Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

01.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений (зменшено розмір позовних вимог), про стягнення з відповідача суми банківського вкладу, процентів, 3% річних та моральної шкоди. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем своїх зобов'язань, що виникли з договору банківського вкладу, в частині повернення суми вкладу після закінчення строку договору. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнив позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача не з'явився з неповажної причини. До суду не надано доказів відрядження представника відповідача до м.Запоріжжя, а також неможливості участі іншого представника в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 07.03.2014 року сторони уклали договір строкового банківського вкладу № 2630/29/165281, відповідно до якого позивач вніс на відкритий відповідачем депозитний рахунок грошові кошти в сумі 97101,91 грн зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 23,7 % річних (далі - Договір). Відповідно до пункту 1.2 Договору строк депозиту 92 календарні дні, тобто до 07.06.2014 року. Згідно ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов»язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами пункту 1.2 укладеного між сторонами договору банківського вкладу, строк дії вкладу складав 92 календарні дні від дати внесення вкладу на відповідний рахунок, тобто до 07.06.2014 року. 28.05.2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми вкладу у встановлений договором строк. Втім, у порушення вимог Договору відповідач 07.06.2014 року вклад та нараховані відсотки не повернув. Банк був зобовязаний повернути позивачу депозитні кошти з відсотками в строк закінчення дії договору 07.06.2014 року. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість до депозитному вкладу в сумі 97181 грн. 91 коп., проценти нараховані станом на 07.06.2014 року в сумі 4101, 61 грн., проценти по банківському вкладу за прострочений строк за період з 08.06.2014 року по 27.06.2014 року в сумі 1324,04, а також 3 % річних в сумі 174 грн 82 коп. Всього 102782,38 грн Наслідки порушення договору відповідачем встановлені договором та главою 72 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди, а відтак, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial