Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

11.11.2019 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 18 вересня 2019 року Хотинським районним судом Чернівецької області було видано судовий наказ про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на місяць, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Аліменти стягувати щомісячно, починаючи з 04 вересня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. Про наявність судового наказу вона дізналася 19 вересня 2019 року, отримавши копію судового наказу в суді. На даний час з відділу ДВС надійшло повідомлення про нарахування їй аліментів в сумі 7743, 33 гривень, які вона повинна сплатити за один місяць. При цьому вказує, що у державній виконавчій службі їй було роз`яснено що вона має сплачувати незалежно від отриманого нею прибутку щомісяця по 1/3 частці від показника середньомісячного розміру зарплати по Чернівецькій області. Однак, зазначає, що вона не може сплачувати вищезазначену суму, оскільки не отримує доходів, що дорівнюють середньому показнику заробітної плати по Чернівецькій області. Крім того, вказує, що при видачі судового наказу судом не досліджувався її матеріальний стан та інші обставини. Так, зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] та їхніми двома доньками проживали в м. Чернівці, в квартирі яку знімали по найму, діти відвідували ЗОШ № 5 м. Чернівці. Відповідач на той час працював в коледжі, а вона доглядала за доньками погодками. Потім діти підросли, вона влаштувалася на роботу, останнє місце роботи її було кондитерський цех супермаркету «Сільпо». Проте відповідач їй постійно дорікав, що вона мало заробляє і запропонував їхати на заробітки в Польщу, на що вона погодилась та восени 2017 року виїхала до Польщі, все що заробляла висилала відповідачу на Україну. Проте, відповідач вже через рік звернувся до Хотинського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, при цьому в позовній заяві було зазначено що вона добровільно утримує дітей. Однак, вже навесні 2019 року вона довідалась про те, що у відповідача є інша жінка та він з їхніми доньками переїхав проживати в с. Бочківці, Хотинського району, Чернівецької області, дітей перевів навчатися до с. Бочківці, у навчально-виховний комплекс. Вказує, що перед навчальним 2018-2019 р. до звернення відповідача до суду із заявою про розірвання шлюбу, вона приїжджала додому та приблизно на 15000 гривень придбала для дітей все необхідне для школи- від олівців до ранців, одяг та взуття. До вересня 2019 року вона також постійно висилала кошти на необхідні речі для дітей та відповідачу. Через погрози відповідача позбавити її батьківських прав вона змушена була придбати дітям і мобільні телефони, щоб постійно з ними спілкуватися, до матеріалів справи додає фото телефонів та чек на їх придбання. Зазначає, що відносини з відповідачем на даний час значно погіршилися через те, що він вимагає він неї постійно кошти, каже що в нього є борги по кредитах, хоча їй відомо що в нього є не тільки офіційні доходи. В подальшому, побоюючись що відповідач витрачає кошти, які вона висилає на власні потреби, вона стала висилати дітям необхідні речі, проте відповідача це не влаштовувало і він звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів, при цьому в позовній заяві відповідач зазначив що вона не утримує дітей. Згідно судового наказу в справі № 724/1586/19 від 04.09.2019 року з неї на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на місяць на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що розмір аліментів визначений в судовому наказі є для неї завеликим, оскільки вона своїм донькам купує все необхідне, зокрема в даний час вона придбала та переслала відповідачу ліки для дітей, а тому вважає, що вона реально утримує дітей в більшому розмірі, ніж присуджено судом. Але оскільки ті кошти, які вона висилає в Україну не завжди витрачаються відповідачем за їх цільовим призначенням, тому вважає, що розмір аліментів їй визначено не обгрунтовано. При цьому, вона згідна сплачувати аліменти, але в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину. На даний час повернутися в Україну у неї немає можливості, оскільки вона проживає в с. Клішківці, Хотинського району, Чернівецької області, де роботу взагалі неможливо знайти, а в місті Чернівці заробітки насправді не такі, як на це вказує статистика і питому вагу віід заробітку необхідно витрачати на найм житла. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з неї згідно судового наказу № 724/1586/19 від 04.09.2019 року на тверду грошову суму в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] та мати [PERSON] . Згідно судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.09.2019 року в справі № 724/1586/19 з позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , ІПН - [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , ІПН - [NUMBER] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на місяць на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Як стверджує позивач, про наявність судового наказу вона довідалась 19 вересня 2019 року, отримавши копію судового наказу в суді. Крім того, із викладеного в позовній заяві встановлено, що із відділу ДВС на адресу позивача надійшло повідомлення про нарахування їй аліментів в сумі 7743, 33 гривень, які вона повинна сплатити за один місяць. При цьому у державній виконавчій службі їй було роз`яснено, що вона має сплачувати незалежно від отриманого нею прибутку щомісяця по 1/3 частці від показника середньомісячного розміру зарплати по Чернівецькій області. В свою чергу, позивач не погоджується із таким розміром аліментів, оскільки як вбачається згідно матеріалів справи, остання дійсно своїм донькам купувала все необхідне, зокрема в даний час вона придбала та переслала відповідачу ліки для дітей, що підтверджується копіями чеків про придбання ліків (на звороті переклад з польської на українську). Також, у відповідності до копій, наданих до матеріалів справи вбачається, що позивачем було придбано мобільні телефони марки «Нокіа», як на те стверджувала позивач в обгрутування позовних вимог для спілкування з дітьми, оскільки діти на даний час проживають зі стягувачем в с. Бочківці, Хотинського району, Чернівецької області в іншої жінки. Також, відповідно до матеріалів справи, а саме фіскального чеку, вбачається, що позивачем було придбано також і речі необхідні для школи: олівці, фломастери, пластилін, обгортки та інше приладдя до школи, також останньою було придбано і рюкзаки до школи, які передавала дітям на Україну. Отже, як встановлено судом позивач дійсно реально піклується про дітей та утримує їх, при цьому як встановлено судом позивач є здоровою працездатною особою та повинна сплачувати аліменти на утримання дітей, проте як вбачається з матеріалів справи позивач згідна сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, оскільки розмір аліментів визначений в судовому наказі є для неї завеликим. Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацами 3, 4, 5 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, як встановлено з матеріалів справи, позивач дійсно на даний час перебуває на заробітках в Польщі, допомагає відповідачу утримувати доньок та піклується про них, та як на стверджує позивач зароблені кошти передає відповідачу для утримання дітей. Жодних доказів та доводів, які б спростували викладене, відповідачем суду не надано. Інших доказів, які б підтверджували зміну матеріального стану позивачем суду не надано. При цьому, суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме зменшенню розміру аліментів з однієї третини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на місяць на кожну дитину на тверду грошову суму в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття дітей. В решті частини позову відмовити. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави. За таких обставин, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial