Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

05.01.2018р. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 004-25509-010713. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.07.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачем було відкрито відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України гривні, встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 48800,00 грн. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р., після спливу чергового строку відновлювальної Кредитної лінії, був встановлений ліміт Кредитної лінії у розмірі 0,00 грн. Несплачена заборгованість за договором кредиту визнана простроченою. Відповідач скористався Кредитною лінією, однак не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 29.11.2017р. становить 53284,48 грн. та складається з: 37396,48 грн. - простроченого тіла кредиту; 15 888,00 грн. заборгованості за комісіями. А тому просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості. Представник позивача, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, однак у позовних вимогах просив справу розглядати за його відсутності, а також не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач подала до суду відзив, в якому зазначає, що не погоджується із розміром стягуваного боргу. Вказала, що позовні вимоги визнає частково, а саме заборгованість по тілу кредиту та заборгованість за комісіями на загальну суму 33420,48 грн. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнав частково, з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 01.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачці кредит в сумі 48780,48 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно п.1 ч.3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 2.1 ч.3 договору, моментом прийняття (акцепту) банком Пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладення договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою. Згідно п.2.3 ч.3 договору, Банк встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі: 48800,00 грн. У відповідності до п. 2.5 ч.3 договору, відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. [PERSON] скористалась Кредитною лінією, але не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором з повернення коштів, внаслідок чого станом на 29.11.2017 року у неї виникла заборгованість по кредиту, яка складається з 37396,48 грн. - просторочене тіло кредиту. Дані обставини підтверджуються: кредитною угодою відповідно до умов заяви №004-25509-010713; розрахунком заборгованості [PERSON] станом на 29.11.2017 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Що стосується стягнення з відповідачки заборгованості за комісіями в сумі 15888,00 грн., то суд вважає, що у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити за необгрунтованістю. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Таким чином, комісія - це не проценти в розумінні ст. 1054 ЦК України, і не вид забезпечення зобов'язання в розумінні ст. 546 ЦК України. При цьому, Кредитний договір не містить істотних умов, які саме послуги по управлінню кредитом повинен здійснювати Банк за цю плату. Встановивши в договорі комісію за управління кредитом, кредитодавець не надав суду даних про те, які саме послуги за вказану комісію були надані позичальникові. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 37 396,48 грн. - простроченого тіла кредиту. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1600 грн. На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial