Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що 13.01.2011 року об 04 год. 50 хв. з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Мерседес-Бенц» реєстраційний номер [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода та було пошкоджено його автомобіль «Мерседес-Бенц» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.11.2011 року по кримінальній справі №1-549/2011 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 13 січня 2011 року сталася з вини [PERSON], який звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію». Крім постанови суду вина [PERSON] підтверджується протоколом, схемою дорожньо-транспортної пригоди і поясненнями учасників та свідків пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач втратив своє єдине джерело доходів, оскільки здійснював послуги по перевезенню великогабаритних вантажів, товарів та інших речей на замовлення. Через відсутність доходів погіршився майновий стан його сім`ї, вони змушені жити на гроші, які заробляє його дружина, тим самим погіршилися стосунки в сім`ї, що пригнічує його чоловічу гідність і повністю дискредитує його як чоловіка в очах родини та оточуючих. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з [PERSON], який є власником автомобіля «Мерседес-Бенц» реєстраційний номер [NUMBER], позивач просив стягнути з відповідачів 219 224,66 грн. матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, 30 000,00 грн. моральної шкоди, понесені витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 900 грн., та 2501,25 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 27.11.2012 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON], до участі у справі в якості співвідповідача залучено ВАТ Українська компанія «Дженералі Гарант» (а.с. 86 - ухвала суду), яке змінило назву на ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (а.с. 119-121 т.1 - копія статуту, а.с. 122 т.1 - копія свідоцтва). Ухвалою суду від 12.02.2013 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] (а.с. 133 т.1- ухвала суду). Під час судового розгляду позивач [PERSON] свої позовні вимоги неодноразово уточнював, в останній редакції зміненого позову від 01.07.2014 року просив суд стягнути з [PERSON], як власника джерела підвищеної небезпеки на його користь в рахунок відшкодування спричиненої йому матеріальної шкоди 157229 гривень 95 копійок, в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди 30000,00 гривень, 900,00 гривень витрат понесених на проведення авто-товарознавчого дослідження та 2201,25 гривень понесених витрат на сплату судового збору. В судове засідання призначене на 30.07.2014 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності на уточнених позовних вимогах від 01.07.2014 року наполягав ( а.с. 123 т.2- заява). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, будучи присутнім в судовому засіданні 15.10.2013 року проти позову заперечував, посилаючись на те, що незважаючи, що він є власником автомобіля, яким керував відповідач [PERSON] під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди за усною домовленістю, даний автомобіль знаходився на той час згідно договору оренди у володінні [PERSON], просив в задоволенні позовних вимог до нього відмовити. Відповідач [PERSON] та його представники в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені, причин неявки суду не повідомили. Будучи присутніми в судовому засіданні 15.10.2013 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] спричиненої шкоди заперечували, посилаючись на те, що власником автомобіля «Мерседес-Бенц» реєстраційний номер [NUMBER] є відповідач [PERSON], який передав цей автомобіль в його користування разом з екіпажем ( водієм [PERSON].) згідно договору оренди за умовами якого цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену тертім особам вказаним транспортним засобом несе орендодавець, тобто [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив, будучи присутнім в судовому засіданні 15.10.2013 року проти позову заперечував, посилаючись на те, що він не є власником транспортного засобу Мерседес-Бенц» реєстраційний номер [NUMBER], керував ним по усній домовленості з відповідачем [PERSON], просив в задоволені позову відмовити. Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» [PERSON] в судовому засіданні проти зміненого позову від 01.07.2014 року не заперечувала, в той же час наполягала на тому, що ПАТ «УСК «Гаран-Авто» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки водій [PERSON], керував автомобілем Мерседес-Бенц» реєстраційний номер [NUMBER] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди в порушення вимог п.2.1 Правил дорожнього руху України, в редакції, що діяла на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не маючи при собі засвідченого в установленому порядку документу, що підтверджує його право керування, користування чи розпорядження цим транспортним засобом, в зв'язку з чим страховий випадок передбачений договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Мерседес» реєстраційний номер [NUMBER] № ВС/1338674, укладеним між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та [PERSON] 26.08.2010 року, не мав місця. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2011 року о 04-50 годин [PERSON] керуючи автобусом марки «Mercedes-Benz» моделі «Irizar» державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись зі сторони вул. Пуріна по направленню вул. Вечірньокутської по проїжджій частині дороги вул. Дніпропетровське шосе в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, порушуючи вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав у встановлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, в результаті чого в районі електроопори № 2 по вул. Дніпропетровське шосе відбувся занос автобусу на смугу зустрічного руху транспортних засобів, де сталося зіткнення з малотоннажним фургоном марки «Mercedes-Benz» моделі 416 СDI державний реєстраційний номер [NUMBER] який рухався по зустрічній смузі під керуванням водія [PERSON]. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водію [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середнього ступені тяжкості. Вказані обставини підтверджуються постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.11.2011 року, якою [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України відповідно до ст. 1 п «в» Закону України «Про амністію в 2011 році» 06.07.2011 року (а.с.26 т.1 - копія постанови суду). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вказана постанова суду є підставою для звільнення від доказування щодо винності водіїв у даній дорожньо-транспортній пригоді, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вказану постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеним той факт, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача сталася з вини особи, що керувала транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «Irizar» державний реєстраційний номер [NUMBER], а саме [PERSON], при цьому суд не може прийняти до уваги постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва про звільнення від адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях вказаного складу адміністративного правопорушення, оскільки дане рішення судом в постанові мотивовано лише тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено того, що порушення [PERSON] п.. 12.1,11.4 Правил дорожнього руху України спричинило пошкодження транспортних засобів. Крім того, в дослідженій в судовому засіданні адмінсправі № 3-950, що надійшла на запит суду з Корабельного районного суду м. Миколаєва, а саме в схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.01.2011 року за участю автомобілів марки «Mercedes-Benz» моделі «Irizar» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та малотоннажним фургоном марки «Mercedes-Benz» моделі 416 СDI державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] зафіксовані пошкодження вказаних автомобілів. Вказані обставини підтверджуються і виданою довідкою водію [PERSON] ( а.с. 4 - справи № 3-950, а.с. 58 т.1 - копія довідки). На підставі протоколу огляду транспортного засобу від 19.01.2011 року, що складений спеціалістом відділу врегулювання страхових випадків Криворізької філії УСК «Дженералі Гарант» від 23.02.2011 року було складено калькуляцію розміру збитку спричиненого власнику пошкодженого автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі 416 СDI державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зношення, яка склала на момент огляду 40 679,74 грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 113-118 т.1 - копія калькуляції). Власником автомобіля «Mercedes-Benz» моделі 416 СDI державний реєстраційний номер [NUMBER] є позивач по справі [PERSON]. (а.с. 59 т.1 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження № 17/11 від 03.02.2011 року сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz» моделі 416 СDI державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 219 224,66 гривень ( а.с.13-23 - копія висновку). Згідно висновку авто товарознавчої експертизи № 1908 від 09.04.2014 року сума матеріального збитку ( вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу вузлів) завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz» моделі 416 СDI державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 157229,95 гривень ( а.с. 2-28 т.2- висновок). Як слідує з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автобус марки «Mercedes-Benz» моделі «Irizar», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої пошкоджено автомобіль позивача, належить відповідачу [PERSON] ( а.с. 155 т.1 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що між [PERSON] як орендодавцем, та [PERSON] як орендатором, 02.01.2011 року укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем строком до 31.12.2011 року, відповідно до якого орендодавець [PERSON] надав орендатору [PERSON] автобус марки «Mercedes-Benz» моделі «Irizar» державний реєстраційний номер [NUMBER] з метою перевезення пасажирів та багажу. В той же час пунктом 3.2. вказаного договору сторони погодили, що відповідальність за шкоду, спричинену третім особам, орендованим транспортом, його механізмами, пристроями, обладнанням, несе орендодавець у відповідності з правилами, передбаченими діючим законодавством. Він вправі пред'явити до орендатора регресну вимогу про відшкодування суми, виплаченої третім особам, якщо доведе, що шкода заподіяна по вині орендатора (а.с. 156-158 т.1 - копія договору). 26.08.2010 року між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Мерседес» реєстраційний номер [NUMBER] № ВС/1338674. Поліс укладено на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції станом на 26.08.2010 року, як договір 1-го типу, тобто застраховано цивільно-правову відповідальність будь-якої особи, що керує транспортним засобом «Мерседес» [NUMBER] на законних підставах. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну здоров'ю на одного потерпілого становить 50 000 гривень, за шкоду заподіяну майну одного потерпілого 25 000 гривень, при цьому франшиза становить 500 гривень (а.с. 82 т.1 - копія полісу). 14.01.2011 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» отримано повідомлення про страховий випадок від ПП [PERSON] до якого додано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тимчасовий реєстраційний талон, посвідчення водія, дорожній лист, угоду про замовлення виконання окремих робіт, однак за результатами перевірки у виплаті страхових виплат відмовлено ( а.с. 100-106 т.1). Виходячи з встановлених обставин, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в редакції позову від 01.07.2014 року, про стягнення спричиненої шкоди з відповідача [PERSON], як власника джерела підвищеної небезпеки, який відповідно до договору оренди укладеного між ним та [PERSON] взяв на себе відповідальність за шкоду, спричинену третім особам, орендованим транспортом, а саме автомобілем «Mercedes-Benz» моделі «Irizar» державний реєстраційний номер [NUMBER]. При цьому суд приймає до уваги той факт, що сторонами з посиланням на належні та допустимі докази, не доведено суду того, що водій [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував в трудових відносинах, що виключає можливість застосування у даному випадку положень ст. 1172 ЦК України, чи керував вищевказаним автомобілем на законних підставах, відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, що діяли на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що також виключає наявність страхового випадку, передбаченого договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Мерседес» реєстраційний номер [NUMBER] № ВС/1338674, укладеним між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та [PERSON] 26.08.2010 року. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку зі знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач [PERSON] просив суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди 30000,00 гривень, однак враховуючи глибину та тривалість моральних страждань, наслідки дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження його майна, суд вважає, що вказана сума є явно завищеною і виходячи з обставин справи, вимог розумності та справедливості визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000, 00 грн. Суд також вважає обґрунтованими доводи позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] 900 гривень, понесених ним витрат на проведення авто товарознавчого дослідження, оскільки як вбачається з долученої до справи квитанції вказані витрати дійсно були понесені позивачем ( а.с. 3 т.1 - квитанція). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1582,29 гривень, в рахунок відшкодування йому витрат понесених ним на сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial