Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] 19.07.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики від 19.06.2015 року. Позивачка зазначала, що відповідно до договору позики - згідно розписки від 19.06.2015 року відповідач [PERSON] отримав від неї грошові кошти у розмірі 700 доларів США та 500 євро, терміном на один календарний місяць, тобто відповідач зобов»язався повернути грошові кошти у зазначеному розмірі не пізніше 19.07.2015 року; оскільки відповідач добровільно не виконує зобов»язання за зазначеним договором по теперішній час, вона (позивачка) вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її (позивачки) користь суму боргу у загальному розмірі 31137,00 грн. (згідно курсу НБУ станом на 19.07.2016 року: 24,86 грн. за 1 долар США та 27,47 грн. за 1 євро - 700,00 х 24,86 + 500,00 х 27,47). В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені (збільшені) позовні вимоги в редакції від 13.12.2016 року підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі - стягнути з відповідача на користь позивачки суму боргу у загальному розмірі 31137,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5970,00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов фактично не визнав; стверджуючи, що надану позивачкою розписку він дійсно писав як чернетку, але не підписував її; він дійсно має борг перед позивачкою, але не по цій розписці; після оголошення перерви в судовому засіданні відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно договору позики від 19.06.2015 року [PERSON] (відповідач) отримав в борг від [PERSON] (позивачки) грошові кошти у розмірі 700,00 доларів США та 500,00 євро, згідно якого Позичальник (відповідач) зобов"язався повернути зазначену суму боргу не пізніше 19.07.2015 року (одного календарного місяця), про що відповідачем було написано розписку від 19.06.2015 року; дані обставини підтверджується копією розписки (а.с.8), оригінал якої зберігається у позивачки [PERSON] та наданий позивачкою в судовому засіданні для огляду. Як стверджує Позивачка, відповідач [PERSON] не виконав зобов»язання щодо повернення суми боргу по теперішній час у повному розмірі, що також у розумінні ст.545 ЦК України підтверджується наявністю у позивачки оригіналу боргового документа (розписки). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1050, 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно копії свідоцтва про шлюб - позивачка [PERSON] змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв»язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] 01.03.2014 року (а.с.24). Як стверджує позивачка [PERSON], позика надавалась відповідачу у доларах США та Євро, тому відповідач [PERSON] зобов»язаний повернути суму боргу з урахуванням офіційного курсу НБУ на день пред»явлення позову; інших невиконаних боргових зобов»язань перед нею відповідач [PERSON] не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечує факт написання ним власноручно тексту розписки від 19.06.2015 року, також він підтверджує факт наявності невиконаного ним грошового зобов»язання перед позивачкою. Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України - позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідачем [PERSON] не оспорюється в установленому ч.1 ст.1051 ЦК України порядку договір позики - розписка від 19.06.2015 року (за безгрошовістю); відповідачем також в установленому порядку в судовому засіданні фактично не заявлялось клопотання щодо призначення по даній справі судово-почеркознавчої експертизи підпису на розписці від 19.06.2015 року, виконаної саме відповідачем, що не заперечується останнім. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки [PERSON] доведені в судовому засіданні достатніми та належними доказами; заперечення відповідача є безпідставними та не підтверджені відповідачем будь-якими доказами, тому судом заперечення відповідача не приймаються, а позов в частині стягнення суми боргу у розмірі 31137,00 грн. підлягає задоволенню. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики від 19.06.2015 року (з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 19.07.2016 року 24,86 грн. за 1 долар США та 27,47 грн. за 1 євро), що становить: (700,00 х 24,86 + 500,00 х 27,47) = 17402,00 + 13735,00 = 31137,00 грн. (в об»ємі заявлених позивачкою вимог). Відповідно до ст.84, 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає також стягненню на користь [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу (в частині - консультації адвоката та складання позовної заяви - 250,00 + 680,00 + 220,00 = 1150,00 грн. відповідно до наданого акту виконаних робіт від 13.12.2016 року (а.с.32), згідно договору про надання правової допомоги від 08.11.2016 року (а.с.20-21); інші вимоги позивачки в частині відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі (5970,00 - 1150,00) = 4820,00 грн. - як понесені витрати на пальне та підготовку клопотань, які відсутні у матеріалах справи (а.с.32), задоволенню не підлягають, як документально не підтверджені; з відповідача [PERSON] підлягає також стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с.5).

Outcome: partial