Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

що [PERSON] звернувся до суду із даним позовом мотивуючи його тим, що 11.12.2017 згідно наказу № 36-к від 08.12.2017 він був прийнятий на посаду заступника директора з технічних питань по сумісництву. Наказом № 44 від 30.01.2018 його було звільнено з даної посади. Однак, при звільненні відповідачем не було проведено остаточного розрахунку і, тому станом на 21.06.2018 існує заборгованість по заробітній платі за період часу, а саме за грудень 2017 по січень 2018 на загальну суму 28077,77грн. На неодноразові усні звернення, відповідач так і не виплатив позивачу належні йому кошти, чим ставить його у скрутне матеріальне становище. З наведених підстав позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача 28007,77грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з 11.12.2017 по 30.01.2018 та 82828,30грн. середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні за період з 31.01.2018 по 21.06.2018, а всього загальну суму 110836,07грн. Ухвалою суду від 27.06.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.07.2018 о 09:20 год. Ухвалою суду від 20.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкрите судове засідання на 20.08.2018 о 10:00год., яке було відкладено на 17.09.2018 у звязку з перебуванням судді у щорічній основній відпустці, яке відкладено на 02.10.2018 о 09:30 год. у звязку з неявкою відповідача. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає умовам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та аналізувавши спірні правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії наказу № 36-к від 08.12.2017, [PERSON] прийнято на роботу заступником директора з технічних питань по сумісництву з 11.12.2017 (а.с. 4). Згідно копії наказу № 44-к від 30.01.2018, [PERSON] звільнено з роботи заступника директора технічних питань за ст. 36 ч. 1 п. 1 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 36 ч. 1 п. 1 КЗпП України, пiдставами припинення трудового договору є: угода сторiн. Оскільки, позивач не ставить вимоги про поновлення на роботі, тому суд не досліджує питання законності його звільнення. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред'явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разi спору про розмiр сум, належних працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цiй статтi строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом статті 117 КЗпП України, в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявностi спору про розмiри належних звiльненому працiвниковi сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цiй статтi вiдшкодування в тому разi, коли спiр вирiшено на користь працiвника. Якщо спiр вирiшено на користь працiвника частково, то розмiр вiдшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рiшення по сутi спору. Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівників у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного, (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 постанови). Правову позицію щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу сформульовано Верховним Судом України в Постанові від 14.09.2016 року у справі №6-419цс16. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком. З урахуванням цих норм, зокрема аб. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Згідно копії довідки про доходи від 28.03.2018 заробітна плата позивача за грудень 2017, становить 13987,48грн., за січень 2018, становить 20168,34грн., що всього складає у сумі 34155,82грн., сума податку з доходів фізичних осіб становить 6148,05 (а.с. 10). Також, у матеріалах справи наявні копії табелів обліку робочого часу за грудень 2017 та січень 2018 (а.с. 13, 14). Таким чином, сума заробітної плати до виплати за вказаний період відпрацьованого часу буде становити 28007,77 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Середнiй заробiток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.01.2018 по 21.06.2018 буде становити 82828,30грн. Крім того, рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць відповідно до ст. 430 ч. 1 п. 2 ЦПК України, підлягає допущенню до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: approved