Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

19.04.2017 року [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів за минулий час. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.02.2013 року по 10.11.2016 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з [PERSON] та перебуває на її утриманні. [PERSON] добровільно матеріальну допомогу не надає та ухиляється від виконання батьківського обовязку. З циз підстав позивач просить суд стягнути з відповідач на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., починаючи з дня подання цього позову до суду, до повноліття дитини, а також аліменти на утримання дитини за минулий час, починаючи стягнення з січня 20017 року по квітень 2017 року у розмірі 3000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1).Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1\~ст. 184 СК України встановлено,\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно\~\~п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і\~\~ адміністративних заходів. Згідно\~з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що 02.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №120259, актовий запис №37 (а.с.7). Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказане рішення не оскаржувалося та набуло законної сили 22.11.2016 року (а.с.8-9). Відповідно до свідоцтва про народження від 20.09.2007 року серії І-ЖС №072084, актовий запис №795, батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі (а.с. 5). [PERSON] зареєстрована за адресою : [INFO], що підтверджується копією паспорта на імя [PERSON], [INFO], серії СА №937993, виданого 02.03.1999 року Комунарським РВ Запорізького МУ УМВС України в Запорізькій області (а.с.3). Згідно з довідкою про місце проживання особи від 07.02.2017 року №04-18/3-164, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.10). Однак, фактичним місцем проживання [PERSON] та [PERSON], зі слів позивача, є Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Малокатеринівка, вул. Прибережна/Ломаний, буд. 45/2. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2017 року\~- 1689 гривень, з 1 травня\~-1777 гривень, з 1 грудня\~-1860 гривень. За змістом ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (зі змінами) встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (ст. 2). Також, у ст. 9 цього Закону визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що згідно з довідки від 01.06.2017 року, номер наказу (розпорядження) про прийняття на роботу №2-0-00000008, [PERSON] з 01.06.2017 року працевлаштований в ТОВ «ПРОФІННОВАЦІЯ» та отримує мінімальну заробітну плату (а.с. 31). Окрім цього, [PERSON] на підставі виконавчого листа від 24.12.2002 року №2-3049 сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходу боржника щомісячно, починаючи з 06.12.2002 року, і до повноліття дитини, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості по аліментам від 21.10.2013 року №35555/10, виданої державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ ГУЮ у Запорізькій області (а.с. 32). З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.04.2017 року, оскільки на підставі ч. 1\~ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Окрім цього, судом враховано приписи статті 10 ЦПК України, яка\~зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані,\~які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Також, згідно зі\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Так, позивач, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], за минулий час, починаючи стягнення з січня 20017 року по квітень 2017 року у розмірі 3000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Разом з тим, позивачем жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати, оскільки [PERSON] ухиляється від їх сплати, до матеріалів справи не надано. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина за минулий час не підлягає задоволенню. Відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640,00 грн. покладається судом на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial