Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як співвласників квартири [ADDRESS] , третя особа - [PERSON] , про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок залиття квартири. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона - [PERSON] та її син повнолітній [PERSON] є співвласниками у рівних долях (по Ѕ частині) квартири [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 2003 року, квартира трикімнатна загальною площею 76,4 кв м. Поверхом вище цього ж будинку розташована квартира № 80 , яка належить на праві власності відповідачам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які, відповідно, ємешканцями такої квартири. 08 червня 2019 року відбулося залиття належної їй та її сину [PERSON] квартири - [ADDRESS] , яке згідно акту комісії ЖЕД - 206 Дарницького району м. Києва від 10 червня 2019 року, є недбале ставлення відповідачів, як власників/мешканців квартири [ADDRESS] , до санітарно-технічного обладнання квартири, а саме причиною аварії стала зірвана гнучка підводка в санвузлі квартири. У результаті залиття було зіпсовано належну їй та її сину квартиру: коридор 1 - пошкоджена підлога (сліди від води), коридор 2 - пошкоджені стіни (відшарування шпалер, вологі плями в ніші), підлога (здуття ламінату, сліди від води, стояла вода), кімната 1 - пошкоджені стеля (плями бурого кольору на дотик вологі), стіни (плями бурого кольору, на дотик вологі, відшарування шпалер), підлогова (стояла вода), кухня - пошкоджена стеля (сліди від води), стіни (відшарування шпалер, сліди від води, патьоки бурого кольору на стояку центрального опалення), підлога (стояла вода), вбиральня: пошкоджені стіни (сліди від води), підлога (стояла вода), ванна - пошкоджені стіни (сліди від води (патьоки), підлога (сліди від води), кімната 2: пошкоджені стеля (вологі плями бурого кольору, стіни (відшарування шталер, вологі плями бурого кольору, підлога (сліди від води), в квартирі пошкоджені розетки та проводку, немає освітлення (вибило автомат), тобто внаслідок залиття квартира була знеструмлена. Вартість майнового збитку згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 11 березня 2018 року проведеного на її замовлення ТОВ «СВ Прокакшн» як суб`єктом оціночної діяльності про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , складає 89 124 грн. 00 коп. Внаслідок залиття квартири їй також завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 10 000 грн. 00 коп. та обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дії/бездіяльності відповідачів як співвласників житла вимушена була певний час мешкати у квартирі у антисанітарних умовах підвищеної вологості, витрачати час на з`ясування обставин залиття квартири, звертатися за отрманням правової допомоги, суду, з урахуванням того фактору, що відповідачі не бажали у позасудовому порядку відшкодувати завдані збитки, перебувала у зв`язку із чим у пригніченому емоційному стані, тобто отримала душевні страждання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник Петренко А.С. , діюча на підставі ордера адковоката про надання правової допомоги від 30 грудня 2019 року (а.с. 156), позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити уцілому: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як співвласників квартири [ADDRESS] 89 124 грн. 00 коп. - матеріальних збитків, 3 000 грн. - понесених витрат на оцінку пошкодженого майна, 10 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди, посилаючись на відповідальність заподіювача матеріальних збитків та моральної шкоди на їх відшкодування. Відповідачі в судове засідання не з`явивилися, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будчи присутніми в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги не визнали. Відзив на позов відповідачами не наданий. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті судової влади (суду). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Справа розглядалась у порядку загального позовного провадження із проведеним підготовчим судовм засіданням. Вислухавши пояснення позивача, його представника, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] - є співвласником Ѕ частини відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 2003 року квартири [ADDRESS] , іншим співвласником вказаної квартири є повнолітній син позивачки - третя особа [PERSON] , 1995 року народження (а.с. 5, 6, 27). Так, як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 2003 року, виданого відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 27). Належна позивачці [PERSON] та її повнолітньому сину [PERSON] трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 76, 4 кв м, у тому числі, житловою площею - 41, 1 кв м, розміщена на 14 поверсі багатоквартирного 20 - ти поверхового будинку, що підтверджується технічною характеристикою квартири (а.с. 28). Поверхом вище квартири № 70 цього ж будинку розташована квартира [ADDRESS] , яка належить відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј, ј, що складає Ѕ, тобто [PERSON] належить ј, [PERSON] - ј, [PERSON] - Ѕ (а.с. 49 - 50). 08 червня 2019 року відбулося залиття належної позивачці [PERSON] та її сину [PERSON] квартири - [ADDRESS] , яке згідно акту комісії ЖЕД - 206 Дарницького району м. Києва від 10 червня 2019 року, є недбале ставлення відповідачів, як співвласників/мешканців квартири [ADDRESS] , до санітарно-технічного обладнання квартири, а саме причиною аварії стала зірвана гнучка підводка в санвузлі квартири (а.с. 12, 27). У результаті залиття було зіпсовано належну позивачу та треті особі квартиру: коридор 1 - пошкоджена підлога (сліди від води), коридор 2 - пошкоджені стіни (відшарування шпалер, вологі плями в ніші), підлога (здуття ламінату, сліди від води, стояла вода), кімната 1 - пошкоджені стеля (плями бурого кольору на дотик вологі), стіни (плями бурого кольору, на дотик вологі, відшарування шпалер), підлогова (стояла вода), кухня - пошкоджена стеля (сліди від води), стіни (відшарування шпалер, сліди від води, патьоки бурого кольору на стояку центрального опалення), підлога (стояла вода), вбиральня: пошкоджені стіни (сліди від води), підлога (стояла вода), ванна - пошкоджені стіни (сліди від води (патьоки), підлога (сліди від води), кімната 2: пошкоджені стеля (вологі плями бурого кольору, стіни (відшарування шталер, вологі плями бурого кольору, підлога (сліди від води), в квартирі пошкоджені розетки та проводку, немає освітлення (вибило автомат), тобто внаслідок залиття квартира була знеструмлена (а.с. 12, 27). Вартість майнового збитку згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 11 березня 2018 року, проведеного на замовлення позивача ТОВ «СВ Прокакшн», як суб`єктом оціночної діяльності, про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , складає 89 124 грн. 00 коп. (а.с. 13 - 23, 24 - 50). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 Розділу Х Правових позицій, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв`язку з винятковими обставинами у 2008 році, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв`язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2, ч.1 ст. 22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України). Суд вважає доведеною вину відповідачів у завданих матеріальних збитках, заподіяних майну позивача та третьої особи внаслідок залиття належної їм на праві спільної часткової власності квартири, яке відбулося 08 червня 2019 року (а.с. 12), у розмірі 89 124 грн. 00 коп. (а.с. 13 - 23, 24 - 50). Оскільки позивачка [PERSON] звернулась до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як до співвласників квартири, частки їх власності на таке майно впливають на визначення частки майнової відповідальності ( [PERSON] - ј, [PERSON] - ј, [PERSON] - Ѕ) за завдані внаслідок залиття квартири позивачу [PERSON] , яка також є співвласником пошкодженої внаслідок залиття відповідачами квартири, її частка становить Ѕ, що також впливає на вирішення частки, яка підлягає відшкодуванню на її користь, а саме - Ѕ, тобто відповідно до її частки у праві спільної часткової власності, оскільки інший співвласника квартири, а саме повнолітній син позивачки [PERSON] до суду із цим позовом не звертався, а вимога позивача про відшкодування завданих відповідачами збитків майну, яке належить позивачу та її сину на праві спільної часткової власності (Ѕ, Ѕ) зважаючи на частку позивачки у праві спільної часткової власності - Ѕ, є перевищенням повноважень особи позивача у її майнових правах, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів оцінених позивачем матеріальних збитків, завданих майну у сумі 89 124 грн. 00 коп., зважаючи на частку її власності у праві спільної часткової власності - Ѕ, що становить 44 562 грн. 00 коп. (89 124 грн. 00 коп./2 = 44 562 грн. 00 коп.). Відтак, майнова відповідальність кожного із відповідачів визначаться, зважаючи на їх частку власності на майно - [PERSON] - ј, що становить 11 140 грн. 50 коп. (ј від суми 44 562 грн. 00 коп. становить 11 140 грн. 50 коп.), [PERSON] - ј, що становить 11 140 грн. 50 коп. (ј від суми 44 562 грн. 00 коп. становить 11 140 грн. 50 коп.), [PERSON] - Ѕ, що становить 22 281 грн. 00 коп. (Ѕ від суми 44 562 грн. 00 коп. становить 22 281 грн. 00 коп.), відповідно підстав для стягнення, як просить позивач, з відповідачів збитків у порядку соліданої відповідальності немає. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення матеріальних збитків є частково обгрутованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, обставини, що уцілому спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених витрат на оцінку пошкодженого майна в сумі 3 000 грн., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки такі витрати не підтверджені належними доказами, а саме позивачем не надана платіжна квитанція про понесені такі витрати, що нею визнається, й у ході розгяду справи не доповнені. Суд, надавши оцінку письмовим доказам в частині відшкодування моральної шкоди, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини відповідачів, які завдали моральної шкоди позивачу внаслідок дій/бездіяльності, що вплинули на права позивача, вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині також частково, й оцінює таку шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп. Так, як встановлено судом, у результаті залиття було зіпсовано належну позивачу та третій особі квартиру, пошкодження зазнали дві кімнати квартири, два коридори, кухня, вбиральна та ванна, й внаслідок такого залиття квартира була знеструмлена. Внаслідок неправомірних дії/бездіяльності відповідачів позивачка вимушена була певний час жити у антисанітарних умовах підвищеної вологості, робити ремонт, й на час, коли він не був зроблений, перебувати у квартирі в антисанітарних умовах, спричинених внаслідок недбалих дій відповідачів як співвласників квартири, натомість відповідачі не бажали відшкодувати завдані збитки. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп., проте суд, зважаючи на співмірність визначеної суми моральної шкоди до такої шкоди, визначає її у 3 000 грн. Суд приймає до уваги й ті обставини, які мають суттєве значення та впливають на задоволення вимог відшкодування моральної шкоди, а саме те, що позивач під час та після залиття квартири була позбавлена певний час нормальних санітарних умов проживання, вимушена проводити ремонт за власний кошт унаслідок протиправни дій/бездіяльності відповідача, й на час, коли він не зроблений, перебувати у антисанітарних умовах підвищеної вологості, спричинених внаслідок недбалих дій відповідачів. Таким чином, судом встановлений факт понесеної моральної шкоди позивачем, що виявилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна (пункт 3 частини 2 статті 23 ЦК України), та оцінює її з урахуванням принцину розумності та пропорційності у розмірі 3 000 грн. 00 коп. та вважає, що така сума здатна відновити моральний стан позивача. Відшкодування моральної шкоди позивачу, тобто відповідальність кожного із відповідачів також визначаться, зважаючи на їх частки власності на майно - [PERSON] - ј, що становить 750 грн. 00 коп. (ј від суми 3 000 грн. 00 коп. становить 750 грн. 00 коп.), [PERSON] - ј, що становить 750 грн. 00 коп. (ј від суми 3 000 грн. 00 коп. становить 750 грн. 00 коп.), [PERSON] - Ѕ, що становить 1 500 грн. 00 коп. (Ѕ від суми 3 000 грн. 00 коп. становить 1 500 грн. 00 коп.), відповідно підстав для стягнення, як просить позивач, з відповідачів моральної шкоди у порядку соліданої відповідальності також немає. Відповідно до пункту 3 частини 2, частин першої, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.3 ст. 23 ЦК України). Також при вирішенні цього спору суд враховує керівні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладлені у пункті 9 постанови від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можловості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 141 та ч.2 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір за дві вимоги у загальній сумі 1 681 грн. 60 коп. (840 грн. 80 коп. х 2 = 1 681 грн. 60 коп.), який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимогй частки майнової та немайної відповідальності: [PERSON] - ј, що становить 420 грн. 40 коп. (ј від суми 1 681 грн. 60 коп. становить 420 грн. 40 коп.), [PERSON] -ј, що становить 420 грн. 40 коп. (ј від суми 1 681 грн. 60 коп. становить 420 грн. 40 коп.), [PERSON] - Ѕ, що становить 840 грн. 80 коп. (Ѕ від суми 1 681 грн. 60 коп. становить 840 грн. 80 коп.). При цьому вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп., які понесені позивачем відповідно до платіжної квитанції від 17 грудня 2020 року на суму 5 000 грн. та відповідно до платіжної квитанції від 18 травня 2021 року на суму 5 000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги, укладеного позивачем з адвокатом Вовком С.О., яким не надано детального опису виконаних робіт (наданих послуг), при цьому участь у справі приймав інший представник - адвокат Петренко А.С., що унеможливлює суду вирішити питання згідно (ч.3 ст. 137 ЦПК України) про розмір понесених витрат, зважаючи на положення ч.4, ч.5 ст. 137, п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України, відтак підлягає відмові у задоволенні. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, серед іншого - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Окрім того, відповідно до п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на зазначені процесуальні норми, наслідки розгляду справи, за відсутності детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України), у задоволенні заяви позивача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу необхідно відмовити. Європейський суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначив підхід вислітлений у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial