Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

11.03.2020 [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, Служба в справах дітей Кам`янка-Бузької РДА, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Запитів в якому зареєстровані відповідачі, однак за вказаною адресою не проживають вже більше трьох років, не сплачують комунальні послуги, не утримують житло, особистих речей у будинку не має. У зв`язку із тим, що відповідачі не проживають в будинку, але є зареєстрованими, вона не взмозі виробити субсидію, просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 12.03.2020 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків заяви. 23.03.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 10.04.2020 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.08.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Савчук О.Л. не з`явилися, однак через канцелярію суду адвокат Савчук О.Л. подав заяву про проведення судового засідання без участі позивача та її представника, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, відзиву не подавали. Представник третьої особи Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області в судове засідання не з`вився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти позовних вимог селищна рада не заперечує. Представник третьої особи Служби в справах дітей Кам`янка-Бузької РДА, в судове засідання не з`вився, хоча був належним чином повідомленний про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.05.2013, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 25). Довідкою про склад сім`ї від 17.02.2020 №91 доводиться, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , як сестра відносно власниці [PERSON] , та [PERSON] , як племінниця відносно власниці [PERSON] (а.с. 5 "а"). Водночас, як доводиться актами перевірки комісії Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області складеними від 25.06.2018 по 27.12.2019, яка проводилась щомісячно, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] протягом півтори року зареєстровані, але не проживають в будинку [ADDRESS] (а.с. 6-24). Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з-приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Так, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] відсутня понад один рік у спірному будинку, який є особистою власністю позивача, що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, то суд дійшов висновку, що відповідач втратила право користування зазначеним вище житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком на підставі ст. 405 ЦК України підлягають до задоволення як такі, що є підставними та обґрунтованими. Щодо позовної вимоги про визнання [PERSON] , такою, що втратила право на користування житловим будинком, то така вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як видно з обставин справи [PERSON] є малолітньою особою, моє повних 10 років. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що малолітня [PERSON] набула право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10 липня 2019 року у справі № 465/7083/13-ц, малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі малолітньої дитини, а тому за своїм характером є поважними. За вказаних обставин, вимога про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] , за даних конкретних обставин, суперечать інтересам малолітньої дитини, а тому суд у задоволенні в цій частині вимоги позивача відмовляє.

Outcome: partial