overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

У червні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], а також стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте спільне життя у них не склалося, сторони разом не проживають, донька знаходиться на її утриманні, відповідач свої батьківські обовязки щодо виховання та утримання дітей не виконує, добровільно допомогу на її утримання не надає. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України, стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі від якого у них народилася донька: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, діти знаходиться на утриманні матері, відповідач працює, має дохід, свої батьківські обовязки щодо виховання та утримання дітей не виконує, добровільно допомогу на утримання дружини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, аліменти до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У червні місяці 2016 року заявник звернулася із заявою в суд, яку мотивує тим, що вона згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0165154 є власником земельної ділянки площею 2,65 га, яка розташована на території колективного сільськогосподарського підприємства ім. Літвінова. Однак при виготовленні Державного акта на право приватної власності на землю допущена помилка її прізвища, замість правильного «Леськова» вказано неправильне «Ліскова». На даний час виникла розбіжність правильності прізвища у правовстановлюючому документі сертифікаті на земельну частку (пай) та прізвища вказаного у паспорті громадянина України Державною реєстраційною службою їй відмовлено у державній реєстрації права власності на означену земельну ділянку у зв»язку із помилкою у прізвищі, вносити будь-які зміни та виправлення до правовстановлюючого документу органом, що його видав не має можливості. Просить задоволити заяву та встановити факт приналежності правовстановлюючого документу. В судовому засіданні заявник подану заяву підтримав та просить її задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку, свого повноважного представника до суду не направила. Заслухавши доводи представника заявника, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 1996 року Хмельницькою районною державною адміністрацією на ім»я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 2,65 га яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Літвінова. Однак у означеному правовстановлюючому документі допущена помилка прізвища її власника, замість правильного прізвища «Леськова» зазначено неправильно прізвище «Ліскова», що унеможливлює заявнику належним чином розпоряджатися своєю власністю та зареєструвати його у передбаченому законом порядку. Виправити помилку у правовстановлюючому документі, органом, що його видав, здійснити неможливо. Факт приналежності означеного правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] підтверджується сукупністю доказів: копією паспорта заявника за прізвищем «Леськова», копією трудової книжки колгоспника КСП ім. Літвінова з виправленим прізвищем [PERSON], довідкою Аркадієвецької сільської ради за № 182/1 від 11.09.2015 року, протоколом розподілу земельних часток (паїв) на ім»я [PERSON], копіями архівних довідок КСП ім. Літвінова про заробіток заявника за період 1995-1996 років, що дає суду підстави задоволити заяву. Тому слід встановити факт приналежності сертифікату на земельну частку (пай) заявнику. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, що складається з земельної частки (паю) розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Поставмуківської сільської ради. Земельна частка (пай) належить йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 27 грудня 1996 року. Позивач є спадкоємцем майна померлого, за заповітом, тому має право на спадкування його майна, земельної частки (паю), просив суд визнати право власності на земельну частку (пай) за ним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду показав, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON] після його смерті залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Поставмуківської сільської ради. Позивач не зміг своєчасно оформити спадщину в зв»язку з втратою земельного сертифікату. Просив визнати право власності на земельну частку (пай) за позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, яку останній отримав на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 27 грудня 1996 року. За заповітом, посвідченим секретарем Постав-Муківська сільської ради Чорнухинського району Полтавської області від 11 березня 1996 року, [PERSON], заповів своє майно [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем майна свого батька [PERSON] за заповітом, він має право на спадкування майна померлого - земельної частки (паю) розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах. Позивач має бажання прийняти спадщину, але через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) не зміг своєчасно оформити право на спадщину скориставшись послугами нотаріуса, тому суд вважає за можливе поновити строки для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» При ухваленні рішення суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності на земельну ділянку у позивача немає, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач [PERSON], звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла його прабаба [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина земельна ділянка, площею 3,42 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. [PERSON] за життя склала заповіт на користь позивача. Не знаючи про існування заповіту, він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а коли звернувся, йому порадили звернутися до суду. За таких обставин позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Просив суд визнати поважними причини пропуску ним строку для прийняття спадщини, та визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном до шести місяців. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS], дізнався про існування заповіту прабаби лише у кінці 2015 року тому і пропустив строк для прийняття спадщини після її смерті. Відповідач в судове засідання не з»явився, проти позову не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON], являється спадкоємцем майна померлої [INFO] року прабаби [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 09 липня 2002 року. Таким чином позивач має право на спадкування майна, що залишилось після смерті прабаби. Позивач пропустив, встановлений законодавством шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав про те, що прабаба склала заповіт на його користь. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті прабаби з поважної причини та визначає йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - шість місяців з дня набрання чинності зазначеного рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 06 серпня 2008 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 16. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім»ю, що призвели до припинення шлюбних відносин у березні місяці 2015 року. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягає на його задоволенні, суду пояснив, що у наданий судом термін для примирення вони не дійшли згоди, збереження сім»ї є неможливим, тому шлюб за таких обставин збережений бути не може. Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06 серпня 2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 16. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини у березні місяці 2015 року та з того часу не підтримують їх. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть, в надані судом терміни, основний та додатковий, не вживали заходів до примирення. Тому за наведених обставин шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я збережена бути не може. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 09 березня 2002 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького МУЮ, актовий запис № 319. Від шлюбу мають доньку Дар»ю, [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та протилежних поглядів на шлюб та сім»ю, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Її представник проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши доводи позивача, її представника та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони 09 березня 2002 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького МУЮ, актовий запис № 319. Від шлюбу мають доньку Дар»ю, [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, проживають окремо один від одного. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть з причин відсутності взаєморозуміння. В наданий термін для примирення сторони не дійшли згоди щодо збереження сім»ї. Тому за наведених обставин суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я розпалась остаточно і збережена бути не може. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 16 липня 2011 року уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис № 36. Від шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, подав заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи позивача, викладені у позовній заяві, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони 16 липня 2011 року уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис № 36. Від шлюбу дітей не мають. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, наміру їх відновлювати сторони не мають, тому суд не вбачає підстав для надання строку для примирення щодо збереження сім»ї, вважає, що вона розпалась остаточно і збережена бути не може. Тому за наведених обставин суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 23 листопада 2005 року уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 2291. Від шлюбу мають доньку Дарину [INFO], синів [PERSON], [INFO] та Антона, [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, що призвели до припинення шлюбних відносин два роки тому. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягає на його задоволенні. Просить суд не надавати додаткового терміну для примирення, оскільки спільно не проживають більше двох років, спільного господарства не ведуть, тому шлюб за таких обставин збережений бути не може. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечує щодо його задоволення, в наданий судом термін не вживали заходів до примирення. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 листопада 2005 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 2291. Від шлюбу мають доньку Дарину [INFO], синів [PERSON], [INFO] та Антона, [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини понад два роки та з того часу не підтримують їх. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть, тому суд не вбачає підстав для надання сторонам додаткового терміну для примирення. За наведених обставин шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я збережена бути не може. Неповнолітні діти залишаються проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 29 березня 1985 року уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким Будинком урочистих подій, актовий запис № 395. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинені у 2000 році у зв»язку з виїздом відповідача з донькою в Російську Федерацію для догляду батьків, кожен має своє особисте життя, тому просить не надавати терміну для примирення, збереження шлюбу є неможливим, має намір створити іншу сім»ю. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, наполягає на його задоволенні. Суду пояснив, що подружні стосунки відновлені бути не можуть, термін для примирення щодо збереження сім»ї надавати недоцільно. Відповідач в судове засідання не з»явилась, подала суду нотаріально завірену заяву про визначення підсудності за місцем проживання позивача, просить розірвати шлюб та не надавати терміну для примирення, так як з 2000 року подружніх стосунків не підтримують та наміру відновлювати їх не мають. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони 29 березня 1985 року уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким Будинком урочистих подій, актовий запис № 395. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини у 2000 році, наміру їх відновлювати не мають, спільного господарства не ведуть, проживають в різних державах. При таких обставинах суд не вбачає підстав для надання терміну для примирення подружжю, оскільки сторони тривалий час спільно не проживають та наміру відновлювати їх не мають, тому за наведених обставин суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я збережена бути не може. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 08 листопада 2008 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь на його утримання в розмірі 1 000 грн. із заробітку відповідача щомісяця. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. на дитину із його заробітку щомісяця, вважає що він має змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Суду пояснила, що відповідач офіційно не працює, хоча має достатній заробіток, оскільки працює по найму на будівництві. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08 листопада 2008 року, який за рішенням суду розірвали 15 січня 2016 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач згідно свідоцтва про народження дитини та свідоцтва про зміну імені. Дитина проживає і утримується матірю, що підтверджується довідкою Новоставцівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 01.06.2016 року. Судом достовірно установлено та цих обставин не заперечує позивач, що відповідач офіційно не працює, встановити його реальний дохід неможливо, однак в центрі зайнятості як безробітний він не перебуває, інвалідності не має. Відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини. Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі по 600 грн. щомісяця на дитину із його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial