Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

30.11.2020 [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є донькою відповідача, досягла повноліття та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку їй надає мати, а батько матеріальної допомоги не надає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання розмірі 1800 грн щомісячно, починаючи від дня звернення з позовом до суду. Ухвалою суду від 08.12.2020 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву узагальнені доводи якого зводяться до того, що на даний час відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу доньці, оскільки не працює, несе витрати по оплаті комунальних послуг, розмір яких становить близько 1300 грн на місяць, сплачує аліменти на утримання сина, розмір яких становить 1816 грн на місяць, внаслідок хронічного захворювання вживає медичні препарати, вартість яких становить 2000 грн на місяць, має на утриманні непрацездатного батька, який потребує допомоги. Також, відповідач зазначає, що донька проживає разом з ним та він несе витрати на придбання продуктів харчування, предметів одягу та побутової хімії для себе та доньки, розмір яких становить 2000 грн на місяць. В свою чергу донька отримує пенсійні виплати у розмірі 1712 грн на місяць, а також щомісячно отримує стипендію в розмірі 450 грн. При цьому, позивач проживає разом із ним, а тому, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків, вважає, що належним відповідачем у справі має бути мати позивача [PERSON] . За таких обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Позивач у встановлений судом строк відповіді на відзив не подала. Позивач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. Представник позивача в судовому засіданні підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що не працевлаштований, має випадкові підробітки, несе значні витрати, в тому числі і на утримання доньки, яка на період навчання з ним проживає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 6) встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття [INFO] . Довідками Вінницького художнього професійно-технічного училища № 5 м. Вінниці № 522 від 20.10.2020 (а.с. 8), № 241 від 15.12.2020 (копія на а.с. 42) підтверджено, що позивач навчається на денній формі навчання у Вінницькому художньому професійно-технічному училищі № 5 м. Вінниці та щомісячно отримує стипендію у розмірі 450 грн. Термін закінчення навчання - 30.06.2022. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (копія на а.с. 9) встановлено, що позивач отримує державну соціальну допомогу, розмір якої, за період з 23.09.2020 до 31.10.2021, становить 1712 грн. З квитанції від 12.11.2019 (копія на а.с. 53), а також скріншоту з Кабінету корекції слуху (а.с. 54) встановлено, що мати позивача здійснила оплату за комплектуючі (батарейки № 675) до імплантів на загальну суму 2750 грн. Відповідно до рішення суду від 16.10.2018, що набрало законної сили 14.11.2018 (копія на а.с. 7, 59-60), а також відповідних квитанції (копії на а.с. 31-34) встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина. З виписки із медичної карти хворого № 7248 від 16.12.2020 (копія на а.с. 36), рецепта на ліки № 15280 від 15.12.2020 (копія на а.с. 37), а також фіскальних чеків від 21.12.2020 (копії на а.с. 38) встановлено, що відповідач хворіє та потребує медичного лікування. Відповідно до акту від 23.12.2020 (копія на а.с. 39), а також квитанцій (копії на а.с. 28-30) встановлено, що позивач проживає разом із відповідачем, який купує все необхідне для життя (їжу, одяг та інше), сплачує за комунальні послуги, піклується про доньку та по можливості несе інші витрати пов`язані з навчанням доньки. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 40) а також пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (копія на а.с. 41) встановлено, що батько відповідача пенсіонер. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивача, яка у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, яку вона в повному обсязі самостійно надавати не має можливості, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 років. Донька отримує стипендію, а також пенсію по інвалідності, яка йде на лікування доньки, обслуговування та ремон імплантів. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Донька зареєстрована та проживає разом із нею, тому їздить в м. Вінницю і на період навчання проживає разом із батьком. Вона несе витрати по оплаті додаткових витрат пов`язаних із навчанням доньки, а також купує дороговартісні комплектуючі до слухових імплантів, без яких донька неспроможна навчатися. Також донька навчаючись дистанцій в жовтні, а також з 24.12.2020 по 24.01.2021 проживала в м. Хмільник. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивач є донькою відповідача, досягла віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу. Так, відповідач підтвердив, що 31.12.2016 припинив діяльність як фізична особа - підприємець (а.с. 27, 58), однак є особою працездатного віку, зазначив, що отримує мінливий дохід. Відповідач підтвердив, що перебував на лікуванні в період з 01.07.2019 по 26.07.2019, придбаває ліки, однак доказів того, що він за станом здоров`я не може працювати або потребує особливих умов праці, суду не надано, одже вказані обставини не доведено. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що матеріальну допомогу на утримання доньки має надавати виключно мати, оскільки за змістом ст.ст. 141, 199 СК України, права та обов`язки батьків щодо дитини є рівними. Обов`язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання покладається на обох батьків, незалежно від того, з ким проживає донька, син. Вказане відповідає висновкам викладеним в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18). Враховуючи принцип диспозитивності позивач самостійно розпоряджається своїми правами, визначає предмет, вимоги позову, а також особу, що має відповідати за позовом. Враховуючи це, доводи відповідача про те, що належним відповідачем у справі має бути [PERSON] є безпідставними. Відповідачем підтверджено понесення витрат по оплаті комунальних послуг за період з вересня по листопад 2020 (копії на а.с. 28-30), тобто в період коли там проживала позивач, що приймається судом до уваги. Разом з цим, позивач в позовній заяві не просить стягувати з відповідача витрати на проживання. Також, суд відхиляє доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває батько, який є пенсіонером, оскільки понесення відповідачем витрат на утримання батька не доведено належними доказами. Враховуючи встановлені обставини, зважаючи на реальні та розумні потреби в матеріальному утриманні позивача пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами, приладдям, комплектуючими до імплантів), приймаючи до уваги те, що позивач отримує пенсійні виплати та стипендію, а відповідач хворіє, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, суд, приймаючи до уваги рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 900 (дев`ятсот) грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення прозову до суду - 30.11.2020 до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, з відповідача на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 420,40 грн.

Outcome: partial