Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позові вказувала, що 03.09.2013 року уклала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №13. У шлюбі, [INFO] народилася дитина - [PERSON], яка в даний час проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Посилалася на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось по причині відсутності взаєморозуміння, відповідач не дбав про створення нормальних сімейних стосунків, зловживав спиртним, безпричинно влаштовував сварки, бив її. Це проходило в присутності дитини, що негативно впливає на її виховання психічний стан та здоров'я. Вказана поведінка відповідача привела до припинення сімейно-шлюбних відносин та ведення спільного господарства і в даний час, як подружжя, разом не проживають. Вона прийшла до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, їх сім'я розпалась з вини відповідача, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Питання поділу майна, що було придбано за час спільного проживання, на даний час немає. Спору про місце проживання дитини немає. Оскільки [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, то вона ставить питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач працює охоронником в Жадівському цегельному заводі, та по найму їздить на заробітки. Його середньомісячний дохід становить 6000,00 грн., а тому він має можливість та зобов'язаний утримувати свою дитини. Просила: розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований у виконавчому комітеті Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №13 від 03.09.2013 року; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище - [PERSON]; стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в адресованій суду заяві позов підтримала, просила справу розглядати у її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, в адресованій суду заяві позов визнав, просив справу розглядати у його відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 03.09.2013 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №13, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 03.09.2013 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON]. прийняла прізвище [PERSON] У шлюбі, [INFO] народилася дочка - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження [NUMBER] від 17.09.2014 року, виданого виконавчим комітетом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні, позивач довела, а відповідач визнав, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем. Також судом установлено, що неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №2363 від 10.07.2017 року. Відповідач позов визнав, а отже визнав, що офіційно не працює та належної допомоги на утримання дитини не надає, а тому вказані обставини відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний я розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом установлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає. Позивач довела, а відповідач визнав, що є здоровим чоловіком, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вимога про стягнення з нього аліментів є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення, оскільки 1/2 частка з усіх видів його заробітку щомісячно є значною та завідомо непосильною для відповідача. При визначенні розміру аліментів, який необхідно стягувати з відповідача, Суд враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який з 1 травня 2017 року відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 1426,00 грн. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача судового збору відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України та стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не надано. На підставі ст.ст.110, 112-114, 180-182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial