Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

25 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , (який 26.02.2019 був уточнений), в якому просить стягнути завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн та завдану матеріальну шкоду в сумі 943 грн 60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 03 грудня 2018 року в приміщенні спортивного залу Комунальної організації (установа, заклад) "Шосткинський навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6 - дошкільний навчальний заклад ім. героя Радянського Союзу Колодко М.О. Шосткинської міської ради Сумської області" (далі - Комунальний заклад ШНВК ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 - ДНЗ Сумської області) в місті Шостка по вул. Шкільна, буд. № 2, її сину - малолітньому [PERSON] були нанесені тілесні ушкодження у вигляді струсу мозку, забиття губи та вибиття 4-х зубів. Зазначені тілесні ушкодження йому були нанесені малолітнім [PERSON] , його однокласником. Про скоєне був складений Акт про нещасний випадок № 4 від 14 грудня 2018 року, згідно якого встановлено, що малолітньому [PERSON] були навмисно нанесені тілесні ушкодження малолітнім [PERSON] Син позивача, малолітній [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні в період з 03 грудня 2018 року по 10 грудня 2018 року з діагнозом - закрита черепно-мозкова травма (далі - ЗЧМТ), струс головного мозку. Підставою поміщення його на лікування стало те, що він погано себе почував, що супроводжувалось головним болем, головокружінням, неможливістю рухатись та постійним блюванням. З малолітнім [PERSON] працівниками поліції була проведена профілактична бесіда. Малолітній [PERSON] , після зазначених подій, замість навчання була змушена знаходитись на лікуванні на стаціонарі, їй не можна було бігати, стрибати. Після виписки з лікарні і надалі потрібно було навідувати лікарів. Малолітній [PERSON] втратив бажання їсти. Крім того, він не може щиро посміхатися після втрати зубів, і почуває себе невпевненим. У дитини обмежене спілкування з дітьми, оскільки одні вважають, що малолітній [PERSON] «програв» малолітньому [PERSON] , а інші діти малолітнього [PERSON] жаліли, чим нагадували йому про той день. Зі сталих подій малолітній [PERSON] зневірився у поняттях - дружба, повага, справедливість, вважає, що в житті має перевагу сила. Позивачу, як матері болісно дивитись на свою дитину, яка втратила впевненість у собі, не може щиро посміхатись, погано харчується. Відповідач же, жодного разу не поцікавилась станом здоров`я сина позивача, слів вибачення від сина відповідача чи самої [PERSON] за весь цей час позивач та її дитина не почули. У зв`язку з вищезазначеним була вимушена звернутись до суду з даним позовом. 21 червня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання. Не погодившись із позовом відповідач [PERSON] подала до суду письмовий відзив в якому вказала, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та просить відмовити їй в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що внаслідок даної сварки обидві дитини отримали легкі тілесні ушкодження, про що свідчать надані позивачкою до позову копії документів (виписка МРТ обстеження дитини, виписка №1318 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого). Вважає, що розібратись хто розпочав цю сварку, не можливо, бо у кожної дитини своя версія і свій погляд на це, але має місце безумовний фактор, що кожна дитина постраждала, кожна дитина перебувала певний час на лікарняному та заходилась у Шосткинській дитячій лікарні на стаціонарному лікуванні, кожна сім`я несла матеріальні витрати і кожна сім`я переживала за свою дитину. Вважає, що слова, які написані в позові, як обґрунтування моральних страждань позивачкою надумані і не підтверджені жодними доказами. Також, не підтверджений і не наданий будь-який розрахунок суми моральної шкоди. Крім того, зазначає, що її дитина - малолітній [PERSON] не був ініціатором сварки, а сварка могла бути розпочата і іншою дитиною, а її син міг лише захищатися. За таких обставин позовні вимоги є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Від позивача [PERSON] на відзив відповідача, надійшло заперечення, в якому підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки, Акт про нещасний випадок №4 від 14.12.2018 свідчить, що її сину було навмисно нанесені тілесні ушкодження [PERSON] Син відповідача і надалі знущається над дітьми в класі де навчається її син [PERSON] , про що відомо і класному керівнику, і директору. Відповідач ніяким чином не впливає на свого сина, щодо виправлення поведінки та ставленням до інших дітей. Спосіб життя дитини повністю змінився оскільки від отриманих травм постійно втомлюється, погано їсть, син емоційно напружений, зневірений. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ) виданого в жовтні 2006 року виконкомом Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.15) Згідно Акту про нещасний випадок №4, що стався з учасником навчально-виховного процесу, затверджений директором Комунального закладу ШНВК ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 - ДНЗ Сумської області [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] , отримав травму голови (струс головного мозку, забиття губи) в ході бійки з учнем 6-го класу Чірєєвим Є. Подія сталася між уроками в Комунальному закладі ШНВК ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 - ДНЗ Сумської області 03 грудня 2018 року. Висновок: навмисне травмування в результаті бійки учнів, діагноз згідно довідки Центральної районної лікарні - ЗЧМТ, струс головного мозку.(а.с.7) З виписки із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні з 03 грудня 2018 року по 10 грудня 2018 року. Повний діагноз - ЗЧМТ, струс головного мозку, травма нижньої губи і 4 зубів.(а.с.8) З копій квитанцій від 03 грудня 2018 року та 13 грудня 2018 року вбачається, що загальна сума витрат на лікування становить 943 грн 60 коп.(а.с.9) З листа Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області №18420 від 07.12.2018 вбачається, що було повідомлено [PERSON] (батько малолітнього [PERSON] ) про проведення перевірки за його повідомленням від 03.12.2018. Вподальшому між малолітніми [PERSON] , [PERSON] та йо матір`ю [PERSON] буде проведена бесіда профілактичного характеру, щодо недопущення в подальшому подібних дій. (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції 30 січня 2006 року, [PERSON] народився [INFO] , і його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.45) Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, як акцентує увагу Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. З аналізу вказаних норм закону вбачається, що обов`язковою умовою виникнення зобов`язання відшкодування матеріальної шкоди є вина особи, яка її завдала. Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача. Це також зазначено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року за №686/10520/15-ц. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача діючим законодавством покладено обов`язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. В той же час законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14. Частиною 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, частина 6 цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В розумінні ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріальний збиток, пов`язаний з витратами на лікування підтверджується двома чеками на суму 183 грн 60 коп. та 760 грн 00 коп. (а.с.9) Позивач просить стягнути саме цю суму, хоча як зазначає, і понесла значно більші витрати на лікування сина, враховуючи вищезазначене матеріальний збиток позивачем доказаний, підтверджений, а тому є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи, з наведених у позовній заяві обґрунтувань позовних вимог про відшкодування шкоди та доказів, зібраних під час спрощеного позовного провадження з цього приводу, суд дійшов висновку, що позивачу була завдана моральна шкода внаслідок побиття її малолітнього сина, який отримав травму голови (ЗЧМТ, струс головного мозку, травма нижньої губи та чотирьох зубів), у зв`язку з чим дитина лікувалася на стаціонарі, та в подальшому потребувала місяць на відновлення здоров`я та попереднього стану життєдіяльності. Так як дитина малолітня вся турбота про її стан здоров`я покладається на її батьків, які дивлячись на свою дитини також переживали за її здоров`я, емоційний стан дитини. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує фізичну біль та страждання дитини, тривалість та характер душевних страждань та лікування, яких зазнав малолітній в зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, травми нижньої губи та 4 зубів. Струс головного мозку - здатен привести до виникнення ряду патологій і неприємних наслідків, вражає нервову систему організму, негативно відбивається в цілому на стан здоров`я. Також дитині зі струсом головного мозку рекомендований постільний режим, обмеження рухів, збалансоване харчування, повний спокій, після лікування в стаціонарі рекомендоване лікування до 1 місяця, спостереження у педіатра, огляд стоматолога (1 місяць). Вся турбота про сина лягає на плечі батьків малолітнього, тому моральні переживання у зв`язку з ушкодженням здоров`я дитини, переживає і дитина і її батьки. Враховуючи вищезазначене, а також виходячи з аналізу наведених норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає у 5000 грн., виходячи з фізичних та моральних страждань позивача та її малолітнього сина, ступеню тяжкості завданих тілесних ушкоджень малолітньому, характеру правопорушення, не виявлення бажання вибачитись з приводу вчиненого з боку відповідача, що впливає на ступінь душевних страждань позивача та її дитини, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди буде необхідний і достатній для відшкодування завданої моральної шкоди. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Враховуючи, що позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені частково, згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1536 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial