Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

14 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 16 жовтня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач матеріально ухиляється від належного виконання обов`язків по утриманню дітей, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сумі 2200 гривень щомісячно, на кожну дитину, але меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітнього віку, з подальшою індексацією відповідно до закону. Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено , у зв`язку із відсутністю відомостей про отримання відповідачем копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 20 січня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою позивача. Ухвалою суду від 07 травня 2020 року клопотання позивача задоволено та витребувано докази по справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги, щомісяця сплачує їй заборгованість за продані ним речі. Вважає, що він має достатньо коштів для утримання дітей, так як працює без оформлення, має транспортні засоби, відпочиває за кордоном. За час спільного життя гроші та речі відносив до церкви, чим ставив родину у скрутне становище. З дітьми зустрічається тільки заради того, щоб водити їх до церкви, а тому вона заперечує проти їх спілкування. Матеріальної допомоги від держави на утримання дітей вона не отримує, не працює. Вважає, що відповідач має можливість надавати аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі 2200 гривень, на кожну дитину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що після розлучення з позивачкою, надає матеріальну допомогу на утримання дітей та має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1600,00 гривень на двох дітей, так як має малий дохід. Сплачує аліменти на двох дітей в добровільному порядку у розмірі 1/3 частини від зарплати 4800,00 гривень, на підтвердження є квитанції. На теперішній час перебуває у шлюбі, дружина працює, який дохід отримує дружина не знає. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2010 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 16 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). Батьками в свідоцтвах про народження зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.4-5). Відповідно до довідки ОСББ «Росава» від 21 липня 2019 року [PERSON] та діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , 19 грудня 2015 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с.45). Від шлюбу відповідач має дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.44). Згідно довідки від 28 грудня 2019 року, виданої фізичною особою-підприємцем [PERSON] , дохід [PERSON] з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року складає 50790,00 гривень, середня заробітна плата дорівнює 4265 гривень на місяць (а.с.41). Відповідач здійснював перетин державного кордону України у період з 04 січня 2019 року по 13 січня 2019 року, що підтверджується листом Державної прикордонної служби України від 13 травня 2020 року (а.с.62). Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 квітня 2020 року №206711637, відповідачу на праві власності з 10 березня 2006 року, на підставі договору міни, належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 48,5 кв. м. (а.с.67 а). Відповідно до довідки Головного сервісного центру МВС № 31/7688 від 30 квітня 2020 року, за період з 01 січня 2018 року по теперішній час, інформація щодо реєстрації транспортних засобів [PERSON] , відсутня (а.с.64). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Згідно зі ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, встановивши ту обставину, що в сторін є малолітні діти, які проживають з позивачем та фактично знаходяться на її утриманні, а відповідач спроможний надати матеріальну допомогу, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача аліментів. Вирішуючи вимоги позову щодо розміру аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, судом враховується та обставина, що відповідачем надавалася матеріальна допомога на утримання дітей у добровільному порядку, який є меншим від мінімального розміру встановленого законом. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Так, твердження позивача про наявність у відповідача суттєвих грошових заощаджень, доходів та витрат, що значно перевищують офіційний дохід останнього, не знайшли свого підтвердження в суді, позивачем відповідні докази не надані. Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які необхідно стягнути з відповідача, на кожну дитину буде по 2000,00 гривень, щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, що є не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з дня звернення до суду. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 768, 40 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial