Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

28.08.2019 позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у зв`язку з його навчанням, починаючи з дня пред`явлення позову. У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , оскільки в нього є сумніви щодо його батьківства. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав, у повному обсязі, зустрічний позов не визнав. Відповідач в судовому засіданні підтримав зустрічний позов, первісний позов не визнав. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно частини третьої статті 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Пунктами 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (v0003700-06) судам роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України (2947-14) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню відповідні положення КпШС України (2006-07), чинні на час їх виникнення, тобто на час вчинення оспореного позивачем актового запису. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2018 року у справі № 757/36468/16-ц (касаційне провадження 61-33593св18). Подібні за своєю суттю правові висновки щодо застосування до вирішення спірних правовідносин законодавства, чинного станом на момент їх виникнення викладено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (касаційне провадження № 61-4163св18), у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (касаційне провадження № 61-26210св18) та у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18). Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом положень статті 15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням указаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд, на підставі наданих сторонами доказів, повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. [PERSON] звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Позивач оспорює своє батьківство щодо [PERSON] , [INFO] . Станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом у жовтні 2019 року [PERSON] був повнолітнім. Положеннями законодавства, яке регулює сімейні правовідносини, зокрема, відносини батьків та дітей, встановлене визначене коло взаємних прав і обов`язків батьків і дітей, обов`язки батьків по захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, права і обов`язки батьків по вихованню дітей, тощо. Указані обов`язки батьків щодо неповнолітніх дітей діють з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприяння засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, створення умов для отримання дитиною освіти, тощо, - надані батькам до досягнення дитиною повноліття, після чого дитина набуває повної правосуб`єктності і необхідність виконання батьками указаних вище обов`язків не є імперативно. Існування відомостей про батька в актовому записі про народження дитини після досягнення дитиною повноліття саме по собі не призводить до порушення прав особи, яка записана батьком дитини. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] не надав суду належних обґрунтувань щодо того, чим порушено, оспорено або не визнано його права, свободи чи інтереси внаслідок існування відомостей щодо його батьківства у актовому записі про народження дитини, яка станом на момент звернення до суду із даним позовом досягла повноліття. З огляду на зазначене, зустрічний позов задоволенню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] є студентом 2 курсу факультету електронних та інформаційних технологій Чернігівського національного технологічного університету. Термін закінчення навчання - 30 червеня 2022 року. Син знаходиться на утриманні у позивача. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач отримує пенсію та на даний час не працює. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення до суду, на період її навчання, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial