Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за позивачем право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. 22 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 11). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 01 березня 2011 року, під час перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі, відповідачем [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] (а.с. 20). Як вбачається із змісту договору купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2011 року, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), що договір укладено, зокрема, зі згоди дружини покупця - [PERSON] (а.с. 13). Таким чином, право приватної власності на квартиру [ADDRESS] набуто відповідачем [PERSON] за час шлюбу з [PERSON] . Внаслідок чого, квартира [ADDRESS] є спільною сумісною подружжя, та в рівних частках належить сторонам по справі - [PERSON] та [PERSON] . При цьому, судом достовірно встановлено, що позивачем та його представником суду взагалі не надано доказів щодо наявності підстав для збільшення частки позивача у майні, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Позивачем взагалі не доведено суду, що відповідач [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. При цьому, судом не приймається до уваги обставина, згідно якої з позивачем проживають двоє спільних з відповідачем неповнолітніх дітей. Оскільки позивач та відповідач спільно проживають за однією адресою, а докази того, що розмір аліментів, які одержують неповнолітні діти - недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування - суду взагалі не подані. А тому за таких обставин, суд не вбачає підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 703,30 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі - 1 852,66 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі - 4 999,80 гривень.

Outcome: partial