Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Хід розгляду справи До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 21.08.2020 надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 21.08.2020 позовна заява передана для розгляду судді Московченко Т.В. (а.с. 30). Ухвалою судді від 02.09.2020 відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с. 38). Від відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» поштою надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 156-170). Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С. поштою надійшли заперечення щодо позову з копіями документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис (а.с. 49-138). Від третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. надійшло клопотання про здійснення розгляду справи у її відсутність. Ухвалою суду від 11.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті ( а.с. 174). Розпорядженням керівника апарату суду № 128 від 03.02.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ (а.с. 191). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Літвіновій Г.М. (а.с. 192). Ухвалою новопризначеного складу суду справу прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті (а.с. 193). Розгляд справи по суті розпочався у судовому засіданні 14.05.2021, після перерви розгляд продовжено 10.06.2021. Стислий виклад позицій учасників справи Позиція позивача В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23.07.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження № 62647124 щодо виконання виконавчого напису № 851, який вчинено 10.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог відповідача за кредитним договором в розмірі 502208,23 грн. як погашення заборгованості за період з 10.07.2017 до 29.01.2020 та коштів у розмірі 9900,00 як відшкодування плати за вчинення виконавчого напису. Вказаний виконавчий напис позивач вважає неправомірним, безпідставним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не переконався у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню. Крім того, нотаріус порушив приписи ст. 47 Конституції України оскільки звернув стягнення на предмет іпотеки, який має статус житлового приміщення. Крім того, позивачі вказують на невідповідність суми заборгованості, зазначеній у вимозі Банку від 29.01.2020 тій сумі заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі. На думку позивачів це свідчить про відсутність безспірності вимог та мало бути підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису. З огляду на це позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 851, вчинений 10.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 122,5 кв.м., житловою площею 75,3 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером 7122510100:01:002:0003, площею 0,1000 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та належать [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 1-6). Позиція відповідача У відзиві на позовну заяву відповідач ПАТ АБ «Укргазбанк» просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 156-169). Свою позицію мотивує тим, що спірний виконавчий напис вчинено у встановленому законом порядку на підставі належних документів та в межах трирічного строку давності, з дотриманням 30-денного строку з моменту повідомлення позивачів про наявність заборгованості. Різницю у сумах, зазначених як сума заборгованості у вимозі від 29.01.2020 та у виконавчому написи пояснює саме тим, що нотаріус обмежив суму заборгованості трирічним строком давності. Зазначає, що Банк звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису у зв`язку з наявністю безспірної заборгованості за кредитним договором на загальну суму 961195,33 грн, непогашення якої було забезпечено предметом іпотеки, отже нотаріус правомірно вчинив виконавчий напис. Позиція третіх осіб Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О.С. у задоволенні позову просив відмовити, оскільки виконавчий напис було вчинено у встановленому законом порядку та на підставі необхідних та достатніх документів, копії яких нотаріусом надано до матеріалів справи. Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. свою позицію не висловила, покладалася на рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом Між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ АБ «Укргазбанк» (по тексту рішення також відповідач, Банк) 12.09.2008 було укладено кредитний договір № 23-24/08, за умовами якого Банк зобов`язувався надати позивачу оплатний кредит у сумі 157000,00 грн для задоволення споживчих потреб позичальника. Строком повного погашення кредиту визначено 11.09.2028 (а.с. 16-18). Між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ АБ «Укргазбанк» 12.09.2008 у забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вищевказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки № ДІ-23-24/08, за яким предметом іпотеки були житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 122,5 кв.м., житловою площею 75,3 кв.м., та земельна ділянка з кадастровим номером 7122510100:01:002:0003, площею 0,1000 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та належали [PERSON] на праві приватної власності. (а.с. 19-21). [PERSON] в добровільному порядку умови кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим Банк звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за кредитом станом на 14.05.2010. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.02.2011 (справа № 2-38/11) позов Банку було задоволено повністю та з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] в солідарному порядку було стягнуто суму боргу, розраховану станом на 14.05.2010 в сумі 178959,38 грн. Указане рішення суду позивачами виконано не було. У зв`язку з подальшим невиконанням умов кредитного договору та вищевказаного рішення суду, банк знову звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованих процентів та штрафних санкцій за кредитним договором за період з 15.05.2010 до 07.06.2017 у сумі 602009,21 грн. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.03.2018 (справа № 699/599/17) постановлено стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 602009,21 грн. Також суд дійшов висновку, що Банк у 2010 році змінив строк виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, оскільки заявив вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, яка була судом задоволена. Оскільки позивачі ані умови кредитного договору, ані вказані рішення суду не виконували, Банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом та інші передбачені кредитним договором нарахування. Станом на 29.01.2020 за розрахунками відповідача за стороною позивачів обліковувалася заборгованість за кредитним договором на загальну суму 961195,53 грн, яка складалася з наступного: 151715,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 326952,16 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 470578,37 грн. - заборгованість по пені; 11950,00 грн. - штраф за невиконання чи неналежне виконання кредитного договору. Указаний розмір заборгованості розраховано за період з дати укладання кредитного договору до 29..01.2020, тобто у вказану суму заборгованості включено ті суми заборгованості, які були стягнуті за вищевказаними рішеннями Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.02.2011 та від 19.03.2018. Позивачі приписи вимоги не виконали, у зв`язку з чим відповідач звернувся до приватного нотаріуса з заявою від 09.07.2020 № 110/19421/2020 про вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 54). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. 10.07.2020 вчинено виконавчий напис № 851 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 122,5 кв.м., житловою площею 75,3 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером 7122510100:01:002:0003, площею 0,1000 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та належать [PERSON] на праві приватної власності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна, пропонується погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором на загальну суму 502208,23 грн., яка складається з наступного: 82305,72 грн.- прострочена заборгованість за відсотками; 141701,81 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту; 266250,70 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; 11950,00 грн. - штраф за невиконання кредитного договору. Указаний розмір заборгованості розраховано за період з 10.07.2017 до 29.01.2020 (а.с. 15, 52, 53). Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. 23.07.2020 відкрито виконавче провадження № 62647124 щодо виконання виконавчого напису № 851 (а.с. 14). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини сторін відповідно до обставин справи регулюються ЗУ «Про іпотеку»,ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок ). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Позивачі не заперечували факт отримання вимоги Банку від 29.01.2020. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 .06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат» Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про іпотеку». При цьому стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачала, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15.01.2020, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Судом встановлено, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.02.2011 (справа № 2-38/11) за позовом Банку з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] в солідарному порядку було стягнуто суму боргу, розраховану станом на 14.05.2010 в сумі 178959,38 грн. Крім того, рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.03.2018 (справа № 699/599/17) постановлено стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 602009,21 грн. Також суд дійшов висновку, що Банк у 2010 році, скориставшись правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, оскільки заявив вимогу про дострокове стягнення заборгованості. Так, у результаті дій Банку строк виконання боржником зобов`язань за кредитним договором змінено з 11.09.2028 на 14.05.2010. З огляду на це суд дійшов висновку, що саме 14.05.2010 є днем виникнення у банка права вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18), кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач з 15.05.2010 не мав права на нарахування та одержання від позичальника процентів за користування кредитом, оскільки фактично за власною ініціативою змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. З огляду на викладене вимоги відповідача про сплату [PERSON] відсотків за період 10.07.2017 -29.01.2020 є безпідставними, а нарахована Банком заборгованість не є безспірною, та такою, що вчинена в межах встановлено трирічного строку. Оскільки виконавчий напис щодо стягнення предмета іпотеки вчинено на забезпечення обов`язку позичальника щодо виконання зобов`язань за кредитним договором зі сплати відсотків та пені, які банк нараховувати не мав права, суд уважає, що напис вчинено з порушенням приписів чинного законодавства. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса № 851, вчиненого 10.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем про звернення стягнення на предмет іпотеки, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved