Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

06 квітня\~2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнив та в якій просить: звільнити з-під арешту та заборони відчуження нерухоме майно, яке належить йому на праві приватної власності та обтяжено на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ Матвієнко О.Г. від 04.12.2012 року (обтяження №13350033 від 07.12.2012 року 09:26:51, зареєстроване реєстратором: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 36003, Полтавська обл., м.Полтава, вул.Жовтнева, 40-В), а саме земельну ділянку площею (га): 0,0611 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2200324753107, кадастровий номер: 5310700000:02:055:0040), домогосподарство розташоване за адресою: [ADDRESS] (загальна площа кв.м.: 45,8). Опис: житловий будинок «А-1», огорожа №1, гараж «Д», сарай «Б», колодязь №4, погріб під «Б», сарай «Е», огорожа №2, вбиральня «Г», ворота №3, сарай «Ж», яма вигрібна №5; виключити відомості про арешт та заборону відчуження нерухомого майна [PERSON] , [INFO] (рнокпп [NUMBER] ) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, скасувавши обтяження арешт нерухомого майна реєстраційний №13350033 від 07.12.2012 року 09:26:51, зареєстроване реєстратором: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 36003, Полтавська обл., м.Полтава, вул.Жовтнева, 40-В, а саме з земельної ділянки площею (га): 0,0611 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2200324753107, кадастровий номер: 5310700000:02:055:0040), домогосподарство розташоване за адресою: [ADDRESS] (загальна площа кв.м.: 45,8). Опис: житловий будинок «А-1», огорожа №1, гараж «Д», сарай «Б», колодязь №4, погріб під «Б», сарай «Е», огорожа №2, вбиральня «Г», ворота №3, сарай «Ж», яма вигрібна №5. Позов мотивований тим, що 01 березня 2021 року позивач дізнався від приватного нотаріуса, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ Матвієнко О.Г. від 04.12.2012 року у виконавчому провадженні №35476377 на все його нерухоме майно накладено арешт. Однак, жодного документу з виконавчої служби він не отримував, в тому числі постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 03 березня 2021 року позивач звернувся із заявою до Полтавського РВ ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, на що 09 березня 2021 року отримав відповідь, згідно з якою повідомлено про те, що згідно даних АСВП у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №35476377 з примусового виконання виконавчого листа №2/1625/1262/12, виданого 26.11.2012 року Полтавським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 47877,53 грн. По даному виконавчому документу 28.02.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). Крім того, матеріали вказаного виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. Раом із тим, зазначає, що 08 лютого 2012 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Полтавська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ банк» укладено кредитний договір №R53113194165B, згідно з яким банк надав кредит в сумі 43200 грн. з терміном користування по 08.02.2015 року. 08 жовтня 2012 року Полтавським районним судом Полтавської області ухвалено заочне рішення у цивільній справі та задоволено позов ПАТ «ВТБ банк» до [PERSON] , стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором в розмірі 47877,53 грн. та судові витрати в розмірі 478,78 грн. Зазначає, що позивач ПАТ «ВТБ Банк» з вимогами про виконання зобов`язань за кредитним договором до позивача не звертався, будь-яких документів як від банку, так і з суду він не отримував. 10 березня 2021 року позивач знову звернувся із заявою до Полтавського ВДВС про зняття арешту з майна, на що отримав відповідь від 10.03.2021 року про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі викладеного, вважає, що арешт має бути знятий на підставі рішення суду, у зв`язку з чим звернувся за судовим захистом із вказаним позовом. 09 квітня 2021 року суддею Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву залишено без руху (а.с.18-19). 28 квітня 2021 року позивачем на виконання ухвали від 09 квітня 2021 року на адресу суду надано позовну заяву в новій редакції з доданими документами, й уточнено позовні вимоги (а.с.22-26). 11 травня 2021 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами (а.с.30-31). Клопотань від жодної зі сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних АСВП, на виконанні в Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебувало виконавче провадження №35476377 з примусового виконання виконавчого листа №2/1625/1262/12, виданого 26.11.2012 року Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитними договором в сумі 47877,53 грн. Як видно з листа відповідача вих.№6368 від 09 березня 2021 року, позивачу повідомлено, що по даному виконавчому документу 28.02.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). Надати більш детальну інформацію стосовно вищевказаного виконавчого документа та надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження немає можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну для їх зберігання (а.с.6,7). Зокрема, за інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з`ясовано, що на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ Матвієнко О.Г. від 04.12.2012 року в межах ВП №35476377 накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна позивача [PERSON] (реєстраційний номер №13350033 від 07.12.2012 року 09:26:51, зареєстроване реєстратором: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 36003, Полтавська обл., м.Полтава, вул.Жовтнева, 40-В), об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею (га): 0,0611 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2200324753107, кадастровий номер: 5310700000:02:055:0040), житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 76 кв.м., житлова площа 45,8 кв.м. Опис: житловий будинок «А-1», огорожа №1, гараж «Д», сарай «Б», колодязь №4, погріб під «Б», сарай «Е», огорожа №2, вбиральня «Г», ворота №3, сарай «Ж», яма вигрібна №5 (а.с.10-12, 27-28). Станом на час розгляду справи виконавчий документ стягувачем повторно не пред`явлений. Разом із тим, виконавче провадження знищене за закінченням терміну зберігання (а.с.7). На звернення позивача про зняття арешту з його майна, начальник Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) своїм листом вих.№6651 від 16 березня 2021 року надав відповідь, в якій вказав, що на даний час немає можливості зняти арешт з майна боржника з посиланням на відсутність підстав, визначених ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.9). Разом із тим, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №254349239 від 26.04.2021 року підтверджується, що з 22 жовтня 2020 року право власності на вищевказану земельну ділянку та житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] (позивачем по справі) на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер: 2077, виданий 22.10.2020 року, видавник: Друга лубенська державна нотаріальна контора (а.с.27-28). Позивач зазначає, що накладення арешту порушує його законні права та інтереси, позбавляє законного права розпоряджатися своїм майном, зокрема, вищевказаною земельною ділянкою та житловим будинком. У зв`язку з цим суд вважає зазначити про таке. Відповідно до ч.ч. 1 і 5 ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За\~статтею 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.59\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, Разом із тим, нормами ч.5 ст.59 цього ж Закону передбачено, що\~\~у\~\~всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.\~\~ Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 та ч.6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що станом на теперішній час виконавче провадження ВП №35476377 завершене та знищене у зв`язку із закінченням строків зберігання, однак, арешт накладений на майно позивача [PERSON] , після повернення виконавчого\~документа стягувачу, державним виконавцем знятий (скасований) не був. Водночас, відповідачем не доведено, що на теперішній час є необхідність та будь-які підстави існування арешту нерухомого майна, у тому числі через відсутність відкритого виконавчого провадження, знищення якого за терміном зберігання свідчить про те, що воно було закінчено, а тому накладений арешт підлягав скасуванню, тоді як підстав для подальшого продовження обтяження на майно суд не вбачає. Отже, встановлені судом обставини, на переконання суду, свідчать про те, що існування нескасованого обтяження у вигляді арешту майна, що належить позивачу на праві приватної власності, порушує його право на мирне володіння та розпорядження своїм майном, його права неправомірно обмежені, інакше ніж в судовому порядку це питання вирішити неможливо. Надаючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням того, що існування такого обтяження як арешт майна створює позивачу, як законному власнику, перешкоди у здійсненні його права власності на майно та реалізації законних прав та інтересів, а тому, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту та існують достатні підстави для зняття арешту з майна. З урахуванням викладеного, вимоги позивача в частині зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна підтверджені належними та допустимими доказами, у свою чергу, відповідачем не надано доказів на спростування заявлених вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача суд вважає, що право [PERSON] підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та заборони його відчуження, що накладені постановою старшого державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ Матвієнко О.Г. від 04.12.2012 року на нерухоме майно, яке належать позивачу. Крім того, оскільки на підставі постанови державного виконавця не накладався арешт на конкретне майно та його складові частини, про що зазначено в уточненнях до позовної заяви, тому суд вважає достатнім зняти відповідне обтяження з усього нерухомого майна. Водночас, позивач [PERSON] , звертаючись до суду та визначаючи відповідачем Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ставить вимогу про виключення відомостей про арешт та заборону відчуження нерухомого майна з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, скасувавши відповідний запис про обтяження. Однак позов у наведеній частині задоволенню не підлягає, так як зняття арешту за рішенням суду є самостійною підставою для виключення даних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відтак, додаткового скасування (виключення) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 13350033, зареєстрований 07.12.2012 року не потребує. Наведене також свідчить, що вказана вимога позивача є передчасною. Згідно з ч.2\~ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до\~ст.141 ч.1 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем по справі повністю сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів справи. Водночас, питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, а тому суд залишає їх за позивачем.

Outcome: partial