Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом, який згодом уточнив, в якому просив зобов`язати відповідача укласти договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з третіми особами з подальшою грошовою компенсацією часток, вирішити питання розподілу судових витрат. В мотивування позову [PERSON] зазначив, що з 12.08.2010 по 07.09.2020 перебував з позивачем у шлюбі. 19.09.2009 сторонами у справі було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] по Ѕ частки. Вартість квартири становить 1232500 грн, відповідно вартість Ѕ частини 616250 грн. Позивач звертався до відповідача з пропозицією щодо продажу квартири третім особам та отримання грошової компенсації. Між тим, станом на 09.06.2021 жодної відповіді від відповідача не надійшло. Оскільки від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, позивач не може укласти договір купівлі-продажу з третьою особою своєї частки. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 червня 2021 року відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.09. 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання. Сторони звернулись до суду із заявою про розгляд справ за їх відсутності. Сторони у справі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив обставини справи та дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 вересня 2020 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 2010 року, розірвано. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23621219 від 19.08.2009 власниками квартири [ADDRESS] належить по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 814 від 23.06.2009. Вартість квартири [ADDRESS] становить 1232500 гривень, що підтверджується звітом про оцінку майна від 04.06.2021. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] від 18.02.2011 [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Листом від 11 березня 2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з пропозицією укладення договору купівлі-продажу квартири з третіми особами та отримання грошової компенсації часток або пропонував купити його частину квартири. Стаття 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до статті частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Стаття 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до частини першої статті 362 ЦК України разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Аналіз вказаних норм свідчить, що право власності є непорушним, кожен розпоряджається своїм правом власності на власний розсуд. Крім того Конституція України встановлює обмеження щодо примусового відчуження права приватної власності. Так, з матеріалів справи вбачається, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності. При частковій власності ЦК України передбачає, що власник розпоряджається своєю часткою на власний розсуд, при цьому надає переважне право покупця іншому співвласнику майна. Таким чином, позивач, реалізуючи своє право власності на 1/2 частину спірної квартири вправі розпоряджатися нею на власний розсуд, користуватися та володіти. Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України). Отже, підставою для звернення до суду з позовом є наявність відповідного порушення. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи -позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Так,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність порушеного\~права позивача,\~оскільки останній\~має на\~праві власності\~Ѕ частину\~спірної квартири\~та вправі\~розпоряджатися частиною\~вказаного майна\~на власний\~розсуд. Доказів щодо порушення або невизнання права власності позивача суду не надано. На підставі викладеного суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії.

Outcome: dismissed