overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

24.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, на утримання [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, щомісяця, посилаючись на те, що син є студентом 3 курсу денного відділення Горлівського коледжу міського господарства, яке триватиме до 09 лютого 2015 року року. У сина склалося тяжке матеріальне становище, навчання та проживання потребує значних коштів. Він отримує стипендію у розмірі 550 грн., інших видів доходу не має, працевлаштуватись не може, оскільки навчається на денній формі. Син проживає разом із нею, а її заробітня плата складає 1659,47 грн. Вона в добровільному порядку надає допомогу сину, однак коштів не вистачає. Відповідач отримує пенсію в Управління Пенсійного Фонду в Микитівському районі м. Горлівки як інвалід 3 групи, аліментів нікому не сплачує. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він є інвалідом Ш групи, та потребує лікування. Отримує пенсію в розмірі 1049 грн., та вважає що не в змозі надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з*явився, звернувся до суду с заявою, якою з позовом погодився, просив справу розглянути в його відсутність. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] навчається в Горлівському коледжі сільського господарства на третьому курсі денного відділення, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Навчання закінчується 09 лютого 2015 року. Згідно зі ст.199 Сімейного кодексу України -якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідач, [INFO], не працює, є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 1049 грн. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. При визначені розміру аліментів, суд бере також до уваги матеріальне становище позивачки, яка працює медсестрою КЗ "ЦПМСД №1" та отримує середню заробітну плату в розмірі 1474 грн., та матеріальне становище [PERSON], який отриує стипендію в розмірі 550 грн. на місяць, та вважає, що відповідач в змозі виплачувати 1/8 частину свого доходу, щомісяця, на час навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. За ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

24 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у зв'язку з її навчанням. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заявив, що згоден сплачувати аліменти на період навчання доньки в розмірі 25% від заробітку, оскільки він має постійне місце роботи в ПАТ "Чернігівський молокозавод", отримує дохід не більше 1500 грн. на місяць, а тому не має змоги сплачувати аліменти у тому розмірі, що просить позивач. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач уклали шлюб у 1995 році. Сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 9). На даний час [PERSON] навчається на ІІІ курсі в Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради, термін навчання до 04 липня 2016 року (а/с 10). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вимоги закону, що відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, на період її навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років, починаючи з 20.05.2015 року, тобто після її повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

24 грудня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментівна утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 1109 грн., але не менше ніж мінімальний розмір аліментів на дитину 13 років щомісячно. Позивачка вказує на те, що з 02.12.2005 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд призначити аліменти в розмірі 800,00 грн., оскільки він є інвалідом, і надає в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 02 грудня 2005 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у\~твердій грошовій сумі 1100 грн. 00 коп. щомісячно, що є 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік", починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. \~ \~\~\~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

25.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у сумі 2000 грн. до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем 22.07.2000 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому було укладено шлюб. У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач, будучи батьком неповнолітніх дітей, незважаючи на свої батьківські обов»язки не приймає участі у вихованні дітей та не надає матеріальної допомоги, діти проживають з нею та знаходяться повністю на її утриманні, а тому просить стягувати з відповідача аліменти у сумі 2000 грн. до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та не заперечив щодо сплати аліментів, але у меншому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Сторони по справі подружжя, шлюб між ними зареєстрований 22.07.2000 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, копія яких наявна у матеріалах справи (а.с. 4,5). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як матері так і батька. Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - проживають разом з матір»ю [PERSON] та повністю знаходяться на її утриманні. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоровя дітей, те що відповідач офіційно не працює та інших дітей на утриманні у нього немає, а тому суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн. Задовольняючи позовні вимоги, суд присуджує аліменти на дітей з дня пред'явлення позову, а саме з 25.01.2016 року. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. У зв'язку з задоволенням позову стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

25.03.2014 року [PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обов'язки надавати кошти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], просила постановити рішення за яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 500 грн. та на утримання сина в розмірі 500 грн., щомісячно, до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач вимоги позову визнав частково вказував, що не спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані ними докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Смолинської сільської ради Яворівського району Львівської області 23.11.2009 року (а.с.7) та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Смолинської сільської ради Яворівського району Львівської області 15.08.2013 року (а.с.6). Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Зятківецької сільської ради Гайсинського району № 169 від 25.03.2014 року діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю [PERSON] і перебувають на її утриманні. (а.с.8). Згідно відомостей трудової книжки серії [NUMBER], [PERSON] звільнений 02.08.2010 р. з посади двірника (0,5 ставки) за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.14). Спірні правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу за рішенням суду, розмір якої не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо ж платник аліментів має нерегулярний дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; - ст. 7 Закону України " Про державний бюджет України на 2014 рік", визначає, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 1 січня - 1032 грн., з 1 липня - 1059, з 1 жовтня - 1102 грн. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дітей, чим порушує права, то кошти на утримання дітей потрібно стягувати з нього примусово. За умови частково визнання відповідачем вимог позову, з урахуванням визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі по 350 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

25.10.2013 року позивач звернувся до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмежено відповідальністю (далі - ТОВ) «Яливець» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плат, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтував наступним. Позивач працював майстром виробничої ділянки у ТОВ "Яливець" з 03.03.2008 року по 31.12.2012 рік. Звільнився з роботи на підставі ст. 38 КзПП України, за власним бажанням. На день його звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена йому заробітна плата за період з 01.06.2012 по 31.12.2012 у сумі 7155 гривень 60 копійок. Відмову виплатити йому усі кошти, які слід було виплатити на день звільнення з роботи, відповідач пояснив відсутністю грошових коштів. Просить суд стягнути з відповідача на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату у сумі 7155,60 грн., середній заробіток за час затримки виплати з дня звільнення по день постановлення рішення суду та моральну шкоду у розмірі 4000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачки. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час місце та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, розглянувши заяву позивача,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

25.11.2014 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 03.12.2012 року відповідач отримав кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 31.10.2014 року склала в сумі 15711,07 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 7974,03 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 5594,70 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 918 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 724,34 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 15711,07 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. 02.02.2015 року до суду звернувся представник позивача: Нечет О.О. з заявою про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи відсутність представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

25.12.2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП "Сніжнеантрацит" про стягнення моральної шкоди в зв'язку з утратою здоров'я від профзахворювання, посилаючись на те що він тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості. За заключенням ЛЕК від 17.01.2012 року № 362 йому встановлено діагноз: пневмоконіоз, антракосиликатоз. За заключенням МСЕК йому встановлена 3 група інвалідності та 65% втрати профпрацездатності. Через втрату здоровья від профзахворювання він відчуває моральні страждання, втратив життєві зв'язки, має потребу в додаткових зусиль для організації свого життя, тому моральну шкоду оцінює в 50000 грн., яку і просить стягнути на його користь. Позивач прохав справу розглянути без його участі, на позові наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, прохав справу розглянути без його участі, позов не визнав згідно наданих заперечень. Фактично судом установлено , що [PERSON] [INFO]. Згідно акта № 25 від 23.12.2009 року за формою П-4 розслідування професійного захворювання на підприємстві ТО»Шахта»Заря»ДП « Сніжнеантрацит» зазначено у [PERSON] діагноз: Пневмоконіоз: Антракосиликатоз, вузелкова форма, бронхіт, легенева недостатність 1-2 ст., захворювання професійне. Рішенням МСЕК від 23.02.2012 року позивач визнаний інвалідом 3 групи, позивачеві встановлено 30% втрати профпрацездатності через профзахворювання, безстроково та третя група інвалідності. Згідно зі ст.173 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівнику шкоду,заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків. Крім того ст.237-1КЗпП України передбачає відшкодування моральної шкоди. За приписами ст.1168 ЦК України моральна шкода,завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню по відшкодуванню моральної шкоди, суд з огляду на конкретні обставини справи , а саме працездатний вік позивача на момент встановлення втрати профпрацездатності, встановлення 3 групи інвалідності та 30% втрати профпрацездатності в наслідок профзахворювання, характеру і ступеня моральних страждань [PERSON], викликаних болючими відчуттями, порушення нормального укладу життя і визначив, що в утіху позивачеві необхідно стягнути 9000 грн., в решті позову відмовити. Судом також ураховується що позивач нестарого віку, призначене медикаментозне та санаторно-курортне лікування.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

25.12.2013 року до суду звернувся позивач з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.06.2004 р. по 01.12.2013 р. в сумі 18946,85 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 20.02.2014 р. надала суду заяву в якій позов визнала в межах строку позовної давності в сумі 8597, 38 грн, просила розстрочити виконання рішення в зв'язку з важким матеріальним станом та слухати справу в її відсутності. Судом встановлено, що відповідачка має заборгованість по квартирі [ADDRESS], користується тепловою енергією, але в порушення вимог ст.67 ЖК України, плату за теплову енергію своєчасно не вносить, в зв'язку з чим за період з 01.06.2004 р. по 01.12.2013 р. виникла заборгованість в розмірі 18946,85 грн. 27 січня 2011 року по цивільній справі № 2н-79/2011р. суддею Шахтарського міськрайонного суду був винесений судовий наказ про стягнення з [PERSON], [INFO], прож.: [ADDRESS] на користь Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго" в інтересах Виробничої одиниці „Шахтарськтепломережа", 86211 Донецька область, м. Шахтарськ, вул. З.Космодемянської 1а, заборгованість по тепловій енергії в сумі 9947 грн. 38 коп. Ухвалою Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2012 р. судовий наказ № 2н-79/2011 р. від 27.01.2011 року скасовано. Оскільки позивач звернувся до відповідачки з вимогою про стягнення заборгованості в січні 2011 року він має право на стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, тобто з 01.01.2008 року в сумі 15690,83 грн., яку суд вважає за можливе стягнути з відповідачки. Діями відповідачки порушені права позивача. Враховуючи матеріальний стан відповідачки, суд вважає за можливе надати їй розстрочку виконання рішення по 300 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

25.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець М. В., щодо відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 27.10.2014 року №45215674. Надміру сплачені суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, [PERSON] просить повернути. Вимоги скарги обґрунтовані тим, що ВДВС Карлівського РУЮ відкрито виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", заборгованості по ІТЗ у розмірі 30 грн. та судового збору у розмірі 51 грн. Виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого листа №2-100/10 від 15.02.2010 року. При відкритті виконавчого провадження, державним виконавцем Рець М.В. порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутня заява стягувача) та ст. 22 даного Закону (строки пред'явлення виконавчого листа до виконання). Державним виконавцем також порушено вимоги частин 2, 5 ст. 25, ч. 3 ст. 27 та ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: не пересвідчився чи отримано боржником копію постанови про відкриття виконавчого провадження і почав примусове виконання рішення, при цьому виніс постанови про стягнення виконавчого збору та виконавчих витрат. Про проведення виконавчих дій [PERSON] стало відомо 12.12.2014 року - зі слів дружини. До цього, жодних листів чи повідомлень скаржник не отримував. 15.12.2014 року [PERSON] звернувся до ДВС за роз'ясненням і за результатами звернення матеріали виконавчого провадження залишені без змін. На вимогу ДВС, 18.12.2014 року боржником перераховано кошти в сумі 139,10 грн. В зазначений день також направлено заяви про долучення до матеріалів виконавчого провадження квитанції про сплату, клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та клопотання про відстрочення строку добровільного повернення коштів. Виходячи з зазначеного, з матеріалами виконавчого провадження заявник ознайомився лише 24.12.2014 року. З зазначених підстав,

Outcome: partial