Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] Україна в особі [PERSON] сектору Гадяцької РДА про відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві позивач зазначає, що 21 травня 2018 року Полтавським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 526/100/18, а саме визнано протиправною бездіяльність [PERSON] сектору Гадяцької районної державної адміністрації щодо ненадання інформації на його заяви від 14 вересня 2017 року (вхідний номер К-105/01-16 від 14.09.2017) та від 20 грудня 2017 року (вхідний № К-159/01-16 від 28.12.2017). Своїми діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок протиправних дій. Це призвело до зміни способу життя, почуття безпомічності, втрати душевної рівноваги, спокою, дискомфортного стану, відчаю та душевного болю. Він вимушений звертатися до правоохоронних органів та до вищих органів влади за допомогою, втратив спокійний сон, постійно перебуває у пригніченому стані, що негативно впливає на його відносини з оточуючими та на здоровя в цілому. У звязку з цим, позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 5 000 (пять тисяч) грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, а саме просив стягти з відповідача 5000 грн моральної шкоди. Представники відповідача [PERSON] сектору Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надав належних обґрунтувань та доказів спричинення йому моральної шкоди, а також розрахунку визначення її розміру. Окрім того, зазначили, що посилання [PERSON] на отримання моральної шкоди, завданої йому вирішенням адміністративного спору у справі № 526/100/18, є абсолютно необґрунтованими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, оскільки вищевказана справа розглянута Полтавським окружним адміністративним судом у повній відповідності до засад адміністративного судочинства, у розумні строки і рішення у ній позивачем [PERSON] не оскаржувалося. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду [PERSON] сектор Гадяцької райдержадміністрації повторно розглянув заяви [PERSON] (вхідний номер К-105/01-16) та від 20.12.2017 (вхідний номер К-159/01-16 від 28.12.2017) та надав відповіді заявнику. Разом з тим, [PERSON], будучи позивачем у справі № 526/100/18, самостійно прийняв рішення про спосіб і характер захисту його прав. Посилання на сам факт протиправності бездіяльності архівного сектору Гадяцької райдержадміністрації не може бути доказом для визнання судом достатньої підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено характер та обсяг страждань, розмір немайнових втрат. Сама по собі участь особи у розгляді судом справи в адміністративному провадженні не може бути джерелом заподіяння їй моральної шкоди. Представник третьої особи Державної казначейської служби України у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 526/100/18, яке набрало законної сили 29 червня 2018 року, адміністративний позов [PERSON] до [PERSON] сектору Гадяцької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність [PERSON] сектору Гадяцької районної державної адміністрації щодо ненадання інформації на заяви [PERSON] від 14 вересня 2017 року (вхідний номер К-105/01-16 від 14 вересня 2017 року) та від 20 грудня 2017 року (вхідний номер К-159/01-16 від 28 грудня 2017 року). Зобов'язано [PERSON] сектор Гадяцької районної державної адміністрації повторно розглянути заяви [PERSON] від 14 вересня 2017 року (вхідний номер К-105/01-16 від 14 вересня 2017 року) та від 20 грудня 2017 року (вхідний номер К-159/01-16 від 28 грудня 2017 року) з урахуванням висновків суду. Зі змісту вищевказаного рішення суду слідує, що 14.09.2017 [PERSON] подано до [PERSON] сектору Гадяцької районної державної адміністрації заяву вх. № К-105/01-16 з проханням видати архівну копію документа про те, як, з якого числа, року с. Хітці стало писатися як с. Хитці. Листом від 15.09.2017 № 01-16/292 [PERSON] повідомлено, що у заяві недостатньо відомостей для здійснення пошуку архівного документа, у зв'язку з чим, викладено прохання про зазначення назви документа, який необхідно знайти, та дати його прийняття. 30.11.2017 [PERSON] надіслав звернення до завідуючої архівним сектором райдержадміністрації [PERSON], у якому просив надати інформацію про назву села Хітці. Зазначене звернення отримано архівним сектором 11.12.2017 за вх. № К-152/01-16 та зареєстровано у Журналі реєстрації тематичних запитів за №152. Листом від 14.12.2017 №01-16/399 [PERSON] сектором Гадяцької РДА надіслано [PERSON] архівну довідку від 14.12.2017 № 0116/399 щодо назви с. Хитці Гадяцького району Полтавської області, а також роз'яснено, що запити з питань отримання відомостей за архівними документами не відносяться до категорії запитів, що підпадають під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації". 20 грудня 2017 року [PERSON] надіслано звернення до [PERSON] сектору Гадяцької райдержадміністрації щодо надання інформації про назву школи в селі Хітці. Зазначене звернення отримано відповідачем 28.12.2017 за вх. №К-159/01-16 та зареєстровано у Журналі реєстрації тематичних запитів за №159. Листом від 29.12.2017 №01-16/410 [PERSON] сектором Гадяцької РДА повідомлено, що у заяві недостатньо відомостей для здійснення пошуку архівного документа, у зв'язку з чим, викладено прохання про зазначення назви установи, яка прийняла відповідні рішення та дати їх прийняття або провести самостійний пошук за документами архіву у архівному секторі райдержадміністрації. Полтавський окружний адміністративний суд також зазначив у рішенні від 21.05.2018 (справа № 526/100/18), що фактично [PERSON] сектором Гадяцької РДА відмовлено [PERSON] у наданні запитуваної інформації, хоча положеннями Правил та Порядку не передбачено підстав відмови у наданні інформації внаслідок недостатності відомостей у запиті. У листах від 15.09.2017 № 01-16/292, від 29.12.2017 №01-16/410 [PERSON] сектором Гадяцької РДА не зазначено про відсутність документів, водночас і не надано запитувану інформацію. З вищевикладених підстав, Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність [PERSON] сектору Гадяцької районної державної адміністрації щодо ненадання інформації на заяви [PERSON] Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1173\~ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки [PERSON] або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою [PERSON] або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Судовим рішенням від 21 травня 2018 року визнано протиправною бездіяльність [PERSON] сектору Гадяцької районної державної адміністрації щодо ненадання інформації на заяви [PERSON] Вимогами ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 23\~ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач обґрунтовує заподіяння йому моральної шкоди тим, що у звязку з бездіяльністю відповідача він зазнав душевних страждань, які призвели до зміни способу його життя, почуття безпомічності, втрати душевної рівноваги, спокою, дискомфортного стану, відчаю та душевного болю. Суд, вважає, що зазначені обставини знайшли своє підтвердження, оскільки позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи. Таким чином, враховуючи наявність в матеріалах справи судового рішення щодо визнання бездіяльності органу державної влади, яке набрало законної сили, обставини справи та характер душевних страждань, заподіяних позивачу, суд вважає, що вимоги [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим, позивачем не обґрунтовано розмір визначеної ним моральної шкоди, а саме 5000 грн. Визначаючи такий розмір моральної шкоди, позивач не надав суду доказів на його підтвердження. Суд, враховуючи відсутність у діючому законодавстві визначення способів обчислення розміру моральної шкоди, відсутність точних критеріїв майнового виразу душевного страждання, виходячи з розміру позовних вимог, засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що позовні вимоги позивача в частині розміру стягнення моральної шкоди з відповідача, підлягають до часткового задоволення, а саме у меншому розмірі заявленому ним. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів та підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться також у п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845,\~відповідно до\~якого Казначейство здійснює\~безспірне списання\~коштів державного\~бюджету для\~відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Згідно Положення про [PERSON] казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, [PERSON] казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Таким чином, з викладеного вбачається, що шкода, заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок незаконних дій органів державної влади, а також їх посадових та службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок Державного Бюджету України, шляхом списання коштів, на підставі рішення суду, з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави. Таким чином, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: partial