Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до суду і просить, посилаючись на ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, збільшити розмір аліментів, призначений рішенням Летичівського районного суду від 12.12.2014 року по справі № 678/397/14-ц та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 500 грн. щомісячно на аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Летичівського районного суду від 12.12.2014 року по справі № 678/397/14-ц стягнуто щомісячно з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі 500,00 грн., однак даний розмір аліментів, на даний час, не відповідає законодавчо визначеному мінімальному розміру аліментів. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач, в телефонному режимі повідомив, що з`явитися в судове засідання не може, просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд в порядку ст. 247 ЦПК України у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів і без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому, позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з дня подачі заяви до суду задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та часткового задоволення вимог позивача. Судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена.

Outcome: partial