Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі [PERSON] міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Фонду вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 5317,70 грн., відшкодувати судові витрати. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] міського центру зайнятості [PERSON] про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання заявлених вимог в повному обсязі та ухвалення рішення за наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] надав суду заперечення проти позову, в яких зазначав, що даний спір є публічно-правовим та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України. Також [PERSON] вказує, що станом на 02.12.2013 він ніде не працював, що підтверджується його трудовою книжкою та довідкою ТОВ «Время-1», яка в нього викликає сумніви, оскільки він цього не памятає, однак закінчив роботу він раніше 30.11.2013; просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.11.2013 [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до [PERSON] міського центру зайнятості, де був зареєстрований як такий що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 203913112500084. Згідно поданої заяви від 25.11.2013 року, наказом директора від 02.12.2013 № НТ131202 [PERSON] наданий статус безробітного з 25.11.2013 та відповідно до п.п. 2,4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.7, 2.9 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю з 02.12.2013 по 26.11.2014, у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань [PERSON] міського центру зайнятості [PERSON] було розяснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, Постанови правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. За результатами обміну даними з Пенсійним фондом України в Харківській області [PERSON] міський центр зайнятості отримав інформацію про знаходження [PERSON] у трудових відносинах під час перебування на обліку в центрі зайнятості. На підставі виявленого факту, проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатом якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 265-ПФУ/СБ від 24.02.2016 у відповідності до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248. В ході проведення перевірки було підтверджено, що [PERSON] під час перебування на обліку в центрі зайнятості виконував роботи за договором на ТОВ «Время-1» з 01.11.2013 по 30.11.2013. Тобто, [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-УІ від 05.07.2012 року: зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. В п. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» передбачається що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. В ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» зазначено, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Таким чином, особи які працюють по найму на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форми власності, не можуть бути зареєстровані як безробітні, оскільки відносяться законодавством до категорії зайнятого населення. Частина 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Невиконання [PERSON] обовязку щодо повідомлення про своє працевлаштування призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. [PERSON] міським центром зайнятості видано наказ № 315 від 01.03.2016 щодо повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] за період з 02.12.2013 по 22.05.2014 в сумі 5317,70 грн., копія даного наказу була направлена на адресу [PERSON] із пропозицією повернення грошових коштів у добровільному порядку, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернуті. Суд критично оцінює позицію відповідача [PERSON], оскільки відсутні правові підстави вважати даний спір щодо повернення безпідставно отриманої виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття публічно-правовим, відомості, викладені в довідці ТОВ «Время-1», у суду сумнівів не викликають, в той час як відповідача жодних належних та допустимих доказів на їх спростування суду не надав. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі [PERSON] міського центру зайнятості підлягають задоволенню з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved