Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Що позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що між Кредитною спілкою «Кредит-Союз» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Че-1588 від 25.04.2008р. та надано кредит в розмірі 25000,00 грн., згідно умов якого він зобов'язаний повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором графіку, але відповідач свої зобов'язання по договору виконав не повністю і з порушенням графіку сплат. Факт укладання кредитного договору та отримання по ньому 25000 грн. кредиту, факт платежу позивача по договору кредиту від 31.01.2011 року встановлено рішенням суду по справі № 2308/488/2012 від 03.06.2013 року. Відповідач не сплатив три проценти річних від простроченої суми за період з 26.05.2011 р. по 16.12.2013р. в сумі 1056,64 грн. також відповідач не надав відомості про відчуження заставного майна та не запитав дозволу на його відчуження, чим порушив умови договору та ст. 17 ЗУ «Про заставу», повинен сплатити штраф в розмірі 10% від вартості предмету застави в сумі 1683,50 грн. За відповідача поручилась [PERSON] згідно договору поруки від 25.04.2008р., відповідно до якого несе солідарну відповідальність із боржником. Крім того, позивач пред'явив позов до відповідачів про стягнення боргу в грудні 2010 року, до цього часу заборгованість не погашена. В зв'язку з цим відповідачі зобов'язані сплатити пеню в розмірі двох облікових ставок НБУ від суми не сплачених зобов'язань за кожний день прострочки за останній рік в сумі 2069,11 грн. Також просить стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позові та просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 3125,75 грн. солідарно та з відповідача1 1927,10 грн. Відповідач1 в судове засідання не з'явився з невідомих причин, про день час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Направив до суду заперечення на позовну заяву посилаючись на те, що відповідно до рішення суду від 28.12.2013 р. за позовом КС «Кредит-Союз» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту стягнуто борг на загальну суму 25341,83 грн., який складається з 23350,04 грн. - тіло кредиту та 1991,79 грн. - процентів за час прострочення, тобто, три проценти річних за період з 25.05.2011р. по 16.12.2013р. у сумі 1056,64 грн. вже стягнуто. Для виконання своїх зобов'язань відповідач, за згодою позивача реалізував заставне майно і сплатив позивачу борг. Позивач отримав від відповідача виконання зобов'язань на зальну суму 33083,70 грн., що на 7741,87 грн. більше за суму, яку присудив Канівський міськрайонний суд від 28.12.2013р., тому у позивача відсутні будь-які матеріальні втрати. Відповідач2 не отримувала повідомлень від позивача про невиконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань і тому не повинна додатково сплачувати кредиторові пеню в розмірі двох облікових ставок НБУ від суми не сплачених зобов'язань за кожний день прострочення. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, направила до суду телефонограму, в якій просить розглядати справу без її участі та заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що за період з 26.05.2011р. по 16.12.2013р. пройшло 561 день, сума залишку непогашеного кредиту за визначений період становила 22916,30 грн., сума процентів за даний період становить 1056,64 грн. Пеня за період з 16.12.2012р. по 16.12.2013р. подвійна ставка НБУ становила 13% річних, прострочена сума по тілу кредиту за зазначений період становила 15916,30грн., тому сума пені становить 2069,11 грн. Також встановлено, що позивач не надавав згоду на відчуження заставного майна, а тому відповідно до договору застави відповідач повинен виплатити 10% від вартості предмету застави в сумі 1683,50 грн.(а.с.5). Суд критично оцінює твердження відповідача [PERSON] про те, що заставні автомобілі він реалізував за згодою позивача, та те що автомобілі взагалі були поставлені в заставу за договором без належного посвідчення у нотаріуса, як того вимагає ч.2 ст. 13 Закону України «Про заставу», оскільки відповідач не надав суду будь-яких доказів про наявність згоди позивача на реалізацію автомобілів. Крім того, посилання відповідача на ч.2 ст. 13 ЗУ «Про заставу», де вимагається нотаріальне посвідчення є помилковим, оскільки на момент укладення договору застави, зазначена норма не існувала. Договір застави на даний час діє і відповідач в установленому порядку не ставить питання про його недійсність. Також відповідач [PERSON] помилково посилається на те, що [PERSON] не була належним чином повідомлена про наявність його заборгованості, оскільки за п.3.3. договору поруки [PERSON] від 25.04.2008 року: «…Якщо поручитель, протягом 7 днів з дня надходження від кредитора повідомлення про невиконання боржником обов'язків за договором кредиту, не сплачує зобов'язань за боржника, то він додатково сплачує кредиторові пеню в розмірі двох облікових ставок НБУ від суми не сплачених зобов'язань за кожний день прострочення». У відповідності до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»: «Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання». Твердження [PERSON] про те, що сума 1056,64 грн. за 3% річних від простроченої суми з нього вже стягувалася, суд вважає неспроможним, оскільки стягнення оспорюваної суми було проведено за період до 25.05.2011 року, а за наявним позовом - за період з 26.05.2011р. по 16.12.2013р. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, судом встановлено, що відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, також якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, як це передбачено ст. 530 ЦК України. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Outcome: approved