Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

13 жовтня 2017 року, у відповідності до поштового відправлення, ПАТ КБ «Приват Банк» через свого представника за довіреністю звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 квітня 2013 року в сумі 50 477 грн 36 коп, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначають, що відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Позичальник зобов`язувався сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди. Проте, відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. \~ \~ \~ \~Представник відповідача\~надав заяву\~про застосування\~позовної давності\~до вимог\~банку,\~ а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог взв`язку з недоведеністю позовних вимог. Звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи Банку не містять підпису відповідача, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови і Тарифи мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідна картка, зазначена у позові, була видана відповідачу, зараховано на неї суму кредиту у розмірі 1500 грн., зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на його ім`я та у якому розмірі було встановлено на його карті кредитний ліміт, внаслідок чого з матеріалів справи неможливо встановити, чи отримував відповідач кошти, вказані банком у розрахунку заборгованості та на яких умовах і за якими тарифами повинно було здійснюватись обслуговування карткового рахунку відповідача. Позивачем не було, надано суду відомостей, що відповідна картка, передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, не надано відомостей, що підтверджують тип і строк дії картки, якщо вона видавалась, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. У матеріалах справи міститься лише нічим не обгрунтований розрахунок заборгованості, а отже в силу принципу змагальності сторін, визначеного ст. 12 ЦПК України позивач не наддав належних та допустимих доказів надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором та розміру заборгованості у випадку її наявності. Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами, однак, з цієї анкети-заяви не вбачається виду кредитної картки, отже, вважає, що застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2019 року скасовано заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2017 року та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, позов підтримує повністю. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову за його необгрунтованістю та застосувати строк позовної давності. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Встановлено, що 16 квітня 2013 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк", що змінив назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали кредитний договір № б/н, згідно якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1500 грн. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно довідки Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 25 вересня 2019 року [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 16 квітня 2013 року отримав картки № [NUMBER] , [NUMBER] , остання з яких терміном дії до серпня 2016 року (а.с.131). У порушення умов кредитного договору за позицією позивача [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2017 року за разрахунком позивача утворилася заборгованість в сумі 50 477,36 грн., яка складається з: 1 319,73 грн. заборгованість за кредитом, 41 877,76 грн заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 4 400,00 заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 379,87 штраф (процентна складова). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 16 квітня 2013 року процентна ставка, пеня та штрафні санкції не зазначені( а.с. 8). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 квітня 2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,«Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в тих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах та порядках їх нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (16 квітня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18 жовтня 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати, встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 квітня 2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №710/327/19). Між тим, суд вважає неправомірними дії позивача щодо підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що з 16 квітня 2013 року процентна ставка за користування кредитом становила 30 %, з 01 вересня 2014 року збільшена до 34,8%, з 01 квітня 2015 до 43,2%. За змістом правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57ц12, та постанови Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №515/1844/16-ц боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Суду не були надані докази, що відповідач за сім днів до введення підвищення відсотків отримував виписки по своєму рахунку. Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано жодних доказів на підтвердження виконання банком свого обов`язку проінформувати відповідача про зміну відсоткової ставки з 30 % до 34,8% та 43, 2%, відповідно, у спосіб, встановлений умовами кредитного договору, не менш ніж за 7 днів до таких змін. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав до стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 41 877,76 грн., пені у розмірі 4400 грн., штрафів 500 грн. фіксована частина та 2\~379 грн.87 коп. процентна складова за невиконання умов кредитного договору, тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання про суму коштів, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача в рахунок кредитної заборгованості, слід врахувати наступне. Відповідач у заяві просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначене узгоджується також із правовими висновками, викладеним у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі №6-116цс13, від 19.03.2014 у справі №6-20цс14, та підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 червня 2018 року у справі №686/6697/16-ц. Враховуючи, що строк дії кредитної картки, отриманої відповідачем, встановлений до серпня 2016 року, що підтверджується довідкою ( а.с. 131), до суду з позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось 18 жовтня 2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 309,73 грн. Тому у даному випадку до цих вимог позовна давність не може бути застосована. Укладений між сторонами кредитний договір від\~16 квітня 2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. А отже позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 309,73 грн. є обґрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Таким чином, на підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. V. Розподіл судових витрат. \~ \~ \~ \~Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 41,52 грн. (1600х1309,73/50477,36). На підставі викладеного та

Outcome: partial