Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Гузєва І.Г.) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику в наслідок ушкодження здоров'я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача Гузєв І.Г., який діє в інтересах [PERSON] зазначив, що останній працюючи в період часу з 18.03.2004р. по 16.11.2011р. електриком дільниці (обслуговування та ремонту устаткування), ексгаустерів та димососів Агломераційного цеху 2 (надалі - АЦ-2)Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі відповідач/ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), здійснював забезпечення виконання планового завдання, забезпечення надійної роботи устаткування, проведення ремонтних робіт на закріпленому устаткуванні. Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив дії фактору пилу, який перевищував ГДК через недосконалість його робочих місць. Також, Позивач, працюючи з 21.06.1995 по 31.07.1996 і з 26.02.2001 по 18.03.2004 електромонтером РОУ в АЦ-3 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», виконував виробничі операції, пов'язані з впливом фактору пилу, показники котрого перевищували нормативи. Загальний стаж роботи на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, складає 11 років10 місяців, що підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки виданої на ім'я Позивача та Актом Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання» (надалі по тексту - акт Форми П-4). У зв'язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічні професійні захворювання. За медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання» №1595 від 03.12.2015, Позивачу встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня.(надалі - ХОЗЛ) Причинами виникнення професійного захворювання є: пил на робочому місці в АЦ-2 ПАТ «АМКР», пил з вмістом SiO2 10-70% - від 2,4 мг/м3 до 2,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. На робочому місці в АЦ-3 ПАТ «АМКР», пил з вмістом SiO2- від 30,4 мг/м3 до 31,9 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 (п.17 акту Форми - П4). Умови праці на робочому місці електрика дільниці АЦ-2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», електромонтера РОУ в АЦ-3 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», згідно інформаційної довідки про умови праці №2/2-11-3/2703 від 16.09.2014, підготовленої відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке міськрайонне Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області» та його карт умов праці, відносяться по пилу до 3 класу 3 ступеня. У зв'язку із заподіянням шкоди, Позивач 01.03.2016 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності - 20% по ХОЗЛ, що підтверджується випискою із акта МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №016552 виданою на ім'я Позивача. У зв'язку з суттєвим погіршенням стану здоров'я, Позивачу 04.01.2018 року встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої ст.) група С. Легенева недостатність третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першого-другого ступеня, що підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання» від 04.01.2018 протокол №2. 13.02.2018 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності - 50% по ХОЗЛ та третю групу інвалідності з 29січня 2018 року - 01 лютого 2019 року, що підтверджується випискою із акта МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №046450 виданою на ім'я Позивача. 24.01.2019 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності - 50% по ХОЗЛ,та третю групу інвалідності, з 01лютого 2019 року - БЕЗСТРОКОВО, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №054294 виданою на ім'я Позивача. Відповідно до висновку про умови та характер праці, Позивачу протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу, рекомендовано спостерігання у сімейного лікаря, що підтверджується довідкою «До акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12ААБ №017016 виданою на ім'я Позивача. Таким чином, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв'язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. У зв'язку з чим, просить суд стягнути на його користь 208605, 00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача судові витрати, які позивач поніс на момент подання позовної заяви складаються з витрат на правову (правничу) допомогу в сумі - 6259,4 гривень, які складаються з наступного: усна консультація Клієнта (Позивача), щодо підстав для відшкодування моральної шкоди з Відповідача, завданої ушкодженням здоров'я - 2 години = 2*1841*40% = 1472,8 гривень вивчення судової практики в справах про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я - 2 години = 2*1841*40% = 1472,8 гривень формування з Клієнтом (Позивачем) загальної позиції у справі - 1 година = 1841*40% = 736,4 гривень подання адвокатського запиту до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - 0,5 годин = 0,5*1841*40% = 368,2 гривень складення позовної заяви «Про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я» - 3 години = 3*1841*40% = 2209,2 гривень Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Стаднік Я.В. подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те що, відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Крім того, представник Відповідача зазначила, що в матеріалах справи відсутні висновок МСЕК або висновок судової психологічної експертизи (яка не призначалася) про те, що Позивачу завдані моральні страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджуються у справі. Доводи Позивача, що це загальновідомий факт не можна вважати доказом його страждань та брати до уваги. Виходячи з Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 32 від 28.12.2015 року, який складений на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг»: пункт 12акту стаж роботи у цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 23 років 5 місяців, з яких: Позивач відпрацював 11 років 8 місяців на ШБУ №4 комбінату «Кривбасшахтопроходка» електрослюсарем ЧРУ на підземних роботах та механіком ПД ГКР, та близько 11 років 8 місяців на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Отже, аналізуючи профмаршрут Позивача можна зробити висновок, що з 23 років 5 місяця роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] працював 11 років і 8 місяців, що не перевищує 50 відсотків від загального стажу в шкідливих умовах. Таким чином, можна зробити висновок, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання, Відповідач не вчиняв. Висновком МСЕК серія 12 ААА №016552 від 01.03.2016 р. встановлено 20% втрати професійної працездатності, повторним оглядом МСЕК серія 12 ААА № 046450 від 13.02.2018 р. встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з 29.01.2018 по 01.02.2019 року, оглядом МСЕК серія 12 ААА № 054294 від 24.01.2019 року ступінь втрати працездатності встановлено 50%та третю групу інвалідності з 01.02.2019 безстроково. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 208650,00 гри., що жодним чином не аргументовано та не обґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. У зв'язку з чим, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається позивач та відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [NUMBER] виданої на ім'я [PERSON], останній з 21.06.1995 року по 31.07.1996 року працював на підприємстві Криворізького державного гірничо-збагачувального комбінату «Криворіжсталь» електромонтером по ремонту та обслуговуванні електрообладнання 5 розряду, з 26.02.2001 року прийнятий на роботу на підприємстві Криворізького державного гірничо-збагачувального комбінату «Криворіжсталь» електромонтером по ремонту та обслуговуванні електрообладнання 5 розряду, відповідно до запису № 3, 08.01.2004 року переведений електромонтером по ремонту та обслуговуванні електрообладнання 6 розряду, відповідно до запису № 4 - 18.03.2004 року переведений в цех № 2 ГОКа електриком дільниці, відповідно до запису № 8 з 29.03.2010 року переведений на посаду електрика дільниці цеха № 2 гірського департаменту, з 09.02.2011 року переведений на посаду електрика дільниці цеха № 2 гірського департаменту та пропрацював там до 16.11.2011 року та був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 57-63). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу державної установи «Український НДІ промислової медицини» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від №1595 від 03.12.2015, Позивачу встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня.(надалі - ХОЗЛ) (а.с.18-19) Згідно Акту № 32 форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 28.12.2015 року вбачається, що позивач працюючи електриком дільниці (обслуговування та ремонту устаткування), ексгаустерів та димососів АЦ -2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підпадав під дію пилу, показники яких перевищували норматив значення через недосконалість робочих місць. Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є пил з вмістом SiO2 10-70% - від 2,4 мг/м3 до 2,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. На робочому місці в АЦ-3 ПАТ «АМКР», пил з вмістом SiO2- від 30,4 мг/м3 до 31,9 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 Відповідно до п. 14 вказаного Акту встановлено, що внаслідок тяжкої праці Позивачем отримано хронічне професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня.(надалі - ХОЗЛ). (а.с. 15-17) У зв'язку із заподіянням шкоди, Позивач 01.03.2016 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було первинно визначено ступень втрати професійної працездатності - 20% по ХОЗЛ, що підтверджується випискою із акта МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №016552 виданою на ім'я Позивача. Згідно з довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА від 13.07.2018 року №046450, позивачу [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 50 % - ХОЗЛ, з 29 січня 2018 року по 01 лютого 2019 року, дата перегляду 01.01.2019 року. (а.с. 10). Згідно довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА від 24.01.2019 року № 054294, позивачу [PERSON] повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50 % - ХОЗЛ, з 01 лютого 2019 року безстроково. (а.с. 11-12). Враховуючи вищевикладене, з моменту визначення позивачу [PERSON] ступеню втрати професійної працездатності - у 20% по ХОЗЛ, при повторних оглядах Медико-соціальною експертною комісією у зв'язку із суттєвим погіршенням стану здоров'я останнього, йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 50 % - ХОЗЛ та визначено третю групу інвалідності. Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров'я, а саме: УКР НДІ ПРОММЕД у період з 22.01.2015 року по 04.02.2015 рік, з 27.11.2015 року по 11.12.2015 рік, 22.12.2016 року по 06.01.2017 року, з 27.12.2017 року по 16.01.2018 рік, з 17.12.2018 року по 02.01.2019 рік з діагнозом радикулопатія п/крижова L5- S1, помірно виражений, фаза загострення. Двобічний плечолопатковий пере артроз, остеоартроз ліктьових та колінних суглобів, ХОЗЛ 1 стадії, група «А», фаза ремісії ЛН 1-2 ст. Гіпертонічна хвороба 1 ст. : Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня.(надалі - ХОЗЛ). (а.с. 22-23, 28-30, 35-36, 43-46, 55-56). Крім того у період з 22.04.2015 року по 04.05.2015 рік [PERSON] перебував на лікування у КЗ «Криворізька міська лікарня № 5» ДОР» з діагнозом ХОЗЛ стадія 1-2 загострення середньої тяжкості, емфізема легенів 1-2 ст., ЛН 1-2 ст. (а.с.24), у період з 01.07.2015 року по 15.07.2015 рік перебував на лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 9» ДОР» з діагнозом стенокардія напруги 3 ФК, гіпертонічна хвороба 2 ст., ступінь 2, ризик 4, гіпертрофія лівого шлуночка, аневризматичне розширення висхідного відділу аорти, аортальна недостатність 2 ст., мі тральна недостатність 2 ст., трикуспідальна недостатність 2 ст., ЛН 1-2 ст., радикулопатія попереково-крижова ХЗН,хронічний пієлонефрит, (а.с.25-26) у період з 03.09.2015 року по 15.09.2015 рік перебував на лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 5» ДОР» ХОЗЛ стадія 1-2 загострення середньої тяжкості, (а.с. 27) у період з 31.03.2016 року по 13.04.2016 рік перебував на лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 5» ДОР» з діагнозом ХОЗЛ стадія 1-2 загострення середньої тяжкості, (а.с. 31), у період з 09.08.2016 року по 22.08.2016 рік, з 03.10.2017 року по 12.10.2017 рік, з 03.07.2018 року по 13.07.2018 рік, перебував на лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 9» ДОР», стенокардія напруги 3 ФК, гіпертонічна хвороба 2 ст., ступінь 2, ризик 4, гіпертрофія лівого шлуночка, аневризматичне розширення висхідного відділу аорти, аортальна недостатність 2 ст., мітральна недостатність 2 ст., трикуспідальна недостатність 2 ст., (а.с.32-33, 40-41, 51-52) у період з 07.10.2016 року по 21.10.2016 рік та з 18.04.2017 року по 03.05.2017 рік, з 04.09.2017 року по 18.09.2017 рік, 13.11.2017 року по 24.11.2017 року, з 23.03.2018 року по 06.04.2018 рік, з 14.09.2018 року по 24.09.2018 рік, перебував на лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня №5» ДОР» з діагнозом ХОЗЛ стадія 1-2 загострення середньої тяжкості, (а.с.34, 37, 38-39, 42, 47-48, 53-54), у період з 25.05.2018 року по 08.06.2018 рік перебував на лікування в КЗ «Криворізька міська лікарня №2» ДОР» з діагнозом ХОЗЛ 3 стадії гр. Д, фаза інфекційного загострення. (а.с.49-50). Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває біль та оніміння в кінцівках; побіління пальців на холоді; болі в суглобах; обмеження рухів в суглобах. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 80 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Що стосується заперечень Відповідача щодо вимог Позивача про стягнення понесених ним витрат на правову допомогу то суд зазначає, що пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно зі ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", відповідно до ст.1 якого граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права. Згідно п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Однак, Позивачем у своїй заяві не ставиться питання про стягнення з Відповідача судових витрат, які полягають у понесених витрат на правову допомогу, а лише зазначається про це у мотивувальній частині позовної заяви, тому дане питання судом не розглядалося та не бралось до уваги під час вирішення справи по суті. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial