Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

28.05.2014р. ТзОВ "Орлан-транс-груп" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди заподіяної підприємству при виконанні трудових обов'язків на суму 11 333 грн. 99 коп. і 243 грн. 60 коп. судових витрат, мотивуючи тим, що відповідач з 15.11.2013р. працював водієм (з повною матеріальною відповідальністю) на Львівській філії ТзОВ "Орлан-Транс-груп", звільнений з роботи 31.03.2014р., при виконанні трудових обов'язків допустив перевитрати палива, і зокрема: при перевезенні вантажу автопоїздом [NUMBER]/[NUMBER] в Казахстан, на підставі подорожнього листа №325030 від 09.12.2013р. на 329 грн. 28 коп., тим же транспортним засобом по Україні, на підставі подорожнього листа №375538 від 09.01.2014р. на 181 грн.98 коп., при перевезенні вантажу автопоїздом [NUMBER]/[NUMBER] в Росію, на підставі подорожнього листа №348760 від 24.01.2014р. на 4 404 грн. 22 коп., при перевезенні вантажу автопоїздом [NUMBER]/[NUMBER] по Україні на підставі подорожнього листа №375662 від 21.02.2014р. на 1 418 грн. 51 коп., що він не подав звіту про використання авансу на відрядження з 10 по 14.03.2014р. в сумі 5 000 грн., чим заподіяв шкоди на 11 333 грн. 99 коп. В суді представник позивача вимоги підтримала, покликаючись на мотиви позову просить про стягнення із відповідача шкоди в сумі 11 333 грн. 99 коп. завданої перевитратами пального і неповерненням авансу, та 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідач в суді вимоги заперечив, мотивуючи тим, що допущені ним перевитрати пального роботодавець списав за рахунок підприємства, що аванс 5 000 грн. використаний ним, як компенсація за не отриманий заробіток, просив відмовити у позові. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Пунктом 6 ст. 134 КЗпП України передбачено, що матеріальна відповідальність у повному обсязі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду заподіяною перевитратами пального на автомобільному транспорті. З пояснень сторін, із копій наказів Львівської філії ТзОВ "Орлан-Транс-Груп" № 140-кф від 15.11.2013р. та №39-кф від 31.03.2014р. (а.с.7-8) видно, що [PERSON] з 15.11.2013р. був прийнятий на роботу водієм Львівської філії ТзОВ "Орлан-Транс-груп", звільнений із роботи 31.03.2014р. за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. З копії договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.11.2013р., із копії Інструкції водія автотранспортних засобів Львівської філії ТзОВ "Орлан-Транс-груп", що затверджена 01.11.2005р. (а.с.49-53) убачається, що [PERSON] - водій підприємства бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому матеріальних цінностей, що в т.ч. має обов'язок протягом трьох днів після повернення із відрядження провести розрахунки із підприємством по коштах, отриманих на відрядження. Із пояснень представника позивача, долучених до справи копій подорожніх листів Львівської філії ТзОВ "Орлан-Транс-груп" та роздруківок до них про витрати палива (а.с.9-21) видно, що відповідач при перевезенні вантажу автопоїздом [NUMBER]/[NUMBER] в Казахстан, на підставі подорожнього листа №325030 від 09.12.2013р., допустив перевитрату пального на 329 грн. 28 коп., тим же автомобілем при перевезенні по Україні, на підставі подорожнього листа №375538 від 09.01.2014р. - на 181 грн.98 коп., при перевезенні вантажу автопоїздом [NUMBER]/[NUMBER] в Росію, на підставі подорожнього листа №348760 від 24.01.2014р. - на 4 404 грн. 22 коп., при перевезенні вантажу автопоїздом [NUMBER]/[NUMBER] по Україні на підставі подорожнього листа №375662 від 21.02.2014р. - на 1 418 грн. 51 коп., а всього на 6 333 грн.99 коп. З пояснень сторін, із виписки по карті [NUMBER] центральної філії ПАТ «Кредобанк» від 29.04.2014р. та копії звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № о/п 259 від 14.03.2014р. (а.с.22-23) видно, що позивач 10.03.2014р. забезпечив відповідача авансом в сумі 5 000грн. на службове відрядження з 10 по 14.03.2014р., які перераховані йому для використання на рахунок із застосуванням платіжної картки [NUMBER], виданої ЦФ ПАТ «Кредобанк», що ці кошти відповідач 13-14.03. 2014р. одержав/зняв із рахунку, але звіту кому, за що і на підставі якого документа він заплатив їх - не подав, гроші не повернув. Відповідно до вимог п.11. Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, що затверджена наказом міністерства фінансів України 13.03.98 N 59 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.03.2011 N 362) відрядженому працівникові перед від'їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобов'язаний подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку. Разом із звітом подаються документи в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат. Відповідач, як видно із пояснень його та представника позивача в суді, жодних документів, які б обґрунтували вартість понесених витрат у зв'язку із службовими відрядженням в березні 2014р., на підприємство не подав, звільнений із роботи 31.03.2014р., за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Отже, оскільки [PERSON] не відшкодував позивачу шкоди завданої перевитратами палива на суму 6 333 грн.99 коп. і не подав звіту про використання 5 000 грн. авансу на відрядження, суд задоволює позов і стягує з нього 11 333грн. 99 коп. Покликання відповідача, що допущені ним у 2013/2014р.р. перевитрати пального роботодавець списав за рахунок підприємства, а отримані в березні 5 000 грн. авансу він використав на свій розсуд, як заборгований заробіток, суд оцінює, як необґрунтовані й такі, що не можуть слугувати підставою до відмови у позові. Так, із пояснень представника позивача, видно що допущені відповідачем в грудні 2013р. - в лютому 2014р. перевитрати пального роботодавець за рахунок підприємства не списував. Ці твердження представника позивача відповідачем ніяк не спростовані та мають підтвердження долученими до справи копіями подорожні листів Львівської філії ТзОВ "Орлан-Транс-груп" і роздруківками про витрати пального, що підписані в т. ч. позивачем (а.с.9-21). Як убачається із повідомлення Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській обл. від 8.05.2014р. № 02-2008/07, із акта перевірки Інспекцією додержання законодавства про працю на Львівській філії ТзОВ "Орлан-Транс-груп" від 05.05.2014р. № 0513 та із припису № 13-01-009/0449-0341 від 7.05.0214р. (а.с.43-45,54-64) позивач, на березень 2014р. заборгованості по заробітній платі перед відповідачем не мав. Заробіток відповідача у березні 2014р. склав 1 182 грн. 82 коп. і виплачений йому 31.03.2014р. Із копій протоколу про адміністративне правопорушення №13-01-009/0397 від 12.05.2014р. та постанови Личаківського райсуду Львівської обл. від 27.06.2014р. (а.с.65-67) убачається, що через невиплату відповідачу заробітку в першій половині березня 2014р., керівника підприємства - [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, але це не давало і не дає права відповідачу не подати звіт про використання авансу - 5 000 грн., не повертати гроші, або ж розпоряджатись ними на свій розсуд. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача понесені судові витрати - 243 грн. 60 коп. (а.с.1).

Outcome: approved