Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 26.02.2019 року на загальну суму 46104 грн. 04 коп., з яких 19480 грн. 67 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6739 грн. 04 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 00 грн. 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17212 грн. 71 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 00,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2171 грн. 62 коп. - штраф (процентна складова), мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 21.10.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак порушив умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і має погасити заборгованість. Ухвалою суду від 10.04.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. Учасникам справи роз`яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, з копією позовної заяви та доданими до неї документами були направлені по місцю проживання відповідача, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Вказані документи відповідачем отримано, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, що знаходиться в матеріалах справи. Крім того, на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про дату розгляду справи. Станом на 14.05.2019 року відзиву на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. Представник позивача про дату розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи та доказів заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-284 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як убачається із заяви [PERSON] від 21.10.2011 року, вона містить пункт наступного змісту: «Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді» (а.с. 12). Таким чином, під час укладення договору б/н від 21.10.2011 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідач в межах укладеного договору від 21.10.2011 року отримав кредитну картку "Універсальна" та отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, доведеним є факт, що 21 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зокрема, судом встановлено, що пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Також пункт 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний підтримувати в актуальному стані номер свого мобільного телефону та інші контактні дані, що є у розпорядженні банку. У разі їхньої зміни інформувати про це банк в термін не пізніше 15 днів з моменту їхньої зміни. Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Зокрема, з витягу з тарифів обслуговування кредитних карт також зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж, на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Таким чином, з позовної заяви вбачається, що відповідно до розрахунку банку відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином, в результаті чого станом на 26 лютого 2019 року за кредитним договором від 21 жовтня 2011 року виникла заборгованість на загальну суму 46104 грн. 04 коп., з яких 19480 грн. 67 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6739 грн. 04 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 00 грн. 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17212 грн. 71 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 00,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2171 грн. 62 коп. - штраф (процентна складова). У разі порушення боржником зобов`язання він, відповідно до ст.\~549,\~1050 ЦК України, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Окрім цього, щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання в розмірі 17212,71 грн., та штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2171,62 грн. штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, за таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з недотриманням положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. В той же час, оскільки представник позивача не довів необхідності стягнення з відповідача штрафу чи пені, та з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Судом визначено, що сума невиконаного зобов`язання 26219,71 грн. (19480,67 грн. заборгованість за тілом кредиту + 6739,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту), а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 1310,99 грн. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 21 жовтня 2011 року в загальній сумі 28030,70 грн., яка складається з: 19480,67 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6739,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1310,99 грн. штраф (процентна складова). Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1167,97 грн. (60,80 % від 1921 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial