Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

22.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.10.2013 р. між сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1335639668902052 на суму 11441.65 грн. із сплатою відсотків у розмірі 0.0001 річних за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.90% з остаточним терміном повернення до 01.10.2016р. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з чим, відповідач станом на 13.05.2014 року має заборгованість в сумі 13777.42 грн., на підставі чого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13777.42 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором у т.ч. прострочену у розмірі 11441.65 грн.; заборгованість за комісією у т.ч. строкова заборгованість по комісіям у розмірі 2189.94 грн.; пеню за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 71.38 грн. та за несвоєчасне погашення комісії у розмірі 74.45 грн., а разом 145.83 грн.; та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243.60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надавши суду заяву через канцелярію суду від 12.09.2014 р. про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.29). Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в звязку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду, на підставі Ухвали суду від 10 грудня 2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02.10.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 1335639668902052 на суму 11441.65 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0.0001 річних за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.90 відсотків, яка розраховується щомісячно; термін кредитування 36 місяців з остаточним поверненням кредиту до 01.10.2016р.; мета кредитування задоволення поточних потреб, оплата послуг банку та супутніх послуг. Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 1335639668902052, відповідач зобовязаний сплачувати щомісячний платіж в сумі 649,81 грн (який складається із: 318 грн. погашення кредиту та 331,81грн. - сплата за обслуговування кредиту) до «10» числа кожного місяця починаючи з вересня 2013р. (а.с.4-5). На виконання п.1 та п.3 Кредитного договору позивачем надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 11441.65 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок, який відкрито відповідачу на підставі договору банківського поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (тобто кредитної картки), згідно до п.1.11 Кредитного договору, відповідно до якого відповідач погоджувався, що ця заява є підтвердженням укладення у письмовій формі договору банківського поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, що підтверджується меморіальним ордером № 176936937 від 02.10.2013р. (а.с.13) Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору страховий платіж у розмірі 1441.65 грн. був перерахований банком відповідно до п. 1.12 Кредитного договору на сплату страхового платежу за договором добровільного страхування від нещасних випадків ПрАТ «ДЕКА ІНШУРЕНС» за відповідним дорученням відповідача зазначеним у цьому ж пункті. Згідно даних позивача, відповідач не виконав своїх зобовязань за Кредитним договором, не повернув основну суму кредиту та не сплатив комісії за обслуговування кредиту. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказів погашення відповідачем кредиту суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобовязання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Заборгованість відповідача перед позивачем за щомісячними платежами по кредитному договору станом на 13.05.2014 року (дата, яка заявлена позивачем в розрахунках заборгованості) становить 4991,94 грн., та складається з наступного: - заборгованість за кредитом у сумі 2862,00 грн.= 318 грн. *9 міс., де: 318 грн. розмір щомісячного платежу з погашення кредиту, встановлений Додатком №1; 9 міс. період прострочення сплати кредиту з 10.09.2013р. по 10.05.2014р. - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту в сумі 2189.94 грн., відповідно до розрахунку позивача за період з 02.10.2013р. по 12.05.2014р.(а.с.8). За такими обставинами позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 2862,00 грн. та комісією за обслуговування кредиту в сумі 2189.94 грн., а всього 4991,94 грн., є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача залишку кредиту у сумі 8579 грн. 65 коп., яку позивач заявив в порядку дострокового повернення кредиту, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовою\~ установою є\~ юридична особа, яка відповідно до закону\~ надає\~ одну\~ чи\~ декілька фінансових послуг,\~ а також інші послуги (операції),\~ пов'язані з\~ наданням\~ фінансових\~ послуг,\~ у випадках,\~прямо визначених\~законом,\~та внесена до відповідного реєстру в установленому законом\~ порядку.\~ До\~ фінансових\~ установ належать\~ банки,\~ кредитні спілки,\~ ломбарди,\~ лізингові компанії, довірчі товариства,\~ страхові компанії,\~ установи накопичувального пенсійного\~ забезпечення,\~ інвестиційні\~ фонди\~ і компанії та інші юридичні\~ особи,\~ виключним\~ видом\~ діяльності\~ яких\~\~ є\~\~ надання фінансових послуг,\~ а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги\~(операції),\~ пов'язані\~ з\~ наданням\~ фінансових\~ послуг. Кредитна установа це фінансова установа,\~яка відповідно до закону має право за рахунок залучених\~ коштів\~ надавати\~ фінансові кредити на власний ризик. Згідно з п. 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~ споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011№ 15-рп/2011, в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, враховуючи, що позивач є фінансовою установою та надав відповідачу споживчий кредит, то на правовідносини, що виникають під час виконання Кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із вищенаведених норм випливає, що обовязок дострокового повернення кредиту виникає у відповідача з дня отримання ними вимоги позивача про дострокове повернення кредиту, та строк дострокового повернення кредиту в повному обсязі складає тридцять календарних днів з дня отримання такої вимоги. Проте позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідача та отримання ними вимоги про дострокове повернення кредиту, відповідно не настав строк\~ для дострокового повернення кредиту відповідачем, тому вимога про стягнення залишку кредиту у сумі 8579 грн. 65 коп. є передчасною та задоволенню не підлягає. Суд не приймає до уваги Протокол зустрічі від 31.01.2014р., складений сторонами, оскільки, як убачається із змісту цього протоколу позивач не вимагав дострокового повернення кредиту, а сторони визначили розмір існуючої заборгованості за кредитним договором та відповідач зобовязався її погасити на протязі двох місяців. Також не підлягає задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 71 грн.38 коп. та несвоєчасне погашення комісії у розмірі 74 грн. 45 коп., оскільки позивачем не доведено наявність обовязку у відповідача сплачувати зазначену пеню та не визначений розмір такої пені. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с.1), а позов задоволений частково, то враховуючи положення ст. 88 ЦПК України щодо пропорційності розподілу судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 88 (вісімдесят вісім) гривень 26 копійок.

Outcome: partial