Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені за прострочення сплати аліментів, збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка в даний час знаходиться на утриманні матері. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 жовтня 2014 року постановлено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2014 року і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] . Зазначає, що в даний час відповідач має сплачувати більший розмір аліментів, оскільки, дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. Крім того, вказує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення суду, щодо сплати аліментів, а тому виникла заборгованість, згідно розрахунку державного виконавця в розмірі 11174 грн. та пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 11174 грн. Просить суд, змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки з 500 грн. на 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в сумі 11174 грн. та пеню за Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 січня 2020 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2020 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. В установлений строк від відповідача відзив не надійшов. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із матеріалів справи вбачається, що у спільному подружньому житті у сторін народилась одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 жовтня 2014 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.10.2014 року і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~\~від 15\~травня\~2006\~року\~№\~3\~«Про\~застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7\~Закону\~України\~«Про державний бюджет України на 2020 рік»\~прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2019 року для\~дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими. Суд також вважає, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на користь позивача у збільшеному розмірі, оскільки, будь-яких доказів власної непрацездатності, наявності на утриманні інших дітей [PERSON] до суду не надав. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування зміни способу стягнення з твердої грошової суми на ј частки від доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки, позивачем не надано жодних доказів щодо офіційного працевлаштування відповідача та підстав для зніми такого способу стягнення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині зміни способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] встановлений рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.10.2014 року, та стягувати аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів, то суд, приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно із\~ ст. 71 цього Закону\~України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому\~СК України. У ч. 8 цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону,\~відповідно до частини восьмої якої, суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Із матеріалів справи не встановлено, чи існує спір між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами. Аналогічна правова позиція Великої палати Верховного Суду, викладена у постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15ц. Таким чином, у разі відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, в межах виконавчого провадження за попереднім рішенням про стягнення аліментів, а тому в задоволені вимог про стягнення боргу по аліментах, слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як було вже зазначено, що рішенням суду від 23.10.2014 року з відповідача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що відповідач деякий час сплачував аліменти не в повній мірі та за період з червня 2018 року по вересень 2018 року та з лютого 2019 року по вересень 2019 року, взагалі не сплачував аліменти, внаслідок чого його заборгованість по сплаті аліментів станом на 24.09.2019 року становить 11174 грн. (а.с. 8). Оскільки, відповідач невчасно сплатив аліменти, то позивач на підставі ст. 196 СК України, має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Разом з тим, при визначенні розміру заборгованості відповідача по сплаті аліментів за період з\~01\~червня 2018\~року по\~30\~вересня 2019\~року та нарахуванні пені суд виходить з визначеної державним виконавцем у відповідній довідці розмір заборгованості з врахуванням пропущеного місяця, а саме червня 2019 року (+1013,50 грн. до загальної заборгованості) (а.с. 8). \~ \~ \~ \~При цьому, суд виходить з того, що початком розрахункового періоду щодо визначення розміру пені за кожен місяць буде перше число наступного місяця. Наприклад, кількість днів прострочення щодо сплати аліментів за червень 2018 року визначається за період з 01 червня 2018 року по 30 вересня 2019 року та становить 486 днів. Зазначений принцип застосовується по аналогії до інших періодів. З врахуванням наданої Ірпінським міським\~ВДВС ГТУЮ\~у Київській\~області довідки розрахунку заборгованості по аліментах, судом проведено відповідні розрахунки боргу по аліментам та пені, що відображені у відповідних таблицях. МісяцьК-сть днів простроченняРозмір аліментів, визначений у виконавчому листі, грн.Сума аліментів, яка підлягає стягненню, грн.Сума, яка сплачена боржником (за місяць)/грн.Заборгованість по аліментам, грн.Заборгованість по неустойці (пені)/грн. 2018 рік Червень486500,00500,00-500,002430,00 Липень456500,00500,00-500,002280,00 Серпень425500,00500,00-500,002125,00 Вересень394500,00972,00-972,003829,68 Жовтень364500,00972,00500,00472,001718,08 Листопад333500,00972,00500,00472,001571,76 Грудень303500,001013,50500,00513,501555,90 Всього276135005429,501500,003929,5015510,42 2018 рік Січень272500,001013,501000,0013,5036,72 Лютий241500,001013,50-1013,502442,53 Березень213500,001013,50-1013,502158,75 Квітень182500,001013,50-1013,501844,57 Травень152500,001013,50-1013,501540,52 Червень121500,001013,50-1013,501226,33 Липень91500,001059,00-1059,00963,69 Серпень60500,001059,00-1059,00635,40 Вересень30500,001059,00-1059,00317,70 Всього 136245009258,001000,008258,0011166,21 Всього за період з 01.06.2018 по 30.09.20198000,0014687,502500,0012187,5026676,63 Отже, сума заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.06.2018 року по 30.09.2019 року становить 12187,50 грн. та пені у розмірі 26676,63 грн. Такий висновок узгоджується з Правовою позицією Великої палати Верховного Суду, висловленій у Постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15ц , у якій Велика Палата Верховного суду вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах. Із врахуванням вимог ч.1 ст. 196 СК України, відповідно до якої, розмір пені не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 12187,50 грн., що буде відповідати розміру заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.06.2018 року по 30.09.2019 року. При цьому, суд не бере до уваги розрахунок пені позивача, оскільки, він здійснений без врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду. Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, позивач просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 11174 грн., враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України, задовольняє позовні вимоги в цій частині в такому розмірі. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 11174 грн. неустойки по аліментах на утримання дитини, збільшити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в решті позовних вимог відмовити. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1536,80 грн. (768,40 грн. х 2) слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial