Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

02.10.2015 року ПАТ КБ „Приватбанк" (надалі Банк) звернулось до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], який мотивовано тим, що 23.08.2007 року між ПАТ КБ „Приватбанк" та відповідачем укладено Кредитний договір №VIW3AN00002245, відповідно до якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в розмірі 11 700,00 доларів США на термін до 21.08.2014 року, а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором. Відповідно до Кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також інші платежі згідно кредитного договору. Згідно Кредитного договору, у випадку порушення зобов'язань за Кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими платежами згідно кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 28.08.2015 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 18 328,38 доларів США, яка складається з наступного: -5 668,67 доларів США - заборгованість за кредитом; -3 156,95 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -404,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; -9 098,51 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за Кредитним договором. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, в якому ПАТ КБ «ПриватБанк» проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи завчасно належно повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на те, що позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк», як кредитором та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено Кредитний договір №VIW3AN00002245, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 11 700,00 доларів США для придбання позичальником автомобіля, реєстрації предмета застави в державному реєстрі та оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту, з кінцевим терміном до 21.08.2014 року (а.с.8-10). За користування кредитними коштами відповідач зобов'язався сплачувати відсотки у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 1% від суми виданого кредиту в момент видачі кредиту, винагороду за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в період сплати в сумі 0,14% від суми наданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3 Договору та винагороду за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до п.6.2 Кредитного договору. Згідно п.7.1 Договору, щомісяця в період сплати (з 21 по 28 число кожного місяця) відповідач зобов'язався сплатити щомісячний платіж розмірі 166,69 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, відповідач надав позивачу в заставу автомобіль DAEWOO MATIZ 2007 року випуску. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати кредиту та встановлених договором процентів станом на 28.08.2015 року у нього виникла заборгованість, за розрахунками позивача (а.с.4-7) в розмірі 18 328,38 доларів США, яка складається з наступного: -5 668,67 доларів США - заборгованість за кредитом; -3 156,95 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -404,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; -9 098,51 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У даному випадку розмір пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов'язань по поверненню тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, становить 9 098,51, що враховуючи обставини справи, значно перевищує розмір збитків 8 825,62 грн. (з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 668,67 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 156,95 доларів США). Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Згідно Правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року, справа № 6-100 цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) до 8 825,62 доларів США. Суд зазначає, що стягнення всієї суми заборгованості по всім зобов'язаннях, передбаченим кредитним договором в іноземній валюті суперечить нормам законодавства, яке визначає випадки та порядок використання іноземної валюти як засобу платежу на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Спеціальним нормативним актом, який регулює порядок використання іноземної валюти на території України є декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року. Пункт 2. ст. 1 Декрету визначає валютні операції як дії, які здійснюються з метою переходу права власності на валютні цінності. Неустойка за своїм функціональним призначенням є одним із видів забезпечення виконання зобов'язань. Тому, використання іноземної валюти при сплаті неустойки є недопустимим, оскільки така операція не є валютною операцією в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року. П.4.1 Кредитного договору визначено, що сплата пені здійснюється в гривнях. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Отже, пеню за прострочення заборгованості, відповідно до норм Закону та умов Договору, слід стягнути в гривневому еквіваленті. Стосовно стягнення заборгованість по комісії за користування кредитом суд зазначає, що згідно п.6.2 Кредитного договору, сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Оскільки позивач, здійснюючи розрахунок еквівалентної заборгованості по кредитному договору застосовував офіційний курс НБУ (21,32 гривні за 1 долар США) на дату розрахунку (28.08.2015 року), суд, при визначені розміру пені та комісії в гривні, розглядаючи справу в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України), приходить до висновку про застосування при цьому офіційного курсу НБУ від 28.08.2015 року. З огляду на викладене, суд визначає суму заборгованість відповідача по договору, яка виникла станом на 28.08.2015 року, у наступному розмірі: -5 668,67 доларів США - заборгованість за кредитом; -3 156,95 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -8 618,61 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; -188 162,22 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за Кредитним договором. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, а також зобов'язувався сплачувати інші платежі за договором, у випадку порушення взятих на себе зобов'язань, але взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, в розмірі встановленому судом. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору в розмірі 5 774,31 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial