Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

02 липня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з 18 липня 2003 року по 15 червня 2015 року вона працювала у ПАТ «Азовзагальмаш». Наказом № 25 від 15 червня 2015 року вона була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день звільнення підприємство мало перед нею заборгованість по заробітній платі в сумі 9 846,52 гривень, але розрахунок при звільненні з нею не проведений. Посилаючись на діюче законодавство, просить суд стягнути з ПАТ «Азовзагальмаш» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9 846,52 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 16 червня 2015 року по день ухвалення рішення у справі, моральну шкоду в сумі 1 000 гривень, обгрунтовуючи її розмір тим, що у зв'язку з порушенням її трудових прав вона зазнала нервових переживання, була змушена шукати додаткові джерела доходів з метою забезпечення життєвих потреб. У поданій представником позивачки [PERSON] - [PERSON], діючою на підставі довіреності, уточненій позовній заяві, остання просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 9 782,92 гривень, суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 16 червня 2015 року по 26 серпня 2015 року у розмірі 3 469,00 гривень, суму моральної шкоди у розмірі 1 000 гривень. 02 вересня 2015 року представник позивачки [PERSON] звернулась до суду із уточненими позовними вимогами, в яких просить стягнути на користь її довірителя середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 червня 2015 року по 14 вересня 2015 року у розмірі 4 370,94 гривень. Позивачка [PERSON], її представник - [PERSON], діюча на підставі довіреності, до судового засідання не прибули, надали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягають, просять задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» до судового засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно до заперечень представника відповідача Майська А.В., діючої на підставі довіреності, що надійшли до суду 01 вересня 2015 року, відповідач не заперечує проти стягнення на користь [PERSON] суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 9 782,92 гривень, в іншій частині позовних вимог просить відмовити. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233 КзПП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Згідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається з трудової книжки серія [NUMBER], позивачка [PERSON], [INFO], у період з 18 лютого 2003 року по 15 червня 2015 року працювала у ПАТ «Азовзагальмаш». Наказом від 15 червня 2015 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро-38 від 05 серпня 2015 року, заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] становить 9 782,92 гривень. З даної довідки вбачається, що це сума, яка належить до виплати позивачці та розрахована вже з відрахуванням належних до утримання податків та зборів. Вказана сума позивачкою не оспорюється та підлягає стягненню з відповідача на її користь. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро-37 від 05 серпня 2015 року, середньогодинна та середньоденна заробітна плата із розрахунку двох останніх місяці, що передували звільненню, становить 1 313,84 гривень та 69,38 гривень відповідно. Вказаний розрахунок проведений відповідно до положень п. 2, 4, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. Розраховуючи середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до наступного. Позивачка була звільнена 15 червня 2015 року, в день звільнення на роботі не була, що не заперечується відповідачем. З вимогою про розрахунок середнього заробітку [PERSON] звернулась до відповідача 18 червня 2015 року. Отже, середній заробіток розраховуватиметься починаючи з наступного дня після пред'явлення роботодавцеві вимог про розрахунок, тобто з 19 червня 2015 року по день постановлення даного рішення, 14 вересня 2015 року, а не з 16 червня 2015 року як просить позивачка [PERSON] Приймаючи до уваги розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік, наведений у Листі Міністерства соціальної політики України №10196/0/14-14/13 від 09 вересня 2014 року «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік», період з 19 червня 2015 року по 30 вересня 2014 року становить 7 робочих днів, кількість робочих днів у липні 2015 року становить 23 дні, у серпні 2015 року - 20, у вересні 2015 року - 10. Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні, з 19 червня 2015 року по 14 вересня 2015 року включає 60 робочих днів. Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 60 днів х 69,38 гривень = 4 162,80 гривень. Доказів, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суду не надано, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачка також зазначала, що у зв'язку з порушенням відповідачем її трудових прав, їй спричинено моральну шкоду, пов'язану з нервовими переживаннями, необхідністю пошуку інших додаткових доходів для забезпечення його життєвих потреб, та просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 1 000 гривень. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 13 даної Постанови, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. На підставі наведеного, враховуючи, що факт порушення трудових прав [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, виходячи з обставин справи, обсягу та характеру її страждань, принципів розумності та справедливості, а також наведених позивачкою обґрунтувань моральних страждань, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди в сумі 500 гривень. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, в межах стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 9 782,92 гривень, яка розрахована відповідачем з врахуванням утриманих податків та зборів; середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4 162,80 гривень, з утриманням з вказаної суми при її виплаті передбачених законом податків і зборів; моральної шкоди в сумі 500 гривень, а всього - 14 445,72 гривень. Крім того, ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в сумі 14 445,72 гривень, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. ст. 47, 115, 116 КЗпП України,

Outcome: partial