Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь для утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 713,00 грн., але не менше встановленого законом мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, який являється батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу, на утриманні інших дітей не має, відповідач разом з сім'єю не проживає, позивачка вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, де позов підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини відсутності суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Частина 1 ст. 224 ЦПК України встановлює, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справ доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 22.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 9). У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] р.н. (а.с. 10). Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості щодо належного матеріального забезпечення спільних дітей. Частино 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" де встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Позивачкою у позові ставиться дві вимоги щодо визначення розміру аліментів - у твердій грошові сумі 713,00 грн. та у розмірі, не менше встановленого законом мінімуму. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи з меж позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Ухвалюючи рішення суд враховує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з метою повного захисту прав малолітньої дитини, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з вказаної норми, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 12.09.2017 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial