Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

23.05.2014 року [PERSON] звернувся з позовом до суду та просив відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.11.2012 року [PERSON] о 20:20 годині, керуючи автомобілем «Пежо» д/з [NUMBER] по Люстдорфській дорозі у місті Одесі не вибрав безпечну швидкість руху та дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем ВАЗ 2106 д/з [NUMBER], яким керував [PERSON]Внаслідок зіткнення автомобіль ВАЗ 2106 отримав механічні пошкодження. Вищевказані факти підтверджуються постановою Біляївського районного суду Одеської області від 29.01.2013, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує, тому, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування шкоди, завдану його автомобілю, у повному обсязі та моральну шкоду. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав заперечення, у задоволені позову просив відмовити. Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 13.11.2012 року [PERSON] о 20:20 годині, керуючи автомобілем «Пежо» д/з [NUMBER] по Люстдорфській дорозі у місті Одесі не вибрав безпечну швидкість руху та дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем ВАЗ 2106 д/з [NUMBER], яким керував [PERSON]Внаслідок зіткнення автомобіль ВАЗ 2106 отримав механічні пошкодження. Вищевказані факти також знайшли своє відображення в постанові Біляївського районного суду Одеської області від 29.01.2013, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Завдання технічних пошкоджень автомобілю позивача підтверджуються проведеним автотоварознавським дослідженням. Так, згідно вищевказаного дослідження внаслідок ДТП, автомобіль марки ВАЗ 2106 д/з [NUMBER] отримав матеріальні збитки, вартість яких складає 9974,02 гривень. З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, сталося з вини відповідача [PERSON] Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів… надалі за текстом. Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до п.9 Пленуму Верховного Суду України «про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така вартість повинна бути визначена експертним шляхом. Згідно з висновком автотоварознавського дослідження, матеріальні збитки нанесені позивачу в наслідок скоєння ДТП складають - 9974,02 гривень. Порядок оцінки дорожніх транспортних засобів та визначених матеріальних збитків , завданих власнику у випадку пошкодження дорожніх транспортних засобів визначено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074 / 8395. У відповідності з п.1.3 даної Методики вимога даної методики являються обов'язковими під час проведення товарознавчих досліджень судовими експертами, суб'єктами ведення господарства, до компетенції яких входить проведення судових авто- товарознавчих експертиз, а також усіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки дорожніх транспортних засобів у випадках, передбачених законодавством України або угодами суб'єктів цивільно- правових відносин. Згідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем окрім матеріальних збитків були заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Позивач вказувала, що відповідач своїми неправомірними діями спричинив моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 2000 гривень. Вона полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку із пошкодженням його автомобіля, який втратив свій товарний вид, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач перенес моральні страждання в результаті пошкодження майна, оскільки був порушений звичний устрій життя, пов'язаний з використанням автомобіля, позивач не мав можливості провести ремонт автомобіля, оскільки відповідач відмовився відшкодовувати матеріальну шкоду. Проте розмір позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди необґрунтовано завищений, тому суд вважає за можливе стягнути моральну шкоду у розмірі 500 гривень. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з подальшими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Враховуючи доведеність вини відповідача, а також наявність висновку автотоварознавського дослідження, суд вважає за можливим стягнути з відповідача витрати за проведення автотоварознавчої оцінки майна по визначенню вартості матеріального збитку завданого автомобілю в наслідок ДТП у розмірі 750 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 304,50 гривень.

Outcome: partial