Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

09.08.2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували в Баланівській сільській раді Бершадського району Вінницької області. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Однак, після народження дитини, їх сімейні стосунки різко погіршились, і [PERSON], разом з дитиною, вимушена була переїхати проживати до своїх батьків. Відповідач обіцяв надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина, однак жодних коштів не надав та не поцікавився їх життям. На даний час, позивачка доглядає дитину, тому не може самостійно заробляти та потребує матеріальної допомоги від чоловіка та батька дитини. З урахуванням викладеного, позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO] уродженця та жителя с. Баланівка Бершадського району Вінницької області аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття та стягувати з відповідача щомісячно на її утримання по 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті надала на адресу суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] також надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив суд задовольнити позов частково. Зокрема він в повній мірі визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання сина, однак просив частково задовольнити позовні вимоги про стягнення коштів на утримання дружини та стягувати на її користь не 1000 грн., а 750 грн. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 09.08.2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], [INFO] року у них народився син [PERSON]. З копії довідки з місця проживання КП "Дніпровський", вбачається, що на даний час позивачка проживає в м. Херсон. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільного сина. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, відповідач працевлаштований та отримує пенсію, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині та в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачкою, а також те, що синові не виповнилося три роки, у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання дитини та на її утримання. Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні, виходячи з аналізу позовної заяви, суд не знайшов підтвердження обґрунтування суми, вказаної позивачкою на її утримання, а тому вважає, що вказана нею сума в розмірі 1000 грн. є дещо завищеною, оскільки нею не доведено того, що відповідач працює та отримує постійний офіційний дохід та має можливість надавати такі кошти. Однак, враховуючи те, що вона здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому дійсно потребує матеріальної підтримки іншого з подружжя та, враховуючи, що відповідач частково визнав позов, суд вважає за можливе аліменти на утримання дружини призначити у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ч.3 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 гривень.

Outcome: partial