Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат на утримання майна, а саме стягнення частини витрат за комунальні послуги по утриманню квартири в розмірі 569,63грн., посилаючись на те, що [PERSON], [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], вони є співвласниками 1/7 частини квартири, тому і витрати на утримання квартири повинні нести порівну. Разом з тим, відповідачі за період з 21.01.2013року по 20.09.2016року не проводили жодної оплати по утриманню житла та на сьогоднішній день не досягнуто згоди щодо відшкодування витрат на утримання квартири. За вказаних обставин, позивач просить стягнути в її користь з відповідачів частину витрат на утримання житлової квартири, яка знаходиться у [ADDRESS] в розмірі 569,63грн. з кожного, за період - з 21.01.2013року по 20.09.2016року та зобов'язати [PERSON] та [PERSON] брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна - квартири [ADDRESS], у сплаті житлово-комунальних послуг, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини: Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло від 10.10.1993р., яке видано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження від 30.09.1993р. №4653, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності: [PERSON] - 1/7, [PERSON] - 1/7, [PERSON] - 1/7, [PERSON] - 1/7, [PERSON] -1/7, [PERSON] - 1/7, [PERSON] - 1/7. [PERSON] [INFO] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦСу ТМУЮ Тернопільської області. Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. 06.03.2012р. по реєстру за №1109 посвідчено договір дарування 1/7 частки квартири [ADDRESS] від імені [PERSON] на ім'я - [PERSON]. З долучених до матеріалів справи позивачем копій квитанцій, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, вбачається, що позивачем за період з 21.01.2013року по 20.09.2016року було здійснено оплату житлово-комунальних послуг на утримання квартири, яка знаходиться у [ADDRESS] , на загальну суму 3987,39 грн. (3987,39 грн. / 7 співвласників квартири= 569,63 грн.). В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачами будь-яких договорів щодо користування квартирою, зокрема, з приводу оплати комунальних послуг, не укладалось та домовленості не досягнуто. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст.16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Правовідносини з приводу користування та утримання квартир, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правилами надання населенню послуг з газопостачання. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відтак суд зауважує, що у положенні ст. 13 Конституції України закріплено важливий принцип інституту права власності "власність зобов'язує". Це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, але й турбуватися про нього. А тому видається справедливим, що кожен власник відповідно своєї частки має брати участь в різноманітних витрат, пов'язаних з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна. Статтею 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За правилами ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання (ст.ст.541, 543 ЦК України). У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Враховуючи те, що відповідачі до [PERSON], [PERSON] являються власниками 1/7 частини квартири за адресою: [ADDRESS], з них підлягає стягненню 1/7 частина коштів, сплачених позивачем за жилого-комунальні-послуги за період з 21.01.2013року по 20.09.2016року, що становить 569,63грн. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна - квартири [ADDRESS], у сплаті житлово-комунальних послуг, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, то суд зауважує, що така вимога є передчасною, оскільки судовому захисту підлягають порушенні права та інтереси особи і зобов'язання вчиняти певні дії і нести відповідальність на майбутнє суперечить нормам матеріального права, а тому предметом судового розгляду може бути виключно стягнення частини коштів, як витрат понесених на утримання спільного майна, після відмови відповідача оплачувати ці кошти.

Outcome: partial