Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

30 липня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з березня 2017 року вона з [PERSON] почали проживати у шлюбі, про що є відповідний актовий запис за №85. внесений Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Донецькій області. Від шлюбу вони мають дітей - [PERSON] . [INFO] та [PERSON] . [INFO] . На протязі останнього часу сумісного проживання [PERSON] вчиняв сварки під час яких ображав нецензурною лайкою, принижував, залякував, застосовував до неї фізичне насилля, навіть в присутності дітей, чим робив її життя нестерпним. Від таких дій [PERSON] вона відчувала емоційну невпевненість, нездатність себе захистити та побоювалась за свою безпеку та за безпеку їхніх дітей. Так. 05.07.2019 року, за адресою: [ADDRESS] під час сварки [PERSON] здійснив удар рукою в область голови, в результаті чого вона впала та отримала тілесні ушкодження, про що є відповідна довідка КЛПЗ "Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ". 08.07.2019 року вона вимушена була звернутись до Слов`янського відділу поліції з заявою, про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, за фактом отриманих нею тілесних ушкоджень, згідно ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, про що співробітниками відділу поліції було внесено відомості до ЄРДР №1201905050001411 від 09.07.2019 року. За даним фактом проводиться досудове розслідування. Після вищевказаних дій вона була вимушена втекти з місця перебування, звернулась до Благодійних організацій «Право на захист» та «Слов`янське серце», співробітники яких допомогли їй знайти притулок у «Центрі соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від насилля або жорстокого поводження», який знаходиться за адресою: м. Слов`янськ, вул..Вільна. 7а та здійснюють психологічний та юридичний супровід для захисту її прав. Вказані дії з боку [PERSON] залякують її вона не можу навіть вийти на вулицю на прогулянку, боїться за своє життя та здоров`я. Так. 09.07.2019 року, через свій нестабільний психологічний та емоційний стан, вона була вимушена звернутися за допомогою до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м.Слов`янськ», в якому, по теперішній час вона проходжу лікування на денному стаціонарі з діагнозом - «посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром». Для того, щоб захистити себе вона вимушена звернутися до суду, який може здійснити заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Вона не маю іншої можливості, щоб захистити своє життя та здоров`я, окрім звернення до суду за захистом від кривдника [PERSON] . На теперішній час наявні ризики у вигляді вірогідності продовження вчинення [PERSON] насильства, можливості настання тяжких або особливо тяжких наслідків для неї внаслідок вірогідного його вчинення, у зв`язку з чим просить видати обмежувальний припис. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, посилались на факти викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Так, заінтересована особа була проінформована про слухання справи 05.08.2019 року шляхом розміщення оголошення на сайті Слов`янського міськрайонного суду. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом установлено, що заявниця [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15). Від шлюбу мають малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019050510001411 від 09.07.2019 року за заявою [PERSON] розпочато кримінальне провадження за ст.125 ч.1 КК України відносно [PERSON] (а.с. 10). Враховуючи встановлені судом обставини, з метою захисту інтересів заявника, встановлено наявні ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо зазначеної особи, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , у зв`язку з чим заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Що стосується вимог заяви [PERSON] щодо наближення [PERSON] ближче 100 м. до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , то в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки заявником не надано доказів саме необхідності встановлення такої відстані, тому суд з урахуванням наведених обставин, вважає за необхідне встановити відстань у 50 м. Крім того, стосовно вимог заявника щодо заборони вести листування, телефонні переговори або контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, то в цій частині вимоги також задоволенню не підлягають, бо відповідних доказів на задоволення цих вимог заявником суду не надано. Також на утриманні у [PERSON] знаходяться спільні діти з [PERSON] , а саме: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею, а тому задоволення даних вимог, може призвести до неможливості батька [PERSON] цікавитись станом здоров`я дітей, їх інтересами. Згідно з ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial