Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

23 березня 2018 року до Володарського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій зазначено, що [PERSON] має сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] злісно не виконує батьківські обов'язки по догляду за сином без поважних причин. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його сина [PERSON], [INFO], та збільшити розмір аліментів. Позивач в позовних вимогах просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач до суду неодноразово не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином неодноразово. Відзив чи доказів на спростування позовних вимог до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представники Служби у справах дітей та сім'ї Донецької обласної державної адміністрації, та Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Представник третьої особи Володарської районної державної адміністрації Київської області подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та вказала, що проти позовних вимог не заперечує та надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком дитини [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що стверджується письмовими доказами. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], що стверджено письмовими доказами (а.с.12-16). Відповідно до характеристики, виданої директором Володарської загальноосвітньої школи № 2, Київської області, гр. [PERSON] за період навчання сина [PERSON], жодного разу не відвідав навчальний заклад (а.с.25). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, виданого виконавчим комітетом Володарської селищної ради Київської області, умови за місцем проживання гр. [PERSON], де вона проживає разом із сином [PERSON], будинок підтримується в хорошому стані та придатний для проживання (а.с.26). Володарською районною державною адміністрацією Київської області 05 вересня 2018 року, вирішено надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дитини [PERSON], підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 29.04.2010 року № 2-70/10 з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Суд, враховуючи збільшення витрат на утримання дитини, враховуючи вік дитини, вважає, що необхідно збільшити розмір аліментів, однак підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено, тому суд вважає за необхідне стягнути на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, оцінивши всі докази в сукупності, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд прийшов до висновку, про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], та передачу дитини [PERSON], на опікування [PERSON]. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial