Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Черкаська міська рада звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Свій позов обґрунтовує тим, що 20 лютого 2008 року між Черкаською міською радою та [PERSON] укладено угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, яка зареєстрована в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 20 лютого 2008 року за №464. Предметом цієї угоди є грошове зобов'язання по оплаті за фактичне користування частиною прибудинкової території, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Вказана частина прибудинкової території перейшла у користування відповідача з 1 червня 2006 року одночасно з придбанням нею у власність нежитлових приміщень пральні самообслуговування загальною площею 198, 4 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 1 березня 2006 року. Відповідно до ст. 120 ЗК України до набувача житлового будинку, будівлі або споруди переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до п. 3.4. угоди, відповідач зобов'язався оплачувати позивачу фактичне використання ним частини прибудинкової території в розмірі 325 грн. 55 коп. щомісячно до 10-го числа місяця, наступного за звітним. З 1 січня 2009 року розмір щомісячного платежу становив 375 грн. 03 коп., а з 1 січня 2010 року - 397 грн. 16 коп. За період з 1 квітня 2009 року по 31 серпня 2013 року відповідачу, згідно п. 3.4. угоди було нараховано 20850 грн. 31 коп. В порушення взятих на себе зобов'язань за договором відповідач за вказаний період сплатив позивачу 9950 грн., в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 10900 грн. 31 коп. Відповідно до п.3.6. угоди, відповідачу, за несвоєчасне внесення платежів передбачених угодою, була нарахована пеня, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 1251 грн. 03 коп. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших акті цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Безоплатне використання відповідачем земельної ділянки (прибудинкової території), яка є комунальною власністю територіальної громади м. Черкаси, та невиконання нею договірних зобов'язань є порушенням прав територіальної громади, а також порушенням нею вимог чинного законодавства. Внаслідок такого порушення міський бюджет м. Черкаси не отримав за угодою №464 від 20 лютого 2008 року 10900 грн. 31 коп. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь міського бюджету м. Черкаси заборгованість за угодою про справляння плати за користування частиною прибудинкової території в сумі 10900 грн. 31 коп., пеню в сумі 1251 грн. 03 коп. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що укладений між сторонами 20 лютого 2008 року правочин відповідно до вимог ч.1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є нікчемним, оскільки зміст угоди суперечить вимогам ЗК України. Позивач як орган місцевого самоврядування , який представляє власника земель комунальної власності у м. Черкаси - територіальну громаду м. Черкаси, не мав права встановлювати не передбачену законами України обов'язкову плату за користування прибудинковими територіями. Крім того, просила суд під час розгляду справи застосувати трирічний строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 1 березня 2006 року, [PERSON] продав, а [PERSON] придбала нежитлові приміщення пральні самообслуговування , а саме приміщення з №1-1 по №1-4, загальною площею 198, 4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 20 лютого 2008 року між Черкаською міською радою, як землевласником та [PERSON], як землекористувачем була укладена угода про справляння плати за користування частиною прибудинкової території. Відповідно п.1.1. угоди, об'єктом угоди є частина прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] та по [ADDRESS] яку використовує землекористувач маючи у власності нежитлове приміщення. Як вбачається з розділу 2 угоди, вона укладається до 1 лютого 2011 року. Угода набуває чинності з дати її реєстрації в книзі реєстрації угод про справляння плати за користування частиною прибудинкової території. У разі, якщо землекористувач продовжувати використовувати частину прибудинкової території після закінчення строку дії цієї угоди, то за відсутності письмових заперечень землевласника протягом одного місяця після закінчення строку дії угоди, ця угода вважається продовженою на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені угодою. Відповідно п.3.4.угоди, з 1 лютого 2008 року щомісячна плата за користування частиною прибудинкової території складає 325 грн. 55 коп. та вноситься землекористувачем до 10-го числа місяця наступного за звітним. Пунктом 3.5. угоди передбачено, що в разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів плати за користування частиною прибудинкової території, розмір щорічної плати змінюється без внесення змін до даної угоди. Відповідно п.3.6. угоди, на будь-яку суму плати за користування частиною прибудинкової території, яка не була сплачена у строки, визначені цим договором, нараховується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ діючої на день виникнення боргу за кожний календарний день прострочення. Вказана угода підписана сторонами та зареєстрована в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 20 лютого 2008 року за №464. Відповідно до розрахунку, виконаного позивачем, відповідачуза період з 1 квітня 2009 року по 31 серпня 2013 року відповідачу, згідно п. 3.4. угоди було нараховано 20850 грн. 31 коп. За вказаний період відповідачем сплачено 9950 грн., в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 10900 грн. 31 коп. В судовому засіданні представник відповідача надала договір дарування нежитлових приміщень, укладений 6 грудня 2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар нежитлові приміщення пральні самообслуговування , а саме приміщення з №1-1 по №1-4, загальною площею 198, 4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 13 грудня 2012 року [PERSON] направила до Черкаської міської ради листа з проханням розірвати угоду в зв'язку із зміною власника за договором дарування від 6 грудня 2012 року. Вказаний лист отриманий Черкаською міською радою 13 грудня 2012 року. Відповідно до ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України до набувача житлового будинку, будівлі або споруди переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. За приписом статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 ЦК України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Предметом угоди про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, укладеної сторонами 20 лютого 2008 року , є справляння плати за користування частиною прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] яку відповідач використовувала маючи у власності нежитлове приміщення. В угоді її сторонами погоджено всі її істотні умови, зокрема і щодо плати за користування частиною прибудинкової території та відповідальності за порушення умов договору. Угода зареєстрована в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 20лютого 2008 року за № 464, про що у книзі обліку Угод про плату за користування частиною прибудинкової території зроблено запис. Спірна вимога позивача ґрунтується на правах і зобов'язаннях, які виникли із угоди про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 20 лютого 2008 року. Угода була чинною, зміни до неї у встановленому порядку не вносились, тому вона підлягала виконанню на умовах, визначених у ній, а відповідач частково здійснювала оплату відповідно угоди. В зв'язку з цим суд критично ставиться до твердження представника відповідача про те, що вказана угода є нікчемною. Із матеріалів справи вбачається, що 6 грудня 2012 року вказане нежитлове приміщення відповідачем було відчужене, про що вона повідомила позивача 13 грудня 2012 року. Оскільки за умовами угоди відповідач зобов'язався сплачувати до міського бюджету плату за користування частиною прибудинкової території у зв'язку з наявністю у власності нежитлового приміщення за вказаною адресою, однак, із 6 грудня 2012 року нежитлове приміщення по [ADDRESS] вибуло із власності відповідача, тому нарахування та стягнення плати після цієї дати є безпідставним. До вимоги позивача про стягнення заборгованості за Угодою підлягає застосуванню встановлена статтею 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю три роки на підставі поданої відповідачем письмової заяви про це. За приписом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Винятки стосовно перебігу позовної давності, передбачені статтею 261 ЦК України, на спірні правовідносини не поширюються. Відповідно до частин 4, 5 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Поважних причин пропущення позовної давності позивачем суду не названо. Угодою встановлено щомісячну сплату відповідачем плати за користування прибудинковою територією, тобто, позовна давність встановлюється щодо кожної щомісячної суми окремо. Оскільки позовну заяву подано позивачем 30 жовтня 2013 року, тому до стягнення належать платежі, починаючи із 1 листопада 2010, тобто, в межах трирічного строку позовної давності. Виходячи із встановленої дати відчуження нежитлового приміщення по [ADDRESS] з відповідача належать до стягнення нараховані кошти за період з 1 листопада 2010 року по 6 грудня 2012 року (25 місяців 6 днів ). Як вбачається з розрахунку заборгованості плата за користування частиною прибудинкової території складає 397 грн. 16 коп. на місяць. В грудні 2012 року плата за один день становить 12 грн. 81 коп. За період з 1 листопада 2010 року по 6 грудня 2012 року відповідачу повинно бути нараховано 10005 грн. 86 коп. (397, 16х 25 місяців) + (12,81 грн. х 6 днів). Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем у грудні 2011 року сплачено 2275 грн., у вересні 2012 року - 1200 грн. та у жовтні 2012 року - 950 грн., а всього 4425 грн. Таким чином загальна заборгованість відповідача перед позивачем за угодою про справляння плати за користування частиною прибудинкової території за період з 1 листопада 2010 року по 6 грудня 2012 року становить 5580 грн. 86 коп. (10005 грн. 86 коп. - 4425 грн.) Не може бути задоволена вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1251 грн. 03 коп., оскільки пеня відповідно до п.3.6 угоди нараховується з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ діючої на день виникнення боргу за кожний календарний день прострочення. Пеня нараховується на будь-яку суму плати за користування частиною прибудинкової території, яка не була сплачена у строки, визначені договором. З розрахунку позивача не вбачається коли саме виник борг, і яка сума плати не була сплачена у ситрок, передбачений договором. З огляду на викладене, позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача належить до стягнення 5580 грн. 86 коп. боргу. На підставі статті 88ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст. 120 ЗК України, ст.ст. 257, 267, 509, 530, 627 ЦК України,

Outcome: partial