Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

01.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» в якому просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.09.2016 року у справі № 750/6410/16-ц про поновлення позивача на роботі на посаді начальника кошторисно-розрахункового відділу Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго», починаючи з 13.09.2016 року по день ухвалення судом рішення (станом на день звернення до суду 01.06.2017 року) у сумі 163339,54 грн. та просила стягнути з позивача на свою користь 15000 грн. моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що відповідачем рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.09.2016 року у справі № 750/6410/16-ц в частині поновлення позивача на роботі на посаді начальника кошторисно-розрахункового відділу Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» не виконано, а тому позивач вважає, що у неї виникло право на стягнення з відповідача середнього заробітку починаючи з 13.09.2016 року. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12.09.2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди було прийнято рішення, яке набрало законної сили, яким позов [PERSON] задоволено, визнано незаконними накази Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» №204-К- від 01.06.2016 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та №228-К- від 08.06.2016 року про звільнення її з роботи; поновлено [PERSON] на посаду начальника кошторисно-розрахункового відділу Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО»; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 58335 (пятдесят вісім тисяч триста тридцять пять) грн. 55 коп., з утриманням із вказаної сум прибуткового податку та інших обовязкових платежів; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» на користь [PERSON] судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) в розмірі 3951 (три тисячі девятсот пятдесят одну) грн.. 20 коп. Рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі підлягало негайному виконанню (а.с. 10-11). 24.11.2016 року листом № 18/6392 ПАТ «Чернігівобленерго» повідомило позивача про те, що посада начальника кошторисно-розрахункового відділу була виведена із штатного розпису з 01.09.2016 року та було запропоновано приступити до роботи на інших вакантних посадах (а.с. 16). 12.12.2016 року головним державними виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/750/2035/16 виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 04.11.2016 року про поновлення [PERSON] на посаду начальника кошторисно-розрахункового відділу Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» на підставі ст..ст. 63, 65, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Рішення суду в частині поновлення позивача на роботі не виконано (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Рішенням Деснянського районного суду від 12.09.2016 року встановлено, що розмір середньоденного заробітку [PERSON] складає 897,47 грн., що в силу ч. 3 ст. 61 ЦПУ України не потребує доказування. Таким чином період затримки виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.09.2016 року становить 263 дні (з 13.09.2016 року по 27.09.2017 року включно), отже розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення становить 236034,31 грн. без утримання податків й інших обовязкових платежів (897,47 грн. (середньоденний заробіток)*263 дні). Також суд вважає, що у звязку із невиконанням рішення суду про поновлення позивача на роботі, позивачу було завдану моральну шкоду, яка полягала у переживаннях у звязку із непоновленням її на роботі, а отже, суд вважає, що достатньою компенсацією її моральних страждань буде 2000 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Розмір відшкодування на правову допомогу має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, компенсації підлягають витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму за одну годину роботи. З врахуванням категорії складності цивільної справи, обєму складання позовної заяви, клопотань, надання консультацій, часу перебування в судовому засіданні, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача за надання правової допомоги пропорційно задоволеним вимогам 972,80 грн., виходячи із тривалості затраченого часу на надання правової допомоги та участі протягом 2 год. 40 хв. у судовому засіданні. Таким чином, оскільки позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1058,10 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, крім того з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2360,34 грн. судового збору за позовну вимогу, за яку позивач була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial