Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", в якому зазначає, що з 01.10.2009 року він працював в ПАТ КБ "ПриватБанк" на посаді кредитного інспектора. 31.03.2014 року Позивач отримав по пошті копію наказу ПАТ КБ "ПриватБанк" № Э.08.0.0.0/1-6583192 від 11.03.2014 р., згідно якого його було звільнено по ініціативі Банку на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. [PERSON] із зазначеним наказом Банку не погодився та вважає своє звільнення незаконним. Також позивач зазначив, що з моменту звільнення банк не видав йому трудову книжку, наказ про звільнення та не провів повного розрахунку. Таким чином, [PERSON], вважаючи, що його трудові права було порушено, звернувся до суду із відповідним позовом та просив 3хвалити рішення, яким поновити його на роботі та стягнути суму 4500 гривен за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив поновити його на роботі на посаді кредитного інспектора та стягнути із Відповідача оплату за час вимушеного прогулу в розмірі 4500,00 гривен. Представник відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк", Жегулін Ю.М., у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі та надав письмові заперечення, в яких зазначив наступне. Згідно наказу ТОВ "УФА "ВЕРУС" від 30.09.2009р. № У-00581 та наказу ПриватБанку від 19.09.2009р. № PR-2009-346 [PERSON] було переведено на роботу до ПАТ КБ "ПриватБанк" на посаду кредитного інспектора. Згідно наказів банку від 30.07.2009р. № СП-2009-613 та від 05.03.2010 р. № СП-2010-249 було встановлено, що заробіток кредитних інспекторів складається з постійної (фіксованої) частини та перемінної частини, яка залежить від виконання встановлених нормативів. Також наказами встановлено нормативи загрузки Кредитних інспекторів, нормативи обробки проблемної заборгованості та оплата праці за результатами індивідуальних показників (робіт) кредитних інспекторів. Оплата праці [PERSON] була встановлена та виплачувалась по змішаній системі оплати праці: постійна (фіксована) частина становила 708,25 грн. та перемінна частина, яка залежала від виконання встановлених нормативів. Починаючи з червня 2011 року позивач перестав виконувати нормативи, встановлені банком, у зв'язку із чим отримував лише фіксовану частину заробітної плати та почав систематично не з'являтись на роботу, про що було складено відповідні акти. Починаючи з лютого 2012 року перестав виходити на роботу, у зв'язку із чим банк перестав виплачувати заробітну плату. При цьому, будь-яких пояснень своєї неявки на роботу [PERSON] банку не повідомив. На листи ПриватБанку від 01.11.2012 р. та 28.08.2013 р., в яких [PERSON] пропонувалось з'явитись на роботі чи повідомити про причини відсутності на робочому місці, Позивач відповіді не надав. Зважаючи на тривалу відсутність [PERSON] на робочому місці без поважних причин Банк звільнив Позивача на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Так само Представник Банку заперечив порушення ПАТ КБ "ПриватБанк" приписів КЗпП України про невручення Позивачу трудової книжки, надіслання копії наказу про звільнення та проведення повного розрахунку. Розрахунки наведені Позивачем Відповідач вважає безпідставними та нічим не підтвердженими, а вимоги про поновлення на роботі необґрунтованими. Вивчивши матеріали справи, допитавши сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з того, що, статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно наказу ТОВ "УФА "ВЕРУС" від 30.09.2009р. № У-00581 та наказу ПАТ КБ "ПриватБанк" від 19.09.2009р. № PR-2009-346 [PERSON] було переведено на роботу до ПАТ КБ "ПриватБанк" на посаду кредитного інспектора. Згідно наказів банку від 30.07.2009р. № СП-2009-613 "Об актуализации технологической карты работы с проблемной задолженностью и системы стимулирования сотрудников Департамента "Коллекторское агенство" ГО" та від 05.03.2010 р. № СП-2010-249 "Об актуализации системы управления и системы стимулирования сотудников 22-й группы премирования, работающих по возврату проблемной задолженности на этапах Hard и Legal Collection" було встановлено, що заробіток кредитних інспекторів складається з постійної (фіксованої) частини та перемінної частини, яка залежить від виконання встановлених нормативів. Також наказами встановлено нормативи загрузки Кредитних інспекторів, нормативи обробки проблемної заборгованості та оплата праці за результатами індивідуальних показників (робіт) кредитних інспекторів. З наданих до суду розрахункових листів [PERSON] за період з жовтня 2009р. до березня 2014 р. та вище зазначених наказів вбачається, що заробітна плата позивача складається з постійної (фіксованої) частини заробітної плати в розмірі 708,25 грн. та перемінної частини, яка змінювалась залежно від виконання встановлених нормативів. Відповідно до Актів про відсутність кредитного інспектора на робочому місці зафіксовано численні факти відсутності Позивача на робочому місці. Факти встановленні у цих актах нічим не спростовуються і суд не має підстав не довіряти зазначеним документам. 11.01.2012 року в банку був виданий наказ № СП-2012-130335 від 11.01.2012 р. "О переводе сотрудников банка, у которых нет либо постоянного места работы, либо персонального компьютера на систему электронного табелирования". Згідно даного наказу фіксування часу приходу та уходу з роботи (табелювання) кредитних інспекторів починаючи з 04.2012 року проводиться через банкомати та термінали самообслуговування. Згідно роздруківки електронного табелю з початку дії наказу про табелювання [PERSON] на роботі не з'являвся. 11.03.2014 року відповідно до наказу № Э.08.0.0.0/1-6583192 [PERSON] було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Зважаючи на численні докази відсутності Позивача на робочому місці в т.ч. і в день звільнення, суд приходить до висновку про законність звільнення [PERSON] на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. При цьому, суд критично ставиться до заяв [PERSON] про порушення Відповідачем вимог ст. 47 КЗпП України щодо обов'язку роботодавця в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, видати копію наказу про звільнення з роботи та провести з ним розрахунок. [PERSON] у своїй заяві зазначив, що 31.03.2014 р. поштою ним було отримано копію наказу про звільнення та повідомлення № 115 від 12.03.2014 року, про необхідність з'явитись до Банку для отримання трудової книжки або направлення заяви на отримання трудової книжки поштою. Копії цих документів надані [PERSON] до його позовної заяви, що підтверджує факт їх отримання Позивачем. Відповідно до п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. за № 58, визначено: якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Згідно пояснень самого Позивача, він до Банку для отримання трудової книжки не з'являвся, заяви на отримання трудової книжки поштою до Банку не надавав. Також, згідно розрахункового листа за 03/2014, копії Меморіального ордеру від 13.03.2014 року, Виписки по рахунку [PERSON] [NUMBER] Відповідач при звільненні провів із Позивачем повний розрахунок. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] відмовився від своїх вимог в частині проведенні із ним повного розрахунку, про що надав письмову заяву. Заяви [PERSON] про те, що відповідач ПАТ КБ "ПриватБанк" не виділив йому робочого місця, не ознайомив позивача із умовами трудового договору та інше не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не стосуються предмету спору. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог та не обґрунтовано позовних вимог належним чином. Натомість докази надані Відповідачем свідчать на користь законності дій останнього. Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п. 4 ст. 40, ст. 47, 48 та 116 КЗпП України, п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. за № 58 та

Outcome: approved