Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір оренди землі №244 від 03.12.2007 року, укладений між нею та відповідачем щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0421 та договір оренди землі №245 від 03.12.2007 року, укладений між нею та відповідачем щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0420, які розташовані на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що між нею та відповідачем були укладені два договори оренди землі. При укладенні договорів їх умови не читала. Їй повідомили, що строк дії договорів до 2017 року. Вона підписувала договори та поставила свій підпис в журналі, але про що не знає. Їй нічого не пояснювали. Копію договору вона не отримувала. В травні 2016 року, з розмов по селу, дізналася, що строк дії договорів до 2020 року. Вважає, що її обманули. Просить визнати недійсними договори оренди землі №244 та №245 від 03.12.2007 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що між позивачем та відповідачем в грудні 2007 року було укладено два договори оренди землі №244 та №245. При укладенні договорів надавалися бланки та повідомлявся строк їх дії - до 2017 року. Позивач звертав увагу на строк їх дії та орендну плату, на інші умови - не звертала уваги. До 2016 року у позивача не було претензій щодо виконання умов договорів - відповідач сплачував йому орендну плату та обробляв землю. В травні 2016 року відбулися збори з ТОВ Агроконтракт-Н" на яких, зі слів представника товариства, було встановлено, що строк дії договорів оренди землі до 2020 року. Після цього, на його запит, було отримано копію договору з відділу Держгеокадастру. Було виявлено, що пункт 9 договорів викладений в іншій редакції. Встановлено, що було замінено перший аркуш договорів, який було надруковано ТОВ "Імекс-ЛТД" в 2009 році згідно заказу, і долучено до договорів. Таким чином не було волевиявлення позивача на укладення договорів на більший строк - до 2020 року. Просить визнати недійсними вказані договіри оренди землі №244 та №245, укладені між позивачем та відповідачем. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що в листопаді 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договори оренди землі строком на 5 років з моменту його реєстрації, які діяли до 2009 року. В грудні 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено оспорювані договори оренди землі. В даних договорах не зазначено будь-якої інформації щодо договорів оренди землі від 2004 року. Пунктом 43 вказаних договорів передбачено, що договір набуває чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Позивач добровільно надала в оренду земельні ділянки та отримувала орендну плату. В січні - лютому 2011 року позивачем отримано примірники договорів, що підтверджується її підписом в журналі реєстрації договорів. Бухгалтер, яка видавала договори, пояснювалася за що особа проставляє свій підпис у вказаному журналі. В самому журналі не зазначено за що проставляється підпис. Договори підписувалися в трьох примірниках. Вона мала можливість звернутися з проханням до відповідача надати їй копії договорів. Позивачем пропущено строк позовної давності щодо звернення з відповідними вимогами. ТОВ "Імекс ЛТД" жодним чином не підтверджує інформацію, що ними було здійснено друк аркушу оспорюваних договорів. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.142), надав до суду лист в якому залишив вирішення питання щодо задоволення позовних вимог позивача на розсуд суду та просять справу розглянути за їх відсутності (а.с.30, 55). Також судом було допитано свідка [PERSON], яка пояснила, що позивач особисто в 2007 році підписувала договори. Позивач підписувала договори у бухгалтерії підприємства в с. Родниківка. Вона вела журнал реєстрації, писала прізвища осіб, номер договору і особи підписувалися про отримання договору. Вона роз'яснювала, що підпис проставляється за отримання договору, в самому журналі про це не зазначено. Вона не знає чи в журналі реєстрації підпис позивача чи її чоловіка, оскільки договір могла отримали як позивач так і її чоловік. Договори могли отримати жінка за чоловіка і навпаки без відповідного доручення. Всі договори укладалися 03 грудня 2007 року. Договори були всі однакові, були бланки договорів. Умови договорів пояснював директор товариства, вказував про строк їх дії - 10 років, яка оцінка землі та суму орендної плати. Заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково з наступних підстав. Позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0421, площею 7,68 га, розташованої на території Родниківської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №437227 від 25.05.2003 року (а.с.7) та земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0420, площею 7,89 га, розташованої на території Родниківської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №437226 від 25.05.2003 року (а.с.146). 03.12.2007 року між сторонами укладено договір №244 оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900187 від 15.12.2010 року (а.с.5-6) та договір №245 оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900188 від 15.12.2010 року (а.с. 95-96, 134-135). Згідно п.п.9, 43 вказаного договору - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами (а.с. 5-6, 95-96, 134-135). На звороті 1-го аркуша договорів внизу є текст з інформацією щодо їх друку - «Друк «Імекс-ЛТД», м. Кіровоград, вул.Декабристів,29, тел.(0522)32-17-05, 22-79-30 ЗН 6331-09» (а.с. 5, 95, 134). Згідно актів приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передає, орендар ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора, приймає земельні ділянки, розташовані на території Родниківської сільської ради терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди №244 та №245 від 03.12.2007 року ( на звороті а.с.6, 96, 135). При візуальному огляді оригіналів договорів з актом встановлено, що рукописний текст заповнений різним почерком та кольором чорнила. Згідно довідок ТОВ «Імекс-ЛТД», заказу наряду №ЗН-0006331 від 09.12.2009 року заказ наряд №6331-09, який був сформований 09.12.2009 року ( через дефіс в номері ЗН вказуються останні цифри року), на замовлення ТОВ «Агроконтракт-Н» було віддруковано бланк А4 формату, накладом 1500 екземплярів з двостороннім друком з використанням оперативного друкарського японського обладнання торгової марки RISO, на газетному папері. При оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД», а на СПД-ФО [PERSON], який є засновником даного підприємства (а.с.97, 98, 99). Згідно витягу з ЄДРПОУ Товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» є юридичною особою; розташоване в м. Кіровограді по вул.Декабристів,29; засновники та бенефіціарні власники - [PERSON] та [PERSON]; види діяльності - поліграфічні послуги ( а.с.100-102). Адреса ТОВ «Імекс-ЛТД» співпадає у договорах оренди землі, довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» і витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - м. Кіровоград, вул.Декабристів,29. Код ЄДРПОУ співпадає у довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» та витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - № 13768524. Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік у графі "№" під №244 та №245, що співпадає з номером оспорюваних договорів зазначено прізвище позивача, № ділянок, їх площу, та у графі підпис від її імені міститься підпис (а.с. 28-29). Згідно договору №402/р оренди земельної ділянки від 23.11.2004 року,зареєстрованого в Олександрівському відділенні КФЦДЗК від 12.01.2005 року за №1368 позивач раніше надавав відповідачу в оренду земельну ділянку, площею 7,68 га., згідно державного акту Р3№437227, зі строком дії 5 років з моменту державної реєстрації договору (а.с.26-27). Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин, що виникають внаслідок укладання правочинів, у тому числі договору оренди земельної ділянки, та земельних правовідносин щодо захисту прав на землю, та вважає за необхідне керуватися ЦК України, ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ч.1 ст.16 Закону "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6, ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ч.ч.1,2 ст.207 цього ж Кодексу (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст.203 ЦК України. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним із підстав відсутності у сторони волі на його укладення. правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у передбачений законом, ст.ст. 215, 216 ЦК України. Представник позивача зазначає підставою визнання вказаних договорів недійсними відсутність волевиявлення позивача, оскільки відповідач самовільно змінив їх умови, замінивши 1-у сторінку договорів. В підтвердження зазначеного представник позивача посилається на інформацію ТОВ «Імекс-ЛТД», що здійснювало друк 1-го аркушу договорів на замовлення відповідача у грудні 2009 року, у той час, коли позивачем вказані договори підписувалися у грудні 2007 року. В судовому засіданні було доведено, що відповідачем, після підписання оспорюваних договорів позивачем, перед їх направленням для проведення державної реєстрації, було замінено 1-й аркуш, без повідомлення та згоди позивача, що підтверджується тим, що роздруківка 1 аркушу оспорюваних договорів здійснювалася у 2009 році саме ТОВ «Імекс-ЛТД». Отже, доводи позивача знайшли своє підтвердження, а відповідачем ці доводи не спростовано та не доведено, що саме такий текст пункт 9 договорів містився у момент їх підписання позивачем. На час розгляду справи встановити, який вигляд мав 1-й аркуш до його заміни, на момент підписання сторонами договорів оренди земельних ділянок, не представляється можливим, оскільки жодна із сторін суду його не надала. Докази того, що сторони уклали договори, в частині обрахунку строку договорів, на вказаних в п.9 умовах відсутні. Відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Оскільки судом достовірно встановлено, що текст пункту 9 договорів оренди земельних ділянок має підміну сторінок, тому суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення позивача по справі на укладення спірних договорів на вказаних у ньому умовах та невідповідність його внутрішній волі. Заміна частини тексту договорів без взаємної згоди сторін, вказує на порушення права позивача щодо вільного визначення умов договорів та розпорядження своїм майном. Однак, відповідно до ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Так, як сторони на час укладення договорів дійшли згоди про те, що вони укладаються на десять років, і спір з цього питання відсутній, суд приходить до висновку, що вони були б укладені без включення до пункту 9 додаткової умови «починаючи з дати його державної реєстрації». У зв'язку з чим позов про визнання договорів недійсними підлягає задоволенню частково, в частині яка є спірною. Включення спірної умови в текст договорів може спричинити різне тлумачення умови щодо строку дії договорів, проте сторони не зверталися до суду з приводу тлумачення договорів, а тому суд не дає оцінки доводам сторін щодо початку і закінчення строку дії договорів. Щодо доводів представника відповідача про пред'явлення позивачем позову після спливу позовної давності та застосування його наслідків, суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, так як є необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти. З матеріалів справи вбачається, що позивач про обставини, які є предметом спору і викладені в п.9 договорів оренди землі №244 та №245 від 03.12.2007 року, дізнався на зборах, які відбулися між орендодавцями та ТОВ "Агроконтракт-Н" в травні 2016 року та після отримання з Відділу Держгеокадастру України в Олександрівському районі Кіровоградської області копії договорів у червні та листопаді 2016 року (а.с.19, 94). Зазначені обставини відповідачем не спростовані. Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік у графі «№» під №244 та №245, що співпадає з номером оспорюваних договорів, зазначено прізвище позивача, № ділянок, їх площу, та від її імені міститься підпис (а.с. 28-29) . Вказаний журнал має назву реєстрації договорів оренди, а не їх видачі; нумерація запису у ньому здійснювалася відповідно номера договору, що також підтверджує, що це саме є журналом реєстрації договорів, а не їх отримання; у журналі відсутні графи з інформацією за що поставив підпис позивач та дата підпису. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності необхідно рахувати з часу отримання позивачем примірника оспорюваних договорів, тобто з 29.06.2016 року (а.с.19). А тому, позивачем не пропущено строк звернення до суду з заявленими вимогами. Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Вимоги позивача про визнання спірних договорів оренди недійсними в повному обсязі не підлягають задоволенню, оскільки права позивача порушенні тільки відсутністю його волевиявлення на початок строку дії договорів, тобто «починаючи з дати його державної реєстрації». В іншій частині спірні договори відповідають волевиявленню позивача і ці обставини не заперечується. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача (а.с. 2). Також, оскільки позивачем під час розгляду справи було збільшено позовні вимоги, але судовий збір за даними вимогами не було сплачено, а вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: partial