Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів В позовній заяві посилалася на те, що 27 березня 2013 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області у справі № 2/541/373/2013 прийнято рішення про стягнення аліментів із відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи із 13 березня 2013 року і до повноліття дитини. Дане рішення суду боржником виконується, проте щомісяця вона отримує аліменти в мінімальному розмірі, встановленому рішенням суду - 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини даного віку. Виконавчий лист, виданий для даного рішення, перебуває на виконанні у Миргородському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області. З часу прийняття рішення у даній справі, боржник сплачував мінімальний розмір аліментів, встановлений судовим рішенням, оскільки ніде офіційно не працював і не працює на даний час. Вважала перелічені обставини такими, що суперечать інтересам їхньої спільної дитини та не забезпечують фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний, соціальний, гармонійний розвиток їхнього сина, який згідно діючого законодавства України зобов'язані забезпечити батьки. Оскільки дитина зростає, з нею і зростають витрати на її утримання. У зв'язку з тим, що відповідач має не регулярний, мінливий дохід, рішення про стягнення аліментів у частці від доходу за відсутності такого доходу, не може забезпечити повноцінний розвиток дитини та її утримання, у зв'язку з чим вважала необхідним змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Миргородського міськрайонного Полтавської області у справі №2/541/373/2013 в розмір 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини цього віку, на тверду грошову суму в розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у зазначений строк надав до суду відзив на позовну заяву в якому вважав що подана до суду позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки відповідно розрахунку заборгованості по аліментах від 26.04.2018 р. на утримання сина на день написання відзиву заборгованість у нього відсутня. Зазначив, що з часу призначення аліментів, 27.03.2013 року він жодного разу не допускав виникнення заборгованості незважаючи на те чи отримував він доходи чи ні. Вважав, що у позивача відсутні достатні правові підстави для вимагання зміни розміру аліментів на тверду грошову суму в розмірі 1500 грн. (а.с. 24). В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві додатково зазначивши, що дитина має діагноз «Алергічний риніт. Кіста правої гайморової пазухи. Міопія слабого ступеня обох очей», крім того, син відвідує репетиторів і басейн, що потребує додаткових коштів на його утримання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином - судовою повісткою (а.с. 22, 34, 42). Представник відповідача [PERSON], [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.27) в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Зазначивши, що його довіритель ніколи не відмовлявся платити аліменти, просив врахувати су ту обставину, що [PERSON] на даний час не працює, крім того має ступінь втрати професійної працездатності, що складає 25%. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2013 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку. На підставі вище вказаного рішення було видано виконавчий лист (а.с. 3). Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, позивач посилається на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід і рішення про стягнення аліментів в частці від доходу, за відсутності такого доходу не може забезпечити повноцінний розвиток дитини та її утримання. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Цим Законом було внесено зміни до СК України та у ч.3 ст.181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Також, ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів є одним з тих випадків, які передбачені ст. 192 СК України як підстава для звернення до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів. При цьому, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлено, що малолітній син сторін проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні (а.с.9). Дитина знаходиться на «Д» обліку з діагнозом «Алергічний риніт. Киста правої гайморової пазухи. Міопія слабого ступеню обох очей», що підтверджується довідкою Миргородського центру первинної медико-санітарної допомоги (а.с.28), також суд враховує майновий стан та стан здоров'я відповідача, який має не регулярний дохід, а також ступінь втрати працездатності у зв'язку з проходженням військової служби (а.с. 29, 31). Також суд враховує те, що з часу присудження аліментів, які були визначені в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. У зв'язку з чим вищевказаний розмір аліментів на утримання сина не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.ч.7, 8, 9, 10 ст. 7 СК України засад регулювання сімейних відносин, розмір аліментів що стягуються з відповідача, підлягає зміні з 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1100 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в той же час, ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми з якого саме часу присуджуються аліменти у зміненому розмірі. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини знаходиться на примусовому виконанні в Миргородському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Полтавській області. Статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Однією з засад виконавчого провадження є законність та обов'язковість виконання рішень (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»). Отже, в зв'язку зі зміною розміру та способу стягнення аліментів, виконавчий лист про стягнення аліментів, виданий 27 березня 2013 року на виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2013 року слід визнати таким, що втратив чинність. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial