Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON], [INFO] і.к. [NUMBER], на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно з усіх видів заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з 14 квітня 2000 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з нею. У 2014 році сторони припинили подружні стосунки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надавав або надав маленьку суму, не приймав ніякої участі у вихованні та лікуванні дитини, не цікавився її життям та розвитком, не створював належні умови для її виховання і розвитку, не слідкував за її станом здоров'я, як повинен робити це батько дитини. 30 червня 2016 року Фрунзенським районним су лом м. Харкова було прийнято рішення про розірвання шлюбу між сторонами. За весь цей час відповідач не приймав активну участь у вихованні, піклуванні, лікуванні дитини, у її розвитку та підтриманні здоров'я. Жодного разу відповідач за власним бажанням не передавав гроші на утримання доньки, на новий одяг, їжу та розваги для дитини. Всі розмови про допомогу у вигляді грошей для дитини, приводило дитину в принизливе становище. На сьогоднішній день, позивач разом з донькою та сином від першого шлюбу проживають за адресою: [INFO]. [PERSON] з 2015 року навчається у Харківському радіотехнічному технікумі денного відділення 3 курсу, доньці необхідно щодня їздити до технікуму і назад на громадському транспорті. В технікумі по кожному предмету вони пишуть лабораторні роботи, контрольні та курсові, які повинні бути обов'язково надруковані, в обов'язковому кількості листів, відповідного шрифту, в зв'язку з чим необхідно звертатися до копіювального центру для виконання друкованої роботи, що призводить до витрат. У доньки склався відповідний розклад дня для отримання певних знань та фізичної підготовки, вона додатково займалася вивченням іноземної мови, однак на сьогоднішній день не вистачає грошей. Для її віку існує відповідний раціон харчування для отримання необхідних корисних вітамінів, за рекомендацією дитячого педіатра. З літа 2017 року [PERSON] знаходиться під постійним наглядом та перебуває на обліку у ортопеда, окуліста та педіатра, потребує постійний нагляд, консультації лікаря та лікування. Відповідач жодного разу не цікавився життям та розвитком дитини, жодного разу не відвідував батьківські збори та не спілкувався з класним керівником а ні в школі, а ні у технікумі. За час навчання доньки у школі, відповідач жодного разу не підходив до класного керівника, для вирішення шкільних або навчальних питань, жодного разу не приймав участь у забезпеченні навчальними підручниками, зошитами для навчання, канцелярськими товарами, інших витрати для класу, шкільних внесків, тощо. Відповідач має повне право брати у цьому участь та цікавитися безпосередньо про досягнення його дитини. Позивач ніде не працює, ні якої допомоги, соціальної допомоги від держави не отримує. У ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним вище. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] не довела обставини, які повинна була довести, згідно вимог ст. 182 СК України, а саме, в своєму позові вказала, що «відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надавав або надавав маленьку суму, не приймав ніякою участі у вихованні та лікування дитини, не цікавився її життям та розвитком, не створював належні умови для її виховання і розвитку, не слідкував за її станом здоров я» Ці твердження позивача є повністю надуманими та такими, які не відповідають дійсності, оскільки з дати розірвання шлюбу, тобто з 30 червня 2016 року, по даний час надає матеріальну допомогу доньці [PERSON], [INFO], в сумі від 400 до 1000 гривень щомісячно. Це частково підтверджується чеками про поповнення картки доньки за № 414949**** **** 08. Крім того, він періодично забезпечував доньку одягом, взуттям, предметами гігієни, фруктами, тощо, відповідач регулярно спілкується з дитиною особисто чи по телефону. Окрім того, [PERSON] має свій дохід, оскільки працює косметологом, здає в оренду однокімнатну ізольовану квартиру по Садовому проїзду в м. Харкові, яка належить їй на праві власності в порядку спадкування. Таким чином, доходи позивача є в повній мірі достатніми для забезпечення матеріального стану її сімї. Також відповідач зазначив, що за станом здоровя він потребує постійного лікування, на що потрібні значні кошти. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надана сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи за наступного. Судом встановлено, що сторони з 14 квітня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 червня 2016 року (справа 645/2423/16). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідач є батьком дитини (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ №164504 від 6 грудня 2000 року). Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї та прописку від 12.12.2017 року, неповнолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень щомісяця на утримання дитини, оскільки є працездатним та зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial