Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

31.10.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом, обґрунтувавши його тим, що 12.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладений кредитний договір №МL-К00/002/2007. Відповідно до п. 2 Частини 1 кредитного договору АТ «ОТП Банк» надав позичальнику кредит в сумі 122 561,25 грн. на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки, розмір якої становить FIDR+ 1,99% річних, строком повернення 12 травня 2017 року. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, кредитні кошти в сумі 122 561,25 грн. були направлені на поточний рахунок [PERSON] З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12.11.2007 року між Банком та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] було укладено договір іпотеки №РМL-К00/002/2007, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,55 кв.м. Предметом іпотеки забезпечено всі зобов'язання [PERSON] перед іпотекодержателем по сплаті останньому будь - яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору, який забезпечений іпотекою згідно з договором іпотеки. 20.07.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відповідно до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року. Відповідно до п. 1.1 Частини 2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі. Порядок виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлений п. 1.5 ( з підпунктами ) Частини 2 Кредитного договору. Зокрема, відповідно до п.п. 1.5.1, 1.5.2 Частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому кредитним договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення кредиту та сплати процентів. Однак, в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених графіком повернення кредиту та сплати процентів в розмірі та строки не відбувається. Відповідно до п. 1.9.1 Частини 2 кредитного договору, незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором ( в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 кредитного договору), та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору поруки. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти банківських днів з дати надсилання позичальнику відповідної вимоги. Згідно п. 1.1 договору іпотеки №РМL-К00/002/2007 від 12.11.2007 року, для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань, визначених у статті 2 цього договору, іпотекодавець цим надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, визначене у ст. 3 цього договору. Пунктом 2.1 договору іпотеки визначена суть та строки виконання боргових зобов'язань. Іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та положень договору іпотеки, у зв'язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту [PERSON] та [PERSON], кредитором направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої відповідачі були зобов'язані сплатити на користь кредитора належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. Але станом на теперішній час вимоги кредитора виконані не були. Таким чином, станом на 04.03.2014 року сума заборгованості позичальника за кредитним договором, з урахуванням основного боргу, процентів та пені складає 265 524,49 грн., а саме: залишок заборгованості за кредитом - 103 693,34 грн.; сума відсотків за користування кредитом - 2270,50 грн.; сума пені за прострочення зобов'язань - 159 560,65 грн. Згідно довідки №1494 КРЕП №6 від 14 серпня 2013 року у вказаній вище квартирі зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 11.01.2014 року на адресу всіх відповідачів була направлена вимога про звільнення предмета іпотеки, проте до цього часу вимога банку не виконана. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року в розмірі 265 524,49 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 49,55 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ( на підставі договору іпотеки №РМL-К00/002/2007, посвідченого 12 листопада 2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №383) Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину; на час реалізації вказаного майна передати його в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] , які проживають в квартирі №50, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] без надання іншого приміщення, стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, уточнила, просила в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року в розмірі 375 518,72 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 49,55 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ( на підставі договору іпотеки №РМL-К00/002/2007, посвідченого 12 листопада 2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №383) Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину; на час реалізації вказаного майна передати його в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають в квартирі [ADDRESS] без надання іншого приміщення, стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, пояснив, що в порушення вимог закону ПАТ «ОТП Банк» не повідомив [PERSON] про те, що між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги від 20.07.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Матеріали цивільної справи не містять відомостей про державну реєстрацію відступлення прав за іпотечним договором №РМL-К00/002/2007, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. від 12.11.2007 року, на підставі договору про відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 20.07.2011 року, що в свою чергу надає підстави стверджувати, що позивач взагалі немає, у розумінні з чинним законодавством, достатнього обсягу прав на звернення з даним позовом. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 43 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, відповідно до яких при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Той факт, що у матеріалах цивільної справи міститься вимога від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про добровільне звільнення житлового приміщення не може бути покладено в основу рішення суду про виселення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Враховуючи те, що на даний час рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє виконання положень, встановлені ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, у зв'язку з чим такі позовні вимоги одночасно із рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути задоволені, так як на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями, тобто позовна вимога про виселення з боку позивача є передчасною. Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини 2 ст. 30 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення ст. 40 цього Закону, так і норма ст. 109 ЖК України. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку ( жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року по справі №6-39цс15. Враховуючи той факт, що предмет іпотеки, а саме квартира [ADDRESS] була придбана за власні кошти [PERSON] до виниклих правовідносин, необхідно застосувати положення ст. 109 ЖК України, тобто виселення з наданням іншого житлового приміщення. Таким чином, підстави для виселення, наведені позивачем у своїй позовній заяві є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради та Ленінського сектора Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області в судове засідання не з'явилися, від представника Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, вирішення даного питання залишає на розгляд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МL-К00/002/2007 ( а.с. 9-13 ). 20 липня 2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відповідно до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, зокрема за кредитним договором №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] ( а.с. 26-29 ). Таким чином, до ТОВ « ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №МL-К00/002/2007 від 12.11.2007 року. 20 липня 2011 року між ТОВ « ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого клієнт ( ПАТ «ОТП Банк» ) відступає фактору ( ТОВ «ОТП Факторинг» ) сукупність прав, належних клієнту за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. За цим договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права іпотекодержателя за договором іпотеки №РМL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], яка діє від імені [PERSON] ( а.с. 30-31 ). Відповідно до п. 2 Частини 1 кредитного договору АТ «ОТП Банк» надав позичальнику кредит в сумі 122 561,25 грн. на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки, розмір якої становить FIDR+ 1,99% річних ( фіксований відсоток ), строком повернення 12 травня 2017 року. Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Згідно з п. 4.1.1 Частини №2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Відповідно до п. 1.9.1 Частини 2 кредитного договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором ( в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 кредитного договору), чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. З метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], 12 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» ( іпотекодержатель ), та [PERSON], яка діє від імені [PERSON] ( іпотекодавець ) було укладено договір іпотеки №РМL-К00/002/2007 ( майнова порука ) ( а.с. 14 -17). У відповідності до умов договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником [PERSON] його боргових зобов'язань, визначених у статті 2 цього Договору, іпотекодавець цим надає іптекодаржателю в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П. 12.11.2007 року за реєстром №9206. Відповідно до п. 6.2 договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки фактичні вимоги негайно після виникнення будь - якої із таких обставин: а) несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь - якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; б) порушення іпотекодавцем будь - якого із його зобов'язань за ст. 5 цього договору; в) інших обставин, передбачених законодавством України, кредитним договором та цим договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року вбачається, що станом на 09.01.2015р. [PERSON] має заборгованість, яка становить 375 518 грн. 72 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 103 693 грн. 34 коп, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7870 грн. 28 коп., пені - 263 955 грн. 10 коп. ( а.с. 92 ). 09 грудня 2005 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( продавці) та [PERSON] ( покупець ) уклали договір купівлі - продажу квартири з відстрочкою платежу, відповідно до умов якого продавці в рівних частках кожний зобов'язуються передати квартиру [ADDRESS] у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму ( а.с. 158-160). Згідно довідки КРЕП №6 від 02.12.2014 року за №13 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO] - власник, але не зареєстрований за вказаною адресою, [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 82 ). З листа Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради від 03.10.2014 року за №3003 видно, що відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 24.02.2014 року №2881 «Про перейменування площі Кірова, вулиць Дзержинського та Орджонікідзе», назву вулиці Дзержинського перейменовано на [ADDRESS] ( а.с. 8 ). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2012 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року у розмірі 433 714,65 грн., а також судові витрати по справі в сумі 1 609,50 грн. з кожного ( а.с. 138-139). ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено відповідачам досудові вимоги від 17.08.2012 року за вих. №59226 та № 59228, від 11.01.2014 року за вих. №1/2014 про погашення заборгованості за кредитним договором №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року та звільнення житлового приміщення ( а.с. 20-22), які відповідачами були отримані 14.01.2014р. ( а.с. 23-25 ), однак вимоги банку залишилася без виконання. Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Враховуючи те, що станом на 09.01.2015 року заборгованість позичальника перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» складає 375 518 грн. 72 коп, що свідчить про неодноразове порушення позичальником умов кредитного договору, тому суд вважає за необхідне в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року у розмірі 375 518 грн. 72 коп, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №50 загальною площею 49,55 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю [PERSON] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі- продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину. Приймаючи до уваги те, що квартиру, яка є предметом іпотеки, не було придбано за рахунок кредиту, що підтверджується правовстановлюючим документом на квартиру, тому суд дійшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеної квартири без надання їм іншого приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна » судові витрати по справі по 730 грн. 80 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial