Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

17.06.2021 представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшнік К.І. звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.07.2018 у розмірі 28 655, 71 грн, судові витрати в розмірі 2 270, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. 31.07.2018 відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим цього ж дня підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.07.2018. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого в нього, станом на 22.12.2020 утворилась заборгованість перед банком, яка становить 28 655, 71 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) в розмірі 12 770,62 грн та заборгованість за пенею та комісією в розмірі 15 885, 09 грн. Станом на день подачі позовної заяви відповідач продовжує ухилятися від належного виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг, відтак позивач був змушений звернутись до суду. Ухвалою судді від 22.06.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою до суду подано заяву в якій просив розглядати справу за відсутності представника, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 23.09.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч.6 ст. 259 ЦПК України і ч.5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч.4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. 31.07.2018 [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.07.2018 у проекті monobank. Частиною шостою Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг року [PERSON] просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ним в Банку. Згідно з розрахунком заборгованості, у зв`язку з невиконанням зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед АТ «Універсал Банк» за вказаним договором станом на 22.12.2020 становить 28 655, 71 грн, і складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) в розмірі 12 770,62 грн та заборгованості за пенею та комісією в розмірі 15 885, 09 грн. Жодних платежів на погашення суми заборгованості за наданим кредитом відповідачем вчинено не було. З цього розрахунку встановлено, що поточна відсоткова ставка за договором кредиту нараховувалась в розмірі 38,4 %, а прострочена відсоткова ставка встановлена у розмірі 76.8 %. Водночас, з розрахунку видно, що в суму заборгованості банком було враховано суму нарахованих відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом та суму комісії та пені в загальній сумі 2 651,12 грн. Так, статтею 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу та виникнення у зв`язку з цим заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 119,5 грн (12 770,62 грн - 2 651,12 грн (кошти зараховані банком за відсотками, комісією та пенею в тіло кредиту) = 10 119,5 грн), який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, задоволивши позов частково в цій частині. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії та пені, суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, що Умови, які є частиною договору про надання банківських послуг та з якими відповідач був ознайомлений станом на день укладення договору 31.07.2018 року взагалі містили відомості, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор взагалі не додав до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила обслуговування фізичних осіб, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, посилання банком на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма. Крім того, у змісті позовної заяви кредитор вимагає стягнення 15 889, 09 грн заборгованості за пенею та комісією. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, так як стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив, яку суму з нарахованої заборгованості за «пенею та комісією» в розмірі 15 885, 09 грн складає «пеня», а яку - «комісія», які за своєю правовою природою є різними складовими. Відсутність окремого розрахунку за цими складовими та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. Відтак в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в користь позивача, а саме в сумі 801,63 грн. На підставі та

Outcome: partial