Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.07.2014 року, яке набрало законної сили 05.08.2014 року, у справі №716/2502/13-ц, встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного рішення (28.09.2005 року) Кіцманська міська рада, не будучи власником квартири розпорядилася нею, надавши для заселення позивачу [PERSON], таким чином вчинила дію не спрямовану на реальне настання для позивача правових наслідків, що обумовлені нею щодо права на житло, тому існують підстави передбачені ч.1 ст.393 ЦК України для визнання незаконним та скасування п.3 оскаржуваного рішення від 28.09.2005 року №326/9 XXIII сесії Кіцманської міської Ради ІУ скликання. Суд визнав частково незаконним та скасував п.3 рішення №326/9 XXIII сесії Кіцманської міської Ради ІУ скликання від 28 вересня 2005року «Про знесення житлового будинку [ADDRESS] «в частині надання громадянці [PERSON], [INFO], рівноцінного житлового приміщення для заселення, а саме однокімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 16,91кв.м, загальною площею 31,4кв.м. У зв'язку з вказаним рішенням, вважає, що суд може визнати незаконним та скасувати п.3 Рішення № 237/10 від 11.10.2006 року «Про затвердження протоколу № 4 засідання житлової комісії міськвиконкому», в якому зазначено: «Видати ордер на право вселення в однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,4кв.м, житловою площею 16,9кв.м. [PERSON], [INFO], склад сім,ї -1 особа», оскільки дане рішення винесене на підставі Протоколу № 4 засідання житлової комісії міськвиконкому від 11.10.2006 року, який в свою чергу грунтувався на рішенні № 326/9 від 28.09.2005року, яке було частково скасоване. Також, міська рада не мала підстав для видання ордеру на квартиру. У разі задоволення зазначених вимог, вважаю, що суд може визнати незаконним та скасувати в цілому Рішення № 144/11 Кіцманської міської Ради від 12.11.2014 року «Про розгляд заяви гр.[PERSON] щодо скасування п. 3 рішення виконкому міської Ради № 237/10 від 11.10.2006 року «Про затвердження протоколу №4 житлової комісії міськвиконкому» . Посилаючись на рішення Конституційного суду України від 16 04 2009 року № 7-рп/2009, ст.ст.47, 144 Конституції України, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», просила позов задовольнити. Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, вказуючи, що рішенням Кіцманського районного суду від 12.10.2006 року по справі 2-105/2006 [PERSON] виселено з квартири [ADDRESS] з наданням іншого жилого приміщення по [ADDRESS]. Дане рішення суду набрало законної сили. На виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження, однак впродовж тривалого часу з жовтня місяця 2006 року по сьогоднішній день рішення суду не виконано з незалежних від них причин. Рішення 23 сесії 6 скликання Кіцманської міської ради № 326/9 від 28.09.2005 року «Про знесення житлового будинку [ADDRESS]» було прийнято на підставі Акта обстеження житлового будинку від 12.09.2005 року. Рішення виконкому міської ради № 237/10 від 11.10.2006 року «Про затвердження протоколу № 4 засідання житлової комісії міськвиконкому» було прийнято у зв'язку із необхідністю переселити [PERSON] з будинку, який визнаний непридатним для проживання та підлягав негайному знесенню. Посилання позивачки на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.07.2014 року, яким визнано частково незаконним та скасовано п.3 рішення № 326/9 від 28.09.2005 року XXIII сесії Кіцманської міської ради ІУ скликання в частині «надання [PERSON] житлового приміщення для заселення, не може братися до уваги, оскільки посилання в оскаржуваному рішенні на рішення ХХІІІ сесії ІУ скликання за № 326/9 від 28.09.2005 року XXIII сесії це лише підтвердженням того, що будинок дійсно не відповідає санітарним та технічним вимогам і підлягає негайному знесенню. На даний час існує, не оскаржено в установленому законом порядку, рішення Кіцманського районного суду від 2.10.2006 року про виселення [PERSON] з наданням іншого жилого приміщення. [PERSON] сама відмовляється від одержання ордера та ключів, про що комісією було складено відповідний акт. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги з наведених підстав. Представник відповідача подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Приписами ч.1 ст.3 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених п.10 ч.2 ст.16 ЦК України може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Для визнання незаконними та скасування такого правового акту суду необхідно по-перше встановити невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам, по-друге встановити чи порушуються цим рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної чи юридичної особи. Рішенням ХХІІІ сесії Кіцманської міської ради ІУ скликання за № 326/9 від 28.09.2005 року вирішено: 1. Затвердити Акт обстеження стану житлового будинку [ADDRESS] від 12.09.2005 року. 2. Житловий будинок по [ADDRESS], визнати непридатним для експлуатації, ліквідувати господарський номер. 3. Громадянці [PERSON], [INFO], надати рівноцінне жиле приміщення для заселення, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 16,91кв.м., загальною 31,4кв.м. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.07.2014 року визнано частково незаконним та скасувати п.3 рішення №326/9 XXIII сесії Кіцманської міської ради IV скликання від 28 вересня 2005 р. «Про знесення житлового будинку [ADDRESS]», в частині надання громадянці [PERSON], [INFO], рівноцінного житлового приміщення для заселення, а саме однокімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 16,91 кв.м., загальною площею 31,4 кв.м. Вказане рішення набрало законної сили 05.08.2014 року. Рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради за № 237/10 від 11.10.2006 року вирішено: 1. Затвердити Протокол № 4 засідання житлової комісії міськвиконкому від 11.10.2006 року. 2. Взяти на баланс ВУЖКГ (начальник Димуряк В.Д.) однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,40кв.м., житловою площею 16,90кв.м., згідно Договору дарування від 10.05.2006 року ВСТ № 103518. 3. Видати ордер на право вселення в однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,40кв.м., житловою площею 16,90кв.м., [PERSON], [INFO], склад сім`ї - 1 особа. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. За змістом вказаної статті єдиною підставою для вселення у житлове приміщення є ордер, який видається виконавчим органом місцевої ради на підставі рішення про надання житлового приміщення у будинках громадського чи державного житлового фонду. Ордер на жиле приміщення є адміністративним актом, що видається виконавчим органом місцевого самоврядування, до компетенції якого входить вирішення питань, пов'язаних з наданням житлових приміщень. Ордер видається за єдиною формою, що встановлена у додатку N 7 до Правил квартирного обліку. Ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів. Після закінчення цього строку ордер автоматично втрачає свою силу. При наявності поважних причин пропуску 30-денного строку він може бути продовжений виконкомом органу місцевого самоврядування, що його видав. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. На час розгляду справи ордер на житлове приміщення - однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,40кв.м., житловою площею 16,90кв.м., [PERSON] не видавався. Відповідно до вимог ст. 58 ЖК України про видачу ордеру виконавчим комітетом відповідної ради рішення не приймається, тому п. 3 рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецької області за № 237/10 від 11.10.2006 року «Про затвердження протоколу № 4 засідання житлової комісії міськвиконкому» в частині «видати ордер на право вселення в однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,40кв.м., житловою площею 16.90кв.м., [PERSON], [INFO], склад сім`ї - 1 особа.» підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської Ради за № 144/11 від 12.11.2014 року «Про розгляд заяви гр. [PERSON] щодо скасування п. 3 рішення виконкому міської Ради № 237/10 від 11.10.2006 року «Про затвердження протоколу № 4 житлової комісії міськвиконкому» у задоволенні заяви [PERSON] відмовлено. Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Офіційне тлумачення положень частини десятої статті 59 міститься в Рішенні Конституційного Суду N 7-рп/2009 від 16.04.2009р., зокрема, зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Згідно ч.9 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Оскаржувані позивачем рішення приймались виконавчим комітетом, а не радою. Заява позивача про скасування п. 3 рішення виконкому міської Ради № 237/10 від 11.10.2006 року «Про затвердження протоколу № 4 житлової комісії міськвиконкому» розглядалась виконавчим комітетом, який, виходячи з наведеного, не може самостійно скасовувати свої рішення та вносити до них зміни. Окрім того, позивач звернулась до суду про визнання незаконним та скасування п. 3 рішення виконкому міської Ради № 237/10 від 11.10.2006 року, тому суд не вбачає підстав для скасування рішення виконавчого комітету Кіцманської міської Ради за № 144/11 від 12.11.2014 року «Про розгляд заяви гр. [PERSON] щодо скасування п. 3 рішення виконкому міської Ради № 237/10 від 11.10.2006 року «Про затвердження протоколу № 4 житлової комісії міськвиконкому». Враховуючи викладене, 3, 13, 16, 393 ЦК України, ст. 58 ЖК України,

Outcome: partial