Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

17.02.2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач має 3 неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 09.01.2014 року вказані діти перебувають в дитячому соціально-реабілітаційному центрі "Надія" Полтавської обласної благодійної організації "Спілка Самаритян", що розташований в місті Лубни Полтавської області. Оскільки вказані діти були виявлені у занедбаному стані, то було вирішено направити їх у вищевказаний заклад. Мати за період їх перебування в центрі жодного разу їх не відвідувала, не цікавилась станом їх здоров'я та не створила належних умов для їх проживання. Відповідач не працює, вживає алкогольні напої та веде кочівний спосіб життя. Відповідач роками не піклується належно про фізичний і духовний розвиток дітей, не виявляє інтересу до їхніх проблем. Крім того, мати не надає матеріальної допомоги на утримання дітей попри те, що їх потрібно забезпечувати харчуванням, одягом, речами вікового призначення. З урахуванням вищевказаного, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її трьох неповнолітніх дітей та стягнути аліменти в розмірі по 1/2 частині всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь тієї особи чи закладу де будуть проживати діти. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування позов підтримала зазначивши, що вказана сім'я під супроводом їх служби перебуває тривалий час. Мати не приділяє належної уваги дітям, що призводить до того, що діти не отримують належного забезпечення, харчування та виховання. Відомості про батьків дітей внесено до їх свідоцтв про народження зі слів матері. Обстеження житлових умов за місцем їх проживання свідчать про незадовільні умови для проживання та виховання дітей. Мати на даний час не працює, жодних дій по працевлаштуванню не вчиняє. Кошти, які виплачувала їй держава як малозабезпеченій родині, мати використовувала за власним розсудом. Обстеження житлових умов, які були проведені представниками служби свідчать, що на протязі переіоду розгляду справи в суді мати не покращила житлові умови для проживання дітей. Сукупність таких чинників свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками та є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав та для стягнення аліментів на утримання її неповнолітніх дітей. Прокурор підтримав позовні вимоги позивача, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, зазначив, що таке рішення буде відповідати інтересам малолітніх дітей. Представник служби у справах дітей Оржицької районної державної адміністрації Сокол С.І. вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо 3 її дітей, оскільки вона батьківських обов'язків по відношенню до дітей не виконує, не турбується і не піклується про дітей, не займається їх вихованням та утриманням. Вказана сім'я тривалий час перебуває під наглядом їх служби, але мати дітей відповідних висновків про свою поведінку не робить. Відповідач вважає, що підстав для задоволення позову немає. Вважає, що у майбутньому вона буде належним чином виконувати свої батьківській обов'язки. На питання суду, щодо того, що суд давав можливість забрати дітей з реабілітаційного центру у строк до 01.04.2016 року [PERSON] проінформувала, що вона дітей не відвідувала, бо 3 дні готувалась до приїзду служби у справах дітей, які оглянули її будинок 28 березня 2016 року. Окрім того, вказала, що оскільки їй не виплачують кошти на утримання дітей, то вона не має фінансової можливості відвідувати їх у закладі. Суд заслухавши сторони, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, прийшов до слідуючого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області; також вона є матір'ю [PERSON], [INFO], що доводиться свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області; [INFO] у відповідача народилась дочка - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її народження серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області. За інформацією Дитячого соціально-реабілітаційного центру "Надія" №6 від 03.11.2015 року, з 09.01.2014 року до складу вихованців дитячого центру "Надія" зараховано [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з с. Чутівка Оржицького району по заяві матері [PERSON]. По даний час діти знаходяться на повному утриманні Дитячого центру, отримують педагогічну, психологічну, медичну, соціальну реабілітацію. Біологічні батьки не цікавляться життям дітей, допомоги ні фінансової, ні матеріальної не надають, відвідують дітей дуже рідко, додому забирати їх не збираються. Згідно протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Оржицької РДА від 14.01.2016 року прийнято рішення про звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно своїх дітей, оскільки [PERSON] не займається їх вихованням, не цікавиться їх життям та здоров'ям. За висновком служби у справах дітей Оржицької РДА №01-45/104 від 15.02.2016 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Відповідно до клопотання Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] від 27.01.2016 року, [PERSON] за три роки не створила умов для проживання дітей та не знайшла можливості забрати дітей. Згідно довідки-характеристики №99 від 27.01.2016 року виданої виконавчим комітетом Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області, [PERSON] народилася та проживає в с. Чутівка, Оржицького району. Вшлюбі не перебуває, має трьох малолітніх дітей, які на даний час з нею не проживають. Постійного заробітку не має. Схильна до вживання алкогольних напоїв. Веде аморальний спосіб життя. В громадському житті села участі не бере. За даними акту обстеження житлово-побутових умов від 01.02.2016 року проведено обстеження житлових умов де на даний час проживає [PERSON] у [ADDRESS] встановлено, що для виховання, розвитку та проживання дітей не створені умови: постільна білизна відсутня; дитячого одягу, іграшок не має; продукти харчування відсутні; дрова відсутні; в хаті брудно. Свідки [PERSON] та [PERSON] у суді зазначили, що [PERSON] потрапила під нагляд служби, оскільки перевіряли питання цільового використання коштів на утримання дітей. Виявивши у помешканні, де вона проживає, не належні умови для проживання дітей, [PERSON] була поставлена на облік. Працівниками служби надавались рекомендації по веденню домашнього господарства. На зауваження з боку служби мати дітей належним чином не реагує, висновків про необхідність налагоджування побутових умов вона не робить. При інспектуванні виявляли, що діти перебувають у занедбаному стані. Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням вказаних норм закону, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки остання свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання дітей, що не сприяє їх належному вихованню та підготовці до самостійного життя. Відповідач не вжила заходів щодо створення належних умов для проживання її дітей. За даними актів обстеження житлових умов, встановлено, що будинок у який планує мати забрати дітей знаходиться у занедбаному стані, вікна є не утепленими, зовнішній вигляд будинку підтверджує, що він потребує ремонту. У будинку відсутні речі, які є необхідними для проживання, харчування, розвитку та навчання дітей. Крім того, суд звернув увагу, що відповідач за період перебування дітей у реабілітаційному центрі (більш як 2 роки) відвідувала їх дуже рідко (1-2 рази на рік), що свідчить про відсутність інтересу матері до своїх дітей. Стосовно іншої частини позовних вимог, суд звернувся до слідуючих вимог законодавства. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1/ стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи доведено, що мати дітей не забезпечує їх фінансово, що суперечить ст. 180 СК України. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України необхідно віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved