Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що до Комсомольського районного центру зайнятості в м.Херсоні, правонаступником якого є Херсонський міський центр зайнятості, звернулася [PERSON] з заявою про сприяння у працевлаштуванні. З 01.10.2004 року, на підставі особистої заяви від 01.10.2004 року відповідача, наказом Херсонського міського центру зайнятості відповідачу надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю з 01.10.2004 року по 25.09.2005 року. Наказом центру зайнятості від 03.08.2005 року прийнято рішення щодо припинити виплату допомоги по безробіттю та зняти з обліку з 03.08.2005 року у звязку з працевлаштуванням безробітного. З листа УПФ в м.Хрсоні стало відомо, що у період перебування на обліку центру зайнятості відповідач знаходилась у трудових відносинах з підприємством, працювала на ТОВ ЛОТОС ЛТД. За результатами складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості матеріального забезпечення №182/р-3від 17.05.2017 року. Наказом №45 від 26.05.2017 року прийнято рішення про повернення відповідачем коштів, наданих як допомога по безробіттю за період 25.02.2005 року по 02.08.2005 року у розмірі 572,51 грн. Добровільно відповідач борг не повернула. У звязку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вказані кошти. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, підтримала заяву про застосування строків позовної давності, зазначила, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення виплаченої відповідачу допомоги по безробіттю в лютому та березні 2005 року, яка знаходиться поза межами строку позовної давності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч.2 та ч. 3\~ст.\~36\~ЗУ «Про\~загальнообов'язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого Наказом Мінпраці від 20.11.2000 року №307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Судом встановлено, 01.01.2004 року відповідач звернулась до позивача із заявою про вирішення питання її працевлаштування та надання статусу безробітного з наданням допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про обовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до витягу з наказів Комсомольського районного центру зайнятості м.Херсона наказом від 01.10.2004 року [PERSON] надано статус безробітньої та призначено допомогу по безробіттю. Відповідно відомості виплат матеріального забезпечення зі період з 25.02.2005 року по 02.08.2005 року [PERSON] за період з 25.02.2005 року по 02.08.2005 року одержала матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю у розмірі 572,51 гривень. Згідно акту №182/р-з розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 17.05.2017 року [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості працювала на підприємстві ТОВ "Лотос ЛТД" та отримувала в лютому та березні заробітну плату. Відповідно до наказу від 26.05.2017 року головою комісії з припинення Херсонського міського центру зайнятості видано наказ №45 про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманого одержавного матеріального забезпечення - допомоги по безробіттю в розмірі 572,51 гривень за період з 25.02.2005 року по 02.08.2005 року. Листом від 26.05.2017 року №06-24/1348 [PERSON] запропоновано добровільно повернути кошти Херсонському міському центру зайнятості протягом пятнадцяти днів від дня отримання поштового відправляння, однак відповідач не відшкодувала кошти в добровільному порядку. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до положень ч.2 та ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого Наказом Мінпраці від 20.11.2000 року №307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Так, оскільки позивачем виконані вимоги відповідача щодо вирішення питання її працевлаштування, надано статус безробітного з наданням допомоги по безробіттю, однак відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості працювала на підприємстві, не надала відомойстей про працевлаштування, суд приходить до висновку, що відповідач не мала права на отримання допомоги як безробітня та порушене право позивача на стягнення допомоги по безробіттю за час, коли відповідач була працевлаштована, підлягає судовому захисту. Разом з цим, судом встановлено, що сума допомоги по безробіттю, яку просить стягнути позивача, нарахована за період з 25.02.2005 року по 02.08.2005 року у розмірі 572,51 гривень, знаходиться поза межами позовної давності, тому суд приходить до висновку про те, що Херсонський міський центр зайнятостізвернувся до суду з пропуском строку, встановленого статтею 257 ЦК України, що є підставою для відмови в позові. Доводи позивача суд до уваги не приймає з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про зайнятість населення" №1533-ІІІ своєчасно не сплачені фінансові санкції та адміністративні штрафи стягуються із страхувальника в дохід Фонду в порядку, встановленому законом. Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок. З огляду на викладене частина 4 статті 38 Закону України "Про зайнятість населення" №1533-ІІІ стосується відповідальності роботодавця (страхувальника), а не застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку як безробітні, у зв'язку з чим застосування вказаної норми до спірних правовідносин є безпідставним. З огляду на викладене вище заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed