Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. В позові вказував, що 08.10.2005 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №47. У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Посилався на те, що їх спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних поглядів на життя, окремо проживають понад рік, не підтримують жодних стосунків, спільного господарства не ведуть. Він з дітьми проживає у своїх батьків. Відповідач протягом останнього року без його згоди їздить на заробітки у різні місця України, але грошей не привозить. Перебуваючи на заробітках не займається вихованням дітей. Діти проживають з ним та знаходяться на його повному матеріальному утриманні. Стверджує, що відповідач протягом року не цікавиться дітьми, не надає їм матеріальної допомоги, не займається їх вихованням, не в достатній мірі цікавиться їхнім життям, не в повній мірі піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Перебуваючи на заробітках відповідач бажає, щоб діти проживали у неї вдома з її батьками. Приїжджаючи із заробітків відповідач хоче забирати дітей від нього, у зв'язку з чим між ними виникають непорозуміння. Але надалі вона знову їде на заробітки і діти залишаються з ним. Зазначав, що між ними фактично існує спір щодо місця проживання дітей, який загостриться після розірвання шлюбу. Він може здійснювати догляд за дітьми так, як з самого народження піклується та дбає про них. На даний час здійснює догляд за дітьми. Працює на роботі. Позитивно характеризується по місцю роботи та проживання. Вважає, що фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, а шлюб існує лише юридично. У зв'язку з цим їх спільне життя з відповідачем неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому і збереження шлюбу є неможливим. Діти повинні проживати з ним, а відповідач матиме можливість їх відвідувати, він не буде заперечувати, щоб відповідач брала дітей до себе додому на вихідні дні. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], який зареєстрований 08.10.2005 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №47 та визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з ним за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. В адресованому суду відзиві на позов зазначила, що спільне життя з позивачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, більше одного року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних стосунків. Їздить на заробітки, а тому не може приділяти належної уваги своїм дітям. У цей час діти без її згоди проживають з позивачем. Приїжджаючи з заробітків хоче, щоб діти проживали з нею у будинку її батьків в подальшому. А тому між ними існує спір щодо місця проживання їх дітей. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище. Спір щодо визначення місця проживання дітей просила вирішити на розсуд суду, оскільки вона в принципі не заперечує, щоб діти проживали з позивачем, оскільки позивач є відповідальним, дбайливим батьком. Але бажає, щоб діти проживали з нею у будинку її батьків. В судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, Усова В.П. вважала за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з їх батьком, [PERSON] Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника третьої особи Усову В.П., вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2005 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області зареєстровано шлюб, актовий запис №47, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 08.10.2005 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, серія [NUMBER] від 07.05.2007 року та серія [NUMBER], виданими виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, останні спільно не проживають протягом року, спільного господарства не ведуть, позивач довів, а відповідач у відзиві на позов підтвердила, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що малолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем у будинку його батьків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по [ADDRESS], умови проживання задовільні, [PERSON] тимчасово не працює, займається домашнім господарством, про що свідчать довідка №877 від 16.02.2015 року та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання №250 від 10.02.2015 року, видні виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. З виданої 16.02.2015 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області характеристики вбачається, що: [PERSON], [INFO], є жителем [ADDRESS]; освіта вища; на даний час працює у приватного підприємця [PERSON] в смт. Берегомет; до виконкому селищної ради заяв та скарг на його поведінку не надходило; поганих звичок у його характері не спостерігалося; до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався; правильно будує свої стосунки з ровесниками та старшими людьми; батько двох малолітніх дітей, які проживають разом з ним у будинку його батьків. З копії трудової книжки серія [NUMBER] від 02.01.2003 року вбачається, що [PERSON] 16.02.2015 року прийнятий в деревообробний цех ФОП [PERSON] на посаду станочника деревообробного обладнання. З виданої 20.02.2015 року ФОП [PERSON] виробничої характеристики вбачається, що [PERSON] працюючи за наймом у фізичної особи-підприємця [PERSON] на посаді станочника деревообробного обладнання зарекомендував себе з позитивної сторони: відповідальний, дисциплінований. Завжди вчасно і якісно виконував свої професійні обов'язки. Поганих звичок у його характері не спостерігалося. З копії акту обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей Вижницької РДА Чернівецької області Усовою В.П. вбачається, що нею проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], під час якого встановлено, що: умови проживання задовільні, створено належні умови. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: є дитяча кімната, ігрова, дитина забезпечена всім необхідним, одягом, іграшками відповідно до віку. За вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: дід - [PERSON], 1945 року народження, баба - [PERSON], 1951 року народження, батько - [PERSON], 1985 року народження, син - [PERSON], 2007 року народження та дочка - [PERSON], 2011 року народження. Сім'я бажає, щоб діти залишились на проживання. За дітьми здійснюється належний догляд. Згідно висновку Органу опіки та піклування Вижницької РДА Чернівецької області №01.34-705 від 07.04.2015 року «Про визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]», протокольним рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Вижницькій районній державній адміністрації від 03.04.2015 року №04, орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з їхнім батьком [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Згідно вказаного висновку [PERSON] приводить та забирає дітей із школи та ДНЗ. Мати не цікавиться навчанням [PERSON]. З копії заяви [PERSON] до Органу опіки та піклування Вижницької РДА Чернівецької області, посвідченої 23.03.2015 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк О.О. вбачається, що спільне життя сторін не склалося, у них різні погляди на життя, спільно не проживають протягом одного року, тобто не ведуть спільне господарство, проживають окремо, не підтримують жодних стосунків. Вона їздить на заробітки, а тому не може приділяти належної уваги малолітнім дітям. У цей час малолітні діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], без її згоди проживають з їхнім батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Але приїжджаючи з заробітків на деякий нетривалий час вона хоче, щоб діти проживали з нею у будинку її, а також щоб вони проживали там і після її від'їзду. Вона заперечує, щоб їх спільні малолітні діти проживали з батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], хоча він є відповідальним та дбайливим батьком. Просила вирішити питання, щоб їхні спільні з [PERSON] малолітні діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], проживали з нею у будинку її батьків, [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Згідно вказаного висновку [PERSON], [INFO] зареєстрована у житловому будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. На час обстеження [PERSON] була відсутня, причина відсутності - перебуває на заробітках за межами Чернівецької області. Її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із батьком [PERSON] в [ADDRESS]. Згідно із характеристикою, виданою виконкомом Берегометської селищної ради від 05.03.2015 року [PERSON], [INFO] в даний час знаходиться на заробітках. До виконкому селищної ради заяв та скарг на її поведінку не надходило. Згідно із довідкою, виданою виконкомом Берегометської селищної ради 05.03.2015 року №1248 [PERSON], [INFO] в даний час не працює, трудової книжки немає. На думку суду вказаний висновок є неповним, оскільки Орган опіки та піклування не провів обстеження житлового будинку по [ADDRESS], де зареєстрована [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.7 СК України, суд при розгляді справ про регулювання сімейних відносин повинен забезпечити можливість здійснення прав дитини, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні та максимально можливо враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції прав людини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що [PERSON] доведено, що він може створити необхідні умови для проживання та розвитку дітей, є здоровим чоловіком, по місцю проживання характеризуюся позитивно, спиртними напоями не зловживає, має постійне місце роботи, створив умови проживання дітей. Однак позивачем не доведено наявності виняткових обставин, на підставі яких можна було б розлучити дітей з матір'ю та перешкод для проживання малолітніх дітей з матір'ю (тривала відсутність матері, зловживання спиртним, особиста прихильність дітей до батька, рівень його матеріального забезпечення тощо). Крім того мати дітей, [PERSON] заперечує проти визначення місця проживання дітей з батьком, позитивно характеризується за місцем проживання, також може створити необхідні умови для розвитку та проживання дітей, спиртним не зловживає, для забезпечення кращих умов для проживання дітей змушена виїжджати на заробітки за межі області. Враховуючи рівні можливості батьків щодо утримання та виховання дітей, малолітній вік дітей ([PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]) та виходячи із їх інтересів, необхідності материнської турботи та уваги для забезпечення їх повноцінного виховання і розвитку, суд вважає за необхідне в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей відмовити. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не надано. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим, але підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.ст.7, 110, 112, 114, 141, 153, 160, 161 СК України,

Outcome: partial