Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

15.10.2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № PLRGRX08710167 від 06.01.2007 року. Мотивував тим, що згідно названого договору відповідачу було надано кредит у сумі 2278 грн. 09 коп., зі сплатою відсотків за його користування за ставкою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифами складають Договір між нею та банком, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач своїх зобов'язань по договору не виконує. Станом на 02.10.2014 року її заборгованість складає 10227 грн. 55 коп., з яких: - 2448 грн. 94 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 36 грн. 45 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 6778 грн. 94 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 463,22 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути з [PERSON] на його користь вищеназвану суму заборгованості та понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. У судове засідання представник позивача не з»явився. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що на заочний розгляд справи у відсутності відповідача згодний. Позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомляла, заперечення на позов не направила. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 06.01.2007 року було укладено кредитний договір № PLRGRX08710167, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 2278 грн. 10 коп. на строк 12 місяців з 06.01.2007 року по 06.01.2008 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит був виданий для придбання товару. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифами складають кредитно-заставний договір між нею та банком, що підтверджується підписом у заяві. За умовами договору [PERSON] з 15 по 22 число кожного місяця мала сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 239,03 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотках, винагородах, комісіях та інших витрат згідно з Умовами. Відповідач своїх зобов'язань по договору не виконує. Станом на 02.10.2014 року, згідно розрахунку, наданого позивачем, її заборгованість складає 10227 грн. 55 коп., з яких: - 2448 грн. 94 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 36 грн. 45 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 6778 грн. 94 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Позивач в позовній заяві, посилаючись на п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг прохає також стягнути з відповідачки: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 463,22 грн. - штраф (процентна складова). В цьому пункті Умов зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Кредитним договором № PLRGRX08710167 від 06.01.2007 року передбачено і пеню і штрафи - за порушення встановлених строків всіх видів платежів, передбачених договором, тобто за одне і те ж порушення зобов»язання передбачена подвійна відповідальність одного виду (неустойка). При цьому в ст. 61 Конституції України встановлена конституційна заборона, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд прийшов до висновку, що в стягненні штрафів на користь позивача слід відмовити. Разом з цим, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені), оскільки згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даних у постанові Пленуму №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу . Достовірно встановлено, що позичальник не виконала зобов'язань за кредитним договором від 06.01.2007 року, і як наслідок допустила заборгованість по кредиту , проте, тіло кредиту сплатила повністю. З розрахунку позивача вбачається, що пеня більш як в 2 рази перевищує суму заборгованості за процентами (6778.94 ; 2448.94 грн. = 2,77), тобто є неспівмірною із розміром основного боргу. Врахувавши, що сума основного боргу ( за процентами ) складає 2448.94 грн., суд дійшов висновку про можливість зменшення суми пені до 2500 грн. , а тому позов задовольняється частково. Стягується з відповідача на користь банку-позивача: - 2448 грн. 94 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 36 грн. 45 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 2500 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а всього, 4985.39 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив сплату ним судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: partial