Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

07 листопада 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2017 року по 31.03.2019 року у розмірі 31 927,53 грн., в тому числі: 28 387,16 грн. - заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, 2 329,05 грн. - інфляційні втрати, 3% річних - 805,54 грн., пеня - 405,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] . При цьому, балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] є Житлово-будівельний кооператив «Десна», який на підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів та трудящих № 477 від 30.03.1973 року «Про введення в експлуатацію жилих та інших будинків громадського призначення в м. Києві» та чинного законодавства України утримує житловий комплекс, а власники житлових та нежитлових приміщень в цьому будинку зобов`язані вчасно щомісяця сплачувати внески за ці послуги. Разом з тим, як зазначає позивач, відповідачка, споживаючи послуги з утримання житлового приміщення, не сплачувала за них кошти, у зв`язку з чим у період з 01.09.2017 року по 31.03.2019 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 31 927,53 грн. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, при цьому, підтвердили, що відповідачка дійсно сплатила частину боргу. Водночас, не заперечували щодо можливості розстрочки виконання відповідачем рішення суду, у разі задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала щодо заявлених позовних вимог, при цьому, зазначила, що частину боргу нею було сплачено. Крім того, відповідачка просила розстрочити виконання рішення суду на чотири місяці для виплати боргу рівними частинами. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, на підставі наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору дарування квартири від 17.05.2012 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . На підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих №477 від 30.03.1973 року «Про введення в експлуатації жилих та інших будинків громадського призначення в м. Києві» житловий комплекс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було введено в експлуатацію. Зазначений будинок, як встановлено судом, перебуває на балансі Житлово-будівельного кооперативу «Десна». Разом з тим, відповідно до Статуту позивача, основними напрямками діяльності Житлово-будівельного кооперативу «Десна» є: обслуговування, ремонт і реконструкція житлового будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів Кооперативу та власників квартир і за рахунок пасивних доходів та фінансової допомоги від добровільних внесків або дотації держави, отриманих і використаних Кооперативом відповідно до мети його діяльності. При цьому, положеннями ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із п.5) ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства. Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконувала належним чином зобов`язання по утриманню квартири, а тому 25.09.2017 року між ЖБК «Десна» та [PERSON] був укладений Договір №4/117 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з яким в період з 01.09.2017 року по 01.09.2018 року відповідач була зобов`язана щомісячно сплачувати заборгованість в сумі 2 406,08 грн. Крім зазначених сум відповідач згідно діючого законодавства та укладеного договору мала сплачувати поточні платежі. Так, відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, за період з 01.09.2017 року по 31.03.2019 року відповідачу було нараховано 33199,32 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (поточні та згідно з договором). Отже, відповідач не виконувала належним чином зобов`язань щодо сплати за житлово-комунальні послуги. Зазначеної обставини відповідач не заперечувала в судовому засіданні. Водночас, відповідно до протоколу загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Десна» від 24.03.2017 року було вирішено підвищити внески за утримання будинку і прибудинкової території ЖБК «Десна» до рівня 4,5 грн. за 1 кв.м. площі квартири, а тому вбачається, що позивачем у розрахунку заборгованості було помилково визначено суму, яка підлягає сплаті за утримання будинку і прибудинкової території ЖБК «Десна», а саме 4326,30 грн. Тобто з урахуванням встановлених внесків в розмірі 4,50 грн., заборгованість відповідача за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території (поточні за період з 01.09.2017 року по 31.03.2019 року) складає - 4 275,00 грн., а також не сплачені за Договором від 25.09.2017 року - 28 873,02 грн., сплачені за спірний період - 5 112,16 грн., тому заборгованість станом на 31.03.2019 року становить 28035,86 грн. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 6 Договору від 25.09.2017 року, у разі несвоєчасного внесення плати за Договором, нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу, за умови відсутності перед громадянином заборгованості з виплати заробітної плати, пенсій, стипендій та інших будь-яких видів соціальної допомоги. У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, за період з 01.09.2017 року по 31.03.2019 року включно відповідач належним чином не виконувала умов договору та не сплачувала плату за утримання будинку та прибудинкової території, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача 2357,34 грн. - інфляційних втрат, 3% річних - 811,10 грн., пеню - 405,24 грн.. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Водночас, враховуючи те, що відповідачка просила розстрочити виконання рішення суду, при цьому, представники позивача не заперечували щодо заявленої вимоги, суд на підставі ст. 435 ЦПК України, приходить до висновку про розстрочку виконання даного рішення суду на чотири місяці з виплатою заборгованості рівними частинами з моменту набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial