Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Усть-Чорнянської селищної ради, третя особа РС Тячівського РУЮ у Закарпатській області про визнання права власності. Посилається на те, що згідно постанови профкому Усть-Чорнянського ЛК від 06.09.1993 р. та рішення виконкому Усть-Чорнянської селищної ради від 21.12.1993 р. їй було видано ордер № 3 на вселення в новозбудований бригадний будинок лісокомбінату № 9 по вул. Підгірна в смт. Усть-Чорна, який на той час являв собою лише коробку з дахом. У подальшому вона самостійно закінчила будівництво цієї квартири, однак, зареєструвати її на своє імя не може. Не може його зареєструвати за собою і Усть-Чорнянський лісокомбінат, так як його державна реєстрація припинена в звязку з визнанням підприємства банкрутом. На даний час на її імя виготовлено технічний паспорт, в якому вказано технічну характеристику житлового будинку, квартири та надвірних споруд. Рішенням Усть-Чорнянської селищної ради № 346 від 05.06.2008 р. їй надано дозвіл на збір матеріалів щодо передачі у приватну власність для будівництва та обслуговування квартири та господарських будівель земельної ділянки по вул. Підгірній, № 9, у смт. Усть-Чорна, а рішенням цієї ж селищної ради № 45 від 28.10.2009 р. вирішено оформити за нею право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Згідно акту погодження з контролюючими службами порушень санітарних, пожежних чи містобудівних норм при будівництві вказаного житлового будинку не виявлено. У вказаній квартирі вона проживає з 1999 року, тому просить узаконити право власності на квартиру. Представники Усть-Чорнянської селищної ради та реєстраційної служби Тячівського РУЮ у судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справ повідомлені належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до виписки з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому Усть-Чорнянського ЛК від 06.09.1993 р. сімї працівниці профкому [PERSON], яка складається з двох дітей, виділено квартиру № 3 з двох кімнат, житловою площею 30 м.кв., в недобудованому будинку № 9 по вул. Підгірна в с. Усть-Чорна. Згідно ордеру виконавчого комітету Усть-Чорнянської селищної ради народних депутатів № 3 від 21.12.1993 р. Зейкан [PERSON] з сімєю із 4-х чоловік було надано жиле приміщення площею 30 м.кв., за адресою: [ADDRESS]. З рішень Усть-Чорнянської селищної ради "Про надання дозволу на збір матеріалів щодо передачі земельної ділянки гр. [PERSON] в смт. Усть-Чорна по вул. Підгірна № 9/3 для обслуговування квартири і господарських будівель та споруд" № 346 від 05.06.2008 р. та "Про оформлення права власності на нерухоме майно" № 45 від 28.10.2009 р. вбачається, що позивачці надано дозвіл на збір матеріалів щодо передачі земельної ділянки в смт. Усть-Чорна по вул. Підгірна № 9/3 для обслуговування квартири і господарських будівель та споруд, а також прийнято рішення про оформлення права власності на нерухоме майно квартиру № 3, яка знаходиться в селищі Усть-Чорна, вулиця Підгірна № 9, за [PERSON], мешканкою смт. Усть-Чорна, вул. Підгірна № 9/3. Селищним головою смт. Усть-Чорна [PERSON], головним державним інспектором з пожежного нагляду [PERSON], головним санітарним лікарем Тячівського району [PERSON], начальником відділу містобудування та архітектури [PERSON] та начальником Тячівського РЕМ [PERSON] було затверджено акт про відсутність порушень санітарних, пожежних та містобудівних норм при будівництві житлового будинку в смт. Усть-Чорна, вул. Підгірна, 9, Тячівського району Закарпатської області. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов Усть-Чорнянської селищної ради від 06.03.2015 р. [PERSON] та ще пятеро осіб, проживають в будинку загальною площею 74.9 м.кв., в смт. Усть-Чорна, вул. Підгірна, 9/3, без документів на право власності на вказану квартиру. Довідками Усть-Чорнянської селищної ради № 295 та № 296 від 06.03.2015 р. стверджено, що позивачка насправді проживає у спірному будинку з 1999 року, та має наступний склад сімї: чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON]М,, [INFO] і онука [PERSON], [INFO] На даний час на імя позивачки Тячівським РПТІ виготовлено технічний паспорт на житловий будинок 9 по вул. Підгірна в смт. Усть-Чорна. Вартість квартири [ADDRESS] станом на 18.05.2015 р. складає 72864 грв. З довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що 19.07.2006 р. було внесено судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ Усть-Чорнянський лісокомбінат. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Абзацом 2 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01.01.2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. У відповідності до п. 13 вказаної постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майно, беручи до уваги постійне безперервне володіння нею квартирою з 1999 року, що підтверджується наявними у справі доказами, а також те, що зареєструвати право власності на юридичну особу, яка спорудила частину квартири, немає можливості через припинення її реєстрації, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову. Судові витрати слід покласти на позивача. Тому,

Outcome: approved