Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Чернігівської області, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивувала наступним. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , спадкоємцями якої першої черги за законом є позивачка та відповідач, який відмовився він належної йому частки спадкового майна на користь позивачки. Фактично прийнявши спадщину [PERSON] в установлений законом термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутня реєстрація права власності на спадкове домоволодіння. В зв`язку з цим, позивачка звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяви про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача - Менської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. В установлений в ухвалі строк не надали суду відзив на позов, а також будь - яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, що дає підстави суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в установлений в ухвалі строк не надав суду відзив на позов, а також будь - яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, що дає підстави суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без нез`явившихся учасників на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] в місті Мена Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.07.2010, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є позивачка - дружина спадкодавця [PERSON] та відповідач - син спадкодавця [PERSON] (а.с.7-12). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як слідує з матеріалів спадкової справи № 513, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , в установлений законом строк позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] . Спадкоємець першої черги за законом [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] на користь своєї матері - позивачки [PERSON] , про що подав відповідну заяву. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 577/02-31 від 16.04.2021 (а.с.60, 72-81). Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога для захисту порушеного права має відповідати змісту цього права та характеру його порушення. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року (справа № 623/214/17, провадження № 61-1978св20) визначено, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинку, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 8.4-35//18/1 від 23.02.2016 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 5 серпня 1992 року» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинку, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощені» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено 19 січня 2021 року. Після проведеної інвентаризації суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] м. Чернігів житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , встановлено, що будівництво житлового будинку з надвірними будівлями завершено в 1989 році, готовність будівель складає 100 %.(а.с.15-19). Згідно Звіту про оцінку майна: житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , вартість вказаного майна становить 31 006,00 грн. (а.с.20-48). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, дали показання в яких зазначили, що вони знали покійного [PERSON] , так як були однокласниками. Свідки підтвердили, що [PERSON] за життя в 1989-1991р.р., на місці старої бабусиної хати, збудував житловий будинок по [ADDRESS] . Свідки, які гарно товаришували з покійним, на прохання останнього, часто йому допомагали в будівництві будинку. Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За таких обставин, враховуючи, що позивачка є єдиним спадкоємцем на спадкове майно після померлого [PERSON] , була зареєстрована та постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через відсутність правовстановлюючих документів, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку про необхідність судового захисту прав [PERSON] шляхом задоволення її позовних вимог та визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] .

Outcome: approved