Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

31.01.2014 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], треті особи орган опіки та піклування Краматорської міської ради, відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов'язання відповідних органів зняти їх з реєстрації. З позову вбачається, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS], на підставі договору дарування від 14.08.2004 року. За вказаною адресою була зареєстрована відповідачка [PERSON] та її неповнолітня дитина [PERSON] За даною адресою відповідачі не мешкають з 2001 року та по наступний час. [PERSON] не сплачує комунальні послуги, особистих речей її та її дитини в квартирі не має. В наступний час позивачка бажає розпорядитися своїм майном, та просить суд визнати відповідачку та її дитину такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], а також зобов'язати відповідні органи зняти з реєстрації за вказаною адресою відповідачку [PERSON] та її неповнолітню дитину [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідачка не з'явилася з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивачка [PERSON] (а.с.11,13) Згідно довідки з місця мешкання про склад сім'ї відповідачка [PERSON] та [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку в квартирі позивачки. (а.с.8) Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Донецькій області вбачається, що відповідачка [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку в квартирі позивачки (а.с.17). З акту від 23.12.2014 року вбачається, що відповідачка [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі позивачки з 2001 року та по теперешній час. (а.с.7) Згідно витягу з домової книги [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою [ADDRESS]. (а.с.9) Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ч.2ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законорм. При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що відповідачка [PERSON] та її дитина [PERSON] порушує її право в користуванні власністю, а тому відповідачку та її дитину необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Крім того, позивачкою було заявлено вимоги про зобов'язання відповідних органів зняти відповідачку та її дитину з реєстрації. Суд вважає такі вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи ДМС України. Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. Зазначене свідчить про те, що відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб права [PERSON] стосовно зняття з реєстрації [PERSON] та її дитини [PERSON] не порушував, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог.

Outcome: partial