Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

29.07.2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно; [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 29.07.2020року до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Також, просить зобов`язати відповідача у літній період допомагати у оздоровленні дітей та з підготовкою до школи, приймати активну участь у житті дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем від шлюбу мають двох малолітніх дітей, які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, від надання допомоги в утриманні дітей у добровільному порядку ухиляється. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідач фінансово дітям не допомагає, а її доходів на належне їх забезпечення не вистачає. Знає, що відповідач на даний момент не працює. На роз`яснення суду наголосила, що не має наміру користуватися своїм право на подачу клопотань щодо витребування будь-якої інформації стосовно з`ясування факту працевлаштування та доходів відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згодний сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн., тобто по 2000 грн. на кожну дитину. На теперішній час не працює. Має сумніви щодо витрати аліментів за їх цільовим призначенням. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 22.12.2012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Згідно прибудинкової книги, діти зареєстровані з позивачкою за однією адресою. Діти проживають з матір`ю, що визнається сторонами. Згідно до ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п.15 ч.3 ст.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров?я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень статті 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України №789-XII від 27.02.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це є вартісна величина набору продуктів харчування та мінімального набору непродовольчих товарів, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я та мінімальна вартість послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, з огляду на положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Як встановлено судом в судовому засіданні було, що відповідач згодний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. Таким чином, виходячи з положень ст. 180 СК України, згідно якої батьки несуть рівні права щодо утримання дитини та виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає встановлення розміру аліментів в сумі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно справедливим та обґрунтованим, оскільки стягнення аліментів в такому розмірі відповідає діючому законодавству. Доказів, що відповідач має доходи у більшому розмірі та/або має можливість виплачувати аліменти у більшому розмірі позивачем суду не надано. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд дійшов до висновку, що саме даний розмір аліментів є достатнім для забезпечення потреб дитини. При цьому з огляду на положення ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та саме такий відсоток має бути зазначений у рішенні суду незалежно від вимоги позивача. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд роз`яснює про право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача у літній період допомагати у оздоровленні дітей та з підготовкою до школи, приймати активну участь у житті дітей, суд зазначає наступне. Так, чинним законодавством не передбачено можливість зобов`язання батьків приймати участь у житті дітей, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК - участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. За таких обставин, та з огляду на те, що позивач просить стягнути додаткові витрати на дітей на період літа без визначення конкретних витрат та їх розміру, без доведення реальності наміру їх понесення, то суд вважає за неможливе задовольнити позовну заяву в цій частині. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно; [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 29.07.2020року до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Outcome: partial