Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ «Автолюкс Експрес пошта» Сіренко Л.В. з вимогами поновити її на роботі на посаді менеджера з питань регіонального розвитку на підприємстві ТОВ «Автолюкс Експрес пошта»; стягнути з ТОВ «Автолюкс Експрес пошта» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з липня місяця та до дня звернення до суду, що становить - 1657,27\~грн.; стягнути з ТОВ «Автолюкс Експрес пошта» на її користь невиплачену заробітну плату починаючи з березня місяця по липень місяць 2020 року, що становить - 25190,52\~грн.; стягнути з ТОВ «Автолюкс Експрес пошта» на її користь суму судових витрат - 5\~500,00\~грн.; стягнути з ТОВ «Автолюкс Експрес пошта» на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000.00 грн. Позов мотивовано тим, що позивачка працювала на підприємстві ТОВ «Автолюкс Експрес пошта» на посаді менеджера з питань регіонального розвитку. З травня місяця 2002 року по листопад 2008 рік вона була приватним підприємцем та заключила договір з ПІК «ААЗ Трейдінг КО» (на даний час ТОВ «Автолюкс Експрес пошта») про співпрацю. З березня місяця 2016 року по теперішній час позивачка працювала на посаді менеджера з питань регіонального розвитку на підприємстві ТОВ «Автолюкс Експрес пошта». Однак, 29.07.2020 року її повідомили, що вона звільнена з посади наказом № 332-к/тр від 28.07.2020 року, у зв`язку із втратою довіри, відповідно до п.2 ст. 4 КЗпП України. Вищевказані дії тимчасового виконуючого обов`язки директора ТОВ «АВТОЛЮКС Експрес пошта» [PERSON] , а саме її звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України, позивачка вважає незаконним, оскільки Акт перевірки, на підставі якого було винесено недовіру та звільнено позивачку є незаконним. Так, в ході перевірки було виявлено, що згідно облікових даних у касі знаходилось 1\~327 грн., фактично сума підтверджувалась. Однак, наявні у відділенні сейфи не використовувались, пакети з готівковим коштами та касою зберігалися в особистій сумці [PERSON] , враховуючи неналежне місце зберігання грошових коштів на підставі п.2 ч.4 ст. 41 КЗпП України позивачку було звільнено. Позивачка не погоджується із Наказом № 332, оскільки ТОВ «Автолюкс Експерес пошта» не було створено умов для відповідного зберігання коштів в даних сейфах. Також, позивачка зазначає, що невідповідні умови праці на ТОВ «Автолюкс Експерс пошта» були завжди, філію не забезпечували всім необхідним, затримувались виплати заробітної плати, про що працівниками були здійсненні колективні звернення до керівництва ТОВ «Автолюкс Експрес пошта», однак, на скарги ніхто не реагував. Незаконним звільненням з роботи, відповідач порушив законне право позивачки на працю. Звільнивши її з роботи, було принижено її честь та професійну гідність. Все це призвело до страждань та переживань позивачки, у зв`язку з чим пригнічилось та погіршилось самопочуття. Вона втратила основне джерело засобів доходу для існування її сім`ї. Таким чином позивачка вважає, що їй заподіяно моральну шкоди у розмірі 50\~000,00 грн. Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.09.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які відповідачем отримані, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштого відправлення (а.с.125). Відзив на адресу суду не надходив. Ухвалою суду від 30.09.2020 року залучено до участі у справі в якості належного відповідача керівника ТОВ «Автолюкс Експрес пошта» Ванюгу Миколу Анатолійовича. Ухвалою суду від 18.11.2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. У ході розгляду справи представником позивача було з`ясовано, що ТОВ «Автолюкс Експрес пошта» змінили назву на ТОВ «Пост Арт ЛТД» та подано відповідне клопотання про заміну неналежного відповідача на належного. Ухвалою суду від 14.01.2021 року замінено неналежного відповідача керівника ТОВ «Автолюкс Експерес пошта» Ванюгу М.А. на належного ТОВ «Пост Арт ЛТД». В судовому засіданні позивачка та її представник уточнюючу позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Пост Арт ЛТД» жодного разу не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] зареєстрована у відповідному реєстрі за № 2\~174\~017 0000 019040 від 05.02.20002 року (а.с.56). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] має право на зайняття відповідним видом діяльності: 63.12.0 складське господарство, 74.87.0 надання інших комерційних послуг, 63.11.0 транспортне оброблення вантажів. З відповідачем [PERSON] перебувала в трудових відносинах з 2002 року, що підтверджується наступними доказами. Згідно Агентської угоди № 15 від 01.05.2003 року Підприємство «ААЗ Трейдінг КО» та ФОП [PERSON] уклали угоду по прийому замовлень на перевезення вантажів та багажу, тимчасовому їх збереженню, підготовки до перевезення, оформленню, видачі замовникам. (а.с.54). Згідно Договору № 11-П від 01.01.2004 року Підприємство «ААЗ Трейдінг КОО» та ФОП [PERSON] уклали даний договір про перевезення вантажу. (а.с.58). Згідно Договору № 21-А ТОВ «Автолюкс Експрес Пошта» та ФОП [PERSON] уклали даний договір про перевезення вантажу. (а.с.70). Як вбачається з Трудової книжки Серія [NUMBER] [PERSON] згідно Наказу № 121 від 02.03.2009 року призначена на посаду представника підприємства «ААЗ Трейдінг КОО». Наказом № 72 від 29.02.20016 року звільнена з займаної посади за власним бажанням. Наказом № 18к від 01.03.2016 року призначена на посаду представника підприємства «ТОВ «Автолюкс Експрес пошта». Наказом № 23 від 07.08.2018 року змінено назву посади на менеджера з питань регіонального розвитку. Наказом № 332-к/тр від 28.07.2020 року звільнена з посади у зв`язку із втратою довіри, відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України (а.с.43). Як вбачається з Наказу № 332-к/тр (розпорядження) про звільнення від 28.07.2020 року, [PERSON] звільнена з посади менеджер з питань регіонального розвитку, з причин ст. 41 п.2 КЗпП України. Недовіра з боку власника, на підставі Акту перевірки від 28.07.2020 року. Відповідний підпис [PERSON] про ознайомлення із даним наказом відсутній (а.с. 45). Згідно Акту перевірки від 28.07.2020 року комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , у присутності [PERSON] , [PERSON] проведено перевірку діяльності відділення «Автолюкс Експрес пошта» № 1210 за адресою м.Вінниця, вул. Г. Успенського, 91а. В ході перевірки виявлено насупне: згідно облікових даних у касі знаходиться 1\~327 грн., фактична сума підтвердилась. Наявні у відділенні сейфи (2 шт.) не використовуються, пакети з готівковими коштами та касою зберігаються в особистій сумці [PERSON] . Всупереч вимогам не проводиться щоденна інвентаризація за допомогою АСУ, останню проведено 06.07.2020 року, до цього 23.03.2019 року. Виявлено 2-х працюючих, які не табелюються [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] . Також, виявлена наступні розбіжності: накладні, які було видано, але не закрито в системі обліку, під час видачі відправлень для завантаження у вантажні автомобілі не використовується сканер, дані вводяться в ручну. [PERSON] відмовилась від підписання акту перевірки і надання пояснень у присутності інших учасників (а.с.31). Повідомленням від 28.07.2020 року [PERSON] було повідомлено, що у зв`язку із звільненням, їй необхіднно з`явитись для отримання трудової книжки до відділу кадрів ТОВ «Автолюкс Експрес пошта», або надати письмову згоду на віддіслання її поштою. (а.с.47). [PERSON] не погоджується із звільненням, вважає його неогрунтованим, та таким, що порушує її законне право на працю. Так, у своїх поясненнях [PERSON] повідомила, що починаючи з введення на території України карантину, ТОВ «ПОСТ Арт ЛТД» постійно порушували вимоги законодаства про працю. Позивачка разом з іншими працівниками підприємства зверталась у відповідні державні органи з колективними скаргами про затримку виплати заробітної плати, щодо вимог керівництва ТОВ «ПОСТ Арт ЛТД» про звільнення, у зв`зку з карантином. В матеріалах справи наявні колективні заяви до директора ТОВ «Пост Арт ЛТД» про порушення чинного законодавства про працю (а.с.11-13). Також, [PERSON] скаржилась в Управління Держпраці у Вінницькій області, щодо тиску з боку керівництва ТОВ «Пост Арт ЛТД» про звільнення за власним бажання (а.с.14-15). Неодноразово позивачка зверталась до органів прокуратури та поліції щодо вчинення кримінального правопорушення ТОВ «Пост Арт ЛТД» за порушення трудового законодавства (а.с.19-23,25,46,). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом Законів про працю України, Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом встановлено, що Наказом № 332-к/тр від 28.07.2020 року [PERSON] була звільнення з посади менеджера з питань регіонального розвитку. Суд вважає даний Наказ 332-к/тр від 28.07.2020 року про звільнення незаконним з наступних підсав. Розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Звільнення з підстав втрати довір`я може бути визнано обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно або\~необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст.\~41 КЗпП України, слід з`ясувати:, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, чи становить виконання операцій, що пов`язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Суд звертає увагу, що Наказ про звільнення від 27.08.2020 року № 332-к/тр відповідачем не конкретизований, оскільки в ньому не зазначено, в чому конкретно проявилось недовіра з боку власника до [PERSON] що стало приводом для звільнення, не наведені конкретні факти допущеного [PERSON] невиконання обов`язків, які саме положення посадової інструкції не виконані, не враховані ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода (п.22 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року № 9; ухала ВСУ від 20.01.2010. по справі № 6-28004св09; ухвала ВСУ від 27.01.2010 по справі № 6-26510св08; постанова ВС від 18.07.2019 року по справі № 456/2368/16). Як вбачається із матеріалів справи звільнення відбулось лише на підставі Акта перевірки від 28.07.2020 року. Однак, суд звертає увагу, що між [PERSON] та ТОВ «Пост Арт ЛТД» склались напружені стосунки, з приводу затримки та невиплати заробітної плати, які могли стати причиною для безпідставного звільнення останньої з посади. Також, враховує, що [PERSON] не була ознайомлена із Наказом про звільнення, що свідчить відсутність підпису у наказі. Про своє звільнення остання дізналась 29.07.2020 року. З огляду на викладене, суд приймає до уваги доводи позивача щодо не роз`яснення в наказі про її звільнення сутності вчиненого порушення в якості підстав для його скасування. В підготовочму судовому засіданні позивачем заявлялось клопотання про виклик та допит у судове засідання свідків, однак, у процесі розгляду справи остання відмовилась від їх допиту, відмова прийнята судом. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.\~У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.\~При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Суд, при розглядаючи вимогу позивачки про стягнення невиплаченої заробітної плати починаючи з березня місяця по 28.07.2020 року зазначає наступне. Згідно Довідки від 20.08.2020№ 000000163 дохід [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 28.07.2020 року склав 108\~991,44 грн. Із даної довідки вбачається, що [PERSON] виплачо заробітну плату за березень 2020 року - 5\~858,39 грн., квітень 2020 року 6\~475,07, червень 2020 року - 6\~546,54 грн. Невиплачено заробітну плату лише за 2 місяці травень 2020 року та липень 2020 року (а.с.116). Суд не бере до уваги Виписку, яка надана позивачкою, оскільки, дана виписка є неналежним доказом отримання заробітної плати позивачем, оскільки виплати по заробітній платі могли бути переведені на інший банківський рахунок (а.с.117-120), тому в частині стягнення невиплаченої заробітної плати, суд вбачає за можливе стягнути з відповідача невиплачу заробітну плату лише за травень та липень 2020 року, що підтверджуються відповідною довідкою. У п.32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.\~При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.\~У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348). Суд погоджується з розрахунками позивача щодо розміру невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки відповідачем вказані розрахунки не спростовані, контррозрахунки останнім не складалися, доказів протилежного не надано. Розрахунок середньої заробітної плати: заробітна плата за грудень 2019 року 5\~212,43 грн., заробітна плата за січень 2020 року - 4\~987,76 грн., заробітна плата за лютий 2020 року - 5 212,43 грн. 5\~212,43 + 4\~987,76 + 5\~212,43= 15\~412,62 : 3 (місяці) = 5 137,54 грн. Розрахунок невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28.07.2020 року по 14.01.2020 року становить: липень 2020 року 497,18, серпень 2020 року - 5\~137,54 грн., вересень 2020 року - 5\~137,54 грн., жовтень 2020 року - 5\~137,54 грн., листопад 2020 року - 5\~137,54 грн., грудень 2020 року - 5\~137,54 грн., січень 2020 року - 2\~230,17. Всього 28\~505,05 грн. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. В обґрунтування спричинення відповідачем моральної шкоди позивачка зазначила, що заробітна плата є єдиним джерелом її доходу, звільнення з роботи призвело до страждань та переживань. Через проблеми матеріального характеру погіршились сімейні відносини. Однак, жодних доказів, які свідчили про нанесення моральної шкоди позивачці останньою не надано, причинно- наслідково з`язку між звільненням та погіршенням стану здоров`я позивачки не встановлено. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 50\~000,00 грн. у зв`язку з недоведеність. Таким чином вирішуючи спір, суд встановивши фактичні обставини справи та надавши їм правову оцінку дійшов висновку про те, що позивачем надано належні та достатні докази на підтвердження того, що відповідач порушив норми чинного законодавства про працю, звільнивши її із займаної посади, та звільнення проведено без наявності для цього відповідних підстав та є необґрунтованим. Позвачка не була ознайомлена із наказом про звільнення та трудова книжка не була видана у день звільнення, що є грубим порушенням норм чинного законодавства про працю. Згідно ч.5 ст. 235 КЗпП України та п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню, а тому необхідно допустити негайне виконання судового рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 309,40 грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5\~500,00 грн. відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: partial