Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

15 березня 2019 р. до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Також просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2016 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає та не приймає участі в їх утриманні. Діти повністю знаходяться на утримані позивача. Крім того, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до грудня 2021 року, жодних додаткових джерел існування не має, окрім соціальної допомоги від держави. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання своїх позовних вимог та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2016 року відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ) (а.с. 8,9). Судом встановлено, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за малолітніми дітьми до грудня 2021 року, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської області за № 215 від 13.03.2019 року (а.с.10). Жодних додаткових джерел існування позивач не має, окрім соціальної допомоги від держави і потребує матеріального утримання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 грн. Суд враховує, що відповідно до норм визначених в ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою людиною, будь-яких зобов`язань за виконавчими листами не має, працює, отримує стабільний дохід. Суд, при визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі враховує положення ст.182, 183,184 СК України. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суду не було надано доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини відповідно до ст.182 СК України. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, що стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно зі ст. 81 СК України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. За п. п. 14, 16, 19 ст. 1 Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.93р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку, одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними, доходів від підприємницької діяльності, інших видів заробітку. При визначенні розміру аліментів суд враховує вищевикладені докази в їх сукупності та приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн у справі про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: partial