Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. 02.10.2016 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу двох метало пластикових вікон та фурнітури до них загальною вартістю 5400 грн., і згідно до умов договору він сплатив 100 % від загальної вартості договору, що складає 5400 грн. Термін виконання передбачений п. 5.1.2 укладеного договору та складає 15 робочих днів з дати внесення ним авансового платежу, тобто 21.10.2016 року це був останнім днем належного виконання договору. Станом на 18.04.2017 року відповідач не виконав договір № 86 від 02.10.2016 року. Ним було здійснено ряд заходів щодо спонукання відповідача до виконання договору, але він на його вимоги не реагував, а потім зовсім перестав відповідати на телефонні дзвінки, за місцем здійснення підприємницької діяльності він був відсутній. У звязку з чим він був змушений звернутися з заявою до поліції. 31.03.2017 року за кримінальним провадженням, за його заявою, відносно [PERSON], слідчим Торецького ВП Шаповаленко В.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Умовами п. 6.7 договору передбачено пеню в розмірі 0,1 % від вартості непереданого товару за кожен день прострочення відповідачем строку доставки товару. Згідно розрахунку позивача, сума пені за прострочення виконання зобовязання відповідачем складає 966,60 грн. Крім того, позивач зазначає, що діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він переносить переживання через те, що заплатив гроші і не може отримати ні своє замовлення, ні повернути гроші. Моральну шкоду він оцінює в 5000 грн. [PERSON] просить розірвати договір на виготовлення вікон від 02.10.2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідача на його користь сплачений аванс за договором в сумі 5400,00 грн., пеню за договором в сумі 966,60 грн., розмір інфляційного збільшення в сумі 422,35 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, не заперенчує проти заочного рогляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки суду не повідомив. Справа розглядається заочно на підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Законом України "Про захист прав споживачів"\~установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів"споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.10.2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір №86, згідно з яким продавець прийняв на себе зобовязання металопластикові вікна, а покупець зобовязався прийняти товар і сплатити за нього ціну, передбачену договором. Згідно п. 3.2. вказаного договору загальна вартість договору складає 5400 грн. Відповідно до п. 3.3. покупець проводить оплату при підписанні договору авансовим платежом в розмірі 100 % від загальної вартості договору. (а.с. 6) За умовами укладеного договору, [PERSON] був здійснений авансовий платіж у розмірі 5400 грн. і факт отримання авансу у вказаній сумі визнається ФОП [PERSON], що вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 31.03.2017 року, винесено слідчим СВ Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції [PERSON] за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЕРДР за № 12016050220001898 від 16.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. (а.с. 12-14). Термін виконання передбачений п. 5.1.2 укладеного договору та складає 15 робочих днів з дати внесення ним авансового платежу, тобто 21.10.2016 року це був останнім днем належного виконання договору. (а.с. 6) З пояснень [PERSON], які викладені у вказані постанові слідчого, йдеться, що взяті ним кошти у замовників ( втому числі у позивача) він витратив на власні потреби, також пояснив, що він не мав наміру вводити вказаних замовників в оману, для того щоб заволодіти їхніми грошима. В теперішній час він не може повернути замовникам кошти так, як знаходиться у скрутному матеріальному становищі. (а.с. 13). Так, відповідно до ч. 1\~ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків. Таке ж правило міститься у\~ст. 849 ЦК. Згідно частинами 2 і 5\~ст. 653 ЦК\~у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. \~\~\~\~ \~\~\~\~У\~ст. 611 ЦК\~передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 622 ЦК\~боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобовязання, не звільняється від обовязку виконати зобовязання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом. \~\~\~\~ Оскільки відповідач, як продавець, за на момент купівлі-продажу метало-пластикового вікна позивачем, здійснював підприємницьку діяльність із роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с. 8 ), то на правовідносини, що склалися між сторонами у справі, поширюється положення § 2\~глави 54 ЦК України\~(роздрібна купівля-продаж). Статтею 698 ЦК України\~встановлено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця - фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Згідно з п. 18 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених\~наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 104\~та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.11.2007 року за № 1257/14524 (далі - Правила), розрахунки за продані товари та надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, зобов'язання, що виникло із договору купівлі-продажу металопластикових вікон, що був укладений між сторонами по справі, виконаний позивачем належним чином, оскільки позивачем було сплачено кошти за придбаний ним товар, про що підтверджують умови укладеного між сторонами договору. (а.с. 6-7). Неналежне виконання зобов'язання відповідачем у справі щодо передачі металопластикових вікон підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження від 31.03.2017 року (а.с. 12-13). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги щодо розірвання договору та повернення сплаченого авансу в сумі 5400 грн. підлягають задоволенню. Умовами п. 6.7 укладеного між сторонами договору передбачено пеню в розмірі 0,1 % від вартості непереданого товару за кожен день прострочення відповідачем строку доставки товару. Згідно розрахунку позивача, який досліджений судом, сума пені за прострочення виконання зобовязання відповідачем складає 966,60 грн., яку слід стягнути на користь позивача з відповідача. Крім того, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Суд погоджується з дослідженим у судовому засіданні розрахунком позивача інфляційних витрат, які становлять 422,35 грн., та вважає за необхідне стягнути зазначену суму з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року N 5, від 27 лютого 2009 року N 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України N 1023-XII від 12 травня 1991 року "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону України N 3390-VI від 19 травня 2011 року "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Під час розгляду справи в суді не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати, повязані з оплатою судового збору.

Outcome: partial