Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

27.04.2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32\~356,79 доларів США, що за курсом 26.21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.03.2016 року складає 848\~071,57 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON] 28.02.2008 року уклали кредитний договір №GOAWGI0000003734, відповідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 35\~735,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.02.2023 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 7\~823,50 доларів США. Однак в порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором в порядку та строку, у звязку із чим станом на 31.03.2016 року має заборгованість 32\~356,79 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязання за договором № GOAWGI0000003734 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] Позивачем на адресу відповідачів було направлено письму вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором, однак вона була залишена без задоволення. У звязку із чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 32\~356,79 доларів США, а також судовий збір в сумі 12\~721,07 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином - шляхом направлення судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями за їх адресами та через оголошення у пресі (газета «Урядовий курєр», випуск № 132 від 16.07.2016 року). Про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідачі вважаються належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає\~ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до\~ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] дійсно був укладений договір про іпотечний кредит № GOAWGI0000003734, відповідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 35\~735,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що визначено пунктом 1.1 договору (арк.с.14-17). Згідно\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. Відповідно витягу зі статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (п.1.1 загальних положень), за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку зі зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк» (арк.с.28). Відповідно до п.п. 1.3,1.4 договору кредит надається строком погашення не пізніше 28.02.2023 року на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу № 1276 від 28.02.2008 року, розташованої за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Ціолковського, 6/140. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов договору, 28.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор), [PERSON] (боржник) та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № GOAWGI00000037345532691 від 28.02.2008 року, згідно до якого поручитель зобовязалася відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення даного договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому (пункт 1). Згідно п.3.1 договору поруки поручитель відповідає за зобовязаннями згідно з договором про іпотечний кредит перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, тощо (арк.с.23-24). Згідно заяви відповідача [PERSON] від 22.08.2008 року про зміну валюти кредиту за договором про іпотечний кредит №GOAWGI0000003734 від 28.02.2008 року, відповідач просив залишок заборгованості за вказаним договором в розмірі 36 066,32 грн. конвертувати в валюту долар США (арк.с.21). Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 7\~823,50 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 6.2 договору визначено, що про порушенні позивальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує кредитору відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від зазначеного в п.1.1 нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до п.5.2.4 договору кредитор зобовязаний вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належить до сплати за договором ,у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за договором. Виконання позичальником вимоги кредитора щодо дострокового повернення суми кредиту та інших платежів повинно біти здійснено позичальником в строк зазначений кредитором у відповідній вимозі, але не пізніше 30 календарних днів з дати ї отримання (пункт 6.3 договору). У звязку із порушенням умов договору та невиконання зобовязань, а саме: не погашення заборгованості по кредиту та відсотками за його користування, ПАТ КБ «ПриватБанк» 04.02.2016 року надіслав адресу відповідачів повідомлення № 30.1.0.0/2-309 від 02.02.2016 року про погашення у 5 денний строк з дня отримання повідомлення простроченої заборгованості у сумі 24\~252,83 доларів США; у разі не сплати банк вимагатиме повернення суми кредиту в повному обсязі, а також нарахованих процентів та штрафних санкцій (арк.с.11-13). Однак вказане повідомлення було залишено без задоволення. Згідно\~ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.598,\~599 ЦК України, зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутня заява відповідача, якою б він інформував банк про припинення дії договору, заперечень стосовно вимог позивача відповідач на час розгляду справи не надав. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст.1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі , що передбачено договором. Відповідач [PERSON] порушив зобовязання за договором про іпотечний кредит, у звязку із чим станом на 31.03.2016 року, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором (арк.с.6-9), має заборгованість в загальній сумі 32\~356,79 доларів США, яка складається з: - заборгованості за кредитом 7\~212,95 доларів США; - заборгованості по процентам за користування кредитом 6\~778,74 доларів США; - заборгованість по комісії за користуванням кредитом 1\~446,24 доларів США; - пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 15\~368,98 доларів США; а також штрафи відповідно до договору: 9,54 доларів США штраф (фіксована частина), 1\~540,35 доларів США штраф (процентна складова). Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Доказів погашення заборгованості суду не надано. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання, заборгованість за договором не погашає. Згідно ст.ст.\~553,\~554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 7\~212,95 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 6\~778,74 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом у сумі 1\~446,24 доларів США, які є винагородою банку, передбачені кредитним договором, а тому підлягають стягненню з боржників всього 15\~437,93 доларів США. Щодо стягнення пені та неустойки суд враховує наступне. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положенням\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Суд враховує положення\~статті 2 Закону України\~«Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до таких населених пунктів було віднесено і м.Артемівськ (з 18.02.2016 року Бахмут) Донецької області та с. Комишуваха Попаснянського району Луганської області, де зареєстровані відповідачі. Вказане розпорядження було зупинено\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р. Розпорядження від 05 листопада 2014 року №1079-р. було оскаржено ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» до суду в порядку адміністративного судочинства. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року,\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р\~було визнано не чинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Розпорядження втратило чинність на підставі Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання\~абзацу третього\~пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з цим переліком м.Артемівськ (з 18.02.2016 року Бахмут) Донецької області та с. Комишуваха Попаснянського району Луганської області увійшли до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В позовній заяві позивач вказує, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], а адреса реєстрації [PERSON]: Луганська область, Попаснянський район, с. Комишуваха, вул. Поштова, 19. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач в позовній заяві не зазначає підставу для стягнення пені, а лише вказує, що розрахунок суми заборгованості додається (арк.с.6-9). З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за пенею нарахована за період з 28.09.2008 року по 31.03.2016 року в сумі 15\~368,98 доларів США. При цьому відсутній документ, який би свідчив про те, що відповідач погодився зі збільшенням позовної давності чи Умовами кредитування, які встановлюють строк позовної давності, більший ніж передбачено ст.258 ЦК України. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6 -16 цс/15. Все вищевикладене дає суду підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 15\~368,98 доларів США та штрафів: 9,54 доларів США - фіксована частина, 1\~540,35 доларів США\~- процентна складова. Для звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 12 721,07 грн. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку\~ст.88 ЦПК України\~має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог 404628,15*12721,07/848071,47=6069,42 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial