Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області роз'єднано позовні вимоги, позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради передано на розгляд Рогатинському районному суду Івано-Франківської області за підсудністю. В обгрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON], [INFO] є батьком двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Мати дітей [PERSON] [INFO] померла. Батько дітей відбуває покарання за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2015 року, знаходиться в місцях позбавлення волі. Відповідно до рішень виконавчого комітекту Дзержинської районної у місті ради від 16 грудня 2015 року №407, №408 [PERSON] призначено опікуном над малолітніми братом [PERSON], [INFO] і сестрою [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з опікуном, перебувають на її вихованні та утриманні. Відповідач не піклується про дітей, не створює дітям належних умов для проживання. У дітей негативні спогади про батька, оскільки він за час спільного проживання з ними вживав спиртні напої, застосовував щодо матері дітей фізичне насильство, не працював, не забезпечував дітей матеріально. [PERSON] неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, на даний час перебуває у місцях позбавлення волі, самоусунувся від виховання та утримання дітей. Просила позов задовольнити повністю. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Процесуальні дії по справі: ухвалою від 13 серпня 2018 року відкрито провадження в справі; ухвалою від 18 жовтня 2018 року ухвалено судове засідання призначене на 31 жовтня 2018 року провести у режимі відеоконференції; ухвалою від 31 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляєжє самостійних вимог щодо предмета спору - службу у справах дітей Рогатинської РДА; ухвалою від 05 грудня 2018 року вирішено провести судове засідання, яке призначене на 27 грудня 2018 року в режимі відеоконференції з державною установою "Городоцький виправний центр №131 та Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвалою від 27 грудня 2018 року вирішено провести судове засідання, яке призначене на 09 січня 2019 року в режимі відеоконференції з державною установою "Городоцький виправний центр №131 та Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвалою від 09 січня 2019 року вирішено провести судове засідання, яке призначене на 25 січня 2019 року в режимі відеоконференції з державною установою "Городоцький виправний центр №131 та Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали повністю. Пояснили, що діти після смерті матері проживають разом з старшою сестрою [PERSON], яка призначена їх опікуном. Діти відвідують школу, позитивно характеризуються за місцем навчання. Про батька в них негативні спогади, оскільки за час спільного проживання з матір'ю дітей він не працював, вживав спиртні напої, застосовував до матері дітей та до самих дітей фізичне насильство. В 2013 році [PERSON] залишив сім'ю, переїхав проживати на західну Україну. Не цікавився дітьми та не надавав їм жодної матеріальної допомоги. Вироком Рогатинського районного суду від 03 квітня 2015 року засуджений до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України, а саме за вчинення крадіжки з проникненням у приміщення. Син [PERSON] до 8 років не відвідував школи. На даний час опікун [PERSON] влаштувала дитину в школу, де він навчається по даний час, систематично відвідує навчальний заклад. Діти категорично не бажать проживати з батьком після звільнення його з місць позбавлення волі. Просили позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей. Представники служби у справах дітей Рогатинської РДА Базилевич І.Я., Драгун Л.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснили, що на даний час відповідач проживає окремо від дітей, відбуває покарання за вироком Рогатинського районного суду, не цікавиться дітьми, не займається їх вихованням, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Підтримують висновок комісії з захисту прав дитини виконавчого комітету районної у місті ради. Просили позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей. Відповідач у судовому засіданні позову не визнав. Заперечив щодо позбавлення його батьківських прав. Після звільнення з місць позбавлення волі має намір вирішити питання щодо оформлення права власності на домоволодіння, працевлаштуватися та самостійно займатися вихованням дітей. Просив у позові відмовити. Суд, вислухавши доводи позивача, представника позивача, представників служби у справах дітей, пояснення свідка, заперечення відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] пояснила, що проживала по сусідству з [PERSON], а тому їй добре відомі обставини проживання цієї сім'ї. За час проживання з [PERSON], [PERSON] не працював. Сім'я проживала за кошти, які виплачувалися на дітей. [PERSON] виносив на продаж речі з квартири, постійно вимагав кошти в дружини та її матері. Вживав спиртні напої, перебуваючи в нетверезому стані, влаштовував сімейні бешкети, застосовував фізичну силу, як до дружини, так і до дітей, виганяв дружину з дітьми з дому. Були випадки, коли діти ночували в неї, інші сусіди годували дітей. В дітей не було найнеобхіднішого - їжі та одягу. В подальшому [PERSON] залишив сім'ю, в 2013 році переїхав проживати на західну Україну. На даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. Дітьми опікується старша сестра, яка здійснює за ними належний догляд. [PERSON] довірити дітей не можна у жодному разі. Позбавлення батьківських прав [PERSON] не буде суперечити інтересам дітей, навпаки сприятиме їх нормальному розвитку в умовах сім'ї сестри [PERSON], яка, будучи особою молодого віку, взяла на себе всю відповідальність за малолітніх брата та сестру. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народженнясерія [NUMBER], серія [NUMBER], виданими повторно 27 січня 2015 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Мати дітей [PERSON] померла [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 18 серпня 2015 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішеннями виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради №407, 408 від 16 грудня 2015 року малолітнім дітям [PERSON], [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Приначено [PERSON] опікуном дітей. За висновком служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] зазначено, що [PERSON] протягом тривалого часу систематично ухиляється від батьківського обов'язку по догляду, вихованню та матеріальному утриманню дітей, не піклується про них, не підтримує жодного зв'язку з дітьми та їх опікуном, не цікавиться долею дітей, не сплачує аліменти. З інформації, яка надав опікун [PERSON] за час спільного проживання з дітьми [PERSON] ніде не працював, проживав за соціальні виплати, які отримувала сім'я, застосовував насильство у сім'ї до дружини та дітей. В 2013 році [PERSON] залишив родину, не підтримував жодних зв'язків з сім'єю, не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей. Батьківство щодо дітей оформив у січні 2015 року, у зв'язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, метою оформлення батьківства було саме використати наявність на утриманні малолітніх дітей для врахування судом при призначенні покарання. Після офіційного оформлення батьківських прав, а саме отримання свідоцтв про народження дітей, де він зазначений батьком, не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей, не брав участі у їх вихованні, не цікавився дітьми. На підставі викладеного з врахуванням інтересів дітей, служба в справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків підтверджується довідками комунального закладу "Криворізький навчально-виховний комплекс" Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" № 18, характеристиками на дітей з навчального закладу відповідно до яких діти [PERSON], [INFO] ународження і [PERSON] навчаються у вищезазначеному навчальному закладі відповідно у першому та третьому класах. Вихованням дітей займається опікун [PERSON], яка відповідально ставиться дор виконання дітей та створила усі необхідні житлово-побутові умови для нормально розвитку дітей. Опікун [PERSON] постійно підтримує зв'язок з школою, класними керівниками, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Вироком Рогатинського районного суду від 25 листопада 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах) та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі було звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням відповідно до ст.76 КК обов'язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з'являтися в ці органи для реєстрації. Вирок набув законної сили 30 січня 2015 року. Вироком Рогатинського районного суду від 03 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Рогатинського районного суду від 25.11.2014 року і за сукупністю вироків визначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років 6 (шість) місяців. Таким чином, маючи на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2011 року народження, [PERSON] двічі був засуджений за умисні злочини, вчинені на території Рогатинського району Івано-Франківської області, один з яких пов'язаний з незаконним обігом наркотичних засобів. Такі обставини спростовують пояснення відповідача [PERSON], що він любить дітей та турбувався про них. Неправомірна поведінка відповідача по справі, встановлена судовим рішенням, підтверджує саме відсутність усвідомлення та розуміння батьком відповідальності за дітей, сім'ю. Те, що злочини було вчинено на території Рогатинського району підтверджуть пояснення позивачки та свідка, що [PERSON] залишив сім'ю, яка проживала в Кривому Розі та переїхав проживати в Рогатинський район Івано-Франківської області, з 2013 року не проявляв турботи про дітей, не надавав коштів на їх утримання. Як вбачається з копій свідоцтв про народження дітей, вони видані 27 січня 2015 року, тобто перед апеляційним переглядом вироку Рогатинського районного суду від 25 листопада 2014 року. Таким чином суд вважає правдивими обствини, зазначені у висновку служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав, а саме оформлення [PERSON] батьківста на дітей у власних корисливих цілях, доведання у суді даних про особу - наявності на утриманні в нього двох малолітніх дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 дано роз'яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Навіть факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. За наведених вище в рішенні обставин і доказів суд приходить до висновку, що відповідач, як батько, ухилявся від виконання свого обов'язку по вихованню дітей, не проявляв щодо них батьківської турботи. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Батько свідомо нехтував своїми обов'язками, а саме маючи на утриманні двох малолітніх дітей, проживав окремо від сім'ї, під час роздільно проживання з дітьми засуджений за умисні злочини, один з яких пов'язаний з незаконним обігом наркотичних засобів через що його слід позбавити батьківських прав. Судом встановлено, що позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде суперечити інтересам дітей, а тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.У разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved