Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

19 травня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 11550 грн заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна»)\~ та [PERSON] було укладено кредитний договір №1312947. 11 березня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11032020, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №1312947 від 25 вересня 2019 року. Всупереч вимогам кредитного договору позичальник [PERSON] не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку чим\~ має заборгованість\~ перед ТОВ «ФК «ЄАПБ»\~ в розмірі 11550 грн, яка складається з: 5000 грн - сума заборгованості за основної сумою боргу; 2700 грн - сума заборгованості за відсотками; 3850 грн - сума заборгованості за пенею. Враховуючи вищевикладене позивач просить задовольнити позов. 15 червня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. 21 вересня 2021 року до суду повернуто поштове повідомлення направлене на адресу відповідача. Станом на 13 жовтня 2021 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~ зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір, зміст укладеного сторонами договору викладено в договорі № 1312947 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 25 вересня 2019 року (далі- Договору), графіку платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту №1312947 від 25 вересня 2019 року, паспорті споживчого кредиту. Відповідно до умов даного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. Пунктом 1.2 Договору визначено, що\~ позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань. Знижена процентна ставка за умовами договору становить 0,01% від суми позики за кожен день користування позикою (3,65% річних) у межах строку надання позики, стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних) (п.п. 1.3.1, 1.3.2). Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 100,30% від суми позики (у процентному виразі) або 5015,00 грн (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою 0,30% від суми позики (у процентному виразі) або 15,00 грн (у грошовому виразі). Договір зі сторони відповідача підписано електронним підписом 25 вересня 2019 року (а.с. 4-5, 6-7). На підставі п. 2.4 Договору, клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності). Відповідно до п. 3.2 нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2 цього Договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів. Згідно з п. 3.4 Договору, у разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2, але за стандартною процентною ставкою. Відповідно до п. 3.6 Договору, у разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за Договором: п.п. 3.6.1 протягом пільгового періоду з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язань Клієнта, нарахування процентів не здійснюється; п.п. 3.6.2 з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення. На підставі п. 4.4 Договору у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 60 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 2500 грн (п. 4.5 Договору). Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 11 березня 2020 року було укладено Договір факторингу № 11032020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників від 11 березня 2020, в тому числі й за Договором від 25 вересня 2019 № 1312947, що підтверджується копією вищевказаного договору факторингу, актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №11032020 від 11 березня 2020 року та витягом з реєстру боржників до договору факторингу №11032020 від 11 березня 2020 року (а.с.8-9, 10, 13). 25 березня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» направили відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором з вимогою погашення заборгованості у розмірі 11550 грн, з яких: заборгованість по основній сумі 5000 грн, за відсотками - 2700 грн, за пенею - 3850 грн (а.с. 14,15). У позовній заяві вимоги сформовані аналогічним чином. Як вбачається із картки обліку, відповідачу нарахована заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000 грн, проценти за стандартною ставкою 4050 грн, штраф 2500 грн. Нарахування в графі «пеня» відсутні (а.с. 16). При цьому, позивач просить стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 2700 грн. На підставі вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 2700 грн. Крім того, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею у розмірі 3850 грн. При цьому, як вбачається з наданих позивачем копій договору від 25 вересня 2019 року та паспорту кредиту, сторони не погодили умови та розмір сплати пені. Натомість сторони погодили сплату штрафу у розмірі 60 грн за кожен день прострочки, але в будь-якому разі розмір штрафів не повинен перевищувати 50% суми, одержаної споживачем за договором. Крім того, в розрахунку заборгованості у картці обліку в графі «пеня» взагалі відсутні нарахування. Таким чином, враховуючи, що вимога щодо стягнення заборгованості за пенею є необґрунтованою, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення пені. Підсумовуючи наведене, позов Банку підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача отриманої суми кредитних коштів 5000 грн та заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за відсотками 2700 грн, що загалом складає 7700 грн. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1513 грн 33 коп судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial