Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що на підставі рішення суду від 23 квітня 1979 року позивачу належить на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS]. 27 серпня 2010 року в цьому будинку за згодою позивача були зареєстровані [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON], які жодного дня в будинку фактично не проживали. Зі слів [PERSON], приблизно 13 квітня 2008 року вона разом із дітьми виїхала в м. Бориспіль Київської області до своєї матері. Проте з реєстрації відповідач та її діти не знялися. Без згоди відповідача позивач не має можливості зняти її та дітей з реєстрації, хоча жодної домовленості про користування будинком між ними не було. У зв'язку з тим, що відповідачі лишаються зареєстрованими в будинку позивача, власник житла не має можливості в повному обсязі розпоряджатися власним майном. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати Верхньодніпровський районний відділ у місті Верхньодніпровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що в 2010 році до неї звернулася [PERSON] з проханням прописатися в її будинку, оскільки їй необхідно було отримати державну допомогу на дітей, на що позивач погодилась. Проте відповідач та її діти ніколи в будинку не проживали, їхніх речей в будинку також не має, ніякої домовленості про порядок користування житлом не було. [PERSON] та її діти не є родичами позивачу та членами її сім'ї. відповідач фактично обрала іншу адресу своїм місцем проживання, але де вона проживає з дітьми фактично нікому не відомо. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи без їх участі не надали. Третя особа, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі ухвали Дніпропетровського обласного суду від 23 квітня 1979 року є власником будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с.3-4). Згідно з домовою книгою за цією адресою зареєстровані: [PERSON], її колишній чоловік - [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2010 року народження. [PERSON] та її діти зареєстровані за цією адресою з 27 серпня 2010 року (а.с. 5-7). Довідкою Верхівцевської міської ради від 30 березня 2015 року підтверджується, що за адресою в будинку [ADDRESS] мешкають [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 27 березня 2015 року, складеним депутатом Верхівцевської міської ради [PERSON], [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2010 року народження, фактично не проживають та взагалі ніколи не проживали за адресою: [ADDRESS]. Родинних стосунків з [PERSON] ні [PERSON], ні її колишній чоловік не мають (а.с.9). Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON], а саме за адресою: [ADDRESS]. В цьому будинку мешкає позивач та її чоловік. Інші особи, в тому числі діти, в будинку не проживали, при наймі з 2008 року, з того часу як вона мешкає за цією адресою. Також в будинку не має речей сторонніх осіб, в тому числі дитячих. Хто така [PERSON] їй не відомо. Жодних відомостей про те, що позивач або її родичі чинили перешкоди у користуванні цим житлом не має. Свідок [PERSON] суду показав, що він мешкає за адресою: [ADDRESS] - навпроти будинку позивача. Мешкає за цією адресою з 2003 року. йому відомо, що в будинку мешкає позивач та її чоловік, також повнолітній онук, але він не зареєстрований в будинку. Хто така, [PERSON] йому не відомо, але в будинку позивача вона ніколи не проживала, її речей та речей її дітей в будинку не має. Перешкод у користуванні цим житлом позивач та її родичі не чинять. Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України положення ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України розповсюджуються також на правовідносини, що склалися між власником житла та іншими особами, які не є членами сім'ї власника житла, але були зареєстровані за згодою власника. Таким чином, досліджені у справі докази дають суду підстави вважати, що [PERSON] та її малолітні діти, [PERSON] та [PERSON], понад рік не проживають в буд. [ADDRESS] без поважних причин, вони добровільно визначили своїм місцем проживання іншу адресу. Домовленості про збереження права користування житлом у разі відсутності між [PERSON] та [PERSON] не було. Будь-яких інших підстав користування цим житлом відповідачами, зокрема договору оренди, встановлення сервітуту, не встановлено. Також суд приймає до уваги відповідь Верхівцевської міської ради від 22 травня 2015 року № 212, згідно з якою з 28 серпня 2010 року до Верхівцевської міської ради як до органу опіки та піклування [PERSON] та інші особи з будь якими заявами з метою захисту прав дітей не зверталися (а.с.27). У зв'язку з встановленими судом обставинами суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням законними та обґрунтованими. Разом з тим суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо зобов'язання Верхньодніпровський РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації відповідачів, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку. У зв'язку з цим, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial