Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Що позивачі звернулися до суду із позовом в якому просять поновити строк на звернення до суду із даним позовом, визнати незаконними свідоцтво про право власності на будинковолодіння, договір дарування будинковолодіння, свідоцтва про право на спадщину, державні акти про право приватної власності на землю, встановити право власності на будинковолодіння та земельні ділянки мотивуючи тим, що в 1985 р. їхні батьки, що проживали в робітничому дворі розваливши старий будинок і після отримання дозвільних документів на будівництво почали будівництво нового жилого будинку, що знаходиться в с.Княже Снятинського району по вул.Грушевського, 33, який фактично в основному був закінчений будівництвом в 1990 р. що стверджується вказівкою на рік забудови будинку в техпаспорті. 23.06.1989 р. померла мама позивачів [PERSON] На час смерті матері в дворі проживали батько [PERSON], неповнолітній позивач [PERSON] та позивачка [PERSON] які вступили в управління спадковим майном після смерті матері прийнявши спадщину. Рішенням Снятинської райради 11.10.1989 р. на підставі рішення Княженської [PERSON] від 22.09.1989 р. за батьком було встановлено право власності на будинковолодіння що в с.Княже по вул.Леніна (Грушевського) 33, 1953 р. забудови. Вважають, що оскільки право власності було встановлено на старий будинок, а тому послідуючі правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, а саме: договір дарування будинковолодіння батьком [PERSON] 18.01.2006р., свідоцтва про право на спадщину видані відповідаючам [PERSON], [PERSON] після смерті матері [PERSON] слід визнати не дійсними. 17.06.1995 р. батько одружився із [PERSON] якій на підставі договору дарування посвідченого Снятинською нотконторою 18.01.2006р. подарував спірне будинковолодіння хоча не вправі був цього робити оскільки йому в той час не належало все будинковолодіння, а тільки частина. Про даний договір та свідоцтво про право власності позивачам стало відомо після смерті батька в 2013 році. 28.03.2013 р. померла [PERSON] після смерті якої батько прийняв спадщину і склав заповіт 02.07.2013 р., згідно якого заповів все своє майно, що належить йому на праві власності позивачу [PERSON] 15.07.2013 р. батько помер. Виходячи із вищенаведеного просять визнати за ними право власності на спірне будинковолодіння відповідно за [PERSON] на 5 /6 частини, за [PERSON] на 1/6 частину спірного будинковолодіння. Крім того просять визнати незаконними три державні акти про право приватної власності на землю видані [PERSON] 06.02.2009 р. на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування спірного житлового будинку, на земельну ділянку площею 0,0607 га для ведення особистого селянського господарства біля спірного будинковолодіння та 0,1957 га на земельну ділянку в урочищі «[PERSON] селом» так як всі вони видані на підставі рішення Княженської сільської ради від 03.12.1993 р. про яке, як вбачається із довідки архівного відділу Снятинської РДА відсутні відомості в рішенні 17 сесії Княженської сільської ради від 03.12.1993 р. про надання в приватну власність земельних ділянок [PERSON], а є в наявності рішення про передачу в приватну власність земельної ділянки площею 0,52 га [PERSON] Крім того в 1993 р. батько, ще не проживав однією сім»єю із [PERSON] а отже таке рішення не могло бути прийнято Княженською сільською радою, а було прийнято рішення про передачу даних земельних ділянок в користування батьку [PERSON] Відповідачка [PERSON] яка також представляє інтереси [PERSON] позов визнала частково пояснила суду, що її мама [PERSON] в 1995 р. одружилася із [PERSON] і після перейшла проживати в новозбудований спірний будинок що в с.Княже Снятинського району по вул.Грушевського, 33 і разом закінчували недовершені роботи по будівництву будинку. 18.01.2006 р. [PERSON] як власник спірного будинковолодіння подарував бдинок матері. 28.03.2013 р. мама померла. Після смерті матері вона із сестрою відповідачкою по справі подали заяву про прийняття спадщини після смерті матері після чого їм було видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину після смерті матері 15.05.2014 р. по 1/3 частині спірного будинковолодіння як спадкоємцям першої черги. Вважає, що порушень закону при видачі даного свідоцтва про спадщину не було допущено, а тому просить відмовити в позові як безпідставному. Матері [PERSON] 06.02.2009 р. були видані державні акти про право приватної власності на три земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування спірного будинку 0,0607 га земельної ділянки біля спірного будинку для ведення сільського господарства та 0,1957 га земельної ділянки в урочищі «[PERSON] селом» в с. Княже Снятинського району які до цього були в користуванні [PERSON]. На земельну ділянку площею 0,1957 га в урочищі «[PERSON] селом» не претендують і згідні із позовом, не заперечують проти того, щоб суд визнав даний державний акт про право приватної власності на дану земельну ділянку незаконним та встановити право приватної власності на неї за позивачем [PERSON] Що стосується земельних ділянок які знаходяться біля будинку площею 0,25 га для обслуговування будинку та 0,0607 га біля будинку для ведення селянського господарства, то згідна щоб суд встановив за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 їх частини відповідно до його частки в будинковолодінні як спадкового майна після смерті батька. Представник Княженської сільської ради в судове засідання не зявився подавши заяву в якій просить справу слухати в відсутності представника Княженської сільської ради. При прийнятті рішення судом по даній справі покладається на розсуд суду. Суд вислухавши сторін, свідків та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях: - із пояснень сторін, рішення виконкому Княженської сільської ради від 16.08.1985 р. рішення виконкому Снятинської районної ради від 09.10.1985 р., акту виносу меж в натурі від 02.10.1985 р. вбачається, що [PERSON] відведена земельна ділянка під забудову жилого будинку та господарських споруд в с.Княже по вул.(Леніна) Грушевського, 33. - із дозволу Снятинського управління газового господарства від 18.10.1992 р. вбачається, що [PERSON] дано дозвіл на підключення жилого будинку, що знаходиться в с.Княже вул.(Леніна) Грушевського, 33 до газопостачання. - рішенням виконкому Снятинської райради від 11.10.1989 р. встановлено право власності згідно додатку № 2 до рішення № 69 Княженської сільської ради від 22.08.1989 р. на житловий будинок 1953 р. забудови, що знаходиться в с.Княже вул.(Леніна) Грушевського, 33 за [PERSON] (а.с. 9-10). - із технічного паспорта на будинок, що знаходиться в с.Княже вул.Грушевського, 33 власником якого є [PERSON] вбачається, що даний будинок побудований в 1990 р.. Вищенаведене дає підставу суду вважати, що свідоцтво про право на власність на будинок, що знаходиться в с.Княже по вул.(Леніна), Грушевського, 33 видано на новий будинок, оскільки як вбачається із пояснень сторін старий будинок було розвалено і на його місці в 1985 р. розпочато будівництво нового жилого будинку, а тому на думку суду, Княженська сільська рада видаючи свідоцтво про право власності на жилий будинок [PERSON] 27.04.2004 р. не могла видати його на будинок 1953 р. забудови оскільки старий будинок був розвалений до початку будівництва нового жилого будинку [PERSON] В даному випадку, на думку суду, в додатку № 2 до рішення № 69 Княженської сільської ради від 22.09.1989 р. допущено описку щодо року забудови будинку, яка на думку суду, може бути виправлена в встановленому законом порядку. Вищенаведене дає суду підставу для відмови в позові в частині визнання свідоцтва про право власності на спірний будинок виданого [PERSON] Княженською сільською радою 27.04.2004 р. - із пояснень сторін, дозвільних документів на будівництво жилого будинку вбачається, що розпочато будівництво жилого будинку в 1985 р., і на підставі рішення Снятинської районної ради від 11.10.1989 р. було встановлено право власності на спірний жилий будинок за [PERSON] який був побудований в робітничому дворі подружжям [PERSON] батьками позивачів. - із пояснень позивача та представника позивачів, свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що роботи по будівництву будинку, після смерті матері позивачів, яка померла в 1989 р. не проводилась за винятком робіт повязаних із збереженням майна в належному стані. - із пояснень позивача, представника позивача, свідоцтва про смерть (а.с.33), виписки із по господарської книги Княженської сільської ради (а.с.54-55) вбачається, що [PERSON] померла 24.06.1989 р. На час смерті [PERSON] в господарстві проживали спадкоємці першої черги: чоловік [PERSON], діти позивачі по справі. Так як даний двір був робітничий, а тому відкривалася спадщина на ? частину будинковолодіння яку успадкували спадкоємці першої черги по закону члени сімї покійної [PERSON], чоловік [PERSON], діти позивачі по справі, тобто по 1/6 частині будинковолодіння. - із пояснень сторін, договору дарування жилого будинку посвідченого першою Снятинською нотаріальною конторою 18.01.2006 р. вбачається, що [PERSON] подарував все будинковолодіня, що знаходиться в с.Княже по вул.Грушевського, 33 [PERSON] Суд вважає, що даний договір дарування будинковолодіння слід визнати частково недійсним оскільки [PERSON] на той час не могло належати на праві власності все будинковолодіння, а тільки ? + 1/6 = 2/3 частини будинковолодіння , а 1/3 успадкували позивачі по справі після смерті матері яких права порушені цим, а тому даний договір дарування слід визнати в 1/3 частині недійсним. Із свідоцтва про смерть (а.с.81) вбачається, що [PERSON] померла 28.03.2013 р.. - із пояснень сторін, свідоцтв про право на спадщину за законом виданих нотаріусом Снятинської нотаріальної контори 15.05.2014р. відповідачам по справі вбачається, що їм видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері по 1/3 частині спірного будинковолодіння. Суд вважає, що дані свідоцтва також слід визнати частково в 1/3 частині недійсними так як на момент смерті матері відповідачів [PERSON] їй не могло належати все спірне будинковолодіння, а тільки 2/3 частини будинковолодіння, так як 1/3 частину будинковолодіння успадкували позивачі після смерті своєї матері. - із свідоцтва про смерть (а.с. 80) вбачається, що [PERSON] помер 15.07.2013 р., а із заповіту (а.с.83) вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно, що належало йому на час його смерті позивачу по справі своєму сину [PERSON] Вищенаведене дає суду підставу на встановлення права власності на спадкове майно за позивачем [PERSON] на 1/6 частину спірного будинковолодіння після смерті матері та 2/9 частини будинковолодіння після смерті батька, який успадкував його після смерті дружини [PERSON] (2/3:3=2/9 частини). Отже 1/6 + 2/9 = 7/18 частини будинковолодіння, на які слід встановити за ним право власності та на 1/6 частину спірного будинковолодіння за позивачкою [PERSON], яка успадкувала її після смерті матері в ідеальних долях. - із пояснень сторін, державних актів про право приватної власності на землю виданих 06.02.2009 р. [PERSON] на підставі рішення Княженської сільської ради від 03.12.1993 р. про право приватної власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, 0,0607 га для ведення особистого селянського господарства, що в с.Княже по вул.Грушевського 33, 0,1957 га для ведення особливого селянського господарства в урочищі «[PERSON] селом» що в с.Княже Снятинського району вбачається, що [PERSON] дані земельні ділянки передані в приватну власність (а.с.11-13). - із довідки архівного відділу Снятинської РДА (а.с.84-85) вбачається, що в рішенні 17 сесії Княженської сільської ради від 03.12.1993 р. немає відомостей про надання в приватну власність земельних ділянок [PERSON] [PERSON] рішенням передано в приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,52 га що в с.Княже Снятиснкього району [PERSON]. При таких доказах суд вважає, що слід визнати незаконними вищевказані державні акти які видані на підставі рішення Княженської сільської ради про передачу земельних ділянок в приватну власність [PERSON] яке не приймалось останньою і не мало прийматись, оскільки як вбачається із пояснень сторін [PERSON] та [PERSON] в цей час не проживали однією сімєю. Виходячи із вищенаведеного суд вважає за можливе задоволити позов в тій частині та визнати вище перераховані державні акти про право приватної власності на землю [PERSON] незаконними задоволивши позов в цій частині в повному обємі. Суд вважає, що оскільки після вступу даного рішення в законну силу позивачі у встановленому законом порядку набудуть право власності на спірні земельні ділянки відповідно до вимог ст..12, 120 ЗК України, оскільки вирішення даного питаня належить до компетенції Княженської [PERSON]. Відповідно до вимог ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа довідалася про порушене своє право. - із пояснень позивачів вбачається, що їм стало відомо про наявність свідоцтва про право власності на спірне будинковолодіння та договору дарування спірного будинок оволодіння батьком [PERSON] - [PERSON] після смерті батька в 2013 р., інших доказів з цього приводу не здобуто, а тому суд вважає, що позивачі не пропустили строку на прийняття спадщини. На підставі ст.549 ЦК України в редакції 1963 р., ст.393, 233,1261, 1301 ЦК України, ст.126, 152, 158 ЗК України та

Outcome: dismissed