Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

12 травня 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за несвоєчасну оплату аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 05 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.10.2015 року у справі № 712/11011/15-ц було задоволено позов частково: стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 року і до досягнення повноліття; стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22.09.2015 року і до досягнення [PERSON] трьох років. 03 грудня 2015 року на виконання вказаного рішення були видані два виконавчі листи на стягнення коштів із [PERSON] на користь [PERSON] . Вказані виконавчі листи 10.12.2015 року були пред`явлені на виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції. 10 грудня 2015 року на підставі поданих виконавчих документів головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ Матейчук Оксаною Володимирівною були відкриті виконавчі провадження № 49625696 та № 49625597, про що були винесені відповідні постанови. До цього часу, вказані виконавчі документи перебувають на примусовому виконанні в Центральному відділу ДВС м. Черкаси. Станом на сьогоднішній день дитині - [PERSON] виповнилося 6 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році для дітей віком від 6 до 18 років встановлений прожитковий мінімум з 01.01.2021 року - 2395 грн. На сьогоднішній день тверда грошова сума визначена в рішенні не є достатньою та прийнятною для дитини, оскільки не перевищує рекомендований мінімальний півень на який має право будь-яка дитини її віку. Дитина на сьогоднішній день досягла дошкільного віку, відповідно збільшився обсяг додаткових витрат пов`язаних із забезпеченням всім необхідним для повноцінного здобуття дитиною освіти, забезпечення усестороннього її розвитку. В додаткових витратах на дитину, її батько - [PERSON] участі не приймає, і все утримання з його сторони обмежене виключно тією твердою грошовою сумою, яка визначена судом в рішенні. Дитина постійно проживає з позивачем, батько не бере жодної участі в її вихованні, з нею не спілкується, не цікавиться жодними подіями із її повсякденного життя. Тобто, станом на сьогоднішній день позивачем здійснюється матеріальне забезпечення дитини, позивач займається її вихованням і будь які питання пов`язані з її освітою, здоров`ям, розвитком, тощо - вирішуються виключно позивачем. Аліменти відповідач сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі. Разом з цим, зважаючи на положення ст. 196 Сімейного кодексу України й обмеження максимальної суми пені, яка може бути стягнута із боржника, а також враховуючи, що 100 % заборгованості складає - 29 607 грн. 89 коп., то додатково із відповідача підлягає стягнення пені за несвоєчасну оплату аліментів в розмірі 29 607,89 грн. Просить суд збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. на тверду грошову суму в розмірі 2395 грн. стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасну оплату аліментів в розмірі 29607,89 грн. 22 червня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 14 липня 2021 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що враховуючи той факт, що він являється інвалідом 2 групи загального захворювання, не має роботи та постійного доходу, не має рухомого та нерухомого майна та проживає весь час з батьками. Його батько є пенсіонером, а мати тяжко хворіла та перебувала на утриманні. В позові позивач зазначає, що він не приймає жодної участі у вихованні доньки, з нею не спілкується, не цікавиться жодними подіями з її повсякденного життя. Проте, це суцільна брехня, адже він та його батьки не одноразово намагалися зустрітися з донькою, поспілкуватись. В свою чергу позивач категорично відмовилась надати йому та його рідним можливість спілкуватись та бачитись з дитиною. З грудня 2015 року на нього відкрито два виконавчих провадження: №49625696 та №49625597 на дитину та на колишню дружину з якою проживає дитина. З таблиці, котру надав позивач, не зрозуміло котрому з виконавчих проваджень відбулись розрахунки і взагалі відсутні будь які обчислення нарахування неустойки. Також не зрозумілі надані Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) довідки-розрахунки заборгованості по аліментах гр. [PERSON] на користь [PERSON] за період з 01.02.2018 року: №54 від 04.01.2021 та №19561 від 12.04.2021, які суттєво відрізняються по сплаченій сумі та сумі заборгованості, також відсутній номер виконавчого провадження по котрому був зроблений розрахунок. Важливим моментом являється той факт, що відповідно до рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси №712/1608/16-ц від 04.03.2016 року яким було розірвано шлюб ж ним та позивачем, після розірвання шлюбу позивачці залишили прізвище [PERSON] , то починаючи з дня набрання законної сили рішення Соснівського районного суду м. Черкаси №712/1608/16-ц від 04.03.2016 року особу, на користь котрої відбувались стягнення по виконавчим провадженням, потрібно було змінити. Крім того отримав заборону на право управляти транспортними засобами та обмежений в виїзді за кордон. Як вбачається з довідки-розрахунку №19561 від 12.04.2021 року він майже весь час сплачував кошти по виконавчому провадженню, на стільки це було можливо, враховуючи його матеріальний та фізичний стан. Виниклу заборгованість намагається по можливості погасити. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 04 серпня 2021 року позивач скерувала до суду відповідь на відзив, яку обґрунтувала тим, що відповідачем не надано доказів, того що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Також відповідачем не надано доказів заперечень проти збільшення розміру аліментів. З наданих документів вбачається, що він не є постійно непрацездатним та не потребує догляду і сторонньої допомоги. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з викладених у них підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в решті вимог просив суд відмовити в їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 05.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.03.2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 07 жовтня 2015 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з 22 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 і до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років. 10 грудня 2015 року постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського МУЮ відкрито виконавче провадження № 49625696. Відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1000 грн. до 2395 грн. щомісячно на дитину, посилаючись на свій матеріальний стан та матеріальний стан відповідача, який спроможний сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.» Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік`прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень. Судом встановлено, що присуджений з відповідача розмір аліментів 1000 грн. на даний час не надає можливості для рівної участі обох батьків у забезпеченні мінімально необхідних потреб дитини у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму, оскільки зазначений розмір аліментів є меншим половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що об`єктивно ставить позивачку у нерівне становище з відповідачем у виконанні обов`язку з утримання неповнолітньої дитини та покладає на неї надмірний майновий тягар. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зміну аліментів підлягають до часткового задоволення, оскільки позивачкою доведено підстави для зміни розміру аліментів у зв`язку зі зміною її майнового стану внаслідок збільшення витрат на утримання дитини внаслідок зростання потреб з віком дитини, визначаючи розмір аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд враховує майновий стан відповідача, який є інвалідом ІІ групи, однак не позбавлений повністю працездатності, довідкою МСЕК підтверджена можливість відповідача працювати на умовах працепристосування, а тому має можливість за рахунок заробітку на умовах працепристосування брати участь в утриманні дитини. До часткового задоволення позовних вимог суд доходить з урахуванням рівності обов`язків кожного з батьків брати участь у утриманні дитини, зокрема можливості позивачки за рахунок заробітку також брати участь в утриманні дитини. Надані позивачкою докази щодо витрат на оплату додаткових освітніх послуг для дитини фактично стосуються додаткових витрат на розвиток здібностей дитини. Сторони вправі в окремому провадженні вирішувати спір щодо участі батька в додаткових витратах на дитину. Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде сприяти забезпеченню розвитку дитини, яку відповідач зобов`язаний утримувати, суд вважає, що позов у заявленому позивачкою розмірі аліментів на дітей підлягає до часткового задоволення за наявності доведених підстав для збільшення стягнутого судом розміру аліментів на утримання дитини з 1000 грн. на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з щорічною індексацією відповідно до закону. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. роз`яснено, що у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасну оплату аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до статті 196 СК України У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц (реєстраційний номер рішення 81573936), законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Центрального відділу ДВС у місті Черкаси заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 22.09.2015р. по серпень 2021 року складає 38276,66 грн. Оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що уточнений розрахунок позивачки нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 22 вересня 20215 року по березень 2021 року в сумі 496 485, 53 грн. узгоджується з формулою нарахування пені у постанові Великої Палати Верховного Суду 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц та враховує надані відповідачем квитанції про сплату аліментів на утримання дитини на відповідний період. Суд також враховує надані відповідачем квитанції про сплату аліментів в сумі 1300 грн. від 08.07.2021р., 1530 грн від 09.08.2021р., 665 грн від 08.09.2021р., 765 грн від 05.10.2021р., 1428 грн. від 06.10.2021р., (38276,66 - 1300 - 1530 - 665 - 765 - 1428 = 32588,66). Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в сумі 29607,89 грн. в межах заявлених вимог, що не перевищує 100 відсотків заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, що відповідач був обізнаний про набрання законної сили судовим рішення про стягнення з нього аліментів та мав можливість їх сплачувати, оскільки перебуває у працездатному віці та має можливість за рахунок заробітку в умовах працепристосування брати участь в утриманні дитини, однак тривалий час не сплачував аліменти на дитину в установленому судом розмірі і тому з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в сумі 38276,66 станом на 01.09.2021р. Що стосується посилання на виникнення заборгованості по аліментів у зв`язку з наданням допомоги відповідачем своїм батькам, вказані доводи не підтверджені об`єктивними доказами і тому врахування судом вказаних аргументів призведе до порушення принципу змагальності і рівності сторін щодо обов`язку надання доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень. Оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору, у відповідності до ЗУ «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з цим судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: partial