Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 року [PERSON] (далі\~ Відповідач)\~ було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1\~360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп. Також, було вирішено стягнути з [PERSON] на\~користь [PERSON]\~в рахунок\~відшкодування майнової\~шкоди \~1\~820\~(одна\~тисяча вісімсот\~двадцять)\~грн.\~35\~коп.,\~в рахунок\~відшкодування моральної\~шкоди \~3\~000\~(три\~тисячі)\~грн.\~00\~коп.,\~в іншій\~ частині\~позовних вимог\~ \~[PERSON] відмовлено. Даний вирок було скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року в частині вирішення цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Оскільки, в результаті неправомірних та винних дій відповідача позивачу було заподіяно фізичної шкоди, то остання для поновлення свого особистого немайнового права на життя та здоровя, понесла витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування здоровя у розмірі 1\~820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 35 коп. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно небезпечними діями відповідача також були заподіяні позивачу психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивача, характеру її немайнових втрат, на думку позивача становить 50\~000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її, [PERSON], користь суму матеріальної шкоди у розмірі 1\~820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 35 коп., моральної шкоди у розмірі 50\~000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. Представник [PERSON], у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в повному обсязі в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1\~820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 35 коп. та вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 50\~000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. є надуманими та необґрунтованими. Позивач [PERSON] у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подала відповідь на відзив, в якому просила задовольнити її, [PERSON], позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. У такій відповіді позивач заперечує проти доводів представника відповідача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у позовній заяві, та просить суд стягнути з [PERSON] на її, [PERSON], користь суму матеріального відшкодування у розмірі 1\~820\~(одна\~тисяча вісімсот\~двадцять)\~ грн.\~35\~коп.\~та морального\~відшкодування \~у розмірі\~ 50\~000\~(пятдесят\~тисяч)\~грн.\~00\~коп. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач під час проведення судового засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів такий учасник справи посилалась на ті обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник під час проведення судового засідання позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на ті обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.\~ \~ \~ \~ \~Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2\~ст. 125 КК України\~та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1\~360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп. Також, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 35 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., в іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 року скасовано в частині вирішення цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в іншій частині залишено без змін (а.с. 1). Як вбачається із матеріалів справи, \~21.07.2016 року, приблизно 09 год. 30 хв. знаходячись на подвірї домоволодіння № 3 по вул. Крутогірна в м. Дніпро, між відповідачем та позивачем виникла сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, яка перейшла в штовханину, під час якої у відповідача виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень позивачу. Діючи умисно відповідач взяв ніж в свою ліву руку та наніс один удар на відмах в поперекову область зліва [PERSON], чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: колото- різаного поранення в поперековій області ліворуч, яке розпочинається раною в поперековій області ліворуч, переходить в раньовий канал, який йде у напрямку зліва направо та ззаду наперед та сліпо закінчується в проекції 9-го ребра на глибині 11 см, які за своїм характером відносяться до категорії легких, та таких, що зумовили короткочасний розлад здоровя. Одразу, після заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень, вона на автомобілі свого сина направилась до місцевої лікарні с. Таромське, звідки її направили до лікарні швидкої допомоги м. Дніпропетровська, де вона отримала першу допомогу, після чого, за порадою знайомого лікаря- хірурга, направилась до КЗ ДМЛ ШМД ДОР м. Дніпродзержинська, де її і прооперували. В період з 21.07.2016 року по 23.07.2016 року позивач перебувала на лікуванні в стаціонарному відділені вищевказаної лікарні.\~ \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.\~1166\~ ЦК\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст.\~1177\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Аналіз положень\~статті 1166\~ЦК України\~дозволяє дійти\~висновку про\~те,\~що загальною\~підставою деліктної\~відповідальності є\~протиправне,\~винне діяння\~заподіювача шкоди\~(цивільне\~правопорушення),\~яке містить\~такі складові:\~протиправна поведінка\~особи,\~настання шкоди,\~причинний зв'язок\~між ними\~та вина\~заподіювача шкоди. Протиправною у\~цивільному праві\~вважається поведінка,\~яка порушує\~імперативні норми\~права або\~санкціоновані законом\~умови договору,\~внаслідок чого\~порушуються права\~іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає обєктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Суд зазначає,\~що в силу\~ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно\~правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обовязкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд відхиляє доводи [PERSON] щодо відсутності його вини у спричинені шкоди позивачеві у вигляді тілесних ушкоджень, та критично ставиться до його стверджень щодо недоведеності обставин нанесення позивачу тілесних ушкоджень ножом через відсутність останнього у відповідача. Адже обставина наявності протиправної поведінки відповідача, обставина завдання тілесних ушкоджень позивачеві у вигляді колото- різаного поранення в поперековій області ліворуч саме ножом, обставина наявності вини відповідача у спричиненні таких тілесних ушкоджень, наявний причинний звязок між завданою позивачеві шкодою та протиправною поведінкою встановлені відповідним актом судової влади у вигляді вищевказаного вироку суду від 21.11.2017 року, що набув чинності у встановленому законом порядку. Отже, в контексті заявленої вимоги про відшкодування матеріальної шкоди предметом доказування в межах розгляду даної цивільної справи є обставина заподіяння [PERSON] з боку відповідача матеріальної шкоди та визначення розміру останньої. При цьому безпосередньо тягар доведення таких обставин процесуальним законом покладається на позивача шляхом представлення суду відповідних належних та допустимих доказів. Адже частина 3\~статті 12 ЦПК України\~та частина 1\~статті 81 ЦПК України\~зазначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тобто, суд бере до уваги лише ті докази, зміст яких прямо підтверджує розмір заподіяної вказаним кримінальним правопорушенням шкоди позивачеві. Вказана обовязкова ознака притаманна таким письмовим доказам, наданими позивачем суду, як: фіскальний чек від 13.02.2017 року на суму 300 грн., чек № 162087 від 14.02.2017 року на суму 673 грн. 65 коп., фіскальний чек від 26.07.2016 року на суму 49 грн. 50 коп., фіскальний чек від 24.07.2016 року на суму 81 грн. 53 коп., фіскальний чек від 22.07.2016 року на суму 104 грн. 65 коп., фіскальний чек № 36587 (без урахування суми крапель для очей - теалоз дуо) на суму 3 грн. 90 коп., товарний чек від 02.08.2016 року на суму 20 грн. 00 коп., фіскальний чек від 22.07.2016 року на суму 2 грн. 60 коп. та квитанція №1/527 від 09.08.2016 року на суму 233 грн. 34 коп., а усього разом 1\~469\~(одна\~тисяча чотириста\~шістдесят девять)\~ грн.\~17\~коп. \~Адже зі\~змісту вказаних\~платіжних документів\~вбачається,\~що позивач\~була вимушена\~робити вказані\~витрати майнового\~характеру у\~вигляді придбання\~медикаментів та\~оплати послуг\~лікарів для\~відновлення стану\~свого фізичного\~здоровя після\~спричинення її\~відповідачем тілесних\~ушкоджень у\~виглядіколото- різаного поранення в поперековій області ліворуч. Зміст доказів у вигляді інших платіжних документів (витрати на придбання крапель для очей - теалоз дуо, витрати на оплату послуг ПАТ «Укрпошта», фіскальні чеки без зазначення в останніх предмету оплати тощо) на загальну суму 351 (триста пятдесят одна) грн. 18 коп. суд не може врахувати в якості доказів, що підтверджують здійснення позивачем відповідних витрат для відновлення стану свого\~фізичного здоровя,\~після спричинення\~їй відповідачем\~тілесних ушкоджень.\~Оскільки між\~здійсненням саме\~цих витрат\~та заподіяною\~позивачем матеріальної\~шкодою суд\~не вбачає\~прямий та\~логічний зв'язок,\~а тому\~вимушений визначити\~такі докази\~ як\~неналежні (тобто\~такі,\~що не містять інформацію щодо предмету доказування), у звязку із чим стягнути завдану майнову шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України лише у розмірі 1\~469 (одна тисяча чотириста шістдесят девять) грн. 17 коп. Стосовно доводів сторони Відповідача про необхідність судом зменшення розміру завданої шкоди через похилий вік відповідача та його скрутне матеріальне становище, суд зазначає про наступне. Право на зменшення розміру шкоди з урахуванням вини потерпілого та матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, передбачено\~ст. 1193 ЦК України. Разом з тим за змістом ч. 4 цієї статті суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоду завдано вчиненням злочину. Оскільки в даному випадку завдання шкоди обумовлено вчиненням кримінального правопорушення, суд не має правових підстав для застосування даної норми матеріального закону. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Частина 1\~ст. 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2\~ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу\~Конституцією України, а також\~Цивільним Кодексом\~і відповідними законами України. Суд відхиляє доводи сторони відповідача з того приводу, що позивачем не доведено спричинення їй діями відповідача моральної шкоди. На думку суду, обєктивно не існує такого злочинного діяння яке б не завдало моральної шкоди потерпілій особі тією або іншою мірою. Негативні наслідки кримінального правопорушення, навіть у їх найменшому зовнішньому прояві, порушують ритм життя потерпілої особи та її установлені звязки в суспільстві. Будь-який протиправний зовнішній вплив щодо майна чи здоровя потерпілої особи поза її волею неодмінно зумовлюють хвилювання та інші негативні наслідки емоційного характеру. А тому, з огляду на приюдиційні обставини, що встановлені вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 року у не скасованій його частині, дозволяють суду констатувати факт заподіяння позивачеві моральної шкоди з боку [PERSON] внаслідок скоєння останнім кримінального правопорушення. Згідно із ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди»\~зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, враховує характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, вину відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення, виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 3\~500 (три тисячі пятсот) грн. 00 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо стягнення витрат, повязаних із наданням правничої допомоги, суд виходив з наступного. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі- Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2016 року між позивачем та адвокатом [PERSON] укладено Договір № 35/17 про надання адвокатських послуг (а.с. 16). За умовами цього договору адвокат бере на себе зобов'язання, у тому числі, надавати клієнту правову допомогу у вигляді консультацій та представництва інтересів в судах загальної юрисдикції, за що клієнт зобовязується сплатити адвокату гонорар у розмірі та на умовах визначених договором (а.с. 16). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано розписку про отримання таким адвокатом грошових коштів в сумі 12\~000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. в якості гонорару (а.с. 13). Разом із цим, суду не надано доказів, які б підтверджували обґрунтовану кількість витрачених годин на надання такої правничої допомоги у вказаному вигляді. Безпосередньо адвокат особисто участь в судових засіданнях в суді першої інстанції під час розгляду даної цивільної справи не приймав, з матеріалами справи в суді не знайомився. Таким чином, враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, виходячи із засад розумності, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. понесених судових витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, то з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави. Оскільки, відповідно до п.6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, такий обовязковий платіж підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial