Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

23.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до ФОП [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] ФОП [PERSON] якій є власником домену газети «[INFO]», [INFO], юридичної особи під назвою газета «[INFO]» взагалі не існує, це самовільна назва для інтернету оприлюднив статтю під назвою «[INFO]». В статті вказано, що позивач обікрав, обманув і «кинув» [PERSON]. З перших строк статті позивача, громадянина України, підприємця, депутата міської ради 6 скликання, голову бюджетної комісії, голову Дніпродзержинської міської організації партії «Відродження» звинувачують у крадіжці, заволодінні коштами обманним шляхом, розкраданні партійної каси, обмані виборців, та [PERSON]. В статті принижують партію, зазначивши, мовою оригыналу «с трудом наскребла около 7 %». В статті звинувачують в домовленості з іншими кандидатами в мери проти кандидата від партії «Відродження» [PERSON], (8%) зазначаючи результат виборів [PERSON] «позорним» що наносить образу не тільки позивачу, як лідеру партії, а й особисто [PERSON]. Позивача звинувачують у тому, що він розкрадав кошти разом з його сестрою [PERSON]. Також позивача звинувачують в розкраданні бюджетних коштів, будучі головою бюджетної комісії. В кінці статті позивачу дали принизливе прізвисько «[PERSON]». Прізвище позивача [PERSON]. Як зазначив позивач він усе життя несе прізвище свого старовинного роду, і ніс його з гордо піднятою головою, і ніколи нікому не дозволить його скривдити. Враховуючи верховенство права, конституційні права та права громадянина України, вина кожного повинна бути доведена у суді. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Все вказане в статті є наклепом. Кожне слово брехливим і принизливим. Проти позивача не порушено жодної Кримінальної справи, немає заяви від [PERSON] за розкрадання його коштів, і навіть сестри [PERSON] в позивача не немає. Крім того не приведено жодного факту використання партійної каси не за призначенням. Також це приведено жодного доказу домовленості позивача з іншими кандидатами в мери чи вимагання грошей від «Укропу» за підтримку їхнього кандидату в мери. Позивач зазначив, що ФОП [PERSON] є власником домену газети «[INFO]», він приймає гроші за розміщення статей в цій газеті, також він зареєстрував цю газету. Тому саме ФОП [PERSON] є відповідальним за розміщення даної статті, і під яким би псевдонімом не друкувалась би стаття, саме [PERSON] несе відповідальність за цю статтю. [PERSON] є фізичною особою підприємцем і має основний вид діяльності Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації. Позивач вимагає заборонити йому займатись даним видом діяльності. Більш того, оскільки позивач [PERSON] є депутатом як попереднього так і теперішнього скликання, за нього голосувало багато людей, і дана стаття ганьбить не тільки особисто його, а й членів його сім'ї, його працівників, і всіх людей, які за нього голосували, а це біля 7 тисяч Дніпродзержинців. Взагалі всі факти викладені в даній статі є недостовірними, тому підлягають спростуванню. З огляду на все вищевикладене інформація, що була поширена Відповідачем, на думку позивача абсолютно не відповідає дійсності. Крім того поширена Відповідачем негативна недостовірна інформація порушує особисті немайнові права Позивача, зокрема, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації. Враховуючи, що негативна інформація щодо Позивача, висловлена Відповідачем, має характер наклепу, тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу, то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Вищевказана інформація порушує особисті немайнові права Позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до нього з боку осіб, які прочитали статтю Відповідача. Крім того, подібними діями Відповідач охарактеризував Позивача, як злочинця, як особу, що з легкістю порушує закон, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує честь та гідність Позивача. Багато однопартійців, прочитавши цю статтю, відвернулись від позивача, і тепер навіть не відповідають на телефонні дзвінки. Погіршились також відносини в родині, члени сім'ї позивача перестали підтримувати його. Двері під'їзду позивача обмальовані краскою з надписом «тут живе [PERSON]». Це взято із статті. Але позивач вважає, що ніхто не може називати його цим принизливим прізвиськом, отже за паспортом позивач має прізвище «[PERSON]». Більш того, позивач зазнав певних збитків як підприємець. Деякі його бізнес-партнери, з якими він працював багато років, розірвали з ним всі стосунки, і в усній формі повідомили, що готують документи для розірвання контрактів з ним,що призведе до величезних збитків. У зв'язку з неправомірним поширенням Відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно Позивача, останній знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, депресії. В результаті чого, у позивача різко знизилась працездатність, що в свою чергу, негативно впливає на виконання його трудових обов'язків та на повагу робочого колективу, а також одно партійців. Ця подія також стала причиною порушення функції сну. Більш того, коли позивач вперше прочитав цю статтю, 09.11.2015, після приїзду з вирядження, йому стало зле, різко виріс артеріальний тиск, почались серцеві напади, посилились головні болі. Після звернення до лікарні йому надали направлення на обстеження до Дніпропетровську. Це все спричинено даною статтею. Тому на думку позивача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінюю в 116 000 (сто шістнадцять тисяч гривень). Таким чином, інформація, яку поширив Відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб. Порушення прав Позивача поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять честь, гідність та ділову репутацію останнього в очах невизначеного кола осіб, які могли читати статтю, з точки зору додержання ним законів України та загальноприйнятих норм моралі. Поширена інформація формує думку, що Позивач тісно пов'язаний з корупційною діяльністю, більш того, особисто вчиняє кримінально карані діяння. У випадку поширення такої інформації особами, які прочитали статтю від Відповідача, вважаючи цю інформацію достовірною, невизначеному колу осіб, то такими діями буде остаточно та фактично безповоротно заплямовано честь, гідність та ділову репутацію Позивача в очах таких осіб, тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом, для захисту своїх законних прав та інтересів. Позивач до судового розгляду справи, звернувся з письмовою заявою, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглянути справу у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню, як засновані на законі і підтверджуються зібраними по справі доказами. Як вбачається з матеріалів справи, на ресурсі [INFO], оприлюднена стаття під назвою «[INFO]», але юридичної особи під назвою газета «[INFO]» взагалі не існує. З змісту статті вбачається, що позивач [PERSON] обікрав, обманув і «кинув» [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, ФОП [PERSON] є власником домену газети «[INFO]», він приймає гроші за розміщення статей в цій газеті, також він зареєстрував цю газету, що підтверджується витягом з реєстру доменів. З матеріалів справи вбачається, що ФОП [PERSON] отримує кошти за підготовку та розміщення матеріалів на сайті «[INFO]», що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів, тому саме ФОП [PERSON] євідповідальним за розміщення даної статті, і під яким би псевдонімом не друкувалась би стаття, саме [PERSON] несе відповідальність за цю статтю, оскільки саме він є фізичною особою підприємцем і має основний вид діяльності Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації. З Довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 вбачається, що [PERSON] направлений на консультацію до лікаря - кардіолога на до обстеження та корекцію лікування. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався за медичною допомогою 10.11.2015 року та повторно 11.11.2015 року, що підтверджується відповідними довідками. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Згідно з ч.1 ст. 270 ЦК України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про інформацію» інформацією - є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про інформацію» порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідно до ч.1 ст. 31 ЗУ «Про інформацію» у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. З наведених обставин випливає, що вищезазначена поширена Відповідачем інформація є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] та завдало йому моральної шкоди. Відповідно до ч.4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. У частині 6 цієї ж статті зазначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Поширена проти [PERSON] в статті відповідача інформація є не доведеною, оскільки не має жодного документального підтвердження. У відповідність до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди також підлягають задоволенню, оскільки згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я ( ч.2 п.1 ст. 23 ЦК України ). Частиною 4 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.15 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно п.5 п.п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідача, вимоги розумності та справедливості, а також доводи позивача, якими обґрунтовані вимоги щодо моральної шкоди. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] поширив відносно позивача [PERSON] недостовірну інформацію, яка принижує його честь та гідність, а також принижує його ділову репутацію як громадянина України, підприємця, депутата міської ради 6 скликання, голову бюджетної комісії, голову Дніпродзержинської міської організації партії «Відродження», суд вважає, що моральну шкоду необхідно стягнути саме з [PERSON] на користь [PERSON], у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00коп. Встановлені судом факти і обставини справи підтверджують матеріали справи, оголошені у судовому засіданні. А також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених ним судових витрат по оплаті державного мита в розмірі 1740 (одна тисяча сімсот сорок грн.) гривень 00 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 23, 277, 297, 298, 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України Постанова № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділову репутацію фізичної та юридичної особи", п.5 п.п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 28, 32, 34, 55, 68 Конституції України, ЗУ «Про інформацію», ст.ст. 270, 277 ЦК України, та

Outcome: partial