Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позову вказав, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , який не є членом його сім`ї, з 2001 року у будинку не проживає та ним не користується, а тому втратив право користування житловим приміщення. Ухвалою суду від 23.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 07.12.2020 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), двічі викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися до зали судового засідання. Вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від\~23\~лютого 2006\~року за №3477-ІV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому,\~в порядку\~цивільного судочинства,\~виходячи із\~його загальних\~засад про\~неприпустимість свавільного\~втручання у\~сферу особистого\~життя людини;\~судовий захист\~цивільного права\~та інтересу;\~справедливість,\~добросовісність та\~розумність,\~перш за\~все регулюються\~особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 25.06.1990 року, зареєстрованому Вознесенським БТІ 25.06.1990 року за реєстровим номером 39. Відповідач [PERSON] , який не є родичем позивача [PERSON] , 28.09.2000 року був зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується відповіддю Костянтинівської сільської ради, наданою на запит суду, від 19.11.2020 року. Відповідно до довідки Костянтинівської сільської ради за №165 від 12.06.2020 року підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно перебувають на реєстраційному обліку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту обстеження по факту проживання від 16.06.2020 року, складеного депутатом Костянтинівської сільської ради в присутності\~сусідів, підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 2001 року. Теперішнє місце проживання не відоме. Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку, номер об`єкта 03201 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , головою домогосподарства є [PERSON] , [INFO] , членом його сім`ї є дружина [PERSON] , [INFO] , а також на обліку перебуває [PERSON] , [INFO] , який не є родичем та не проживає в будинку з 2000 року. \~ \~ \~ \~Як вбачається з позовної заяви, факт не проживання відповідача в будинку впливає на сплату комунальних послуг та отримання субсидії на опалення. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. За положеннями ст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Аналогічні положення закріплені у ст.9 ЖК України, за якою ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом. За ст.270\~ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у це право (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCannv.theUnitedKingdom), заява №19009/04, п..50; рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitska v.Ukraine»). Відповідно до ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. За приписами ст. ст.\~12\~,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Частиною 1\~ст.\~321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, що встановлено\~ст. 379 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.156\~ЖК України та ст.405\~ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК УРСР, а саме подружжя їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Отже, за змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. \~Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1\~ст. 29 ЦК України). Згідно із\~ Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку з 2001 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, суд вважає встановленим. Враховуючи той факт, що відповідач, місце проживання якого зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що є встановленим у судовому засіданні, він є особою, що втратила право користування цим будинком. Враховуючи той факт, що відповідач, місце проживання якої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що є встановленим у судовому засіданні, він є особою, що втратила право користування зазначеним будинком. Відповідно до\~ст. 141\~ЦПК України,\~ з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved