Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогами: - встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , понад 40 років перебували у шлюбі; - визнати за позивачем право по спадщині за законом на земельну ділянку згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0239456, яка належить покійній [PERSON] на підставі рішення Липовецької РДА №199 від 23.07.1997, відповідно до якого їй була передана земельна ділянка площею 3,62 га, розташована на території Липовецької міської ради Вінницької області. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] , яка була рідною тіткою позивача по батькові та після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки. [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком покійної [PERSON] , з якою перебував у шлюбі понад 40 років та разом проживали в одному житлову будинку по [ADDRESS] і вели спільне господарство. Після смерті своєї дружини [PERSON] залишився проживати у зазначеному будинку, який сам доглядав, сплачував комунальні платежі й обробляв земельну присадибну ділянку. Отже, [PERSON] прийняв спадщину своєї дружини [PERSON] . У свою чергу, за заповітом [PERSON] від 06.09.2000 він заповів матері позивача [PERSON] , все своє майно, в тому числі успадковане ним право на земельну частку (пай), що раніше належала [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , а після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки частки (паю) згідно сертифікату серії ВН №0239456, яку позивач, будучи її дочкою, прийняла шляхом оформлення спадщини після смерті матері в нотаріуса. Разом з тим, позивач зауважує, що свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] було втрачено внаслідок чого, при зверненні позивача до відділу ДРАЦС їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки вона не є спадкоємцем майна померлого подружжя. Також, при зверненні до нотаріуса позивачу було роз`яснено, що через втрачений оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) та відсутність у неї свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] вона не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 12.07.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Вінницької області матеріали спадкових справ [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , а також щодо останніх витребувано від Липовецького відділу ДРАЦС витяг з Державного реєстру про актовий запис про шлюб. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак від представника надійшла заява №02-42/1047 від 21.07.2021 про визнання позовних вимог і про розгляд справи без їх участі. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у своїй заяві від 25.10.2021 просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, (а.с. 9). За життя [PERSON] видано сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0239456 на підставі рішення Липовецької РДА №199 від 23.07.1997, відповідно до якого їй була передана земельна ділянка площею 3,62 га, розташована на території Липовецької міської ради Вінницької області (а.с 16). Також, згідно листа від Відділу №5 ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області зазначено, що в списках членів колгоспного СП "Відродження" м. Липовець, які приймають участь в колективному виробництві та мають право на одержання земельної частки (паю) гр. [PERSON] знаходиться під №180 (а.с. 17). Разом з тим, судом встановлено, що у матеріалах спадкової справи [PERSON] наявний заповіт від 06.07.1991 згідно з яким вона заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 64), який їй належав (9/20 частини) згідно свідоцтва про право особистої власності (а.с. 65), а згідно свідоцтва про право на спадщину від 30.04.1999 визначено, що спадкоємцем зазначеного майна є [PERSON] (а.с. 67). Інших правовстановлюючих документів на майно [PERSON] у матеріалах її спадкової справи немає. Згідно акту комісії у складі депутата та сусідів по вул. Коцюбинського, затвердженого в.о. Липовецького міського голови 29.06.2021 засвідчено, що [PERSON] та [PERSON] понад 40 років перебували у шлюбі, а останній після смерті своєї дружини залишився проживати у зазначеному будинку, який сам доглядав, сплачував комунальні платежі й обробляв земельну присадибну ділянку (а.с. 15). Отже, [PERSON] прийняв спадщину своєї дружини [PERSON] . Надалі [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с 10). За життя [PERSON] склав заповіт від 06.09.2000, згідно якого заповів [PERSON] , все своє майно (а.с. 74). Таким чином, фактично до спадкової маси [PERSON] входив не тільки житловий будинок по [ADDRESS] , що успадкований ним від [PERSON] у порядку спадкування за заповітом, але й право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] згідно сертифіката серії ВН №0239456, виданого підставі рішення Липовецької РДА №199 від 23.07.1997, відповідно до якого їй була передана земельна ділянка площею 3,62 га, розташована на території Липовецької міської ради Вінницької області. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина з певним майном, яке позивач, будучи дочкою покійної прийняла, подавши нотаріусу відповідну заяву (а.с. 38), а інший спадкоємець відмовилась від своєї частки у такій спадщині (а.с. 39). Судом встановлено той факт, що [PERSON] була матір`ю позивача, що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 13), а згодом, після укладення шлюбу, позивач змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 14). Однак, при зверненні до нотаріуса позивачу було роз`яснено, що через втрачений оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) та відсутність у неї свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а тому позивач не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку. Разом з тим, представником відповідача було подано до суду заяву №02-42/1047 від 21.07.2021 про визнання позовних вимог. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо вимоги про встановлення юридичного факту про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , понад 40 років перебували у шлюбі, суд зазначає про таке. Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом було встановлено, що згідно акту комісії у складі депутата та сусідів по вул. Коцюбинського, затвердженого в.о. Липовецького міського голови 29.06.2021 засвідчено, що [PERSON] та [PERSON] понад 40 років перебували у шлюбі, а останній після смерті своєї дружини залишився проживати у будинку по [ADDRESS] , який сам доглядав, сплачував комунальні платежі й обробляв земельну присадибну ділянку. Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують факт за встановленням якого вона звернулася до суду. Встановлення даного факту необхідно позивачеві для реалізації її спадкових прав, оскільки вона являється спадкоємцем [PERSON] , що успадкувала земельну ділянку від [PERSON] , яка у свою чергу належала дружині останнього [PERSON] , а тому суд дійшов висновку, що вищевикладена вимога позивача про встановлення юридичного факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання за позивачем право по спадщині за законом на земельну ділянку згідно сертифіката на право не земельну частку (пай) серії ВН №0239456, яка належить покійній [PERSON] на підставі рішення Липовецької РДА №199 від 23.07.1997, відповідно до якого їй була передана земельна ділянка площею 3,62 га, розташована на території Липовецької міської ради Вінницької області, суд зазначає про таке. Як було встановлено судом, при зверненні до нотаріуса позивачу було роз`яснено, що через втрачений оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) та відсутність у неї свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] вона не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку. Разом з тим, у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Судом було встановлено, що за життя [PERSON] видано сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0239456 на підставі рішення Липовецької РДА №199 від 23.07.1997, відповідно до якого їй була передана земельна ділянка площею 3,62 га, розташована на території Липовецької міської ради Вінницької області. Також, згідно листа від Відділу №5 ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області зазначено, що в списках членів колгоспного СП "Відродження" м. Липовець, які приймають участь в колективному виробництві та мають право на одержання земельної частки (паю) гр. [PERSON] знаходиться під №180. Чоловік власниці такого права на земельну частку (пай) [PERSON] успадкував її від своєї дружини, а згодом після його смерті таке право успадкувала [PERSON] - матір позивача. Крім того, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина з певним майном, яке позивач, будучи дочкою покійної прийняла, подавши нотаріусу відповідну заяву, а інший спадкоємець відмовилась від своєї частки у такій спадщині. Разом з тим, оригінал правовстановлюючого документу на успадковану позивачем земельну частку (пай) втрачено. Суд враховує, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Ураховуючи те, що правовстановлюючі документ втрачено, отож звернення позивача до суду є виправданим, оскільки в нотаріальному порядку реалізація права позивача на спадщину є неможливою. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом. Крім цього, суд зауважує, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved