overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

16.04.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини та докази, що їх стверджують. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. У своїх запереченнях пояснив, що вимоги позивача завищені та що він готовий сплачувати аліменти але у меншому розмірі. Зазначив, що вже сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей. Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено що [PERSON]., являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області 24.04.2013 року, згідно рішення суду з [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей (а. с. 26). Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює водієм в ПАТ "Світловодське АТП 13507" та має постійний заробіток. (а. с. 27). За таких обставин, суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу). Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст. 180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

16.05. 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала, що вона та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Подружні відносини між позивачкою та відповідачем припинені, спільного господарства вони не ведуть. Також\~ позивачка зазначала, що на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в звязку\~ з чим потребує коштів на власне утримання. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на період її перебування у відпустці до досягнення дитиною трирічного віку до 12.11.2017 р. включно в сумі 1\~000 грн. 00 коп. щомісячно. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечує проти стягнення 250 грн. щомісячно на утримання позивачки. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне. 06.06.2014 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю - [PERSON], що не оспорювалось сторонами в процесі. Позивачка навчається в Миколаївському національному університеті імені [PERSON] на денній формі навчання. На теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України\~\~ дружина, з якою проживає дитина, має право\~ на утримання\~ від чоловіка -\~ батька дитини, до досягнення\~ дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що на утриманні позивачки перебуває її малолітня дитина, позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. А саме з відповідача на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 16.05.2016 р. до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку - 12.11.2017 р., з урахуванням інфляції. При цьому суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідача у судовому засіданні щодо неможливості сплачувати кошти відповідачем в більшому ніж 250 грн. розмірі, оскільки жодних доказів цього суду не було надано. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

16.06.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову в позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від відповідача вона має двох дітей, які перебувають у неї на утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, подав заперечення проти позову, в яких вказав, що на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості, має захворювання та проживає з хворою матір"ю. Не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 300 гривень на обох дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7), відповідач на даний час не має постійного місця роботи, на утриманні у нього перебуває хвора мати, у зв"язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на обох дітей, яка підлягає індексації відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

16.08.2000 р. в с. Опаки Золочівського району померла [PERSON]. Вона у 1945 році була переселена у Тернопільську області у зв'язку з угодою від 09.09.1944р. між УРСР та Польщею з с.Дуньковичі Ярославського повіту в с.Опаки. В довідці про переселення вона зазначена як [PERSON] (дівоче прізвище) [PERSON], [INFO]. Проте в свідоцтві про народження , яке було видане в 1953 році її записано як [PERSON] [INFO]. Первинних документів про її народження з [PERSON] не збереглося. Оскільки у правовстановлюючих документах є помилки, то консульство [PERSON] відмовило у встановленні факту про, те, що [PERSON] є онукою [PERSON] По цій причині заявниця звернулась в суд з заявою в якій просить встановити юридичні факти про те , що [PERSON] була її бацею і що архівна довідка № 3-523 від 22.01.2015 року .Також просить встановити їх тотожність. Встановлення факту родинних відносин їй потрібно для отримання карти поляка. Іншим способом вона встановити даний факт не може. Заінтересована особа [PERSON] телефонограмою повідомив , що він перебуває на заробітках в Росії і просить спрву розглядати без нього. З заявою згідний Оцінивши і перевіривши подані докази , суд прийшов до висновку , що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, то батьками заявниці були [PERSON] та [PERSON] Іншим свідоцтвом про народження стверджується, що [PERSON] народилася 02.12.1926року в с.Дуньковичі Ярославського повіту [PERSON], а її батьками були [PERSON] та [PERSON]. Бабця заявниці одружилася 7 червня 1953 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження , і після одруження вона взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Допитапні судом свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили , що [PERSON] була бабцею [PERSON] Вона в 1945 році була переселена з [PERSON] в Україну і її дівоче прізивще буёло [PERSON] . По приїхзді в Україну вона звалася Хелена , а потім батько зарестрував її на імя [PERSON]. Вона проживала в [INFO] і померла там в 2000 році. Як видно з архівної довідки то у ній зазначено, що [PERSON] в 1945 році була переселена з родиною у Тернопільську область з [PERSON] з с.Дуньковичі, Ярославського повіту. Тому факт , що вона була бабцею заявниці і що архівна довідка стосується [PERSON] доведений в судовому засіданні. Що стосується вимоги [PERSON] про встановлення факту що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою , то в задоволенні цих її вимог слід відмовити , оскільки згідно роз`яснень , даних в Постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення" судами не встанволюються тотожність особи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

16.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на квартиру № 31 в будинку № 2 (корпус 1) по вулиці Рокосовського в місті Чернігові в порядку спадкування майна матері, яка померла в липні 2014 року. В обґрунтування позову зазначила, що за життя матір не отримала правовстановлюючий документ на належну їй на праві власності кооперативну квартиру, що позбавляє її можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину матері та змушує захищати порушене право в суді. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача при вирішенні справи послалася на розсуд суду. Представник співвідповідача не зявилася, при цьому надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON], яка померла 18.07.2014 року. Будучи членом житлово-будівельного кооперативу № 87 міста Чернігова в 1984 році [PERSON] отримала в користування квартиру № 31 в будинку № 2 (корпус 1) по вулиці Рокосовського в місті Чернігові (далі Квартира). У 1993 році [PERSON] повністю внесла свій пайовий внесок за Квартиру, проте правовстановлюючий документ про право власності на Квартиру не отримувала. Відповідно до статті 15 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності. Таким чином, не зважаючи на відсутність правовстановлюючого документа вважається, що в 1993 році [PERSON] автоматично набула право власності на Квартиру на підставі закону, у звязку з повним внесенням пайового внеску. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, в тому числі й на Квартиру. Згідно статей 1261, 1262 Цивільного кодексу України позивач, як дочка спадкодавця, належить до першої черги спадкоємців її майна за законом. Інших спадкоємців першої черги майна [PERSON] немає. У встановлений статтею 1270 цього Кодексу шестимісячний строк позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини матері. Проте, через не отримання спадкодавцем правовстановлюючого документу на Квартиру позивач позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на Квартиру, що є підставою для захисту її прав у судовому порядку шляхом визнання за позивачем права власності на Квартиру. У той же час, враховуючи ту обставину, що заявлені позивачем вимоги не впливають на права та обовязки співвідповідача Першої чернігівської державної нотаріальної контори, вказана особа є неналежним відповідачем по даній справі. За таких обставин, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

16 вересня 2016 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №8-Ф-К/13-ДОН від 13.09.2013 року у розмірі 227694,17 грн., яка складається з 141393,09 грн. - суми кредиту; 65090,17 грн. - суми відсотків за користування кредитом; 21210,91 грн. - неустойки, мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідача є адреса, за місцем реєстрації: [ADDRESS], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією паспорта серії [NUMBER], виданого Харцизьким МВ ГУМВС України в Донецькій області 08.02.2007 року. Вищезазначена адреса, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, знаходиться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 210 від 09.11.2016 року та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

16 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь, оскільки вона хоча і є повнолітньою, однак продовжує навчання в учбовому закладі і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що відповідач, будучи її батьком, матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням не надає, позивач просить про ухвалення рішення, яким стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала письмову заяву з проханням справу слухати без її участі, позов підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погоджуючись сплачувати аліменти в сумі 300 грн., посилаючись на незадовільний матеріальний стан. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження (а.с.2) підтверджується, що відповідач є батьком позивача [PERSON], [INFO]. Позивач в даний час досягла повноліття, навчається на денній контрактній формі навчання в Одеському національному університеті імені І.І.Мечникова, термін навчання закінчується 30 червня 2018 року, що підтверджується довідкою № 186-15 від 26 червня 2015 року, договором про навчання № 53-1-192-2014(а.с. 3, 4). У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача, в зв'язку з її навчанням, в добровільному порядку не надає, проживає окремо, працює, має постійний дохід та у власності земельний пай, який здає в оренду. Згідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Отже, судом встановлено, що позивач є повнолітньою особою, продовжує навчатися , потребує у зв'язку з навчанням матеріальної допомоги. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату, що підтверджується ТОВ "Оберіг - ЛТД" № 252, 256 від 23.11.2015 року (а.с. 28-29). В зимовий період, перебуває на обліку в центі зайнятості, де отримує дохід (а.с. 30-31). Крім того, має у власності земельну ділянку, яку здає в оренду, та отримує орендну плату. За такого судвважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці [PERSON], яка продовжує навчання. Вирішуючи питання щодо розміру такої допомоги, суд дослідивши сукпний дохід за рік, вважає можливим стягнення аліментів в сумі 500 грн. щомісячно, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір та понесені позивачем витрати за надання юридичної допомоги. На підставі ст. ст. 182, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, заінтересовані особи: Слов'янська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що народилася [INFO] в с. Петровське Межівського району Дніпропетровської області. На даний час вона ще не досягла повноліття, але має зареєструвати шлюб з [PERSON], оскільки є вагітною терміном 16 тижнів. Заявниця просить суд надати їй право на шлюб, допустити негайне виконання рішення суду; судові витрати покласти на неї. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала у повному обсязі. Заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] вимоги заявниці підтримали у повному обсязі. Представник Слов'янської сільської ради у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти заяви не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити частково. Частиною 1 ст. 22 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. У відповідності до ч.2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають намір зареєструвати шлюб, оскільки [PERSON] вагітна терміном 16 тижнів, що підтверджується довідкою, виданою лікарем КЗ "Межівська центральна районна лікарня" [PERSON] від 12.01.2015 року (а.с.18). [PERSON] та [PERSON] прагнуть створити сім'ю, щоб дитина народилася у повноцінній сім'ї, де буде батько і мати, їхні інтереси не мають розбіжностей, передбачених сімейним законодавством. На підставі викладеного суд вважає за необхідне надати [PERSON] право на укладення шлюбу з [PERSON] Вимога допустити негайне виконання рішення суду задоволенню не підлягає, оскільки ст. 367 ЦПК України містить вичерпний перелік рішень, по яких суд допускає негайне виконання. Рішення про надання права на шлюб не входить до цього переліку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

16 січня 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Посилаючись на низький рівень своїх доходів та наявність на утриманні ще трьох дітей просив суд стягнути з нього аліменти у меншому розмірі, ніж заявлений позивачкою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, яка в нинішній час не працює. Позивач працездатний та працює головним інженером фірми "Бласт". Крім спільної дитини сторін відповідач є батьком повнолітнього [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності з поясненнями відповідача та вимогами сімейного законодавства України, суд вважає, що відповідач дійсно має правовий обов'язок утримувати доньку [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття та з врахуванням наявності у відповідача ще двох неповнолітніх дітей суд визначає розмір аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial