Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

04.09.2018 р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь франшизу у розмірі 2 000,00 грн. та 5 000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову послався на те, що 09 лютого 2018 року о 19:40 год. у [ADDRESS], [PERSON] , керуючи автомобілем марки Volkswagen Polo, з номерним знаком [NUMBER] , рухаючись під заборонений дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, та здійснив зіткнення із автомобілем марки ВАЗ 211540-120, з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням його сина - [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, чим порушив вимоги п.п.8.4.В, 12.1, 1.5 Правил дорожнього руху України. Постановою Червоноградського міського суду від 13 березня 2018 року у справі №459/606/18, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.Ствердив, що внаслідок ДТП, йому як власнику транспортного засобу завдано матеріальної та моральної шкоди. Зокрема, розмір матеріальних збитків, завданих йому внаслідок ДТП становить 6 260,41 грн., однак, страховиком виплачено 4260,41 грн., зважаючи на розмір франшизи яка становить 2000,00 грн.. яку відповідач, незважаючи на неодноразові його звернення, не повернув. Окрім цього, протиправними діями відповідача, що призвели до заподіяння майнової шкоди, у виді ушкодження транспортного засобу, йому завдано моральної шкоди. Внаслідок пошкодження його автомобіля в нього виникли непередбачувані незручності щодо пересування, які значно вплинули на його повсякденний спосіб життя, зважаючи на те, що він є інвалідом ІІІ-ої групи. Несвоєчасне відшкодування франшизи відповідачем,а також ігнорування останнім вимог про повернення коштів, викликало у нього значні душевні страждання. Ухвалою від 04.10.2018 року було відкрито провадження у справі. 22.11.2018 року у підготовчому судовому засіданні підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, останній подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити, та пояснив, що при вирішенні позовної вимоги щодо стягнення суми франшизи покладається на думку суду. Позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди не визнав, вважає, що дана вимога є необґрунтованою та не підтверджується жодними доказами. Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 13.03.2018 р., яка набрала законної сили 24.03.2018 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. З описової частини даного судового рішення вбачається, що [PERSON] 09.02.2018 р. о 19:40 год. у [ADDRESS], керуючи автомобілем марки Volkswagen Polo, з номерним знаком [NUMBER] , рухаючись під заборонений дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, та здійснив зіткнення із автомобілем марки ВАЗ 211540-120, з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 8.4.В, 12.1, 1.5 Правил дорожнього руху України. Згідно узгодження суми страхового відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ серії АК №2989564, внаслідок ДТП від 09.02.2018 р. та пошкодження транспортного засобу марки ВАЗ 2115 д.н.з. [NUMBER] власником якого являється [PERSON] , розмір матеріальних збитків становить - 6 260,41 грн.. Розмір страхового відшкодування встановлено у 4 260, 41 грн., з урахуванням розміру франшизи у сумі 2000, 00 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.979 Цивільного кодексу, а також ч.1 ст.16 Закону Украї ни "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхуванння цивільно-правової відповідальності транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, суд дійшов висновку, що в результаті ДТП, позивачу, як власнику транспортного засобу марки ВАЗ 211540-120, з номерним знаком [NUMBER] , було завдано матеріальної шкоди розміром 6 260, 41 грн., з яких 4 260,41 грн. виплачено страховиком (згідно позовної закяви), а тому 2000,00 грн. франшизи (за договором ОСЦПВВНТЗ серії АК №2989564) слід стягнути з відповідача. Окрім цього, згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також, відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати,чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала матеріальної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., покликаючись на те, що у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу, в нього виникли непередбачувані незручності щодо пересування, які значно вплинули на його повсякденний спосіб життя, оскільки він є інвалідом ІІІ-ої групи. Тимчасова відсутність автомобіля призвела до витрати додаткових зусиль для організації особистих життєвих та соціальних зв`язків, і змушує до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя, на період відновлювальних та ремонтних робіт даного автомобіля, позбавила можливості здійснювати буденні справи такі як: купівля продуктів, ліків, можливість відвідування відділення банку з метою отримання пенсійних виплат та оплати комунальних послуг. Крім того, невиплата відповідачем франшизи викликала в нього душевні страждання. Приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо завдання йому моральної шкоди, а тому суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує зазначені вище обставини й мотивування, відтак виходячи з засад розумності та справедливості, у користь позивачка з відповідача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн.. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. сплаченого останнім судового збору.

Outcome: partial