Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 17 травня 2008 року виконкомом Котівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від спільного проживання сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.08.2015 року шлюб між ними розірвано. На теперішній час вона із дитиною проживає окремо і перебуває у скрутному фінансовому становищі. Дитина є інвалідом, що тягне за собою додаткові витрати але батько дитини - відповідач не надає належної фінансової допомоги. Рішенням Радомишльського районного суду від 31.07.2015 року (справа № 289/1200/15-ц) розмір аліментів на утримання дитини встановлено в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 14 липня 2015 року до повноліття дитини. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно. Також просить стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 23.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання із викликом сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала та пояснила, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та має скрутне матеріальне становище. На її утриманні перебуває спільна з відповідачем дитина [PERSON] . Відповідач аліменти сплачує вчасно, заборгованість відсутня, але у зв`язку із тим, що дитина хворіє на фенілкетонурію потребує спеціального лікувального харчування. Від держави отримує безкоштовно спеціальні суміші, але додатково необхідно дитині купувати безбілкове дієтичне харчування, яке доставляють з Польщі. На дієтичне харчування коштів не вистачає, а батько дитини ніякої допомоги не надає. Також позивач витрачає додаткові кошти на діагностику та лікування дитини. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, підтримав. Зазначив, що на даний час гарантований мінімум сплати аліментів становить не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку. В той же час, за рішенням Радомишльського районного суду від 31.07.2015 року гарантований мінімум встановлений на рівні не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного. У зв`язку із чим просить збільшити гарантований мінімум розміру аліментів до 50%. Представник позивача також зазначив, що [PERSON] являється дитиною з інвалідністю. Згідно висновку спільного огляду лікарів-генетиків КНП «Обласний пренатальний центр» від 12.11.2020 року дитині призначена безбілкова дієта та визначена річна потреба білка на 2021 рік в перерахунку на лікувальне харчування. Вказане харчування позивач купує за власні кошти та додатково купує спеціальні безбілкові продукти харчування, що тягне за собою додаткові витрати, які батько дитини добровільно сплачувати не хоче. У зв`язку із тим, що вказані витрати носять періодичний характер і здійснюються на постійній основі, просить суд стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого державою мінімуму для сплати аліментів. Відповідач в судове засідання не з`явився, свою участь забезпечив через представника. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з тих підстав, що аліменти він сплачує в повному обсязі, в розмірі більшому ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку. Заборгованості по сплаті аліментів не має. Щодо додаткових витрат зазначає, що на роботу він влаштувався з 01.02.2021 року та його посадовий оклад становить 6500 грн. На даний час він одружений і на його утриманні перебуває дружина, її син та син [PERSON] , [INFO] . За таких обставин він не має фінансової можливості сплачувати додаткові витрати, оскільки це поставить його нинішню сім`ю в гірші, нерівні умови. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 17 травня 2008 року виконкомом Котівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . Від спільного проживання сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] де батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.08.2015 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Радомишльського районного суду від 31.07.2015 року (справа № 289/1200/15-ц) розмір аліментів на утримання дитини встановлено в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 14 липня 2015 року до повноліття дитини. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ПП «Житлоремсервіс-9» № 619 від 06.11.2020 року. З довідки про заробітну плату від 25.02.2021 наданої ТОВ «САВ ТРАНС ГРУП» вбачається, що відповідач з лютого 2021 року отримує заробітну плату в розмірі 6500,00 грн. на місяць. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.03.2018 року позивач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу набула прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовної вимоги, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги та змінити мінімальний гарантований розмір аліментів. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення ним повноліття, суд зазначає слідуюче. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений. Так, в матеріалах справи наявні «Замовлення», «Результати досліджень» та квитанції про оплату позивачем лабораторних досліджень на ім`я [PERSON] , які на даний час є фактично понесеними. Інших доказів, які б свідчили, що позивач у майбутньому, щомісячно, буде нести аналогічні витрати пов`язані з особливими обставинами, суду не надано. Також позивачем надано видані на її ім`я «Накладні», «Видаткові накладні», «Товарні чеки» на придбання продуктів харчування, частина з яких не містить відомостей про те, що це саме дієтичні продукти. Розрахунку місячної потреби продуктів лікувального харчування призначеного лікарями та їх вартості позивачем не надано. Надані позивачем довідки з яких вбачається наявність у дитини хронічних захворювань, не є доказом того, що вказані захворювання потребують щомісячного лікування на неконкретизовану суму у розмірі 1/6 доходів відповідача. Суду не надано медичні висновки з цього приводу, перелік ліків, які постійно необхідні дитині та їх вартість. В матеріалах справи міститься довідка про державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, з якої слідує, що позивач отримує від держави допомогу в розмірі 1769 гривень щомісяця. Крім того, суд враховує, що згідно Постанови КМ України від 17 серпня 1998 р. № 1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» установлено, що безоплатний або пільговий відпуск лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування провадиться групам населення та за категоріями захворювань згідно з додатками 1 і 2. В додатку № 1 який визначає перелік груп населення, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби за рецептами лікарів відпускаються безоплатно зазначено, що таке право мають діти з інвалідністю відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". В додатку № 2, який визначає перелік категорій захворювань, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби відпускаються безоплатно зазначено про хворобу - фенілкетанурія. Позивач не заперечує отримання лікувальних сумішей від держави безкоштовно. Розрахунку щомісячних додаткових витрат на дитину, з урахуванням державної соціальної допомоги та безкоштовного наданого державою лікувального харчування позивачем також не надано. Враховуючи, вищевикладене, судом встановлено, що позивач не довела, що вона кожного місяця має нести додаткові витрати, пов`язані з особливими обставинами на утримання дитини в розмірі 1/6 всіх доходів відповідача. Крім того, стягнення періодичних додаткових витрат у частці, а не в конкретно визначеній грошовій сумі від понесених або планових витрат законодавчо не передбачено, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, відповідно до наданих суду доказів. При цьому суд звертає увагу, що позивач не позбавлена права повторно звернутись до суду з аналогічними вимогами з інших підстав, а саме: стягнення додаткових витрат з приводу лікування хронічних захворювань, попередньо зібравши відповідні докази, які б доводили понесення нею додаткових витрат щомісячно на конкретну суму, або необхідності в майбутньому нести такі витрати в конкретно визначеній сумі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial