Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 14 березня 2004 року між нею та відповідачем був укладений договір, відповідно до якого, останній був зобов'язаний надати їй послуги по виготовленню металовиробів, а також їх доставки та встановленню на протязі одного місяця, однак взяті на себе зобов'язання не виконав. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва з [PERSON] на її користь стягнуто 6500 грн. Вказані кошти відповідач їй сплатив лише в січні 2014 року. Посилаючись на викладені обставини, просила, відповідно до п.5.2 вищевказаного договору, стягнути з відповідача неустойку за невиконання зобов'язань в розмірі 3900 грн., а також 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях з приводу дій відповідача. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Пояснила, що сума неустойки 3900 грн. визначена нею виходячи з суми заборгованості 6500 грн. у розмірі 1% за 60 місяців. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва виконувалось відділом ДВС Очаківського міськрайонного управління юстиції, оскільки останнє відоме місце реєстрації відповідача - [ADDRESS]. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно договору, укладеного 14 березня 2004 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], останній зобов'язався надати [PERSON] послуги по виготовленню металовиробів, а також їх доставки та встановленню на протязі одного місяця. Загальну вартість робіт сторони визначили у розмірі 4000 грн. Пунктом 2.1 договору встановлено строк виконання зобов'язань виконавцем, що складає 1 місяць з моменту підписання договору та отримання авансового платежу. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто в рахунок заборгованості за договором підряду від 14 березня 2004 року 4000 грн., а також неустойка у розмірі 2500 грн., що підтверджується копією дубліката виконавчого листа у справі №2-869-2006 від 11 вересня 2008 року. За твердженням позивачки, стягнуту за рішенням суду суму відповідач сплатив їй у січня 2014 року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. Пунктом 5.2 договору підряду від 14 березня 2004 року, укладеного між сторонами встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за даним договором, сторони несуть відповідальність у розмірі 1% за кожний день прострочки від суми, зазначеної в даному договорі. Однак, відповідачка просить стягнути неустойку у розмірі 1% за кожний місяць прострочки, а тому суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови договору, а тому відповідно до п. 5.2 вказаного договору має сплатити позивачці неустойку у розмірі 1% за кожний місяць прострочки за 60 місяців, виходячи з суми договору 4000грн., що складає 2400 грн. (4000грн. х 1% х 60 міс.). Стаття 711 ЦК України та п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають право на відшкодування моральної шкоди, але лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людини продукцією. Угодою сторін така відповідальність за невиконання договору не передбачена. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. Виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON], а саме в частині стягнення з [PERSON] 2400 грн. в рахунок відшкодування неустойки за договором про надання послуг від 14 березня 2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: partial