Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

11 травня 2018 року представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23 червня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків\~ за користування\~ кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.\~У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача станом на 24 квітня 2018 року наявна заборгованість у розмірі 13915,70 гривень, яка складається з: 3329,94 гривень -\~заборгованість за кредитом, 7625,58 гривень -\~ заборгованість по процентам за користування кредитом, 2059,43 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 250 гривень -\~штрафу (фіксована частина) та 650, 75 гривень - штрафу (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором\~ в розмірі 13915,70 гривень та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а. с. № 24/. 07 серпня 2018 року від представника позивача електронною поштою на адресу суду надійшла відповідь на заперечення /а.с. 38/, в якій останній вказує, що нарахування штрафів передбачено договором. Щодо строків позовної давності, зазначив, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобовязання триває, тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, але раніше надіслала на адресу суду заперечення /а.с. 37а/, в якому вказує, що визнає свій борг перед відповідачем за кредитом у розмірі заявлених вимог у сумі 3329,94 гривень та за відсотками у сумі 7625,58 гривень, та судовий збір. Решту позовних вимог щодо стягнення пені та штрафних санкцій не визнавала, оскільки вважала, що закінчився строк позовної давності для звернення банку до суду, та в цій частині позову просила суд відмовити. Вислухавши відповідача, дослідивши докази в сукупності, суд \~вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 23 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого з 30 квітня 2009 року є ПАТ КБ «ПриватБанк», а з 21 травня 2018 року - АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який представляє собою заяву відповідача, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді\~ встановленого\~ кредитного ліміту на картковий рахунок. /а.с. № 8, 9, 10-15/ Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Своїм підписом в заяві відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком кредитний договір. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Позивач вірно посилається в позові на ст. ст. 526, 527, 530 та 1054 ЦК України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526, ст. 527\~ ЦК України\~ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~ Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] в порушення умов договору зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість. Боржник вважається\~ таким, що\~ прострочив, якщо\~ він не\~ приступив\~ до\~ виконання\~ зобовязання або\~ не виконав\~ його\~ у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється\~ від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості /а.с. 5-7/ сума заборгованості [PERSON] за кредитом перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 24 квітня 2018 року складає 3329,94 гривень, а сума заборгованості по процентам за користування кредитом складає 7625.58 гривень, з якими погодилась відповідач. Щодо стягнення з відповідача одночасно пені та двох видів штрафів фіксованої частини та процентної складової, суд приходить до такого. Статтями 546, 549\~ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 61 Конституції України визначено, що\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому неможливе застосування пені та ще двох видів штрафів нарахованих банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань, за яке може бути стягнуто тільки один вид неустойки штраф. Щодо розрахунку штрафу, відповідно до копії довідки про умови кредитування /а.с. 9/, при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. Оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф - неустойка, що розраховується від суми неналежно виконаного зобовязання, а фіксована та розрахункові частини є складовими одного виду неустойки (штрафу), то розмір штрафу має розраховуватись за правилами, вказаними в зазначеній довідці і складає\~797,78 гривень (250 + 5% х/3329,94 гривень+7625,58 гривень/). З огляду на\~ викладене, суд вважає, що доведена заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 23 червня 2008 року станом на 24 квітня 2018 року складає\~ 11753,30 гривень, в тому числі 3329,94 гривень\~заборгованості за кредитом; 7625,58 гривень заборгованості по процентам та 797,78 гривень штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача. Оскільки, невиконання [PERSON] взятого на себе зобовязання, потягнуло виникнення заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 11753,30 гривень, порушене право позивача на повернення заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами та штрафу за користування наданим кредитом підлягає судовому захисту шляхом часткового задоволення його позову та стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених при зверненні до суду, що складаються з судового збору. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача\~ підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, тобто 1488,19 гривень (84,46%) /а. с. № 1/.

Outcome: partial