Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури звернувся в суд в інтересах держави із позовом до відповідачів про визнання недійсним розпорядження та договору оренди землі. В судовому засіданні прокурор позов підтримав та пояснив, що розпорядженням голови Теофіпольської районної державної адміністрації від 22.02.2016 №39/2016-р надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 24 га з метою подальшої передачі їх в оренду із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Поляхівської сільської ради за межами населених пунктів. Розпорядженням Теофіпольської районної державної адміністрацією від 25.02.2016 №45/2016-р передано [PERSON] в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення (невитребувані земельні частки (паї) земельні ділянки загальною площею 23,42 га, а саме: пасовища-11,5 га, рілля-11,92 га, що розташовані на території Поляхівської сільської ради за межами населених пунктів, на підставі якого між відповідачами укладено договір від 14.03.2016 №12-н оренди землі площею 11,5 га. Вважає, що райдержадміністрація перевищила повноваження при наданні цих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами населеного пункту, оскільки положення вимог ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у даному випадку не підлягали застосуванню, оскільки передана в оренду земля не відносилася до категорії невитребуваних земель, а була нерозподілена між членами агропідприємства «Нива». На підставі викладеного, просить позов задовольнити та визнати недійсним розпорядження голови Теофіпольської районної державної адміністрації від 25.02.2016 №45/2016-р в частині передачі в оренду земельної ділянки площею 11,5 га, а також укладений між відповідачами договір оренди землі від 14.03.2016 №12-н. Представник відповідача Теофіпольської райдержадміністрації позов не визнала та пояснила, що земельна ділянка розміром 11,5 га на території Поляхівської сільської ради передана [PERSON] в оренду відповідно до чинного законодавства України, оскільки вона відноситься до нерозподілених земель у зв?язку з тим, всі громадяни, які набули право власності на земельну частку (пай) реалізували своє право та отримали Державні акти на право власності на землю, а нерозпайовані сіножаті та пасовища не використовуються, тому в місцевий бюджет не надходять кошти. Саме з метою раціонального використання земель було прийняте рішення про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду відповідачу. Крім того, прокурор в позовній заяві посилається на норми законодавства, які регулюють порядок розпаювання земель, а не порядок передачі нерозподілених земель в оренду, тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. Додала також, що договір укладений на термін до посвідчення землі їх власниками права власності на земельні ділянки, однак у зв?язку з тим, що [PERSON] не бажає добровільно розірвати договір оренди, то особи, які мають право на земельну частку (пай) , не можуть оформити це право належним чином. Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлений згідно ст 74, 76 ЦПК України, в суд не з?явився, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності. Представник третіх осіб - членів агропідприємства «Нива» просила задовольнити позовні вимоги прокурора, оскільки земельна ділянка площею 11,5 га, яка передана [PERSON] в оренду розпорядженням голови Теофіпольської райдержадміністрації, відноситься до колективної власності членів агропідприємства «Нива» та нерозподілялася, оскільки на зборах були відсутні кілька членів підприємства та була передана в оренду ТОВ «Нива» загальним масивом з умовою, що як з'являться члени підприємства, які не були включені в списки, то тоді вона буде розподілена між ними. В даний час є кілька осіб, які мають право на земельну частку (пай) агропідприємства «Нива», однак вони не можуть оформити своє право, так як землі в оренді [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та третіх осіб, спеціаліста, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні допитана в якості спеціаліста головний спеціаліст відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру пояснила, що земельна ділянка площею 11,5 га, яка передана [PERSON] в оренду не відноситься до невитребуваних земель, оскільки вона не розпайована, а належить на праві колективної власності членів агропідприємства «Нива» згідно Державного акту на право колективної власності на землю. Оскільки вказана земельна ділянка не використовувалася і за неї не сплачувався ні податок ні орендна плата, то з метою раціонального використання земель, 25.02.2016 відділ Держгеокадастру надав погодження на передачу її в оренду [PERSON], однак лише на термін, коли власники земельної ділянки оформлять своє право власності. В даний час у відділі Держгеокадастру є п?ять заяв від осіб, які мають право на земельну частку агропідприємства «Нива», однак у зв?язку з тим, що кадастровий номер присвоєний земельній ділянці, яка перебуває в оренді, а орендар не бажає розірвати договір оренди, оформити право власності ці особи не мають можливості. Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 6, 13, 21, 36, 41, 43, 50 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" питання щодо розпорядження землями державної власності підлягає вирішенню відповідною місцевою державною адміністрацією, голова якої в межах своїх повноважень видає розпорядження, що в передбачених законом випадках можуть бути оскаржені до органу влади вищого рівня або до суду. Статтями 13, 21 цього Закону встановлено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, в тому числі, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля, місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Згідно ст.17 Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, відповідно до ст.124 Земельного кодексу України, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу. Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.95р. N720/95 було передбачено порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" N 899-IV від 05.06.2003. Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай); документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п'ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняті в межах їх повноважень (ст.ст. 3, 5 Закону). Розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі (ст.9 Закону). Відповідно до ст.13 Закону нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Із аналізу наведених норм ст.ст. З, 7, 8, 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що процедура виділення земельних ділянок, включає такі стадії: 1) звернення суб'єкта права на земельну частку (пай) із заявою до місцевої ради або районної державної адміністрації про виділення земельної частки (паю) в натурі; 2) у разі подання заяв більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідний орган приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); 3) розроблення документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) включає: проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; 4) погодження та державну землевпорядну експертизу документації із землеустрою; 5) розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв); 6) затвердження протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) відповідною радою чи районною державною адміністрацією; 7) прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); 8) видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Отже, невитребувана земельна частка (пай) переходить в статус нерозподілених земельних ділянок лише після затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та розподілу земельних ділянок. Відповідно, нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - земельна ділянка, що була запроектована, проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб-власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус же нерозподілених (невитребуваних) земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право колективної власності на землю, агропідприємству «Нива» передано у колективну власність 2187,3 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до протоколу №3 від 19.06.1997 року загальних зборів членів агропідприємства «Нива», земельні паї в розмірі 2097,7 га передано цілісним масивом в оренду ТОВ «Нива». Рішенням Поляхівської сільської ради від 15.01.1999 року затверджено проект організації території земельних часток «паїв» агропідприємства «Нива». Згідно пояснюючої записки до Технічної документації, землі сінокосів загальною площею 6,9 га та пасовищ 7,7 га, які розташовані в західній частині с.Поляхова і використовуються під випас худоби переведено в землі загального користування і вони на частку не діляться, вказане підтверджується експлікацією земель по проекту, проектом організації території земельних часток (паїв) в межах Поляхівської сільської ради та проектом коректування внутрігосподарської організації території. Розпорядженням голови Теофіпольської районної державної адміністрації від 22.02.2016 №39/2016-р надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 24 га з метою подальшої передачі їх в оренду із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Поляхівської сільської ради за межами населених пунктів. Розпорядженням Теофіпольської районної державної адміністрації від 25.02.2016 №45/2016-р передано [PERSON] в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) земельні ділянки загальною площею 23,42 га, а саме: пасовища-11,5 га, рілля-11,92 га, що розташовані на території Поляхівської сільської ради за межами населених пунктів, на підставі якого між відповідачами укладено договір від 14.03.2016 №12-н оренди землі площею 11,5 га кадастровий номер [NUMBER] на термін до моменту посвідчення їх власниками права власності на земельні ділянки, але не більше 7 років, з орендною платою в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земель. Відповідно листа відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру від 13.05.20017 року, земельна ділянка, яка передана [PERSON] в оренду, відносилась до колективної власності агропідприємства «Нива» і не розподілялася між членами агропідприємства «Нива». Як встановлено із показів спеціаліста в судовому засіданні, її віднесено до категорії нерозподілених (невитребуваних) на тій підставі, що вона не оброблялася членами агропідприємства «Нива» та за неї не сплачувався податок на землю чи орендна плата. Беручи до уваги наведене нормативне обґрунтування, враховуючи, що земельна ділянка, площею 11,5 га (кадастровий номер [NUMBER]), зборами співвласників земельних часток (паїв) не включена у розпаювання, а повністю передана у спільну власність співвласників земельних часток (паїв), жодних доказів про передання цієї земельної ділянки у державну власність не встановлено, відсутні правові підстави вважати передану на підставі розпорядження голови Теофіпольської РДА № 45/2016р від 25.02.2016 земельну ділянку площею 11,5 га, нерозподіленою (не витребуваною). Пунктом 2 статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», та пунктом «а» ст.17 Земельного кодексу України, передбачено, що місцеві державні адміністрації уповноважені розпоряджатися землями державної власності відповідно до закону. Таким чином, приймаючи оскаржуване розпорядження про передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки, площею 11,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за межами населеного пункту Поляхівської сільської ради, Теофіпольська РДА перевищила свої повноваження, та в порушення вимог Земельного кодексу України, ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" розпорядилася земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яка не була віднесена до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, так як була передана у спільну власність співвласників земельних часток (паїв). Крім того, судом встановлено, що в оскаржуваному розпорядженні райдержадміністрація вказує про надання в користування земельної ділянки площею 11,5 га як масиву невитребуваних земельних часток (паїв) до моменту посвідчення їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, однак до розпорядження та матеріалів, які слугували для його прийняття не надано списку власників земельних часток (паїв), чиї землі є нерозподіленими (не витребуваними) та відповідно передані в управління райдержадміністрації. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи наведені вимоги законодавства, визнанню недійсним підлягає також договір оренди земельної ділянки №12-н від 14.03.2016, укладений між Теофіпольською РДА та [PERSON] на підставі оскаржуваного розпорядження Теофіпольської РДА № 45/2016р від 25.02.2016. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved