Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

07.10.2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] в якому просила: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 5514 укладений між [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 2000 року та зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 5514; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, площею 0,09 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що 18.09.2000 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна № 5514, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав продавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого виконкомом Софіївської сільської Ради народних депутатів Первомайського району від 30.01.1992 року №, за реєстровим номером 31. Сторони домовилися, що вартість будинку складає 2000,00 (дві тисячі) грн. За оформленням вказаної угоди сторони звернулися до Первомайської філії Південної Товарної Біржі та 18.09.2000 року між ними був письмово укладений, та відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 5514 договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . 26.10.2000 року позивачем було зареєстроване право власності на дане домоволодіння, про що свідчить здійснений реєстраційний напис про реєстрацію будинку в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 458. Проте, при зверненні до органу реєстрації прав власності на нерухоме майно для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності на будинок, позивач дізнався, що являється власником вище вказаного житла на підставі біржової угоди, яку необхідно узаконити. На сьогоднішній день оформити укладену між позивачем та продавцем угоду в нотаріуса не можливо, оскільки вказана біржова угода зареєстрована в Первомайському МБТІ. Тобто, вже проведена державна реєстрація права власності на нового власника та неможливо отримати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно на колишнього власника. Таким чином, позивач вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 5514 від 18.09.2000 року є вчиненим та виконаним в повному обсязі. Крім того, позивач вказує, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 012414 від 18.04.1996 р. та довідки Відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру Миколаївської області право власності на земельну ділянку площею 0,09 га, що була надана для обслуговування житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , залишилось зареєстрованим за колишнім власником будинку, [PERSON] . На даний час позивач не має можливості переоформити право власності на вказану земельну ділянку, оскільки [PERSON] помер, проте, вважає, що земельна ділянка площею 0,09 га перейшла у його власність з моменту реєстрації права власності на житловий будинок, відповідно до умов ст. 120 ЗК України. В судове засідання позивач не з`явився, але його представник [PERSON] надала заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність та відсутність довірителя, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про розгляд справи повідомлена була належним чином, відзиву із запереченнями проти позову не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із копії договору купівлі-продажу нерухомого майна №5514 від 18.09.2000 року, посвідченого Первомайською філією Південної Товарної Біржі, видно, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за 2000 грн. (а.с.8). Право власності позивача на житловий будинок по [ADDRESS] підтверджено і копією довідки КП «Первомайське МБТІ» від 19.09.2019 року ( а.с.7). Копією довідки Агентства нерухомості «ВАСТУ ДІО» від 18.09.2019 року (а.с.12) підтверджено, що вартість вищевказаного житлового будинку складає 53600 грн. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року) за умови, що позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання (підтверджується належними доказами), є підстави для визнання даного договору дійсним. На підставі викладеного, суд знаходить що відповідно до вимог ст. 81 ч.1 ЦПК України позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок доведеними і такими, що підлягають задоволенню. При цьому немає необхідності визнавати дійсним договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, так як фактично він ніким не оспорюється і реєстрація права власності в КП «Первомайське МБТІ» вже проведена. Із копії довідки Відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру Миколаївської області від 20.09 2019 року №421/118-19 (а.с.11) видно, що право власності на земельну ділянку площею 0,09 га, що була надана для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , залишилось зареєстрованим за колишнім власником будинку, [PERSON] на підставі державного акту право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 012414 від 18.04.1996 р. №203. Копією довідки Агентства нерухомості «ВАСТУ ДІО» від 18.09.2019 року (а.с.13) підтверджено, що вартість вищевказаної земельної ділянки складає 3600 грн. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.16) видно, що [PERSON] помер [INFO] у віці 55 років, а із копії паспорту відповідача серії [NUMBER] виданого Первомайським РВ УМВС України в Миколаївській області 12.01.200 року видно, що [PERSON] є дружиною померлого (а.с.17-18). Ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування. На підставі викладеного суд знаходить що відповідно до вимог ст. 81 ч.1 ЦПК України позовні вимоги про визнання права власності на присадибну земельну ділянку доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial