Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач, яка діє від імені [PERSON] на підставі довіреності від 05.10.2013 року, звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04.12.2012 року між [PERSON] та АТ "СК "АХА Страхування" був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля марки "Mercedes-Benz ML270" д.н.з. [NUMBER]. Позивач зазначила, що 04.10.2013 року в м. Дрогобичі на вул. Ю.Дрогобича мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля марки "Mercedes-Benz ML270" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вказує, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Зазначає, що оскільки цивільна відповідальність за спричинення шкоди внаслідок використання транспортного засобу автомобіля марки "Mercedes-Benz ML270" д.н.з. [NUMBER] була застрахована, відповідачем для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ 2109» було замовлено проведення відповідного дослідження у СПДФО [PERSON] Згідно звіту №1237/13 від 13.11.2013 року про оцінку автомобіля «ВАЗ 2109» вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля станом на час проведення дослідження становить 26570,63 грн. 07.11.2013 року позивачем було оформлене звернення про страхове відшкодування, однак таке так і не виплачено по сьогоднішній день. У зв'язку з цим вказує, що відповідач у відповідності до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен погасити їй 3 % річних від несплаченого відшкодування в сумі 323,22 грн. та пеню у розмірі 1946,57 грн., які просить стягнути з відповідача. Також просить, з уточненням позовних вимог, стягнути з відповідача саме 25570,63 грн. страхового відшкодування (за мінусом франшизи в розмірі 1000 грн.) та спричинену моральну шкоду в розмірі 2000 грн., яка полягає в перенесених нервових потрясіннях з приводу пошкодження свого майна, безпідставної відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить вимоги позивача задоволити. Відповідач позову не визнав з підстав, які виклав письмово та в яких зазначає, що згідно звіту №1237/13 від 13.11.2013 року про оцінку автомобіля «ВАЗ 2109» вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля станом на час проведення дослідження становить 26570,63 грн., а відтак, витрати на ремонт цього транспортного засобу перевищують його вартість, яка складає 25300 грн. (вартість визначена шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо таких залишків). За таких обставин вважає, що власнику пошкодженого транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до (26570,63 грн.) та після ДТП (25300 грн.) та за мінусом франшизи (1000 грн.), тобто різниця складає 279,63 грн. Представник відповідача, допитана в режимі відеоконференції, заявила про відмову страхової компанії у виплаті страхового відшкодування у будь-якому випадку - у разі згоди позивача про визнання транспортного засобу фізично знищеним та у разі його відмови у такому визнанні. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 11 та ст. ст. 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом установлено, що 04.12.2012 року між [PERSON] та АТ "СК "АХА Страхування" був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля марки "Mercedes-Benz ML270" д.н.з. [NUMBER]. 04.10.2013 року в м. Дрогобичі на вул. Ю.Дрогобича мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля марки "Mercedes-Benz ML270" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Позивач, на підставі довіреності від 05.10.2013 року, звернувся до страховика з заявою про здійснення страхової виплати, однак страховик страхової виплати не здійснив. Згідно із ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до звіту №1237/13 від 13.11.2013 року, складеного СПДФО [PERSON], про оцінку автомобіля ВАЗ 210994-20 д.н.з. [NUMBER], вартість матеріального збитку завданого власнику цього автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди приймається рівній дійсній (ринковій) вартості автомобіля і складає 26570,63 грн. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю майну третьої особи. Разом з тим, в п. 15 постанови №4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведенною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Поряд з цим, жодних допустимих доказів щодо визнання автомобіля марки «ВАЗ 2109» фізично знищеним відповідач суду не подав, клопотання про проведення відповідної експертизи не заявляв, хоча судом, з врахуванням ст. 10 ЦПК України, таке право йому було роз'яснено, в судовому засіданні представник відповідача, допитана в режимі відеоконференції, заявила про відмову страхової компанії у виплаті страхового відшкодування у будь-якому випадку - у разі згоди позивача про визнання транспортного засобу фізично знищеним та у разі його відмови у такому визнанні. З огляду на вказане суд приходить до переконання, що відповідач, відмовляючи у здійсненні страхової виплати, не мав на це законних підстав, страховий випадок мав місце, позивач не позбавлений був можливості отримати страхове відшкодування, а тому вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню шляхом стягнення на користь позивача вартості завданого матеріального збитку внаслідок ДТП за мінусом франшизи в сумі 25570,63 грн. Разом з тим, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення на її користь 3 % річних, пені та моральної шкоди, оскільки такі види відповідальності умовами укладеного договору добровільного страхування не передбачені. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 255,71 грн.

Outcome: approved