Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

що позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 30.09.2009. В шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . [PERSON] зазначила, що подружнє життя не склалося через різницю характерів, а також відсутність взаєморозуміння між ними. Спроби примирення позитивного результату не принесли. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », дітей залишити проживати з нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, зокрема розміщенням повідомлення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті суду, не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав суду відзив. Тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 30.09.2009 у відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 429, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). В шлюбі [INFO] народив син [PERSON] (а.с. 6), а [INFO] - син [PERSON] (а.с. 5), які проживають спільно з матір`ю. Причиною розлучення є те, що спільне життя у подружжя не склалося, вони перестали розуміти один одного, що призвело до фактичного розладу в сім`ї, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує тільки формально. У відповідності до вимог ст.ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, а тому позов слід задоволити. Також позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей, залишивши їх проживати з нею. Частиною третьою ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи заклад охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною першою ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем не наведено доказів на підтвердження існування спору щодо місця проживання дітей, а тому суд відмовляє в задоволенні даної позовної вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed