами сім`ї наймача жилого приміщення (ст. 64 Житлового кодексу України). Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають з ним вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей та батьків. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди непотрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування житловим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їв вселенні, зокрема: 1) чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача; 2) чи приписані вони у даному жилому приміщенні; 3) чи було це приміщення постійним місцем їх проживання; 4) чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання; 5) чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем та членами сім`ї, що проживають з ним певний порядок користування жилим приміщенням. Виходячи з положень ст.33 Конституції України громадянам гарантується право свободи пересування і вільного вибору місця проживання і як додатково роз'яснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови у цьому. Це відповідно спростовує заперечення відповідача обґрунтовані існуванням у [PERSON] реєстрації за іншою адресою, адже квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], не належить позивачеві на праві власності, та, як встановлено судом, не є постійним чи тимчасовим його місцем проживання. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Реєстрація дитини, яка не досягла 14 років, за місцем проживання для підтвердження права користування ним нерухомим майном не потрібна в тому випадку, коли право проживання в цьому приміщенні (про що може свідчити, зокрема, реєстрація) мають його батьки. Адже згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання дитини, яка не досягла зазначеного віку, вважається місце проживання її батьків (у віці від 10 до 14 років - якщо немає іншої домовленості). Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] визначили ще у 2002 році, що місцем проживання їх сина - [PERSON] буде місце реєстрації і проживання батька: [ADDRESS]., яке [PERSON] не змінює до даного часу, постійно проживає у м. Донецьку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Сторони не заперечували, що [PERSON] не приймав участь в приватизації державного житлового фонду. Враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити позов у частині визнання за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] комітету Пролетарської районної в м. Донецьку ради змінити договір найму квартири [ADDRESS], який був укладений з [PERSON], [INFO], який помер [INFO], із зазначенням основним наймачем [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial