Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

14 листопада 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» на користь позивача 42 597,63 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача 15 279,50 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що 11.07.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА», державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.07.2019 року (справа №761/28040/19) визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, яке призвело до пошкодження автомобілів. На день дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] під час керування автомобілем «Пежо», державний номер [NUMBER] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре». Як зазначає позивач, 16.07.2019 року він направив на адресу страховика цінним листом з описом вкладення повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи для здійснення виплати. Проте лист повернувся без вручення. Страховик не з`явився для огляду пошкодженого автомобіля, а тому позивач замовив у ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» проведення оцінки завданої матеріальної шкоди. За проведення оцінки позивач сплатив 2 400,00 грн. Згідно із Звітом, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «КІА», державний номер [NUMBER] склала 42 597,63 грн., а вартість ремонту без зносу склала 57 877,13 грн. А тому у відповідності до положень діючого законодавства страхова компанія мала сплатити 42 597,63 грн. 12.09.2019 року позивач повторно направив лист до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та заяву про виплату страхового відшкодування із всіма необхідними документами. Проте всі документи повернулись без вручення. Також позивач зазначає, що на підставі положень ст.1194 ЦК України [PERSON] має сплатити на користь позивача 15 279,50 грн. (57 877,13 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 42 597,63 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу/частка відповідальності страховика). Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, звернулись із заявою про слухання справи в їх відсутність та просили задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив до суду не направили. А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страху виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником автомобіля «КІА» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 11 липня 2019 року в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «КІА», державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.07.2019 року (справа №761/28040/19) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Як зазначено в постанові, 11.07.2019 року о 18 год. 20 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Пежо», державний номер [NUMBER] , по проспекту Перемоги, 80/57 в м.Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА», державний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постанова набрала законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] була застрахована ТДВ «СК Київ Ре» згідно з полісом № [NUMBER] . Полісом встановлена франшиза в сумі 2 000,00 грн. та визначено розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000,00 грн. Листом від 16.07.2019 року, який направлений з описом вкладення, представник позивача направив на адресу страхової компанії повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку та заяву про страхове відшкодування із документами, необхідними для здійснення виплати страхового відшкодування. Як вбачається з відміток на листі, лист не було вручено страховій компанії та повернувся відправнику за закінченням встановленого строку зберігання. Повторно зазначені документи представник позивача направив 11.09.2019 року, проте лист не було вручено страховій компанії та повернувся відправнику за закінченням встановленого строку зберігання. Так як страхова компанія не направила уповноваженого представника для проведення огляду пошкодженого автомобіля, [PERSON] уклав договір з ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія» щодо оцінки транспортного засобу. Звітом №487-2019, що складений 18.07.2019 року ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія» встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КІА, державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП складає 42 597,63 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 57 877,13 грн. Суми розраховані з врахуванням ПДВ в розмірі 20%, як вбачається зі звіту. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Проте як вбачається, позивач, звертаючись до суду з позовом просить стягнути з страхової компанії суму матеріального збитку, а не вартість відновлювального ремонту як передбачено положеннями зазначеної статті. Відшкодування вартості саме матеріального збитку позивач не обґрунтовує у позові. Згідно із положеннями статті 36.2 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно із статтею 36.4 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, так як діючим законодавством встановлено обов`язок страховика відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, позивач не надав суду доказів, що на даний час автомобіль відремонтовано, а тому суд вбачає за можливе стягнути з страхової компанії на користь позивача витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом з відрахуванням податку на додану вартість (11 757,43 грн.), що становить 46 301,70 грн. (57 877,13 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 11 757,43 грн. (ПДВ, 20%). В той же час, так як суд не може вийти за межі заявлених вимог, з Страховика на користь позивача підлягає стягненню сума 42 597,63 грн. (в межах заявлених вимог). Позивач просив стягнути витрати в сумі 2 400,00 грн., які він здійснив з оплати складання звіту із визначення вартості матеріального збитку. Згідно з положеннями статті 33.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Крім того, положеннями статті 34.3 Закону передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). А тому з врахуванням наведених норм Закону, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Київ Ре» на користь позивача 2 400,00 грн. сплачених за складання Звіту. Пунктом 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Крім того статтею 36.6 Закону передбачено, що Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Отже, з врахуванням зазначеного положення Закону, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача франшизу в сумі 2 000,00 грн. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з [PERSON] 15 279,50 грн. на підставі положень статті 1194 ЦК України варто зазначити, що суду не надано доказів проведення ремонтних робіт по відновленню автомобіля, як і не надано доказів, що суми страхового відшкодування не достатньо для його відновлення, а тому на даний час відсутні підстави для стягнення з [PERSON] 15.279,50 грн. Крім того на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial