Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

30 травня 2013 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та відповідачем по справі був укладений кредитний договір № 109907/31/к, згідно умов якого останній отримав споживчий кредит в сумі 25 000,00 грн., на строк 36 місяців, з 30 травня 2013 року по 30 травня 2016 року. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав та станом на 06 червня 2016 року прострочена заборгованість по кредиту становить 26 528,31 грн., в тому числі - сума простроченої заборгованості по кредиту - 15 845,42 грн.; сума прострочених процентів по кредиту - 10 033,23 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 649,66 грн. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2020 року були повністю задоволені позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заборгованість за кредитним договором № 109907/31/к від 30 травня 2013 року за станом на 06 червня 2016 року в сумі 26 528 грн. 31 коп., в тому числі: сума простроченої заборгованості по кредиту - 15 845,42 грн.; сума прострочених процентів по кредиту - 10 033,23 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 649,66 грн. та судові витрати в сумі 2 008, 00 грн., які складаються з судового збору у сумі 1378, 00 грн та витрати, пов`язані із публікацією оголошення про виклик відповідача у пресі 630,00 грн. 14 травня 2020 року, за заявою [PERSON] вказане заочне рішення було скасоване та справу призначено до розгляду. 09 червня 2020 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було задоволено клопотання представника АКБ «Індустріалбанк» Мацко Т.В. та залучено до участі у справі у якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» публічне акціонерне товариство комерційний банк «Індустріалбанк». Представник позивача ПАТ АКБ «Індустріалбанк» Мацко Т.В., яка діє на підставі довіреності № 287 від 26 листопада 2019 року, до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором, яка існувала станом на 06 червня 2016 року до теперішнього часу не погашена, борг по кредиту становить 15 845,42 грн, сума прострочених процентів по кредиту становить 10 033,23 грн, інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - 649,66 грн, а всього 26 528,31 грн. Зазначила також, що [PERSON] не надав будь - яких об`єктивних даних, щодо погашення заборгованості, тому повністю підтримала позовні вимоги та просила стягнути суму заборгованості з відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання юридичних /адвокатських/ послуг від 26 березня 2020 року до судового засідання не з`явилися, надала заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити посилаючись на наступне. Позивачем до позовної заяві було надано додаток № 1, в якому немає підпису [PERSON] . Також, в позовній заяві вказано, що нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником, шляхом безготівкового перерахунку суми нарахованих процентів на рахунок, відкритий у кредитодавця № [NUMBER] та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованим процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту (п. 4.2 Кредитного договору). Позивачем надано суду довідку про стан заборгованості станом на 06 червня 2016 року, в якій вказано, що відповідачем дійсно сплачено нараховані відсотки згідно кредитного договору у сумі 7 045,00 грн. та 9 154,58 грн. загальної суми сплаченого основного боргу. Також позивач надав рахунки коштів для обліку заборгованості по кредиту з 30.05.2013 року, в якому помісячно відображено перерахування суми здійснено з заробітної плати від підприємства на поточний рахунок відповідача. Було перераховано як тіло кредиту, так і відсотки за кредитом починаючи з 07 червня 2013 року по 14 серпня 2014 року. Крім того, за договором перерахування тіла кредиту і відсотків здійснювалося винятково через бухгалтерію підприємства з його заробітної плати. З моменту отримання кредиту по теперішній час він працює на підприємстві. Вважає, що оскільки банк ліквідувався 12 травня 2016 року, то будь-які зобов`язання перед банком відсутні. Відповідач просив відмовити у стягненні з нього пені та штрафів, оскільки він зареєстрований та постійно мешкає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним з ним договором нараховувати заборонено, а тому підстав для задоволення позовних вимог Банку про стягнення з нього пені, штрафу, не вбачається. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «ІндустріалБанк» (нова редакція), затвердженого річними загальними зборами АКБ «ІндустріалБанк» 20.04.2018, погодженого Національним банком України (НБУ) 24 червня 2019, АКБ «ІндустріалБанк» є правонаступником щодо всього майна, прав і обов`язків АБ «Експрес-Банк», зареєстрованого НБУ 12.04.1994, у зв`язку із реорганізацією АБ «Експрес-Банк» шляхом приєднання до АКБ «ІндустріалБанк», здійсненої на підставі дозволу НБУ на реорганізацію шляхом приєднання АБ «Експрес-Банк» до АКБ «ІндустріалБанк» за спрощеною процедурою (рішення від 18 серпня 2017 року №303) (а.с.77-79). Державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо правонаступництва АКБ «ІндустріалБанк» підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про АКБ «ІндустріалБанк» (а.с.159-162). Таким чином, ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків АБ «Експрес-Банк». Судом установлено, що 30 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (Кредитодавець), та [PERSON] (Позичальник), укладено договір № 109907/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП) (а.с.4-6). Пунктом 1.1, 1.2 кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 25 000 грн., а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі визначені договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов`язання за договором та повернути кредитодавцю кредит на умовах та в строки (термін) визначені договором. Кредит надається на строк 36 місяців, з 30 травня 2013 року по 30 травня 2016 року. Дата повернення кредиту не пізніше 30 травня 2016 року (п.1.3 кредитного договору). Позивач зобов`язання по кредитному договору щодо надання кредиту виконав, надав відповідачу кошти в сумі 25000 грн. на строк 36 місяців, з 30 травня 2013 року по 30 травня 2016 року, що не заперечується відповідачем. Згідно п.1.4 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, процентна ставка становить 28,0 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38 процентів річних. Згідно з п.2.4 кредитного договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на поточний (картковий) рахунок позичальника, на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця. Як передбачено п.2.5 кредитного договору, погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п.2.3 кредитного договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у додатку № 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.2.7 зазначеного договору суми грошових коштів, які фактично надійшли на погашення заборгованості позичальника за договором, спрямовуються кредитодавцем на погашення заборгованості позичальника в наступній послідовності: в першу чергу погашається заборгованість по простроченим нарахованим процентам за користування кредитом, в другу чергу погашається заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом, в третю чергу погашається заборгованість по простроченій сумі кредиту, в четверту чергу погашається заборгованість по сумі кредиту, в п`яту чергу погашається заборгованість по сплаті інших платежів за договором. Пунктом 4.1 встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення кредитодавцеві не враховується. Нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок, відкритий у кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту (п.4.2 кредитного договору). Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п. 1.4 договору та 5 процентів річних (п.4.3 кредитного договору). Відповідно до п. 6.4 кредитного договору за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% (десяти) процентів від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Відповідач був зобов`язаний повернути кредит не пізніше 30 травня 2016 року. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що у разі наявності заборгованості позичальника по договору на 0-00 годину останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 06 червня 2016 року становить 26528,31 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 15 845,42 грн.; сума прострочених процентів по кредиту - 10 033,23 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 649,66 грн. Згідно зі статтями 627, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати кредиту і процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно зі статтею 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. До договору кредиту згідно ст.1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 15 845,42 грн. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Щодо стягнення суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам, суд вважає за необхідне відзначити наступне. Як вже було встановлено судом, відповідно до п.2.5 погашення кредиту позичальник мав здійснювати шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п.2.3, договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору. Останнім днем погашення заборгованості є 30 травня 2016 року. За умовами договору сплата нарахованих процентів за користування кредитом, які, відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, нараховуються Кредитодавцем щомісячно в останній робочий день звітного місяця, починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, здійснюється позичальником, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок відкритий у Кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок (п.4.2. Кредитного договору). Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на те, що за договором перерахування тіла кредиту і відсотків здійснювалося винятково через бухгалтерію підприємства з його заробітної плати, а він з моменту отримання кредиту по теперішній час працює на підприємстві. Однак, як вбачається з наданої відповідачем суду довідки, виданої 21 серпня 2020 року начальником СП «Лиманська дистанція електропостачання» Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Донецька залізниця», у розрахункових листах по заробітній платі [PERSON] не відображено утримання та перерахування кредиту на рахунок ПАТ АБ «Експерес-банк», оскільки кредитний договір було укладено з банком і утримання по погашенню кредиту проводилось самим банком після зарахування заробітної плати на особистий рахунок [PERSON] . З довідок по рахунку № [NUMBER] з 30 травня 2013 року по 05 червня 2016 року, вбачається, що з рахунку клієнта [PERSON] на погашення процентної заборгованості знімалися кошти у найбільшому розмірі - 695 грн щомісячно. Доказів на підтвердження відомостей, щодо перевищення сум утримання з заробітної плати [PERSON] останнім не надано. Твердження відповідача, що оскільки банк ліквідувався 12 травня 2016 року, то він банку нічого не винен спростовуються дослідженими в судовому засіданні статутом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «ІндустріалБанк» (нова редакція), затвердженого річними загальними зборами АКБ «ІндустріалБанк» 20.04.2018, погодженого Національним банком України (НБУ) 24 червня 2019, відповідно до якого АКБ «ІндустріалБанк» є правонаступником щодо всього майна, прав і обов`язків АБ «Експрес-Банк», зареєстрованого НБУ 12.04.1994, у зв`язку із реорганізацією АБ «Експрес-Банк» шляхом приєднання до АКБ «ІндустріалБанк», здійсненої на підставі дозволу НБУ на реорганізацію шляхом приєднання АБ «Експрес-Банк» до АКБ «ІндустріалБанк» за спрощеною процедурою (рішення від 18 серпня 2017 року №303) та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про АКБ «ІндустріалБанк». З вищевикладених документів вбачається, що майно, права та обов`язки ПАТ АБ «Експрес-Банк» перейшли до ПАТ АКБ «Індустріалбанк» як до правонаступника. 04 квітня 2018 року був внесений запис в ЄДР про припинення ПАТ АБ «Експрес-Банк» як юридичної особи. Таким чином відбулася реорганізація, а не ліквідація ПАТ АБ «Експрес-Банк» шляхом приєднання до ПАТ АКБ «Індустріалбанк», тому твердження відповідача в цій частині є безпідставними. Посилання відповідача про незаконне стягнення з нього пені та штрафів, які не підлягають стягненню у зв`язку з тим, що він зареєстрований та постійно мешкає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним з ним договором нараховувати заборонено також не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне. Як вбачається з позовної заяви ПАТ «АБ «Експрес-Банк» від 16 червня 2016 року позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму простроченої заборгованості по кредиту - 15 845,42 грн, суму прострочених процентів по кредиту - 10 033,23 грн, інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 649,66 грн. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь - які уточнюючі позовні заяви з яких вбачалися б вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафів. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2020 року з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» було заборгованість за кредитним договором № 109907/31/к від 30 травня 2013 року станом на 06 червня 2016 року в сумі 26 528 грн. 31 коп., яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту - 15 845,42 грн.; сума прострочених процентів по кредиту - 10 033,23 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 649,66 грн. та судових витрат в сумі 2 008, 00 грн., які складаються з судового збору у сумі 1378, 00 грн та витрат, пов`язаних із публікацією оголошення про виклик відповідача у пресі 630,00 грн. З огляду на викладене банком не заявлялося вимог про стягнення з [PERSON] пені або штрафів, тому вимоги відповідача про відмову в задоволенні цих вимог банку не підлягають задоволенню. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, який сторонами не заперечувався, суд доходить висновку, що до сплати слід визначити суму заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 30 травня 2013 року по 06 червня 2016 року - 10 033,23 грн., та яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь банку. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені позовні вимоги і щодо стягнення в порядку ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту в розмірі 649,66 грн., які нараховані за період з 01 лютого 2016 року на кількість днів - 90. Однак В даному випадку підстави для нарахування інфляції виникли лише після 30.05.2016 р. - дату закінчення договору. Як вбачається з розрахунку, інфляційні нарахування проводились з 01 лютого 2016 року на 90 днів, що не відповідає умовам кредитного договору укладеного сторонами, яким передбачено право нарахування позичальнику відсотків за кредитом відповідно до умов договору, стягнення інфляційних можливо лише після закінчення строку дії договору та припинення можливості стягнення процентів за договором. Суд зазначає, що позивач має право на стягнення інфляційних нарахувань за період з 31 травня 2016 року по дату звернення до суду - 29 червня 2016 року. У Інформаційному листі від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 ВГСУ вказується, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [див. постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р]. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30). В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Однак, за період з 31 травня 2016 року до 29 червня 2016 складав 99,80 тому за цей період інфляційне збільшення становить 15 845,00 x 0.99800000 - 15 845,00 = -31,69 грн. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 649,66 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення суми простроченої заборгованості по кредиту та суми прострочених процентів по кредиту, регулюються умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент оголошення в пресі), до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі, яка була сплачена при зверненні з позовом - 1378,00 грн, а також витрати на оголошення в пресі у сумі 630 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Outcome: partial