Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

21 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди йому у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та встановити йому наступний порядок спілкування з сином: - у зимовий, весняний, літній та осінній період на 1-3 місяці, а також в період навчання у школі на час літніх канікул не менше ніж 1-3 місяці, у зимовий період канікул не менше ніж 14 діб, у весняний та осінній період канікул не менше 14 діб за місцем реєстрації та/або знаходження батька [PERSON] , для відпочинку та оздоровлення на території України, з можливістю виїзду з населеного пункту, без супроводу матері. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з листопада 2015 року, у 2019 році шлюб розірвано на підставі рішення суду. Під час шлюбу народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Так як він є військовослужбовцем, фактично мешкає за адресою військової частини та має намір проживати за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини перешкоджає йому у зустрічах з дитиною, досягти з нею домовленості не вдається. 24 вересня 2020 року відповідачкою [PERSON] наданий відзив на позовну заяву, в якому вона просила частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та зазначила, що вона не заперечує щодо участі позивача у спілкуванні з дитиною та його участі у вихованні сина, а також не заперечує щодо наступного порядку спілкування батька з дитиною, а\~ саме: у її присутності у вихідні та святкові дні, на узгодженій між ними території міста Маріуполя, у вільний та зручний для дитини час, з урахуванням стану її здоров`я, без виїзду за місцем реєстрації або місцезнаходження позивача до Одеській області. Зазначила, що вона не чинила перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. З 06 липня 2015 року по липень 2020 року позивач проходив військову\~ службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] [INFO] , фактично мешкав на території військової частини, тому не мав змогу регулярно та без обмежень спілкуватися з дитиною. Враховуючи малолітній вік дитини, вимоги позивача щодо спілкування з дитиною за межами міста Маріуполя без супроводу матері, є неспроможними та абсурдними. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року закрите підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Афоніна В.С. у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] \~ у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що син останній раз бачив батька влітку 2020 року, наодинці він з ним не залишався. Дитина не знає позивача, як батька, він для дитини є чужим чоловіком. Тому побачення дитини з батьком без її присутності неможливі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мамаєва С.В., діюча на підставі довіреності, надала заяву про розгляд справи в її відсутності з урахуванням наданого висновку, при вирішенні справи просила максимально врахувати права та інтереси малолітньої дитини. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували\~ у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2015 року, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 25 листопада 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають сина\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 грудня 2019 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 8). На даний час малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є військовослужбовцем, з 06 липня 2015 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] (23 загоні морської охорони) Регіонального управління Морської охорони Адміністрації державної прикордонної служби України (а.с. 6), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 7). У висновку виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05 березня 2021 року зазначено, що орган опіки та піклування вважає можливим, враховуючи вік дитини, встановити наступний порядок спілкування [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] : у будні, вихідні та святкові дні, за попередньою домовленістю між батьками, на території міста Маріуполя у вільний та зручний для дитини час, з урахуванням стану її здоров`я, без виїзду за місцем реєстрації або місцем знаходження батька до Одеської області, в присутності матері [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно зі ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених зокрема у ч. 5, 6ст. 7 СК України учасник сімейних відносин не маже мати привілеєв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 6ст. 19 Сімейного Кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, при вирішенні питання щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, враховує ставлення дитини до батька, вік дитини, а також бажання батька на спілкування з дитиною та вважає, що запропонований позивачем у позові спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини не відповідає інтересам дитини\~ з урахуванням віку (три роки). Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Оскільки обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у його вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд вважає, що спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною слід встановити наступний:\~ у будні, вихідні та святкові дні, за попередньою домовленістю між батьками, на території міста Маріуполя у вільний та зручний для дитини час, з урахуванням стану її здоров`я, без виїзду за місцем реєстрації або місцем знаходження батька, в присутності матері [PERSON] , що буде забезпечувати інтереси дитини на теперішній час\~ з урахуванням її віку. Суд вважає вказаний спосіб спілкування дитини з батьком найбільш прийнятним для реалізації прав батьками та таким, що найкраще відповідає інтересам дитини в його малолітньому віці. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] витрати, пов`язані із сплатою судового збору\~ у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial