Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням знаходиться в провадженні суду з 28.04.2012 року. Ухвалою суду від 28.08.2012 року провадження по справі було зупинено до вирішення цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON], [PERSON], Чернівецьке КОБТІ про визнання недійсним договору позики, договору купівлі продажу від 13.10.2011 року, договору купівлі продажу від 19.04.2012 року до набрання рішення по цій справі законної сили. 10.03.2015 року провадження по даній справі було відновлено, справа була призначена до слухання. В ході розгляду справи, представник позивача за довіреністю, подав суду позовну заяву в новій редакції в якій зазначив наступне. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] 19.04.2012 року, який був посвідчений приватним нотаріусом. Право власності позивача зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.06.2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В червні 2012 року до суду звернулися колишні власники квартири № 23 по вул. Гайдара 1-Г в м. Чернівці [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.05.2013 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 29.08.2013 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.05.2013 року скасоване, постановлене своє рішення яким позов задоволено частково, серед іншого витребувано у [PERSON] квартиру № 23 у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.05.2013 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 29.08.2013 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.11.2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 05.03.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договору позики від 13.10.2011 року, договорів купівлі продажу від 13.10.2011 року та від 19.04.2012 року, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна та визнання права власності. Пунктом 12 договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 13.10.2011 року укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передбачений обовязок колишніх власників квартири та членів їх сімї знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру від особистих речей та предметів домашнього вжитку до 20.04.2012 року. Всупереч взятим на себе обовязкам, колишня власниця квартири [PERSON] та члени її сімї відмовляються добровільно знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру належну позивачу на праві власності. Колишня власниця квартири [PERSON] не тільки продовжує мешкати в належному позивачу на праві власності житловому приміщенні, а 08.05.2014 року без згоди позивача зареєструвала в квартирі № 23 місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO]. Таким чином станом на 13.03.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання колишньої власниці [PERSON] та членів її сімї [PERSON] та [PERSON] і це підтверджується довідкою КЖРЕП № 4 м. Чернівці від 13.03.2015 року. Будь-яких угод та договорів, в тому числі щодо найму жилого приміщення між позивачем та відповідачами не укладалося, дана квартира позивачу необхідна для власного проживання та проживання його членів сімї. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином власник житла має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати у колишнього власника та членів його сімї усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Втрата права користування жилим приміщенням є наслідком припинення права власності на жиле приміщення у колишнього власника житла та членів його сімї. Виходячи з положень ст. 405 ЦК України та вимог чинного законодавства, відповідачі втратили право проживання та користування квартирою № 23 в будинку № 1-Г по вул. Гайдара в м. Чернівці з моменту відчуження квартири. Оскільки відповідачі на теперішній час не є членами сімї власника житла позивача по справі, право користування квартирою не зареєстровано, то вони вважаються такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Тому, з врахуванням викладеного в позовній заяві, просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 23 в будинку № 1-Г по вул. Гайдара в м. Чернівці. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі і дала свої пояснення. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні заявлених позовних вимог не визнав, просив відмовити в позові. Представник третьої особи та сама [PERSON], яка є третьою особою, заявлених позовних вимог не визнали. Представник третьої особи Служби у справах дітей, заявою про розгляд справи без участі їх представника, просили при постановленні рішення по справі врахувати інтереси малолітнього [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не появився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, однак від нього до суду не поступило будь-яких заяв чи клопотань, тому суд вважає, що справу можна розглянути у його відсутності на підставі зібраних письмових доказів та пояснень сторін. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, які маються в матеріалах справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з копії договору купівлі продажу квартири від 13 жовтня 2011 року, [PERSON], [PERSON] ( до реєстрації шлюбу [PERSON] ) [PERSON], [PERSON] ( до зміни прізвища та імені [PERSON] ) Сергійович як продавці з однієї сторони та [PERSON] як покупець з другої сторони уклали договір про те, що продавці передали за плату, а покупець прийняв у власність квартиру [ADDRESS]. Таким чином продавці у звязку з продажем квартири втратили право власності на неї. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.04.2012 року, [PERSON], як продавець з однієї сторони та [PERSON] як покупець з другої сторони домовились про те, що продавець продав, а покупець купив квартиру [ADDRESS]. Дана квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 2011 року. Таким чином власником квартири [ADDRESS] став [PERSON]. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] на теперішній час зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] і це підтверджується довідкою КЖРЕП № 4 м. Чернівці № 392 від 13.03.2015 року. Таким чином встановлено, що власник квартири, а саме [PERSON] не може користуватися квартирою, яку він придбав на законних підставах, а володіють нею особи, які продали квартиру ще в жовтні 2011 року і згідно договору купівлі продажу зобовязувалися знятися з реєстрації в квартирі та звільнити її для нового власника. Однак відповідачі [PERSON] та [PERSON] як колишні власники квартиру не звільнили, продовжують нею користуватися, крім цього зареєстрували в квартирі малолітнього [PERSON], хоча не мали ніякого на це права. Відповідачка [PERSON], треті особи по даній справі [PERSON], [PERSON] зверталися до [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання недійсними договору купівлі продажу квартири від 13.10.2011 року, визнанні договору купівлі продажу квартири від 19.04.2012 року, витребування у [PERSON] спірної квартири . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.11.2014 року в позові позивачам відмовлено і таким чином підтверджено те, що [PERSON] є правомірним власником квартири [ADDRESS]. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.11.2014 року оскаржувалося і відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 05 березня 2015 року апеляційна скарга [PERSON], [PERSON] [PERSON] відхилена, рішення суду від 26.11.2014 року залишено без змін. Представники відповідачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вважали, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими, оскільки він не є власником спірної квартири і це підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.10.2013 року, а також таким же витягом від 23.05.2015 року. Власниками є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що таке твердження сторони не ґрунтується на законі, оскільки як вбачається з постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року, який розглядав позов [PERSON] до державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування рішення, адміністративний позов було частково задоволено і визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6462394 від 07.10.2013 року щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015 року рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року залишено без змін, а апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення. Таким чином встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] безпідставно були визнані власниками квартири [ADDRESS], а тому вважати, що на теперішній час позивач [PERSON] не є власником квартири немає і те, що він є власником підтверджується здобутими доказами в ході судового засідання. Суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] ґрунтуються на законі, відповідачі та треті особи втратили право користуватися, розпоряджатися спірною квартирою ще з жовтня 2011 року, тобто з того часу як її продали, на теперішній час проживають та зареєстровані в квартирі без будь-яких правових підстав, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування квартирою. На підставі викладено та

Outcome: approved