Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

12.01.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 59 638,00 грн. майнової шкоди, 2 500,00 грн. витрат з оплати вартості проведеної автотоварознавчої експертизи, 20 000,00 грн. моральної шкоди, 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 908,00 грн. витрат на сплату судового збору. В обґрунтування вимог посилається на те, що 24.02.2020 року у зв року у зв`язку з падінням гілки аварійного дерева породи абрикоса, розташованого на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] , на припаркований автомобіль марки Mitsubishi Pajero Wagon 3.0 Instyle, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності, автомобіль зазнав пошкоджень і позивчу була завдана майнова шкода. Згідно Звіту № 366/03-20 від 19.03.2020 року вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням вищезазначеного транспортного засобу, станом на дату оцінки становить 59 638,12 грн. Після падіння гілки аварійного дерева на місце було викликано співробітників поліції, однак, за результатами розгляду заяви, під час вивчення матеріалів слідчим відділом Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, ознак кримінального правопорушення не виявлено, заяву розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян». 25.02.2020 року та 27.02.2020 року позивач звертався до ДЖКГ ММР та адміністрації Центрального району ММР з клопотанням забезпечити участь їх представників під час огляду автомобіля для визначення суми збитків. У повідомленні ДЖКГ ММР № Л-281-1/у-04 від 28.02.2020 року зазначено, що згідно з рішенням виконкому ММР від 28.02.2014 року № 208 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан», здійснення фінансування, організації, а також забезпечення догляду за санітарним станом об`єктів благоустрою по [ADDRESS] , відноситься до повноважень відповідача. Так, адміністрації районів міста здійснюють знесення, кронування та обрізку зелених насаджень, розташованих на територіях загального користування приватного сектору, відомчого житлового фонду, житлових будинків комунальної власності. У вільному доступі на офіційному сайті ММР розміщено рішення виконкому ММР № 698 від 26.08.2020 року «Про закріплення об`єктів благоустрою міста за виконавчими органами Миколаївської міської ради». Так, згідно з цим рішенням, вулична мережа та зелені насадження по вулиці Великій Морській в місті Миколаєві закріплені за відповідачем. Пунктом 3 цього Рішення визначено,що відповідач організовує належний догляд та забезпечення відповідного санітарного стану об`єктів благоустрою, закріплених за нею, за рахунок коштів міського бюджету. Рішенням ММР від 28.02.2014 року № 208 закріплено перелік об`єктів благоустрою міста, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів міської ради. В пункті 27 цього переліку зазначено, що вул. Велика Морська закріплена за відповідачем. Крім того, здійснення контролю за організацією робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району покладено на відповідача. Отже, через невиконання обов`язку, який покладено на відповідача в сфері організації та виконання робіт із збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою, відшкодувати завдану позивачу майнову та моральну шкоду має саме відповідач. Позивач також звертає увагу суду на те, що у вересні 2019 року позивач звертався із заявою щодо обстеження аварійних зелених насаджень за адресою: [ADDRESS] . У відповіді на звернення ДЖКГ ММР № Л-2043-1/у-04 від 16.10.2019 року зазначено, що фахівцями управління екології ДЖКГ ММР було здійснено обстеження зелених насаджень за вищевказаною адресою та складено акт обстеження зелених насаджень № 1272 від 27.09.2019 року (обрізка дерева породи абрикоса у кількості 1 од.). Відповідно до рішення ММР № 16/325 від 23.02.2017 року «Про затвердження положень про виконавчі органи Миколаївської міської ради», вищевказаний акт направлено до відповідача для організації та виконання робіт. Згідно з цим Актом, дерево породи абрикоса має сухе гілля, гілля біля вікон, що підлягає обрізці. Отже, відповідач був обізнаний про існування аварійного дерева породи абрикоса на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] та про необхідність його видалення ще у вересні 2019 року. Таким чином, відповідачем не виконані вимоги ДЖКГ ММР, викладені в Акті обстеження зелених насаджень № 1272 від 27.09.2019 року, що спричинило падіння масивної гілки аварійного дерева на належний позивачу автомобіль, яке відбулось внаслідок неналежного контролю за станом зелених насаджень з боку відповідача (балансоутримувача даної території). За таких обставин, за невиконання обов`язку, який покладено на відповідача, як самостійну юридичну особу, в сфері організації та виконання робіт із збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою, відповідальність, на думку позивача, повинен нести саме відповідач. Враховуючи викладене, позивач вважає, що існує наявність причинно-наслідкового зв`язку між фактом пошкодження автомобілю, який належить позивачу в результаті падіння гілки аварійного дерева та бездіяльністю відповідача - балансоутримувача зелених насаджень на прибудинковій території по [ADDRESS] , у Великій Морській, 22 в м. Миколаєві, у зв`язку з чим слід стягнути з останнього завдану майнову шкоду на відновлювальний ремонт з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля в сумі 59 638,12 грн. Крім того позивач зазначає, що в нього з дружиною є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Дитина є інвалідом (дитячий аутизм). Оскільки автомобіль був пошкоджений та не використовувався для задоволення потреб сім`ї саме у зв`язку з бездіяльністю відповідача, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яка полягає у переживаннях, завданих йому у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля, неможливості його використання (особливо з метою систематичного лікування, оздоровлення та розвитку дитини-інваліда), витрат особистого часу, пов`язаних із залученням спеціалістів для оцінки збитків. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 14.01.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. 16.04.2021 року до канцелярії суду надійшов від представника відповідача відзив на позов, в якому він зазначає, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень. За наявної інформації Адміністрація Центрального району ММР не є балансоутримувачем дерева гілкою якого, згідно змісту позову, завдано майнову шкоду позивачу. За такого не може бути відповідачем за даним позовом. Представник відповідача зазначає, що позов не містить переконливих доказів того, що саме адміністрація Центрального району ММР є заподіювачем шкоди. Адміністрація Центрального району ММР, за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, на території приватного сектору та на території, прилеглій до відомчого житлового фонду та житлових будинків комунальної власності, за зверненнями юридичних чи фізичних осіб, які фіксуються у службі оперативного реагування «1588» департаменту житлово-комунального господарства ММР, і тільки за наявності відповідних підстав, може здійснювати заходи щодо організації та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів, в межах встановлених обмежень. В зв`язку з викладеними обставинами, у адміністрації Центрального району ММР не було підстав для вжиття відповідних заходів. Крім того, адміністрацією Центрального району ММР, на виконання повноважень в галузі благоустрою, постійно забезпечується належний догляд за санітарним станом Центрального району, зокрема, шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Представником відповідача також зазначається про наявність небезпечного природного явища, що підтверджується листом Миколаївського обласного центру гідрометеорології від 02.03.2021 року. Враховуючи вказані обставини, матеріальні збитки позивачу могли бути наслідком небезпечного природного явища, тобто мала місце непереборна сила. За таких обставин вина Адміністрації виключається. З огляду на той факт, що позивач вказує місце події як прибудинкову території, виникає необхідність в встановленні власників, балансоутримувачів, орендарів,які несуть відповідальність за її належний санітарний стан. Представник відповідача також вказує на суперечливий за своїм змістом Звіт. Так, останній не містить інформацію щодо пошкодження автомобіля, які були до моменту виникнення спірних правовідносин; звіт не містить інформацію щодо вартості автомобіля на час події; звіт не містить інформацію щодо переліку деталей транспортного засобу, які були пошкоджені; звіт не містить інформацію щодо місця перебування транспортного засобу з моменту його пошкодження та до моменту огляду оцінювачем; звіт не містить інформацію щодо завдання виявлених пошкоджень саме в результаті падіння гілки дерева. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.06.2021 року постановлено витребувати з відділення поліції №1 в Миколаївській області ГУ НП МРУП Національної поліції України (54000, м. Миколаїв, вулиця Декабристів, 5) матеріали справи № 4361 від 24.02.2020 року. 23.06.2021 року до канцелярії суду від відділення поліції №1 в Миколаївській області ГУ НП МРУП Національної поліції України надійшли витребовувані вищезазначеною ухвалою документи. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі за вищезазначеним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених в ньому та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечив, надав пояснення аналогічні зазначеним у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії Акту обстеження зелених насаджень від 27.09.2019 року за № 1272, комісія, призначена на підставі наказу Департаменту житлово-комунального господарства, оглянула зелені насадження за адресою: [ADDRESS] . Обстеження зелених насаджень пов`язано з: попередженням аварійної ситуації та зверненням [PERSON] , [ADDRESS] . Зелені насадження, що обстежувались: Абрикоса, 40 років. Якісний стан зелених насаджень: сухе гілля, гілля біля вікон. Підлягає зрізуванню: санітарна обрізка, обрізка гілля біля вікон, помірне омолодження. Так, з метою попередження аварійної ситуації Комісія вважає за доцільне провести роботи з обрізки дерева породи абрикоса у кількості 1 од. Роботи виконувати організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікаційними спеціалістами, на умовах договору. З листа Департаменту житлово-комунального господарства ММР від 16.10.2019 року за вихідним № Л-2043-1/у-04 вбачається, що фахівцями управління екології Департаменту житлово-комунального господарства ММР на звернення [PERSON] було здійснено обстеження зелених насаджень за адресою: [ADDRESS] та складено акт обстеження зелених насаджень від 27.09.2019 року за № 1272. Відповідно до рішення ММР від 23.02.2017 року за № 16/32 «Про затвердження положень про виконавчі органи Миколаївської міської ради», вищезазначений акт направлено до Адміністрації Центрального району ММР для організації та виконання робіт. Позивач [PERSON] є власником автомобіля Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 23.08.2017 року. 25.02.2020 року дружина позивача - [PERSON] звернулась з заявою до Директора житлово-комунального господарства ММР, в якій просила забезпечити явку представника Департаменту житлово-комунального господарства для присутності при огляді автомобіля Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER] , для визначення суми збитків в зв`язку з падінням аварійного дерева згідно акту від 27.09.2019 року за № 1272. Листом Департаменту житлово-комунального господарства ММР від 28.02.2020 року за вихідним № Л-281-1/у-04 вищезазначене звернення [PERSON] направлено Голові адміністрації Центрального району ММР. Додатково повідомлено, що фахівцями управління екології Департаменту житлово-комунального господарства ММР здійснено обстеження зелених насаджень та прийнято рішення про обрізку дерева породи абрикос, розташованої за адресою: [ADDRESS] біля 2-го під`їзду і відповідно складено акт № 1272 від 27.09.2019 року. Вказаний акт знаходиться в адміністрації Центрального району ММР для урахування в роботі. Згідно з рішенням виконкому ММР від 28.02.2014 року № 208 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан», здійснення фінансування, організація, а також забезпечення догляду за санітарним станом об`єктів благоустрою по [ADDRESS] , відноситься до повноважень адміністрації Центрального району. 27.02.2020 року звернулась з заявою до Голови адміністрації Центрального району ММР, в якій зазначила, що 24.02.2020 року автомобілю марки Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER] , було завдано збитків в зв`язку з падінням гілки аварійного дерева згідно акту від 27.09.2019 року № 1272, за адресою: м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 22. Просила забезпечити явку представника адміністрації для присутності при огляді автомобіля Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER] , для визначення суми збитків. Огляд мав відбутись 19.03.2020 року о 11-00 годин, за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18-А, гаражний кооператив «Байт», гараж № [NUMBER] . Крім того, Листом Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 25.02.2020 року за вихідним № 2840/50/10-20, повідомлено [PERSON] про те, що її заява (ЖЄО № 4361 від 24.02.2020 року) щодо пошкодження автомобіля Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок падіння дерева, співробітниками Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області розглянута. Під час вивчення матеріалів слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ознак кримінального правопорушення не виявлено. Враховуючи, що в матеріалах перевірки відсутній склад кримінального правопорушення, її заяву розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян», про що була складено відповідну довідку. Згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 366/03-20, складеного 19.03.2020 року, дата оцінки: 24.02.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon 3.0 Instyle, державний номерний знак [NUMBER] , становить 114 925,13 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 59 638,12 грн. За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування шкоди. Відповідно до вимог пункту 2 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та iншого призначення. Пунктом 2 статті 3 цього Закону передбачено, що система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, організацію їх благоустрою. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. В пункті 2 частини першої статті 21 Закону визначено, що зелені насадження уздовж вулиць, на прибудинкових територіях є елементами благоустрою. Положеннями ст. 25, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади Відповідно до пункту 3.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Нормами вказаних Правил також визначено поняття зелених насаджень, а саме: - зелені насадження загального користування - насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури i відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, мiжквартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку; - зелені насадження обмеженого користування - насадження на територіях громадських і житлових будинків, шкіл, дитячих установ, вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, профтехучилищ, закладів охорони здоров`я, в промислових підприємств і складських зон, санаторіїв, культурно-освітніх і спортивно-оздоровчих установ та iншi; - зелені насадження спеціального призначення - насадження транспортних магістралей і вулиць; на ділянках санітарно-захисних зон довкола промислових підприємств; виставок, кладовищ і крематоріїв, ліній електропередач високої напруги; лісомеліоративні, водоохоронні, вітрозахисні, протиерозійні, насадження розсадників, квітникарських господарств, пришляхові насадження в межах населених пунктів. Відповідно до п. 2.1 Правил, охорона зелених насаджень - система адміністративно-правових, організаційно-господарських, економічних, архітектурно-планувальних і агротехнічних заходів, спрямованих на збереження, відновлення або покращання виконання зеленими насадженнями відповідних функцій. Утримання зелених насаджень - дотримання режиму їх використання з проведенням агротехнічних заходів, що сприяють нормальному ростові. Пунктом 5.5. вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Згідно із ст.ст. 18, 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, установи, організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; відшкодувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України. Посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Статтею 28 вказаного Закону визначено, що охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Пунктом 2 Рішення Виконавчого комітету ММР № 208 від 28.02.2014 року «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан» затверджено перелік об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів Миколаївської міської ради. Так, вказаним рішенням затверджено перелік об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів Миколаївської міської ради, зокрема: до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради належить адреса: вул. Велика Морська, а також знесення, кронування та санітарна обрізка зелених насаджень, розташованих на територіях загального користування приватного сектору, відомчого житлового фонду, житлових будинків комунальної власності за зверненнями, які фіксуються у службі оперативного реагування «1588» департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. Крім того, пунктом 2 Рішення Виконавчого комітету ММР № 698 від 26.08.2020 року «Про закріплення об`єктів благоустрою міста за виконавчими органами Миколаївської міської ради» затверджено перелік об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що закріплюються за адміністраціями Центрального, Заводського, Інгульського, Корабельного районів Миколаївської міської ради. Так вулична мережа та зелені насадження, розташовані по вулиці Велика Морська в місті Миколаєві закріплені за Адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради. В Примітці до вказаного рішення зазначено, що при організації догляду, утримання та прибирання об`єктів благоустрою, закріплених за адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради, керуватись вимогами Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, Порядку проведення ремонту та утримання об`єктів благоустрою населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23.09.2003 № 154. Обрізання зелених насаджень на закріплених за адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради об`єктах, у тому числі розташованих на територіях загального користування приватного сектору, багатоповерхових житлових будинків, організовується адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради відповідно до розділу 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, без складання акта обстеження зелених насаджень компетентним органом. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (частина перша пункту 7 статті 17) передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Аналіз Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 1166 ЦК України, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №642/6731/15-ц(провадження №61-22544св18) в постанові від 06 червня 2018 року Так, на підтвердження факту заподіяння шкоди, позивачем долучені, заява та пояснення до органів поліції, рапорт щодо події за №50925441, фотознімки із зображенням місця події та пошкодженого транспортного засобу, а також відеозйомку, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, суд відзначає, що позивачем було доведено факт заподіяння йому шкоди. На підтвердження розміру завданої шкоди позивачем надано Звіт № 366/03-20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon 3.0 Instyle, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та квитанцію № 125 від 19.03.2020 року. Вказані докази відповідачами спростовані не були. З викладених обставин суд доходить до висновку, що обов`язок по відшкодуванню шкоди має покладатись на Адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради, оскільки саме на неї відповідними рішеннями виконавчого комітету Миколаївської міської ради покладено обов`язок по організації, забезпечення догляду та санітарного стану за вуличною мережею та зеленими насадженнями, розташованими по вулиці Велика Морська в місті Миколаєві, та відповідно саме бездіяльність відповідача призвела до завдання шкоди позивачу. Так, посилання представника відповідача на те, що позов не містить переконливих доказів того, що саме Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради є заподіювачем шкоди та вона є неналежним відповідачем, спростовуються матеріалами справи. Крім іншого, представник відповідача посилається на непереборну силу, як на обставину, що виключає відповідальність Адміністрації, та надає в якості доказів Лист Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 02.03.2021 року за № 9913-05/08-116 про спостереження авіаметеорологічної ситуації Миколаїв 23-25.02.2020 року. Проте, суд не може прийняти до уваги такі доводи представника відповідача, оскільки відсутні належні докази, які б свідчили про те, що падіння гілки дерева на вищезазначений транспортний засіб позивача було наслідком непереборної сили, зокрема, що гілка, яка пошкодила транспортний засід позивача, всупереч акту обстеження зелених насаджень від 27.09.2019 року за № 1272 не була суха та не потребувала обрізки. Крім того, представник відповідача зазначає про суперечливий зміст вищезазначеного Звіту № 366/03-20, проте вказане спростовується дослідженими судом доказами в їх сукупності. Отже, враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 59 638,00 грн. майнової шкоди підлягають задоволенню. Крім того, з Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 500,00 грн. Вирішуючи вимоги про відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд виходить з наступного. Позивач в позові вказує на те, що відповідач своєю бездіяльністю завдав йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що ця подія вплинула на звичний ритм сім`ї, складності з відвідуванням його сина, який є дитино-інвалідом, медичних та інших спеціалізованих заходів, що передбачені для дитини програмою реабілітації, відновлення транспортного засобу, тому оцінює її у розмірі 20 000 грн. За змістом ст.ст. 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Діючим законодавством України не визначено будь-якої певної шкали для визначення розміру складових моральної шкоди (глибина моральних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого тощо). Не мається будь-якого їхнього еквіваленту у грошових одиницях. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Отже, суд, визначаючи розмір моральної шкоди, повинен виходити з власних оціночних понять щодо достатності та обґрунтованості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України). Оскільки вина відповідача знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, тому суд прийшов до висновку, що наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , в частині відшкодування моральної шкоди. Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав позивач та з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню в якості відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 2 000,00 грн. У відповідності до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн., сплачений за вимогу про стягнення матеріальної шкоди, яка була задоволена в повному обсязі. Крім того, враховуючи часткове задоволення вимоги позивача про стягнення відшкодування завданої моральної шкоди, з позивача на користь держави підлягає стягненню 2043,00 грн., - судовий збір який підлягає сплаті при зверненні з вказаною вимогою до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, враховуючи часткове задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача відшкодування завданої моральної шкоди, тому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 227,00 грн., - судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо зазначення позивачем про понесені ним судові витрати, зокрема витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн, суд зазначає таке. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача відповідні докази суду не були подані у строки, визначені статтею 141 ЦПК України та до закінчення судових дебатів у справі, представником позивача не було зроблено заяву про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду За такого, в стягненні з відповідача на користь позивача 8000,00 грн. витрат на правову допомогу слід відмовити. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу, якщо про це не звертаються сторони. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві до позову, в межах наданих сторонами доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Outcome: partial