Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільного сина, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Позов мотивований тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому потребує допомоги як на утримання дитини, так і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судовому засіданні 22.02.2016 року та 02.03.2016 року позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 29.03.2016 року позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 23). Подала суду заяву (вх. № 6878 від 02.03.2016 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с. 24). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини, проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною, [PERSON] трирічного віку заперечив та просив відмовити в їх задоволенні, про що надав суду відповідні письмові заперечення (а.с. 18). В обґрунтування заперечень зазначив, що на даний час не працює та не може працевлаштуватися, доходів не отримує, в зв'язку з чим позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Крім того зазначив, що у дружини є батьки, які можуть надавати їй матеріальну допомогу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено таке. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 01.11.2014 року, видане Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за № 772 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Кіровоградської міської ради» № 7430 від 24.12.2015 року (а.с. 7) та не заперечується відповідачем. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 07.08.2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 269 (а.с. 4). За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Також слід відзначити, що в цій частині позов відповідачем визнається, що є додатковою підставою для його задоволення в силу частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, частина 2 статті 84 Сімейного Кодексу України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На даний час, позивач згідно повідомлення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у м. Кіровограді ради від 12.08.2015 року знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради (а.с. 21) та зважаючи на вік дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Заперечення відповідача щодо відсутності у останнього можливості сплачувати аліменти на утримання дружини суд сприймає критично, оскільки [PERSON] є працездатним, має задовільний стан здоров'я, а також на його утриманні відсутні інші діти та непрацездатні особи. В зв'язку з чим, суд виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу і на утримання дружини, з якою проживає син, [PERSON], [INFO], та приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме: в розмірі 1/6 частки з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Пунктом 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial