Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що 31 грудня 2010 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів на суму 3100 доларів США ,що підтверджено відповідною розпискою. Добровільно відповідач суму боргу не повернув. Просить стягнути з [PERSON] суму боргу в національній валюті - 32 550 гривень, три відсотки річних від простроченої суми - 2929,50 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 598,40 грн. В судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, які повернуті поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судом направлявся запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області щодо повідомлення інформації про місце проживання відповідача [PERSON] З відповіді вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS]. Крім того в позовній хаяві вказано, що відповідач фактично проживає за адресою : [ADDRESS]. Повістки надсилались за обома адресами. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов"язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Неявку відповідача [PERSON] в судове засідання та небажання отримувати повістки суд розцінює як зловживання своїми правами та обов'язками з метою затягнути розгляд справи на невизначений строк. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явився в судове засідання, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи|речі|, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позичкодавець) передає іншій стороні (позичальнику) у власність гроші чи інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума на менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Позивачем судові представлені розписка відповідача [PERSON]. Згідно розписки від 31 грудня 2010 року відповідач [PERSON] взяв в борг 3100 доларів США у [PERSON]. (а.с.8) Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. На виконання вищезазначених вимог чинного законодавства 20 березня 2014 року позивачем [PERSON] 20 березня 2014 року було направлено відповідачеві [PERSON] вимогу про повернення боргу32550 грн та трьох відсотків річних 2929,50 грн. (а.с.10,11) Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на корті вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно наданої розписки сума боргу складає 3100 доларів США, що на день звернення до відповідача з вимогою про повернення боргу (20.03.2014 року) за офіційним курсом НБУ складає 32550 грн. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися обов'язки по договору позики, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими. Що стосується вимог про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, то згідно зі ст. 1048 ЦК України позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно наданої суду розписки від 31 грудня 2010 року сторонами, за вказаним договором позики, не передбачено взагалі виплату процентів ( а не їх розмір) (а.с.3). Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми в сумі 2929,50 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на сплату судового збору в сумі 598,40 грн. згідно квитанцій № к13/S/49 від 28 жовтня 2013 року на суму 271, 25 грн., № к13/F/24 від 15 квітня 2014 на суму 83,55 грн., № к13/F/23 від 15 квітня 2014 на суму 121,80 грн. № к13/Q/88 від 26 травня 2014 на суму 121,80 грн. Таким чином, вимоги позивача про стягнення на її користь понесених судових витрат підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial