Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

У червні 2020 року АТ КБ Приватбанк звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 5785 грн. 64 коп заборгованості за кредитним договором б/н від 18 січня 2016 року. Позов обгрунтовується тим, що [PERSON] відповідно до умов кредитного договору, який складається із «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів банку», підписавши анкету-заяву від 18 січня 2016 року, отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умови договору [PERSON] належним чином не виконані, внаслідок чого станом на 06 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 5785 грн. 64 коп, з якої 5785 грн. 64 коп-заборгованість за тілом кредита, в тому числі 5785 грн. 64 коп-заборгованість за простроченим тілом кредита. [PERSON] помер [INFO] . Відповідач [PERSON] є спадкоємцем до спадщини [PERSON] , оскільки остання постійно проживала з ним на час відкриття спадщини, до якої входять і зобов`язання за кредитним договором від 18 січня 2016 року. Позивачем 03 лютого 2019 року надіслана претензія кредитора до приватного нотаріуса Кізуб Т.Є., відповідь отримана 03 травня 2019 року. 03 жовтня 2019 року відповідачу позивачем надіслано лист-претензію щодо кредитних зобов`язань. Представник позивача Савіхіна А.М. позов підтримує, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності та винесення заочного рішення. Згідно заяви від 03 грудня 2020 року представник відповідача [PERSON] адвокат Прокопець С.М. позов не визнає, оскільки [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини свого чоловіка [PERSON] .. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні. Згідно позовної заяви представник позивача Савіхіна А.М. позов підтримує, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності та винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Прокопець С.М. відповідно до заяви від 18 січня 2021 року позов не визнає, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК\~України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. 18 січня 2016 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою виявив бажання отримати банківські послуги, останнім погоджено, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2016 року №б/н становить 5785 грн. 64 коп, з якої 5785 грн. 64 коп-прострочене тіло кредиту. Відповідно до копій сторінок паспорта громадянина України зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] в м.Ніжині. Претензія АТ КБ «Приватбанк», як кредитора по позичальнику [PERSON] , 03 лютого 2019 року надіслана приватному нотаріусу Кізуб Т.Є.. У претензії зазначено зокрема «…на теперішній час Банку стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] …». У повідомленні приватного нотаріуса Кізуб Т.Є. від 07 лютого 2019 року зазначено про строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців відповідно до ст.1281 ЦК України та положення щодо нотаріальної таємниці. Лист-претензія АТ КБ «Приватбанк» від 18 вересня 2019 року, як кредитора по позичальнику [PERSON] , надіслана відповідачу [PERSON] ( [ADDRESS] ) 03 жовтня 2019 року. Згідно повідомлення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 28 липня 2020 року [PERSON] на час своєї смерті [INFO] проживав у кв. [ADDRESS] , за даною адресою були зареєстровані: [PERSON] -син, [PERSON] -син, [PERSON] -дружина. Відповідно до копій спадкової справи після [PERSON] , який помер [INFO] , заведеної приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варава Н.П., наявна заява [PERSON] від 07 липня 2017 року про відмову від прийняття спадщини після чоловіка [PERSON] на користь сина спадкодавця [PERSON] .. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спадкування після позичальника [PERSON] , який помер [INFO] . За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах 3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Частинами 1, 2 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст.1281, 1282 ЦК України. Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку визначеному ст.1282 ЦК України. Відповідно до ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин 09 січня 2017 року), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені ст.1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Такі строки також застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження №14-49цс19), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] і спадкоємець за законом першої черги, 07 липня 2017 року подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття його спадщини на користь сина спадкодавця [PERSON] , що узгоджується із положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Дана заява про відмову від спадщини подана в межах строку, встановленого ст.1270 ЦК України,- у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, в даному випадку з 09 січня 2017 року по 09 липня 2017 року. Статтею 1273\~ЦК України\~встановлено,\~що спадкоємець\~за заповітом\~або за\~законом може\~відмовитися від\~прийняття спадщини\~протягом строку,\~встановленого ст.1270\~цього Кодексу.\~Заява про\~відмову від\~прийняття спадщини\~подається нотаріусу\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування за\~місцем відкриття\~спадщини. Відмова\~від прийняття\~спадщини є\~безумовною і\~беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст.1274 ЦК України спадкоємець за\~законом має\~право відмовитися\~від прийняття\~спадщини на\~користь будь-кого\~із спадкоємців\~за законом\~незалежно від\~черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст.ст.225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Докази на підтвердження відкликання відмови [PERSON] від прийняття спадщини, визнання даної відмови недійсною,- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин відповідач [PERSON] у встановленому порядку відмовилась від прийняття спадщини [PERSON] , що унеможливлює застосування до спірних правовідносин сторін положень ст.ст.1281, 1282 ЦК України. При вирішенні питання щодо обгрунтованості вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка згідно поданого позивачем розрахунку становить 5785 грн. 64 коп простроченого тіла кредиту, судом враховується, що із системного аналізу положень Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та ч.1 ст.1054 ЦК України слідує, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти. Враховуючи, що в підписаних [PERSON] документах, які подані суду, відсутня регламентація складових частин поняття прострочене тіло кредиту, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих [PERSON] кредитних коштів, які в позовній заяві зазначені, як кредит у розмірі 500 грн.. Також судом враховується, що позивач відповідно до надісланої 03 лютого 2019 року претензії на адресу нотаріуса зазначає про своє сповіщення про смерть [PERSON] , а з відповідним позовом до [PERSON] звернувся лише у червні 2020 року. При вирішенні справи судом враховується принцип змагальності цивільного судочинства згідно ст.12 ЦПК України, який передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із врахуванням викладеного позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed