Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] 27.06.2013року звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном . Позов мотивує тим, що їй на праві спільної приватної власності належить 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом №355099 на право на спадщину за законом, яке видане 21.02.2006 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори [PERSON] [PERSON], по попередній усній домовленості, довіреністю від 29 серпня 2011 року, посвідченою приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області , уповноважив [PERSON] та [PERSON], які проживають в [ADDRESS], управляти житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельною ділянкою для обслуговування даного житлового будинку, без права продажу, здачі в оренду та без права проживання у житловому будинку. Вказана довіреність була видана без права передачі повноважень третім особам, терміном дії на один рік і дійсна до 29 серпня 2012 року. Зазначена вище довіреність втратила чинність по закінченню терміну дії, а представники [PERSON] на даний час не мають жодного відношення до спірних земельної ділянки та житлового будинку. Відповідачі створюють їй перешкоди в користуванні її особистим майном: не допускають її до належної їй земельної ділянки (шляхом навішування навісного замка на вхідні ворота), почіпляли на всі двері навісні замки, перешкоджають добратися їй до льоха, засадили городиною частину її земельної ділянки, без її дозволу позрізали фруктові дерева (які плодоносили), не допускають її до власного будинку. Ці всі дії, [PERSON] та [PERSON], чинять по вказівці [PERSON], посилаючись на його доручення (термін дії якого вже сплив). Були випадки, що відповідачі не допускали її до її майна та викликали працівників міліції, які брали у них пояснення відносно цих подій. Таким чином, відповідачі перешкоджають їй в користуванні та розпорядженні належним їй майном, а саме: 1/2 частиною земельної ділянки та житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не перешкоджати їй в користуванні та розпорядженні належним їй майном, а саме: 1/2 частиною земельної ділянки та житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позов з наведених у ньому мотивів, подала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій змінила та уточнила позовні вимоги, просить зобов'язати відповідачів не перешкоджати їй у користуванні та розпорядженні належними їй на праві власності 1/2 частиною житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] шляхом вселення її у вищевказане будинковолодіння. Відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечили проти позову, надавши письмове заперечення, в судове засідання не з'явились, просили справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що будь-якої земельної ділянки під будинком по [ADDRESS] - для будівництва і обслуговування житлового будинку за даною адресою позивач не має і не мала, Державний акт про право власності на землю за цим призначенням їй не надавався. Згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку площею 0,173 га по [ADDRESS] №072280001012760 від 15.11.2012 року, виданого Управлінням Держкомзему у Луцькому районі (рішення Підгайцівської сільської ради № 20/7 від 04.09.2012 року) [PERSON] є законним власником даної земельної ділянки, наданої йому для ведення особистого селянського господарства. Він є єдиною особою, яка має Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.125 га для будівництва і обслуговування будинку по [ADDRESS], виданий 26.07.2012 року за р. №072180001010430 Управлінням Держкомзему у Луцькому районі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] справді здійснюють за довіреністю [PERSON] господарювання на його земельній ділянці, призначеній для ведення особистого селянського господарства. В даний час на вирішенні Луцького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа № 161/1221/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права останньої на частку у спільній власності на будинок по [ADDRESS], оскільки [PERSON] належить вся садиба та земля, і 1/2 частина будинку з добудовою, а [PERSON] тільки частка у колишній частині будинку, яка підлягає до припинення судом за неможливістю виділу її в натурі. А тому, [PERSON] без його згоди користується належною йому земельною ділянкою для будівництва і обслуговування будинку, сама ж такої землі під будинком не має. А тому, розміщенням нею своєї частини будинку на його земельній ділянці створює [PERSON] реальні перешкоди в користуванні його майном (і землею, і будинком). Отож, вона може користуватися його земельною ділянкою тільки з його згоди, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві спільної приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом №355099 на право на спадщину за законом, яке видане 21.02.2006 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори.(а.с.18) ? частину вищезазначеного житлового будинку, співвласником якого є позивач, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2011р. №1450, [PERSON] набула після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом. З оглянутого в судовому засіданні витягу рішення виконавчого комітету Луцького району Підгайцівської сільської ради № 93 від 25.12.2013р. вбачається, що у зв'язку з забудовою нових кварталів , сільська рада вирішила з 01.01.2009р. присвоїти нову нумерацію індивідуальним житловим будинкам та іншим об'єктам нерухомого майна в с.Крупа по вул.Центральна, і [PERSON] є власником ? частини будинку за старою адресою [ADDRESS], новою адресою цього ж будинку є [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що відповідачі чинять позивачу у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком за вищевказаною адресою, змінивши замки на воротах та вхідних дверях будинку. Факту заміни замків на вхідних дверях вказаного житлового будинку не заперечив в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] та підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином , аналізуючи наведені по справі докази в їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивач невзмозі належним чином користуватись належним їй на праві власності майном, тому слід зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні вищевказаним житловим будинком, та вселити позивача [PERSON] в будинок [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 125-126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 26.07.2012р. за р№072180001010430 управлінням Держкомзему у Луцькому районі вбачається, що земельна ділянка площею 0,125га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] належить одноосібно [PERSON], згідно рішення Підгайцівської сільської ради від 05.07.2012р. №15/7 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян» задоволено заяву [PERSON], передано йому у приватну власність з0емельну ділянку площею 0,125га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення сільської ради [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №484991 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 26.07.2012р.за № 072780001010430. Зазначене рішення [PERSON] оскаржувалось до Луцького міськрайонного суду, мотивуючи тим, що вказане рішення прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, а державний акт на земельну ділянку серії ЯМ № 484991 порушує її право, як другого співвласника житлового будинку, користуватись та розпоряджатись належною їй частиною житлового будинку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Волинської області від 13.02.2014 року, яке на даний час набрало законної сили, відмовлено [PERSON] у позові до [PERSON], Підгайцівської сільської ради та ДП „Центр державного земельного кадастру" про визнання нечинним рішення Підгайцівської сільської ради, а також державного акта про право власності на вищевказану, належну [PERSON], земельну ділянку. Оскільки у позивача [PERSON] відсутній Державний акт про право власності на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS], а власником спірної земельної ділянки є відповідач [PERSON], то в задоволенні її позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні 1/2 частиною земельної ділянки по [ADDRESS] слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial