Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

01 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з 01 березня 2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та відповідачем. Відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання та виховання дітей, а тому просить стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та на своє утримання в розмірі 1/6 часини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував. Пояснив, що майже всю заробітну плату він вкладає в будівництво нового житлового будинку і він не в змозі надавати стільки грошових коштів на утримання дітей скільки просить його дружина. Зазначив, що якщо суд задоволить позов, то буде виконувати рішення суду. Просив вирішити спір в межах чинного законодавства. Третя особа [PERSON] проти позову заперечувала. В судовому засіданні пояснила, що раніше перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого у них є спільні діти. З 2008 року і по теперішній час на її користь на утримання спільних з відповідачем дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частина доходів [PERSON] Вважає, що сторони по справі перебувають в шлюбі, проживають однією сім'єю, ведуть спільне господарство, а тому стягнення аліментів на користь позивача може вплинути на її права та обов'язки. Заслухавши покази сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.183, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України. Судом встановлено, що з 01 березня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з батьками. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради №205 від 01 лютого 2017 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] і разом з нею проживають її чоловік [PERSON] син [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с.10). Позивач працює в управлінні казначейства Чорнухинського району, отримує заробітну плату та соціальні виплати. Сукупний дохід з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року складає 21302,55 грн, а саме: соціальні виплати- 5160,00 грн; заробітна плата- 16142,55 грн, з яких було утримано податку в сумі 1959,69 грн (а.с.33). Відповідач працює в Чорнухинському ВП ГУНП в Полтавській області на посаді начальника сектору патрульної поліції. Сукупний дохід з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року 53804,59 грн., а саме: заробітна плата- 53126,43 грн, з яких було утримано податку в сумі 9562,76 грн , та від БО «ЛК Правоохоронців Полтавщини» надійшло 678,16 грн ( а.с.32-34). Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), на утримання дочки [PERSON]., [INFO], та сина [PERSON]., [INFO], щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.6). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до якого, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. Закон не ставить розмір аліментів у залежність від соціальних стандартів країни проживання дитини, а пов'язує їх із матеріальним станом батьків, їх можливостей, стану здоров'я дитини, її рівня розвитку, потреб та інших істотних обставин. Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст.11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27,46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Дана стаття передбачає, що право на утримання дружини з якою проживає дитина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням всіх обставин, оскільки позивачка та відповідач проживають разом, відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та крім того, згідно рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2008 року у справі № 2-416/2008 із відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, суд вважає, що сума аліментів, які позивач просить стягнути на утримання неповнолітніх дітей та її утримання є завищеною, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду - 01.02.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, то суд вважає, що відповідач при встановленому розміру аліментів, які він зобов'язаний сплачувати на утримання дітей, не буде мати можливості сплачувати аліменти у частці 1/6 від всіх видів його доходів ще на утримання дружини. А тому, в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити у їх задоволенні. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд,

Outcome: partial