Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: громадська організація «Міське обєднання споживачів «Довіра» про розірвання договору купівлі продажу, стягнення коштів за товар неналежної якості, стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що у грудні місяці 2016 року у ФОП [PERSON] в приміщені магазину «Бутікова Галерея» в бутику за № 9 в м.Ромни по вул.Руденка, 18 А вона придбала пару жіночих чобіт, виготовлених з шкіри сірого кольору ( з темними вставками) 38 розміру, розкрасу «пітон» виробник Турція «Розалін» за ціною 3200 грн. Так як вона виявила недоліки товару : тріщини лакової плівки шкіри взуття, відклеювання підошви, віддушистість шкіри верху взуття, то у лютому місяці 2017 року у усній формі та у квітні місяці 2017 року вже у письмовій формі вона звернулася до ФОП [PERSON] з проханням забрати товар неналежної якості та повернути кошти за вказаний товар, на що отримала відмову. З метою повернення коштів за неякісний товар вона прийшла до бутику № 29 за вищевказаною адресою та самовільно взяла з полки таких же самих куплених жіночих чобіт, 39 розміру, на яких був встановлений інший цінник 3800 грн. та покинула приміщення даного бутику , повідомивши, що дану пару чобіт вона поверне коли ФОП [PERSON] поверне кошти за неякісний товар. По даному факту [PERSON] звернулася до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування було призначено та проведено товарознавчу експертизу , згідно висновку якої були встановлені дефекти жіночих чобіт. Тому просила розірвати договір купівлі-продажу жіночих чобіт, укладеного у грудні місяці 2016 року та стягнути з [PERSON] 3200 грн. вартості жіночих чобіт. Крім того, у звязку з тим, що нею придбано товар неналежної якості вона перенесла сильне душевне хвилювання, стрес, погіршився її психічний стан здоровя, тому просила стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним , оскільки судова повістка була направлена за місцем її реєстрації. Крім того , дану адресу вона вказувала в письмовій заяві, адресованій суду. В даній заяві позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, суд вважає за можливе вирішити справу без її участі. Представник третьої особи громадської організації «Міське обєднання споживачів «Довіра» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суд, заслухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що у грудні місяці 2016 року позивачка придбала у ФОП [PERSON] за адресою м.Ромни вул.Руденка, 18 А, в приміщенні магазину «Бутікова Галарея» в будику за № 29 пару жіночих чобіт, виготовлених з шкіри сірого кольору (з темними вставками) 38 розміру, розкрасу «пітон», виробник Турція «Розалін» за 3200 грн. В березні 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з приводу повернення їй товару неналежної якості , а саме: жіночих чобіт та відшкодування їх вартості . Проте [PERSON] відмовилася. Вказане підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 11.12.2017 року (а.с.44-45). З аналогічною заявою позивачка звернулася до відповідача 7 квітня 2017 року (а.с.46). Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1154 від 16.11.2017 року в досліджуваній парі взуття чоботах жіночих демісезонних (р.38 ) встановлена наявність дефектів в обох півпарах ( розтріскування та часткове руйнування лакового покриття матеріалу верху взуття; незначне відклеювання підошви; віддушистість на всіх деталях верху взуття; неспівпадіння деталей по висоті ) . Тріщини лакової плівки натуральних і синтетичних шкір має виробничий або невиробничий дефект. Причина утворення виробничого дефекту порушення технології виробництва шкіри. Невиробничого - порушення умов експлуатації взуття. Відновлення споживчих властивостей взуття шляхом усунення дефекту є неможливим. Відклеювання підошви : дефект має виробничий характер, причина утворення дефекту неправильна обробка затяжної кромки, відсутність клейової плівки на окремій ділянці, порушення технології приклеювання підошви. Віддушистість шкіри верху взуття : дефект має виробничий характер. Причина утворення дефекту порушення технології виробництва шкіри. Неспівпадіння деталей по висоті дефект має виробничий характер, причина утворення дефекту порушення технології виробництва. Відновлення споживчих властивостей взуття шляхом усунення дефекту є неможливим (а.с.18-27). Оскільки відповідачка не погодилася забрати товар неналежної якості та повернути кошти за вказаний товар позивачка звернулася до суду. Однією із засад цивільного судочинства проголошено свободу договору (ст. 3 ЦК). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Законом № 3795-VI від 22 вересня 2011 р. указана норма доповнена частиною другою, за якою у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, лежить на продавцеві (виготівникові). Пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Права та обов'язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ст. 8 цього Закону. Так, згідно з ч.1 цієї статті у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до визначення термінів у ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Якщо ж недолік робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14-ти календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару. Згідно ч.5 ст. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів», стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об'єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Гарантійні строки носіння взуття, відповідно до чинних стандартів, обчислюються з дня продажу через роздрібну торговельну мережу або від початку сезону, та згідно з міждержавними стандартами ДСТУ ГОСТ 26167-2009 (діє з 01.01.2010 р.), ГОСТ 26166-84, ГОСТ 19116-2007, ДСТУ ГОСТ 26165:2009 (діє з 01.01.2010 р.), ДСТУ ГОСТ 1135:2007 (діє з 01.01.2009 р.), не може бути меншим 30 днів з дня продажу через роздрібну торговельну мережу або від початку сезону. Додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 р. № 1723 затверджено Перелік сезонних товарів, гарантійні строки за якими обчислюються з початку відповідного сезону. Взуття є сезонним товаром, і гарантійні строки для нього обчислюються: для взуття весняно-осіннього асортименту з 15 березня по 15 травня та з 15 вересня по 15 листопада. Судом встановлено, що позивачкою були придбані чоботи жіночі весняно осіннього періоду носіння у ФОП [PERSON] у грудні місяці 2016 року. При цьому гарантійні строки обчислюються не з моменту покупки, а з дня початку відповідного сезону. Тобто недоліки взуття виникли в період гарантійного строку протягом якого позивачка звернулася до відповідача з вимогою про повернення коштів за товар неналежної якості. Крім того, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №1154 від 16.11.2017 року виявлені дефекти пари чобіт жіночих у вигляді тріщин лакової плівки та віддушистість шкіри верху взуття відноситься до істотних недоліків. Даний дефект є неусувним, сильно вираженим (впливає на естетичний вид та експлуатаційні властивості взуття), функціональний (знижує функціональні та експлуатаційні властивості взуття), критичні (дефект взуття, за наявності якого неможливе використання за призначенням). Тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про розірвання договору купівлі-продажу жіночих чобіт, укладеного у грудні місяці 2016 року та стягнення з [PERSON] вартості жіночих чобіт у розмірі 3200 грн. підлягають задоволенню, відповідно до ст.. 8 ЗУ «Про захист прав споживача». При цьому суд враховує, що позивачка в своїй позовній заяві вартість чобіт зазначає в сумі 3200 грн. Вказану вартість вона також зазначала в своїй письмовій заяві до ФОП [PERSON] від 7 квітня 2017 року , в якій просила прийняти чоботи та повернути витрачені 3200 грн. Відповідачем не надано суду доказів про іншу вартість пари чобіт ніж 3200 грн. Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження від 11.12.2017 року зазначено , що аналогічна пара жіночого взуття р.39 коштує 3800 грн. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону «Про захист прав споживача» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ст. 1 "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. В той же час позивач в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди посилається на те, що така шкода спричинена їй неправомірними діями відповідача і полягає у душевних хвилюваннях, стресі та погіршенні її психічного стану в результаті порушення її прав як споживача, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial