Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору міни від 22.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Хоменко Л.В. 22.02.1994 року за реєстром № 2-573 [PERSON], а також його дід [PERSON], його баба [PERSON], його батька [PERSON] набули право приватної спільної власності на квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір міни 01.03.1994 року було зареєстровано у ВООБТІ (номер запису 1505/13238 в реєстровій книзі № 196), а 14.09.2012 року право власності на спірну квартиру було зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. [INFO] року померла баба позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку спірної квартири. На момент смерті остання була зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 7» № 1257 від 24.07.2012 року та проживала за місцем реєстрації. На момент смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований у квартирі її чоловік [PERSON] [INFO] помер дід позивача [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку спірної квартири, в тому числі на успадковану, але не оформлену частку квартири, яку він отримав у спадщину після смерті дружини [PERSON] На момент смерті [PERSON] був зареєстрований у квартирі, що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 7» № 05-21/1912 від 17.06.2017 року та проживав за місцем реєстрації. На момент смерті [PERSON] разом з ним проживав та зареєстрований у квартирі його син [PERSON] [INFO] року помер батько позивача [PERSON] На момент його смерті відкрилася спадщина на належну йому частку спірної квартири, в тому числі на успадковані, але не оформлені частки, яку він отримав у спадщину після свого батька [PERSON] - частки самого [PERSON] та успадкованої ним частки померлої дружини [PERSON] З метою прийняття спадщини після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Сорочинської І.Г. із заявою про прийняття спадщини. Будь - які інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не приймали. 25.04.2017 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Сорочинська І.Г. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/55, якою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на квартиру за номером [ADDRESS] в житловому будинку за [NUMBER], належну батьку позивачу [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі того, що нотаріус не змогла визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку в праві власності вищевказаного нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану частку в праві власності на квартиру на ім'я [PERSON], оскільки договором міни від 22.02.1994 року не були визначені частки кожного з співвласників. У зв'язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив визначити, що частка померлого [PERSON], який помер [INFO] року, в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила - ?; визначити, що частка [PERSON], в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить - ?.; визнати за [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року право власності на ? частки квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в ході судового розгляду позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Вінницької міської ради не заперечував проти задоволенні позову про визначення, що частка померлого [PERSON], який помер [INFO] року, в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила - ? та, що частка [PERSON], в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить - ?. В іншій частині позову просив відмовити. Третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Сорочинська І.Г. надала суду письмові пояснення та вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені судом, оскільки позивач позбавлений можливості в інший спосіб належним чином оформити право на спадщину за законом, належну йому після смерті його батька. Також просила справу розглянути без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник є єдини йспадкоємець, особи проживали в спірній квартирі, вона як мати заявника на спадкове майно не претендує. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. На підставі договору міни від 22.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Хоменко Л.В. 22.02.1994 року за реєстром № 2-573 [PERSON], а також його дід [PERSON], його баба [PERSON], його батька [PERSON] набули право приватної спільної власності на квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір міни 01.03.1994 року було зареєстровано у ВООБТІ (номер запису 1505/13238 в реєстровій книзі № 196), а 14.09.2012 року право власності на спірну квартиру було зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. [INFO] року померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.03.2000 року.Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку спірної квартири. На момент смерті остання була зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 7» № 1257 від 24.07.2012 року та проживала за місцем реєстрації. На момент смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований у квартирі її чоловік [PERSON], що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 7» № 05-21/1912 від 17.06.2017 року. [INFO] помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.07.2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку спірної квартири, в тому числі на успадковану, але не оформлену частку квартири, яку він отримав у спадщину після смерті дружини [PERSON] На момент смерті [PERSON] був зареєстрований у квартирі, що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 7» № 05-21/1912 від 17.06.2017 року та проживав за місцем реєстрації. На момент смерті [PERSON] разом з ним проживав та зареєстрований у квартирі його син [PERSON] [INFO] року помер батько позивача [PERSON] На момент його смерті відкрилася спадщина на належну йому частку спірної квартири, в тому числі на успадковані, але не оформлені частки, яку він отримав у спадщину після свого батька [PERSON] - частки самого [PERSON] та успадкованої ним частки померлої дружини [PERSON] Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З метою прийняття спадщини після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Сорочинської І.Г. із заявою про прийняття спадщини. Будь - які інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не приймали. Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Сорочинською І.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2017 року за № 02-31/55 року відмовлено [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на квартиру за [ADDRESS] належну його батьку [PERSON], який помер [INFO] року, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку в праві власності вищевказаного нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану частку в праві власності на квартиру на ім'я [PERSON] нотаріус не може видати. Відповідно дост. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Норма ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України прописує, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК Українивласність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В даному випадку законом встановлена саме спільна сумісна власність на квартиру, оскільки в державному акті на право власності на квартиру не визначені частки співвласників. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної вільності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. До того ж в роз'ясненнях, що містяться в пунктах 12, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Також суд при ухваленні рішення бере до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що позов в частині визначення, що частка померлого [PERSON], який помер [INFO] року, в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила - ? та, що частка [PERSON], в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить - ? підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 4.15. глави 10 Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З відмови приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Сорочинської І.Г. вбачається, що видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового манйа. Тобто після визначення цих часток, позивач не позбавлений права знову звернутися до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, оскільки це є компетенцією нотаріальної контори, а суд не може підміняти собою інший орган державної влади. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Наведене свідчить про те, що звернення позивача до суду з вимогою визнання за ним права власності на на ? частки квартири в порядку спадкування за законом є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial