Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

ФОП [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу з урахуванням 3% річних . Свій позов позивач мотивував тим, що 15 січня 2014 року позивачем було продано відповідачеві лісопильне обладнання - ріжучий продольний станок вартістю 10 375 грн., про що було укладено відповідний договір . Однак оплату за придбане обладнання відповідач під час отримання товару не провів, оскільки договір між сторонами був укладений в письмовій формі і термін оплати зафіксовано до 15.02.2014 р. Після спливу вказаного терміну оплати останнійм також не було вчинено жодних дій на виконання зобов'язань, чим порушено права та законні інтереси позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовільнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 15 січня 2014 року ФОП [PERSON]Є було продано [PERSON]І лісопильне обладнання - ріжучий продольний станок Adolf John CO вартістю 10 375 грн., про що було укладено відповідний договір купівлі - продажу б/н. Зазначене обладнання було фізично прийняте відповідачем, про що свідчить підпис на видатковій накладній за № 10 від 15.01.2014 року . Однак оплату за придбане обладнання [PERSON]І під час отримання товару не провів, оскільки договір між сторонами був укладений в письмовій формі і термін оплати зафіксовано до 15.02.2014 р. Після спливу вказаного терміну оплати [PERSON]І також не було вчинено жодних дій на виконання зобов'язань, у зв'язку із чим позивач неодноразово звертався до останнього з вимогами щодо сплати вартості товару, однак жодного реагування на ці вимоги не було . Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору позики , є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах. телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності із ст. 14 Цивільного кодексу України, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актами цивільногозаконодавства. Статтею 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого - сплата неустойки. ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як своїх зобов'язань відповідач не виконав належним чином, то у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення грошових коштів У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів підлягають до задоволення.

Outcome: approved