Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем вона знаходилася у шлюбі з 1995 р. Шлюб було розірвано 26.05.2000р. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Син навчається на денному відділенні у Дніпродзержинському професійному ліцею на першому курсі за спеціальністю «автослюсар, водій». Строк навчання до 30.06.2015 р. Відповідач добровільно не надає кошти на утримання сина, на підставі чого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2015 р. на її користь. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду надала письмову заяву від 25.12.2014р., в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позов підтримала у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.17). Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду надав письмову заяву від 25.12.2014р., в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позов підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. За таких обставин, справа розглядається в порядку заочного розгляду, відповідно до ухвали суду від 23 лютого 2015 року. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 26 травня 2000 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після розірвання шлюбу громадянки - [PERSON], згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26 травня 2000 р. (а.с. 5 ). Позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, видане виконкомом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 6). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання сина. [PERSON] є учнем 1 курсу Дніпродзержинського професійного ліцею, по спеціальності «Автослюсар, водій», денна форма навчання, бюджет, строк навчання з 01.09.2014р. по 30.06.2015р., про що суду надана довідка № 350 від 19.09.2014 року (а.с. 7). Згідно з ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 191 СК України, встановлено що, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд погоджується з позивачем, що денна форма навчання та відсутність у сина професіональної освіти не дозволяють йому мати самостійний дохід, тому син відповідача дійсно потребує матеріальної допомоги. За такими обставинами позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини з усіх доходів щомісячно, до закінчення навчання, а саме до 30.06.2015 року. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 250 гривень, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте в наданій суду квитанції не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 250 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Згідно зі статтею 5 частини 1 пункта 3 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 81, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом про стягнення аліментів та вони стягуються з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial