Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

26.03.2019 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. В позові зазначено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу Daewoo Lanos 2007 р.в. д.н. [NUMBER] . 25 серпня 2018 року приблизно о 20 годині 50 хвилин відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 210934-20, реєстраційний номер [NUMBER] , на регульованому перехресті по вул. Червона та вул. Кругова у м. Запоріжжі при повороті ліворуч не дав дорогу автомобілю що рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку та скоїв зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos д.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було пошкоджено. Своїми діями відповідач [PERSON] порушив п. 16.6 ПДР України. Винним у ДТП є [PERSON] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.09.2018 р. Як вказує позивач діями відповідача [PERSON] було завдано майнову шкоду в розмірі 111728,11 грн., що підтверджується висновком № СЧ-0002663 від 09.10.2018 р. Позивачем також було сплачено вартість послуг з авто товарознавчого дослідження у сумі 7931,47 грн., що підтверджується квитанціє № 3223 від 05.10.2018 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована , у зв`язку з чим страховою компанією була частково відшкодована завдана майнова шкода у розмірі 33804,98 грн. Таким чином, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача невідшкодованої майнової шкоди в сумі 85854,60 грн., 7931,47 грн. витрат понесених на проведення оцінки, 3828,00 грн. вартості окулярів, що були розбиті в результаті ДТП, витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Також посилаючись на ті обставини, що неправомірними діями відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, [PERSON] заявляє вимоги про їх стягнення з відповідача в сумі 10000 грн. Моральні страждання виникли внаслідок пошкодження транспортного засобу, у зв`язку з чим змінився нормальний спосіб життя позивача, він тривалий час не міг користуватись автомобілем, вимушений був витрачати власні сили та кошти на його відновлення. Ухвалою судді від 29.05.2019 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 28.08.2019 року ухвалою суду підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 29.09.2019 року. Судові засідання призначені на 27.09.2019, 23.10.2019, 18.11.2019 були відкладені у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. Судове засідання призначене на 06.12.2019 року було відкладено за письмовою заявою відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Ларченко Ю.О. в судовому засіданні 18.12.2019 року підтримали заявлені вимоги з підстав наведених у позові. Наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, відзиву на позовну заяву не подавав. Вказав, що його транспортному засобу теж було завдано шкоди і позивач йому винен гроші на його ремонт. Автомобіль Ланос можна відремонтувати і в не неспеціалізованих сервісах чи власними силами вдвічі дешевше. Вказав, що жодних моральних страждань позивач не поніс, а позов є безпідставним. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що 25 серпня 2018 року приблизно о 20 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 210934-20, реєстраційний номер [NUMBER] , на регульованому перехресті по вул. Червона та вул. Кругова у м. Запоріжжі при повороті ліворуч не дав дорогу автомобілю, що рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку та скоїв зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos д.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було пошкоджено. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.6 ПДР України. Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.09.2018 р. № 336/5070/18 в діях [PERSON] встановлені ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та його притягнуто до адміністративної відповідальності. У відповідності з 3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 210934-20, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний позивачу [PERSON] автомобіль Daewoo Lanos 2007 р.в. д.н. [NUMBER] . Страховою компанією ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача було виплачено страхове відшкодування у розмірі 32804,98 грн. із розрахунку 33804,98 грн. розмір відшкодування - 1000 грн. франшиза. (а.с. 12-13). Відповідно до акту виконаних робіт № ЗА -0001170 від 05.10.2018 року ТОВ «Запоріжжя-Авто» було виконано наступні роботи з автомобілем Daewoo Lanos д.н. [NUMBER] : евакуація транспортного засобу, демонтаж двигуна, складено калькуляцію ДТЗ. Загальна вартість наданих послуг складає 7931,47 грн., що була сплачена позивачем [PERSON] згідно наданого чеку (а.с. 9). На замовлення позивача [PERSON] ТОВ «Запоріжжя-Авто» 09.10.2018 року зроблено розрахунок вартості робіт, щодо відновлювального ремонту автомобіля Daewoo Lanos д.н. [NUMBER] . Загальна вартість вказаних робіт з ПДВ складає 111728.11 грн. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначені підстави відшкодування майнової шкоди, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч. 3 ст. 988 ЦК України Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. З огляду положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а страховиком. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно з ч.2 ст.999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» За змістом ст. 2 Закон № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Закон №1961-IV є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і має пріоритет перед іншими законодавчими актами України в регулюванні цих відносин. Спеціальні норми Закону України «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності, (п. 22.1 ст. 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.. 29), відповідно до п. 32.4, 32.7 ст. 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду заподіяну майну, яке знаходилось у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином при розрахунку та виплаті страхового відшкодування страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в тому числі керувалась нормами спеціального закону №1961-IV яким встановлено обмеження, щодо розмірів страхового відшкодування. Водночас обмеження встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на деліктні правовідносини, що виникли між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] в результаті завдання шкоди - не поширюються. За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені ст. 1192 ЦК України, згідно якої з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином розмір фактичних збитків завданих позивачу [PERSON] пошкодженням його майна автомобіля Daewoo Lanos 2007 р.в. д.н. [NUMBER] та не охоплених страховою виплатою підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Водночас заявлені позивачем вимоги про відшкодування вартості окулярів у сумі 3828,00 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки доказами не підтверджено факт пошкодження в результаті події ДТП, що сталась 25.08.2018 року іншого майна окрім транспортних засобів. З наведеного суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода завдана пошкодженням майна, за вирахуванням сум сплачених страховою компанією, в сумі 77923,13 грн. (111728,11 грн. - 33804,98 грн.) та 7931,47 грн. витрат позивача понесених на проведення оцінки розміру матеріального збитку, що разом складає 85854,60 грн. За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. П. 3 частини 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завдано внаслідок порушення її прав, в тому й числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. П.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", визначено що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] суд враховує зазначені положення, а також те, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав моральних страждань, був позбавлений можливості тривалий час користуватися автомобілем, час та зусилля, необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля, що призвело до вимушених змін в його житті та побуті. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, про доведеність вини відповідача [PERSON] у спричиненні позивачеві моральної шкоди, що відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, є підставою для її стягнення з відповідача на користь [PERSON] . При цьому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також те, що [PERSON] пов`язує розмір моральної шкоди лише у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням автомобіля, будь-яких інших доказів позивач суду не надав, тому суд визначає моральну шкоду в розмірі 2000 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Наданий позивачем листок непрацездатності судом не приймається як доказ, оскільки зі змісту останнього неможливо встановити зв`язку перебування [PERSON] на амбулаторному лікуванні та подією ДТП. (а.с. 7). У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача, судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи, що на час розгляду справи позивачем не надано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: partial