Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ОК №329010 від 25.03.2015 року 24.03.2015 року в с. Скибинці Тетіївського району Київської області померла тітка позивача - [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємців за законом першої черги, згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) немає. Єдиним спадкоємцем за законом є позивач [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №148614 від 11.10.1958 року [PERSON] народився 03.10.1958 року батьками: якого є: батько - [PERSON] Леонтійови, мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК №476167 від 16.08.1977 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.08.1977 року після чого присвоєно прізвище чоловікові та дружині - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БК №476003 від 15.07.1977 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 08.12.1977 року після чого йому залишено прізвище [PERSON], а їй [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №380128 від 02.11.1977 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.11.1977 року після чого присвоєно прізвище чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON] Відповідно до довідки №17 від 14.01.2011 року виданої виконкомом Скибинецької сільської ради Тетіївського району Київської області склад сім'ї [PERSON] слідуючий: чоловік - [PERSON], [INFO], син -[PERSON], [INFO] Відповідно до довідки №73 від 25.03.2015 року виданої виконкомом Скибинецької сільської ради Тетіївського району Київської області [PERSON] за свій рахунок провів обряд поховання матері [PERSON], яка померла 24.03.2015 року. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №41427320 від 08.09.2015 року після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа №298 у Тетіївській державній нотаріальній конторі Київської області Відповідно до виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки №353 від 12.05.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області особовий рахунок №41 [PERSON] проживала одиноко в [INFO] . Відповідно до виписки з погосподарської книги за 1996-2000 роки 554 від 12.05.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області особовий рахунок №41 [PERSON] проживала одиноко в [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 3,60 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, посвідчене сертифікатом на право земельну частку (пай) серії ВН №0139808. Відповідно до довідки №81 від 08.02.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області згідно схеми поділу земельних часток (паїв)із земель колишнього КСП "Травневе" с. Бугаївка площа земельного паю [PERSON] становить 4,0031 га, номер земельної ділянки 169. Відповідно до викопіювання з проекту організації земельних часток (паїв) на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 08.02.2017 року визначено місце розташування земельної частки (паю) ратушної [PERSON]. Відповідно до виписки з книги видачі сертифікатів за №11 міститься запис про видачу 10.07.1997 року сертифікату серії ВН №0139808 на ім'я [PERSON] площа 3,60 га. Відповідно до довідки 0/2/0.31-38/101-17 від 22.05.2017 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області відповідно до розпорядження голови Оратівської райдержадміністрації від 23.05.1997 року №112 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON]. сертифікат на ім'я [PERSON] зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай, що видаються Оратівською райдержадміністрацією на території [PERSON] сільської ради по КСП "Травневе" с. Бугаївка за реєстраційним номером 11. Серія сертифікату ВН №0139808. Відповідно до оголошення в газеті "Обрії Оратівщини" №21 (1047) від 25.05.2017 року втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №013908 виданий на ім'я [PERSON] (с. Бугаївка) вважати недійсним. Згідно письмових свідчень [PERSON] та [PERSON] від 15.05.2017 року [PERSON], [INFO] дійсно є племінником [PERSON], яка померла 04.07.1998 року, яку він доглядав до дня смерті і провів поховання, доглядає за її могилою, остання проживала одиноко, дітей у неї у не було. Згідно письмових свідчень [PERSON] від 15.05.2017 року [PERSON], [INFO] дійсно є племінником [PERSON], яка померла 04.07.1998 року, яку він доглядав до дня смерті і провів поховання, доглядає за її могилою, остання проживала одиноко, дітей у неї у не було. Згідно письмових свідчень [PERSON] від 15.05.2017 року [PERSON], [INFO] дійсно є племінником [PERSON], яка померла 04.07.1998 року, яку він доглядав до дня смерті і провів поховання, доглядає за її могилою, остання проживала одиноко, дітей у неї у не було. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлений можливості, оскільки за життя спадкодавця був виготовлений сертифікат на земельну частку (пай), який втрачено, а також відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин, однак позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, тому змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 04.07.1998 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). За даних обставин необхідно встановити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення зазначеного факту позивачу [PERSON] необхідно для оформлення спадкових прав, тобто пов'яне з подальшим вирішенням спору про право, тому враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в порядку позовного провадження.

Outcome: approved