Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до КП «Тернопільводоканал», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК ІрЛАГА» про захист прав споживача та зобов»язання вчинити дії, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Будинок зданий в експлуатацію і він, як споживач послуг з водопостачання та водовідведення, зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг з підприємством питного водопостачання. КП «Тернопільводоканал» має ліцензію на право надання послуг з водопостачання та водовідведення та дозвіл на спеціальне водокористування, тому воно є підприємством питного водопостачання. Відповідно до ст.19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», КП «Тернопільводоканал» зобов'язано укласти договір із споживачем на основі типового договору. Типовий договір про надання житлово-комунальних послуг затверджений постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Однак, КП «Тернопільводоканал» безпідставно та незаконно ухиляється від укладення договору про надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення безпосередньо із споживачем на основі типового договору, затвердженого постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року. Просить захистити його порушені права споживача послуг з питного водопостачання та водовідведення шляхом зобов»язання КП «Тернопільводоканал» укласти з ним, як із споживачем, договір про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, опломбувати лічильник обліку води, взяти його на абонентський облік і нараховувати плату за спожиті послуги, відповідно до засобів обліку спожитої води. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник КП «Тернопільводоканал» в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив та суду пояснив, що згідно із ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку. Згідно з даною статтею договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем (з одного боку) та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (з іншого боку). У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем послуг, він (балансоутримувач) укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. При чому, згідно з ч.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. На виконання порядку підключення житлового будинку по вул.15 Квітня, 2д, відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до Комунального підприємства «Тернопільводоканал» замовник будівництва не звертався з приводу підключення зазначеного будинку до мереж водопостачання та водовідведення та зареєстрованої декларації про готовність зазначеного будинку до експлуатації, як підстави для укладення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, не надавав. Таким чином, на момент звернення позивача до КП «Тернопільводоканал» зі зверненням щодо укладення договору, а також на момент звернення позивача із позовною заявою до суду, не було правових підстав для укладення будь-договорів щодо забезпечення житлового будинку водопостачанням та водовідведенням, взяття мешканців будинку на абонентський облік тощо. КП «Тернопільводоканал» не укладає договори із мешканцями багатоквартирних будинків, підприємство не здійснює їх абонентського обслуговування. Представник третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК ІрЛАГА» підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві та наданих усних поясненнях. Правова позиція співпадає із позицією сторони позивача. Крім цього, повідомив, що будинок [ADDRESS] зданий в експлуатацію на початку 2013 року та перебуває на обслуговуванні у цього товариства. Квартира №9 даного будинку обладнана лічильником води, до неї подається вода, однак на абонентському обліку в КП «Тернопільводоканал» не перебуває. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 22.11.2013р. позивач звернувся до відповідача із заявою про укладення з ним договору з водопостачання та водовідведення на основі типового договору затвердженого Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. Листом №2653/13 від 15.11.2013р. відповідач відмовив позивачу в укладенні такого договору, аргументуючи тим, що таке укладення договору буде суперечити статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець, зокрема, зобов'язаний: підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Разом із тим, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (п. 3 ч. 1 статті 3 ЦК України). Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною. У разі, якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Зокрема, ст.ст. 19, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок виконавця житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір із споживачем послуг на основі типового договору. Згідно п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом ч.3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 цього Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У зв'язку з цим укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком за умови, якщо запропонований договір відповідає типовому договору. Відмова від укладення вищезазначеного договору суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови відповідно до положень ст.ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України споживач послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України, шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов'язок. Зобов'язання ж укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про зобов'язання укласти договір слід відмовити та роз'яснити позивачу право щодо звернення до суду із позовом про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов'язок. Підпунктами 1-2 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1383 «Про визначення виконавців послуг з централізованого постачання холодної води централізованого водовідведення у багатоквартирних житлових будинках міста Тернополя» від 25 грудня 2013 року, яке набрало чинності з 01.01.2014 року, визначено виконавцями послуг з водопостачання та водовідведення комунальне підприємство "Тернопільводоканал". Крім цього, згідно із преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів», зазначеним Законом врегульовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Відповідач є виробником та виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення у м. Тернополі. Згідно статті 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач питної води - юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб. Згідно статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води мають право, зокрема, на підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення. Пунктом 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630 (далі Правила) визначено, що ці Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення Відповідно до п. 9 Правил, у квартирі роботи з установлення засобів обліку води проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Згідно п. 10 Правил, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У квартирі позивача установлено лічильник обліку води за рахунок коштів споживача, який відповідач відмовився опломбувати та взяти на абонентський облік, а також нараховувати плату за спожиті позивачем послуги з водопостачання відповідно до даних лічильника обліку води. Таким чином, суд вважає, що права позивача, як споживача є порушеними і прийшов до переконання про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов'язання комунального підприємства «Тернопільводоканал» взяти позивача на абонентський облік, опломбувати лічильник обліку води, який знаходиться у квартирі [ADDRESS] та нараховувати плату за спожиті позивачем послуги з водопостачання відповідно до даних лічильника обліку води. Згідно ч. 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial