Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

13 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду, в якому просив стягнути зі [PERSON] борг за договором про зміну зобов`язань (новації) від 22 грудня 2006 року за період з 01 вересня 2016 року по 31 серпня 2020 року у загальному розмірі 272359 грн. 54 коп., який складається з 5% щомісяця за користування грошима в сумі 203400 грн., втрати від інфляції в сумі 66263 грн. 46 коп. та 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 2696 грн. 08 коп. В обґрунтування позову позивач вказував, що 29 квітня 2005 року він уклав зі [PERSON] договір позики на суму 3000 доларів США, у формі розписки. В зв`язку з неповерненням коштів позивач звернувся до суду та рішенням суду від 19 квітня 2006 року з відповідача стягнутий борг в сумі 22244,96 грн. та судові витрати в сумі 222,45 грн. Однак даний борг відповідач не повернула. В зв`язку з чим 22 грудня 2006 року між ними був укладений договір про зміну зобов`язань (новації), за яким вони визначили графік погашення боргу за позикою, але у разі його порушення [PERSON] , мала б сплатити основний борг, 5% в місяць від суми боргу еквівалентному 3000 доларів США та суми відповідно до ст. 625 ЦК України. Дія цього договору - до його повного виконання. Рішеннями Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10.06.2010 року, 30 серпня 2011 року, 17 січня2013 року, 23 грудня 2013 року, 13 липня 2015 року і 13 липня 2015 року з відповідача стягнутий борг за вищевказаним договором. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року в зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору про повернення боргу, з неї було стягнуто борг за період з 01 березня 2015 року по 01 вересня 2016 року в загальній сумі 72858 грн. 03 коп. В зв`язку з тим, що відповідач не виконує рішення суду. просив стягнути зазначений борг по поверненню позики, який утворився з 1 вересня 2016 року по 31 серпня 2020 року у загальному розмірі 272359 грн. 54 коп., який складається з 5% щомісяця за користування грошима в сумі 203400 грн., втрати від інфляції в сумі 66263 грн. 46 коп. та 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 2696 грн. 08 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. В підготовчому судовому засіданні відповідач укладення цього договору та наявність боргу, не заперечувала, зазначила про відсутність коштів на сплату боргу. 14 січня 2021 року в судовому засіданні ухвалою суду, без виходу до нарадчої кімнати постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно приписів частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 квітня 2006 року, встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] 29 квітня 2005 року був укладений договір позики, за яким [PERSON] надав [PERSON] 3000 доларів США строком до 1 жовтня 2005 року. В зв`язку з неповерненням [PERSON] цього боргу даним рішенням суду з неї було стягнуто на користь [PERSON] борг в сумі 22244 грн. 96 коп. та судові витрати в сумі 222 грн. 45 коп. (а.с.34). 22 грудня 2006 року сторони уклали договір про зміну зобов`язання за вищевказаним договором (новацію), за умовами якого узгодили, що борг за невиконання грошових зобов`язань на час виконання угоди складає 31500 грн., який боржниця мала повернути до 15 жовтня 2007 року за узгодженим графіком. Пунктом 7 договору передбачено, що у разі порушення боржницею графіку погашення грошового зобов`язання, вона має сплатити борг за судовим рішенням 22467 грн. 41 коп., 5% від суми еквівалентної 3000 доларів США щомісячно з 1 квітня 2006 року і до повного погашення боргу, а також індексацію суми боргу, згідно ст. 625 ЦК України.(а.с.8). Позивач неодноразово звертався до суду з позовами про стягнення з відповідачки суми боргу за грошовим зобов`язанням, яке вона має виконувати за вказаним договором новації. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року зі [PERSON] на користь [PERSON] був стягнутий борг за період з 01 березня 2015 року по 01 вересня 2016 року, в загальній сумі 72858 грн. 03 коп., з яких 71847 грн. - плата за користування позикою та 1011 грн. 03 коп. - 3% річних, та судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 728 грн. 57 коп. (а.с.9-10). Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу. В свою чергу, відповідач не надала доказів, які б підтверджували належне виконання нею своїх зобов`язань і які б були підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, відповідачка, яка прострочила виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу за договором про зміну зобов`язань (новації) від 22 грудня 2006 року за період з 01 вересня 2016 року по 31 серпня 2020 року 5% щомісяця за користування грошима в сумі 203400 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 2696 грн. 08 коп. Позивач просив стягнути з відповідачки втрати від інфляції в сумі 66263 грн. 46 коп., однак, в зв`язку з тим, що основний борг складав 3000 доларів США, який стягнуто за рішенням суду в еквіваленті на національну валюту, а на позичкові кошти в іноземній валюті інфляційні втрати не розповсюджуються, оскільки вони стосуються тільки національної валюти України, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді спраченого ним судового збору пропорційно задоволеним вимогам (75,67%) в сумі 2060 грн. 95 коп.

Outcome: partial