Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

23.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким звільнити з-під арешту та розшуку транспортний засіб типу легковий вантажопасажирський автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy, 2007 року випуску, колір білий, шасі (кузов, рама, коляска), [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУУМВС України в Одеській області 22.08.2007 року накладеного Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.10.2014 року, Постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2010 року, Постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.08.2011 року, Постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2011 року. Скасувати постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.10.2014 року. Скасувати постанову Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2010 року. Скасувати постанову Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.08.2011 року. Скасувати постанову Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2011 року. Свої вимоги мотивував тим, що 27 серпня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1518 про надання [PERSON] кредиту в сумі 18 783 дол. США, в якості виконання кредитних зобов'язань того ж дня між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого [PERSON] передав в заставу Банку легковий автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy, 2007 року випуску, колір білий, шасі (кузов, рама, коляска), [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Позивач вказує те, що між Банком та [PERSON] досягнуто згоди щодо добровільної передачі майна, що є предметом застави, а саме автомобілю марки Volkswagen, модель Caddy, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Проте, як вказує позивач, Банку стало відомо, що на все майно [PERSON] відповідачами накладено арешти на користь інших осіб. У зв'язку з чим позивач вважає, що ПАТ «Державний ощадний банк України» має пріоритетне право щодо вищезазначеного предмету застави, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідачів Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та треті особи [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явились про час дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту В судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого за всіма правами і обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1518 про надання кредиту в сумі 18 783 дол. США. У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] в той же день було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого [PERSON] передав у заставу ВАТ «Державний ощадний банк України» належний йому на праві приватної власності автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], даний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1993. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2013 року було задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України», стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 1518 від 27 серпня 2007 року у сумі 9 682, 99 дол. США (або 77 367, 09 грн), що становить: прострочені проценти за користування кредитом - 7 940, 64 дол. США (або 63 445,71 гривень), пеня за прострочення платежів в сумі 1 742, 35 дол. США (або 13 921,37 гривень), а також судові витрати у сумі 773, 96 гривень. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. В своїй позовній заяві позивач стверджує, що між Банком та [PERSON] досягнуто згоди, щодо добровільної передачі майна, що є предметом застави, а саме автомобілю марки Volkswagen, модель Caddy, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Однак, на вищевказаний автомобіль накладено арешти на користь інших осіб, зокрема: Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.10.2014 року, Постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2010 року, Постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.08.2011 року, Постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2011 року Згідно ч.1 ст. 3 ЗУ «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди , перевезення вантажу тощо. Згідно ст. 19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, (а у випадку передбаченому законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Таким чином, суд вважає, що накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] порушує право позивача на звернення стягнення для задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави в порядку, передбаченому Законом України «Про заставу» та умовами договору застави транспортного засобу. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ч .2 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави, а у відповідності до ч. 1 ст. 21 цього Закону реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором. Таким чином, за наявності договору застави транспортного засобу, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, заставодержатель, в даному випадку ПАТ «Державний ощадний банк України», має право, у разі не виконання боржником [PERSON] зобов'язань звернути стягнення на передане в заставу майно. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права заставодержателя. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України захисту підлягають лише порушенні, невизнанні або оспорюванні права особи. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в частині звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню та необхідно звільнити заставлене майно з-під арешту, відмовивши у задоволенні позову в частині скасування оскаржуваних постанов у повному обсязі, так як вказаними постановами був накладений арешт на все майно [PERSON], за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги інших кредиторів. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: partial