Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Торезантрацит» про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його стаж роботи у шкідливих умовах праці складає 19 років 2 місяці. Останній час він працював на шахті «Прогрес» ДП «Торезантрацит», з якої був звільнений в зв'язку з виходом на пенсію 25.12.2013 року. Висновком лікарської експертної комісії обласної клініки профзахворювань від 01 листопада 2013 року йому був встановлений діагноз: Пневмоконіоз: антрако - силікатоз інтерстіціальна форма (1/1): легенева недостатність першої - другої ступені. Захворювання професійне, первинно. На підставі висновку лікарсько - експертної комісії обласної клініки профзахворювань було складено акт розслідування професійного захворювання по формі П-4 від 14.11.2013 року № 54. Висновком Донецької МСЕК 26.11.2013 року йому первинно встановлено 25% втрати працездатності. Йому протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах, в контакті з пилом, токсичними газами, у несприятливих умовах. В зв'язку з отриманим професійним захворюванням в його житті відбулися різкі зміни, він постійно страждає від фізичного болю: в нього спостерігається постійний кашель з мокротою на протязі всього дня, задуха при швидкій ходьбі, слабкість. Недостатність роботи легенів і серця викликають фізичний біль, захворювання потребує постійного прийому ліків за призначенням лікаря. Через отримане професійне захворювання у нього знижений життєвий тонус, його захльостує почуття ущербності, неповноцінності, страху та безпорадності. Йому необхідне постійне лікування, та збалансоване харчування, що потребує додаткових витрат. Внаслідок отриманого профзахворювання він отримав моральну шкоду, яку оцінює в 10000 грн. Просить стягнути з відповідача у відшкодування завданої йому моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 10 000 грн. Позивач та його представник, які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали письмову заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги вони підтримують, просять їх задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача ДП "Торезантрацит" - Бережний Р.В., який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві указав, що позовні вимоги він не визнає, просить суд врахувати той факт, що позивач сім років працював на підприємстві, яке не входить до складу ДП «Торезантрацит». Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Матеріалів справи достатньо для розгляду справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із трудовою книжкою позивач тривалий час працював на підприємствах відповідача - ДП «Торезантрацит», з повним робочим днем під землею. Звільнений 25.12.2013 року відповідно до наказу № 1335/к від 25.12.2013 року за ст.38 КЗпП України, за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком (а.с.7-9). Згідно медичного висновку ЛЕК комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» № 2194/2056 від 01 листопада 2013 року позивачу встановлено діагноз основний: Пневмоконіоз: антрако - силікатоз інтерстіціальна форма (1/1:s/s). Ускл.: легенева недостатність першого - другого ступеня. Захворювання професійне, встановлено вперше. (а.с10). На підприємстві відповідача проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за результатами якого складено акт по формі П-4 від 14.11.2013 року №54 (а.с.11). Згідно з довідкою МСЕК № 238474 при первинному огляді 26.11.2013 року позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25% з 21.11.2013 року по 01.12.2015 року в зв'язку з профзахворюванням. Дата переогляду 26.11.2015 року. Рекомендовано медикаментозне лікування (а.с.12). Відповідно до ст.ст.1,3,21,43ч.4, 46ч.1 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про охорону праці» від 14.10.1992 року охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Відповідно до ст.13 цього закону роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до ч.3 ст.153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин механізмів, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Статтею 158 КЗпП України передбачено, що власник зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, засобів механізації та автоматизації виробництв, позитивного досвіду з охорони праці. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. № 4 (із змінами) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або без діями інших осіб. Судом встановлено, що позивач тривалий час працював на підприємствах відповідача - ДП «Торезантрацит», на роботах з повним робочим днем під землею. За період роботи у шкідливих і небезпечних умовах праці у позивача виникло професійне захворювання. В результаті огляду на МСЕК 26.11.2013 року позивачу вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності з 21.11.2013 року по 01.12.2015 року у зв'язку з професійним захворюванням. Визначено потребу в медикаментозному лікуванні. В результаті професійного захворювання позивач відчуває фізичний біль, через що страждає, вимушений постійно лікуватись, у нього порушені нормальні життєві зв'язки, він не може продовжити активне життя (виконання домашньої фізичної роботи, зайняття спортом, активний спосіб відпочинку на вихідних та відпустці разом з сім'єю та друзями), у зв'язку з цим порушена його психіка, він страждає, переживає. Порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи викладене, а також сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, що узгоджуються між собою, суд дійшов висновку, що порушено право позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, через що він отримав професійне захворювання. У зв'язку з чим позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає: у фізичних стражданнях через відчуття фізичного болю; у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я і необхідністю постійного лікування, у зв'язку з встановленням йому первинно 25% втрати професійної працездатності, позивач зафіксований на своїх почуттях у зв'язку з таким станом здоров'я, що викликає у нього почуття неповноцінності, спричиняє йому страждання; у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного життя, неможливість працювати за отриманою професією; у моральних стражданнях у зв'язку з неможливістю продовження реалізації своїх звичок та захоплень, мати повноцінне сімейне життя. Для організації свого життя й життя своєї родини позивачу потрібно докладати додаткові зусилля. Тому суд вважає, що у позивача є право вимагати відшкодування моральної шкоди у зв'язку із спричиненням професійного захворювання, що порушення законних прав позивача призвело його до моральних страждань, його вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на матеріальному законі і знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до діючого законодавства, втрата працездатності, що встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про заподіяння моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. Обов'язкове ж призначення МСЕК для встановлення факту заподіяння моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів. Позивач тривалий час працював на підприємстві відповідача. Згідно із актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.11.2013 року №54, складеним на підприємстві відповідача, професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: недосконалість технологічних процесів виїмки й транспортування гірської маси. Низька ефективність пилеподавлення. Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: до 10%, середній 25-50 мг/куб.м., максимальний 50-80 мг/куб.м., загазованість повітря робочої зони шкідливими речовинами (концентрація речовин та їх гранично допустима концентрація): підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони: +28+30С, рівень вологості та рухомості повітря: 80-85 %, 2,0 м/с, рівень шуму: 86-103 дБА, рівень загальної та локальної вібрації: 114-115 дБ у професії прохідник, рівень фізичного перевантаження: важкість праці - 3 клас 1-2 ступінь. За наведених обставин, суд оцінює доводи представника відповідача, наведені у спростування позовних вимог, як безпідставні. Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену йому професійним захворюванням, що право позивача на відшкодування вказаної шкоди виникло з дня встановлення позивачу вперше стійкої втрати працездатності у зв'язку із професійним захворюванням у розмірі 25% - висновком МСЕК від 26.11.2013 року, у термін, коли набрав чинності ЗУ №717-У від 23.02.2007р., яким виключені статті ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності», що регламентували порядок відшкодування потерпілим на виробництві моральної шкоди, передбачали відшкодування моральної шкоди ВВД ФССНВВ. Конституційний Суд зазначив, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника (роботодавця). Професійне захворювання у позивача виникло у зв'язку з порушенням ЗУ «Про охорону праці» і не застосуванням роботодавцем заходів захисту робітників. За таких обставин необхідно застосувати ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, підстави відповідальності за завдану шкоду та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Тому з ДП «Торезантрацит», який є належним відповідачем по справі, підлягає стягненню моральна шкода у зв'язку з ушкодженням здоров'я позивача, заподіяного професійним захворюванням. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне врахувати конкретні обставини по справі: обставини хвороби позивача у зв'язку з професійним захворюванням, перенесені при цьому фізичний біль та страждання; тяжкість діагнозу захворювань; встановлення МСЕК вперше 25% втрати професійної працездатності з 21.11.2013 року по 01.12.2015 року, обмеження у праці та необхідність подальшого лікування. Позивач не має можливості повноцінно займатися фізичною працею. Необхідно врахувати велике значення негативних змін, які відбулися у нього в житті та в житті його сім'ї (вся фізична праця по дому та подвір'ю лягла на дружину, позивач не може як раніше матеріально забезпечувати сім'ю, проводити вільний час). Необхідно врахувати, що позивачу приходиться докладати значних зусиль по організації свого життя та життя сім'ї, що його моральні страждання носять тривалий та значний характер. Ті зміни, які наступили у його здоров'ї, житті є дуже значними. Моральна шкода, яка заподіяна позивачу, порушила основні особисті права позивача: право на життя, право на охорону здоров'я, тощо. Заподіяна моральна шкода визначена позивачем у розмірі 10 000 грн., суд вважає, що позивачу заподіяні істотні моральні страждання, які підлягають відшкодуванню, однак, позов у цій частині завищений і підлягає частковому задоволенню у сумі 7 000 грн., з урахуванням вказаних конкретних обставин справи, з урахуванням тривалості роботи позивача на підприємстві відповідача. Таким чином, стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 7 000 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України з ДП «Торезантрацит» підлягає стягненню в дохід Торезького УК (м.Торез) 22030001 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial