Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся із вище вказаним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстрації. В своєму позові позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS]. В зазначеному будинку зареєстрований відповідач, який є його онуком. Оскільки, [PERSON] з 2001 року в будинку не проживає, своїх речей у будинку не має, комунальні послуги не сплачує, має кредитні зобов'язання, вимоги щодо погашення яких надходять на адресу позивача, останнє місце проживання не відоме, тому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у ньому, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, застосувавши заочний порядок розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою в [ADDRESS] на підставі свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого 1974 року. Згідно рішення виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради Голопристанського району від 09.04.1991 року за № 23, [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім онуком [PERSON]. Рішенням Голопристанської районної ради народних депутатів Херсонської області від 29.11.1994 року за заявою [PERSON] прізвище його онука [PERSON] було змінено на «[PERSON]». В житловому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, однак з 2001 року фактично в ньому не проживає. Пунктом 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так було встановлено, що відповідач був відсутній без поважних причин за місцем реєстрації більше 13 років, особисті речі вивіз, комунальні послуги не сплачує, інше місце проживання не відомо, він вважається таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. З огляду на вище наведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим будинком. Крім цього, суд вважає за необхідне залишити без задоволення позовну вимогу про зняття з реєстрації відповідача за вищевказаною адресою, оскільки згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, а тому дана дія буде вчинена компетентним органом і без зазначення про це в рішенні суду. Так, ст. 11 вищезазначеного Закону передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, а тому вирішення даного питання не відноситься до компетенції суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial