Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

23.04.2013 року до суду із позовною заявою звернувся [PERSON]. Посилається на те, що відповідач [PERSON] 07.02.2013 року бензопилою порізав його загорожу. Комісією було встановлено, що порізано на куски 40 штук дерев'яних стовпів, які були довжиною приблизно 1,8 м., а також порізано на куски 40 штук дерев'яних лат, які були довжиною по 10 м. Вважає, що відповідач спричинив йому майнову шкоду на суму 6500 гривень. Просить суд: - стягнути із відповідача на його користь вішкодування за завдану майнову шкоду в розмірі 6500 гривень; - стягнути із відповідача на його користь відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 5000 гривень; - стягнути з відповідача в його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що хоча вони із відповідачем зареєстровані в різних селах, однак фактично живуть недалеко один від одного, і що це вже втретє відповідач знищує його загорожу. На його слова:"Навіщо він порізав загорожу?", відповідач сказав, що він різав і буде різати, бо він працює в лісі і має заступників. Земельну ділянку, яку він огородив, йому наділила згідно із законом сільська рада, він нею користується на законних підставах. Він одразу звернувся в сільську раду, однак комісія сільської ради вийшла пізніше, так як не сходив сніг - неможливо було вийти. Дана земельна ділянка розташована на віддалі близько 500 метрів від його будинку та не межує із земельною ділянкою відповідача. Про те, що огорожу порізав відповідач, йому розповіла дружина, що бачила, як відповідач різав огорожу. Дружина одразу ж другого дня звернулася в міліцію, однак у неї відмовилися приймати заяву, а тому він сам змушений був звертатися із заявою. Також в судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просять стягнути із відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди згідно із висновоком експертизи в сумі 9315 грвн. 20 коп. В судовому засіданні відповідач позов не визнав і спочатку пояснив, що із 18.00 год. 07.02.2012 року до ранку 08.02.2012 року він був в с. Багнувате у домі свого доброго знайомого [PERSON], із яким він добре живе, попросився у нього переночувати після роботи - обходу лісу. А тому він не міг порізати огорожу відповідача, якою той обгородив свою земельну ділянку в с. Закіпці. Під час обходу лісу він нікого не зустрічав. Під час надання відповідей на запитання головуючої відповідач поміняв свої пояснення та пояснив, що це відбувалося не в 2012 році, а в 2013 році, пояснивши зміну пояснень тим, що він просто забув, помилився. Також, відповідаючи на запитання головуючої, відповідач пояснив, що він із позивачем не розмовляє, бо той його обзивав за те, що він порізав загорожу позивача. Потім знову поміняв пояснення і пояснив, що він не знищував загорожі позивача - не різав її. Остаточно відповідач пояснив, що він не міг різати огорожі позивача, оскільки в цей час був у селі Багнувате, у свого доброго знайомого [PERSON], у якого і ночував цієї ночі. Вислухавши позивача, його представника, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що ввечері 07.02.2013 року, близько 19:00-19:30 год., в урочищі "Підверх" с. Закіпці Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, відповідач [PERSON] знищив загорожу позивача [PERSON], яку той встановив навколо земельної ділянки, якою користується, в с. Закіпці Турківського району Львівської області, порізавши її бензопилою на дрібні частини. Діями відповідача позивачу заподіяно майнову шкоду на суму 9315 гривень 20 коп. Наведені вище обставини підтверджуються такими доказами: довідкою виконкому Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, № 730 від 11.04.2013 року; актом комісії, складеним 11.04.2013 року та завіреним головою Ільницької сільської ради Турківського району; довідкою Турківського ДЛП ЛГП "Галсільліс", № 248 від 23.04.2013 року; товарно-транспортною накладної ААК № 0248 від 09.03.2011 року; актом комісії ДЛП ЛГП "Галсільліс" від 08.11.2013 року; висновком судової товарознавчої експертизи Львівського НДІСЕ, № 2304 від 24.12.2013 року; висновком судової інженерно-технічної експертизи Львівського НДІСЕ, № 2303 від 16.06.2015 року; матеріалами кримінального провадження № 12013150340000339 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України; показаннями в судовому засіданні свідка [PERSON], дружини позивача, про те, що 07.02.2013 року ввечері вона перебувала вдома і побачила, що на їх земельній ділянці світиться фонарик. Вона вділася і пішла подивитись, що там. Коли підійшла на віддаль 100 метрів, побачила, що відповідач бензопилою ріже огорожу, якою чоловік огородив їх земельну ділянку. Бачила, що він нетверезий та матюкається. Відбувалося це близько 19:00-19:30 год. Півгодини вона стояла і дивилася і бачила, як, порізавши загорожу, відповідач пішов додому. Побоявшись підійти ближче, вона повернулася додому. В цей вечір, щоби не було конфлікту і бійки, вона не повідомила чоловікові і батькові про побачене, а тому лише наступного дня розказала батькові та чоловікові про те, що бачила. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Судом також заслухано показання свідка [PERSON], який пояснив, що про дану справу він знає зі слів відповідача і може посвідчити, що 07.02.2013 року біля 18.00 години до нього додому прийшов відповідач. Дружина запропонувала йому переночувати у них, і він погодився. Ночував він у них уперше, пробув до 09:00 години другого дня і пішов. Він перебуває із відповідачем у таких само стосунках, як і з іншими людьми. В цей час лежав великий сніг, опадів не було. Оцінюючи показання цього свідка, враховуючи те, що вони частково суперечать показанням самого відповідача, який в судовому засіданні пояснив, що він сам попросився, і вже неодноразово у них ночував, що жив із ним добре, що [PERSON] його добрий знайомий, суд їм віри не надає і до уваги при вирішенні даної справи не приймає. Показання свідка [PERSON], жителя с. Багнувате, який пояснив, що 07.05.2013 року до них в с. Багнувате прийшов відповідач та ночував у них вдома, суд до уваги не приймає як такі, що не стосуються розглядуваного судом випадку, - про вечір події 07.02.2013 року цей свідок нічого пояснити не зміг. Також суд враховує, що свідок [PERSON], лісничий, пояснив, що за відповідачем, який працює лісником, дійсно, закріплена для розроблення лісосіка в 14-му кварталі. Від цієї рубки до с. Багнувате 7 хвилин йти, а до с. Ільника, де проживає відповідач - 40 хвилин йти. Оцінюючи пояснення в судовому засіданні відповідача [PERSON], враховуючи його первісні показання, а також те, що його показання частково суперчать показанням свідка [PERSON], і повністю показанням свідка [PERSON], суд вважає їх неправдимими, направленими на захист своїх інтересів із метою уникнення цивільної відповідальності за заподіяння шкоди. При цьому суд також враховує і ту обставину, що позивач не зміг суду пояснити, яка була у нього необхідність у вечір події йти ночувати до свідка [PERSON], враховуючи показання свідка [PERSON] про те, що від роботи позивача до його дому - 40 хв. пішки. Показання свідка [PERSON], незважаючи на те, що вона є дружиною позивача, враховуючи те, що свідок правдиво розповіла про обставини події, відповіла на всі запитання учасників судового розгляду, її показання не містять суперечностей, надає їм віри і визнає їх належним і допустимим доказом по даній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. В силу ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа також має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Враховуючи наведені вище обставини справи та вимоги закону, а також пояснення в судовому засіданні позивача, суд вважає, що задоволення цивільного позову позивача про відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачем, є належним відшкодуванням за заподіяну моральну шкоду. В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідача в користь позивача підлягають понесені ним судові витрати в сумі 8861, 12 грвн., які складаються із: -витрат зі сплати судового збору в сумі 454 гривні 80 коп. згідно з квитанціями від 15.04.2013 року та 24.10.2013 року, -вартості оплати провадження експертиз в сумі 6506 гривні 32 коп. згідно з квитанціями від 14.08.2013 року та від 22.10.2014 року, -вартості витрат на правову допомогу в сумі 1900 гривень згідно з договором від 22.04.2013 року, квитанціями від 22.04.2013 року та від 03.05.2014 року, довідкою адвоката від 04.06.2013 року. На підставі наведеного вище та

Outcome: partial