Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2020 при розгляді кримінального провадження № 12013050510005921 за обвинуваченням [PERSON] , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК було встановлено, що [PERSON] 2 листопада 2013 року приблизно о 7 годині 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним, який належав [PERSON] , автомобілем марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по проїзній частині вул. Сучасна м. Слов`янськ Донецької області з боку автодороги Київ-Харків-Довжанський в напрямку вул. Ленінградської м. Слов`янська. В районі будинку № 38 по вул. Сучасній м. Слов`янськ всупереч п.1.1 розділу 34, п.11.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість,| легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди далі - ДТП), передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не забезпечив безпечний рух, не врахував дорожню обстановку, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI-I 30» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась в зустрічному напрямку по проїзній частині вул. Сучасної м. Слов`янськ, разом з пасажирами [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок ДТП пасажир [PERSON] отримала закритий перелом 10-го ребра справа по попередньо-паховій лінії, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Допущені водієм [PERSON] порушення вимог п. 1.1 розділу 34, п. 11.4 ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків. Вищезазначеною ухвалою суду від 21 лютого 2020 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою [PERSON] , а кримінальне провадження № 12013050510005921 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України було закрито. Зазначають, що органами досудового розслідування позивачі не були визнані потерпілими в даному кримінальному провадженні, однак протиправними діями [PERSON] , їм було завдано моральну так і матеріальну шкоду, оскільки в результаті ДТП, що мала місце 2 листопада 2013 року, було пошкоджено належний їм автомобіль марки «HYUNDAI-I 30» реєстраційний номер [NUMBER] , що був придбаний ними спільно в період шлюбу і являться спільною власністю подружжя. Зазначений автомобіль було зареєстровано на [PERSON] 7 листопада 2013 року, з власної ініціативи, оскільки слідчий проігнорував їх прохання вони звернулися з заявою до судового експерта Сінельника А.І., для проведення експертного автотоварознавчого дослідження на предмет визначення вартості матеріальної шкоди автомобіля, спричиненої власнику в результаті аварійних пошкоджень. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №259\\13 від 11 листопада 2013 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля марки «HYUNDAI-I 30» державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , становить 110 904 грн. 51 коп. Відповідно до статей 127, 128 КПК України, позивачами було подано до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільний позов до обвинуваченого [PERSON] і стягнення матеріальної та моральної шкоди, з клопотанням про визнання їх цивільними позивачами в кримінальному провадженні. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року клопотання було задоволено і їх було визнано цивільними позивачами та залучено до кримінального провадження відносно [PERSON] . Оскільки, ухвалою суду від 21 лютого 2020 року, кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України було закрито, їх позовні вимоги було залишено без розгляду. Вказують, що на сьогоднішній день завдана їм матеріальна шкода за пошкоджений автомобіль не відшкодована, з 2013 року [PERSON] навіть не намагався вирішити з ними це питання, тому вони були змушені звернутися до Слов`янського міськрайонного суду з позовними вимогами до [PERSON] , оскільки в результаті саме його протиправних дій їм були завдані збитки. Під час останнього розгляду кримінального провадження, 21 лютого 2020 року, [PERSON] обіцяв в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, однак до теперішнього часу жодним чином цього не зробив і на зв`язок з ними не виходив, у зв`язку з чим вони змушені були звернутись до суду з вищезазначеним позовом. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та представники позивача не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, додатково представлені сторонами документи, та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року визнано [PERSON] , [PERSON] цивільними позивачами та залучено їх в якості цивільних позивачів до кримінального провадження №12013050510005921 відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (а.с.27). Ухвалою від 21 лютого 2020 року Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у справі №243/118/17-к звільнено [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Артемівська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого в ТОВ «Бахмут-Агро» на посаді керуючого дільницею (сільського господарства), не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , раніше не судимого, від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відповідно до ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013050000005921 від 02 листопада 2013 року по обвинуваченню [PERSON] закрито (а.с.29-30). Зазначеним судовим рішення установлені наступні обставини, які не потребують додаткового доказування за приписами ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України. 02 листопада 2013 року приблизно о 07 годині 10 хвилин, водій [PERSON] , [INFO] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним, належним [PERSON] автомобілем марки «SCODA ОСТАVIА», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по проїзній частині вул. Сучасна м. Слов`янська Донецької області, з боку автодороги «Київ - Харків - Довжанське» в напрямку вул. Ленінградської м. Слов`янська Донецької області. В районі буд. № 38 по вул. Сучасній м. Слов`янськ Донецької області, в супереч п. 1.1 розділу 34, п. 11.4 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з якими: - 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей; - 11.4 на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення не забезпечив безпечний рух, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху де скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI - І 3О », державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , яка рухалась в зустрічному напрямку по проїзній частині вул. Сучасної м. Слов`янськ Донецької області, разом з пасажирами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Допущені водієм [PERSON] порушення вимог п. 1.1 розділу 34, п. 11.4, ПДР України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 листопада 2007 року, [PERSON] є чоловіком [PERSON] , актовий запис №1081 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «HYUNDAI-I 30» державний реєстраційний номер [NUMBER] , виданого 08.09.2011 року, належить [PERSON] , який є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №259/13 від 11 листопада 2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI-I 30, реєстраційний номер [NUMBER] - 103056,99 грн: ринкова вартість автомобіля марки HYUNDAI-I 30, реєстраційний номер [NUMBER] - 121158,00 грн; вартість матеріальної шкоди автомобіля марки HYUNDAI-I 30, реєстраційний номер [NUMBER] - 110904,51 грн (а.с.13-26). Статтею 22 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого визнаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів і обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілому джерелом підвищеної небезпеки породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належнім виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник). На підтвердження вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивачем надано висновок автотоварознавчої експертизи від 11 листопада 2013 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI-I 30, реєстраційний номер [NUMBER] - 103056,99 грн: ринкова вартість автомобіля марки HYUNDAI-I 30, реєстраційний номер [NUMBER] - 121158,00 грн; вартість матеріальної шкоди автомобіля марки HYUNDAI-I 30, реєстраційний номер [NUMBER] - 110904,51 грн (а.с.13-26). Докази наявності страхування цивільно-правової відповідальності учасників справи у матеріалах справи відсутні. Ураховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точку зори їх достатності і взаємозв`язку в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 110904,51 грн підлягають задоволенню у повному обсязі як обґрунтовані, доведені належним чином та не спростовані відповідачем. Крім того, позивачами було поставлене питання про відшкодування моральної шкоди, яка завдана їм в результаті винних дій відповідача, від яких вони отримали матеріальні збитки внаслідок пошкодження належного їм майна на праві власності автомобіля, які їм в повному обсязі не відшкодовані, у зв`язку із чим були порушені їх родинний звичайний спосіб життя, та з урахуванням обсягу понесених моральних страждань, оцінили завдану їм моральну шкоду кожному у розмірі 100 000,00 грн. Згідно п.3 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодовування моральної шкоди, завданої внаслідок отриманих нею душевних страждань, які вона зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. У відповідності до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини. Згідно із пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно вказаної Постанови, особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду лише у випадку доведеності її вини та коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, іншими нормативними актами, які встановлюють відповідальність за заподіяння такої шкоди. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд, вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача, позивачам було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які вони зазнали внаслідок пошкодження належного їм транспортного засобу; неможливості певний час користуватись останнім; що порушило звичайний ритм їх життя та родини, призвело до незручностей у повсякденному житті, додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків. Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 грн та 15 00 грн на користь [PERSON] та [PERSON] відповідно. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial