Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

18 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, який мотивувала тим, що судовими наказами Приморського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2011 року та від 23 грудня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] і на доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття. На даний час просить змінити спосіб стягнення аліментів зі стягнення у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після досягнення повноліття найстаршою дитиною аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду із позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей. Позивач у судове засідання не прибула, разом з тим матеріали справи містять заяву [PERSON] про розгляд справи без її участі, не заперечення проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, 06 листопада 2019 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Просив суд взяти до уваги, те що на його утриманні перебуває літня, хвора, непрацездатна мати [PERSON] , 1948 р.н., а тому не заперечував сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Наказом Приморського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму з усіх видів заробітку щомісячно до її повноліття. Наказом Приморського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму з усіх видів заробітку щомісячно до її повноліття. Згідно довідки виконавчого комітету Андрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області про склад сім`ї за № 448 від 26 травня 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми: [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2013 р.н., [PERSON] , 2017 р.н. Зважаючи на викладене, позивачем надані докази змін її матеріального та сімейного стану. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що до складу родини відповідача входять бабуся [PERSON] та дядько [PERSON] , що вбачається з довідки про склад родини виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Запорізької області за № 3422 від 14 листопада 2018 р. При цьому відповідач [PERSON] має нерегулярний, мінливий прибуток, відсутнє постійне місце працевлаштування та на його утриманні перебуває непрацездатна хвора мати [PERSON] , 1948 р.н. Статтею 184 СК України, передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом із тим, визначення аліментів у твердій грошовій сумі, не є обов`язком суду. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~було внесено зміни до ч.2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05.02.2014р. по справі №6-143цс13 в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня по 30 червня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня 30 листопада - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Судом встановлено та не спростовано сторонами під час розгляду справи, що позивач має малолітню дитину до трьох років [PERSON] , 2017 р.н., що перешкоджає їй у працевлаштуванні. Таким чином, розмір аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] , визначений судовими наказами у розмірі 30% прожиткового мінімуму з усіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину не є достатнім для їх утримання та є меншим мінімального розміру аліментів, встановленого законом. Суд, оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, враховуючи конкретні обставини справи, матеріальне становище сторін, виходячи з принципу справедливості та розумності, рівності прав та обов`язків батька, матері щодо дитини, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і визначення указаного позивачем порядку і способу стягнення аліментів призведе до рівності прав на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial