Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

14 березня 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області до відповідача з відповідним позовом, в якому зазначив, що на підставі договору б/н від 22 листопада 2011 року відповідач отримала кредит в розмірі 2041,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Відповідач зобов`язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносила, станом на 03 березня 2019 року її заборгованість склала 12411,21 грн. Представник позивача Кіріченко В.М. (за довіреністю №8500-К-Н-О) в судове засідання не з`явився, направив клопотання про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з`явилася в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК Українифіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2011 року на підставі заяви відповідача між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір б/н про отримання кредиту в розмірі 2041,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір складається із заяви відповідача, умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку, де своїм підписом відповідач підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування (а.с.8-24). Згідно п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає йому право в будь-який момент змінювати його. У відповідності до п.2.1.1.7.6. зазначених Умов при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобов`язань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. За умовами п.2.1.1.12.6.1. вказаних Умов, у випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобов`язань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом, а тому станом на 03 березня 2019 року їй нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 12411,21 грн., з яких: 565,14 грн. - заборгованість за кредитом; 2769,07 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 6309,80 грн. - заборгованість за пенею; 1700,00 грн. - заборгованість за пенею по несвоєчасній сплаті боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. - штраф фіксована частина; 567,20 грн. - штраф процентна складова (а.с.5,6-7). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 565,14 грн., заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 2769,07 грн., заборгованості за штрафом фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15. Умови та правила надання банківських послуг - п.2.1.1.7.6. та п. 2.1.1.12.6.1. тарифи обслуговування кредитної карти, передбачають стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, тобто одне й те саме порушення зобов`язання, а тому їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 6309,80 грн. та заборгованості за пенею по несвоєчасній сплаті боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1700,00 грн., задоволенню не підлягають. Крім того, підлягають і частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу процентної складової (5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій), а саме в розмірі 166,71 грн., оскільки заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню становить 3334,21 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial