Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], де просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 16 листопада 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 602. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрти, а саме, 1000 грн. - витрати на правову допомогу та 551,20 грн. - судовий збір. Свої вимоги обґрунтував тим, що протягом останніх декількох років його сімейне життя з відповідачкою поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Він в повній мірі розуміє наслідки розірвання шлюбу та те, що особисто вважає себе винним у руйнуванні сімї та бажанні розірвати шлюб. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і примирення в ній неможливе. 01 серпня 2016 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області провадження по справі було зупинено та подружжю надано строк на примирення чотири місяці. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де [PERSON] та [PERSON] просять справу розглядати за їх відсутності. При цьому, позивач позовні вимоги підтримує і просить шлюб розірвати, а відповідач позов визнає, також зазначаючи на необхідності розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 16 листопада 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 602, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). При цьому прізвища у звязку з реєстрацією шлюбу сторони не змінювали.\~\~\~\~\~ Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Подружні стосунки між сторонами припинені і на даний час відновлювати відносини [PERSON] та [PERSON] не бажають. Ініціатором розпаду сім`ї став сам позивач, який покинув сімю та на даний час фактично створив іншу. Судом були вжиті заходи щодо примирення сторін, передбачені ч. 1 ст. 111 СК України, але після закінчення призначеного судом строку, примирення між сторонами не відбулося. З пояснень сторін, наданих в заявах встановлено, що вони в наданий строк не примирились. Спір про місце проживання дитини і розподіл майна між сторонами відсутній. За таких обставин, позивач, як і відповідач, наполягають на розірванні шлюбу, вважають, що примирення між ними не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН\~10\~грудня\~1948\~ року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь- яких\~обмежень за\~ ознакою раси,\~національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. \~Вони\~ користуються\~ однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Згідно з ч.4. ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають малолітню дитину, що досягла одного року, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та інтересам малолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Що стосується вимог позивача про стягнення судових витрат по судовому збору та витрат на правову допомогу, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року\~\~№ 10 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,56 ЦПК). Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,\~88,\~89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягненні із відповідача [PERSON] 1000 грн. витрат на правову допомогу. Як вбачається із квитанції № 575 неможливо встановити ким саме надавалась правова допомога, крім того, позивачем не надано жодних розрахунків суми витрат на правову\~\~допомогу, договору про надання правової допомоги, а тому це є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача судового збору в сумі 551,20 грн. (відповідно до ксерокопія платіжного доручення №Р24А93791642А082968 від 13.06.2016 року), який позивач сплатив при подачі позовної заяви, оскільки згідно із діючим законодавством при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір оплачує позивач.

Outcome: partial