Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Банк «Кредит Дніпро» про стягнення грошових коштів за депозитним договором та відсотків. В обґрунтування позову посилався на те, що 28.02.2012 року між ним та ПАТ "Банк Кредит Дніпро" був укладений договір банківського строкового вкладу. Сума вкладу складає 215000 грн., строк дії договору 3 місяці. Після спливу строку він звернувся до банку з метою отримання грошових коштів, однак йому було відмовлено. У зв'язку із чим він звернувся до суду із позовом. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] також висунула уточненні вимоги про визнання договору банківського строкового вкладу №26305018194112 від 28.02.2012 року, укладеного між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] частково недійсним в частині вкладника, визнавши її вкладником та просила стягнути з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на її користь суму вкладу 215 000 грн., відсотки в сумі 62 016 грн. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що за укладеним 28.02.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» договором банківського строкового вкладу грошові кошти внесла саме вона, при цьому працівники банку не перевірили її особу, не впевнились від кого саме отримали кошти. Крім того, договір банківського строкового вкладу та ощадна книжка також підписана не вкладником [PERSON], а нею, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи. Тому, вважає себе належним вкладником і просить замінити сторону в зобов'язанні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що позивач є онуком [PERSON], яка на його прохання 28.02.2012 року уклала договір банківського строкового вкладу на його ім'я у західному відділенні ПАТ «Банк «Кредит Дніпро», який очолювала [PERSON] У травні 2012 року [PERSON] звернувся до банку отримати вклад та відсотки по ньому, однак, йому було відмовлено із посиланням на те, що ніякого строкового договору в банку не має, а їх завідуюча [PERSON] померла. Оскільки договір підписаний сторонами та видана ощадна книжка, вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини, тому є підстави не тільки повернення суми вкладу, а й стягнення суми відсотків, які передбачені договором. Представник третьої особи з самостійними вимогами в судовому засіданні підтримала позов її довірителя та просила його задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] є рідною бабусею [PERSON], від його імені уклала договір та внесла гроші до каси банку. Підписи в договорі та ощадній книжці виконані її довірителем, отже саме [PERSON] є належною стороною в зобов'язані і суд має замінити кредитора в зобов'язанні. Оскільки відповідачем неправомірно утримуються грошові кошти, якими він користується у власних інтересах, вважає, що проценти за договором підлягають стягненню не за період дії договору вкладу, а за весь час, по день винесення рішення суду. Представник відповідача позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнав, виклавши свої доводи письмово у запереченнях на позов. В судовому засіданні зазначив, що договір банківського вкладу вважає неукладеним, оскільки кредитором він не підписаний, а норми ст.16 ЦК України не передбачають такого способу захисту порушеного права як заміна сторони у зобов'язанні. Письмовий договір з [PERSON] не укладався, тому підстав задоволення її вимог не існує. Вкладені [PERSON] від імені [PERSON] грошові кошти банком не отриманні, через шахрайські дії завідувача західного відділення [PERSON], однак притягнути останню до кримінальної відповідальності та стягнути з неї кошти не можливо, так як вона покінчила життя самогубством і кримінальну справу закрито. Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а позовні вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.02.2012 року між ПАТ «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений договір банківського строкового вкладу №26305018194112 від 28.02.2012 року. Відповідно до п.1.3. договору, строк вкладу 3 місяці, розмір процентної ставки на вклад становить 14,7500% річних. Внесення грошових коштів за вказаним договором підтверджується ощадною книжкою №60599 від 28.02.2012 року, відповідно якої грошові кошти у сумі 215 000 грн. отримано західним відділенням ПАТ «Банк Кредит Дніпро» за підписом [PERSON] 28.02.2012 року о 10:24 год. Відповідно до висновку № 62/04-237 від 30.07.2013 року, виконаного за ухвалою суду Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром , встановлено, що підпис на договорі банківського строкового вкладу №26305018194112 від 28.02.2012 року від імені [PERSON] - виконано [PERSON]. Підпис на ощадній книжці №60599 від 28.02.2012 року в графі «Клієнт» виконано [PERSON]. Згідно відповіді Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 08.10.2013 року, за фактом шахрайських дій [PERSON], яка працювала керівником відділення «Західне» ПАТ «Банк Кредит Дніпро», яка виявились у недоїмці грошових коштів в сумі 639000 грн., проводилась перевірка, однак через самогубство [PERSON] [INFO] усі кримінальні справи були закритті. 30.07.2012 року [PERSON] звертався до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» з заявою про повернення грошових коштів за договором банківського вкладу від 28.02.2012 року, проте відповідачем кошти і досі не повернуто з посиланням на нікчемність правочину. Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року N 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується також договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми. Відповідно до пункту 8 глави 2 розділу III Інструкції про касові операції в банках України після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Згідно з вимогами ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач в силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з п.2 ч.1 ст.208 ЦК України уписьмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. За ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.2 ст.1059 ЦК України у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про заміну сторони у зобов'язанні, суд виходить з того, що договір банківського вкладу від 28.02.2012 року не був підписаний титульним кредитором, отже в силу наведених вище норм матеріального права є нікчемним правочином, який не створює правових наслідків для сторін правочину. Внаслідок нікчемності договору банківського вкладу від 28.02.2012 року у позивача [PERSON] не виникло право отримання процентів за договором, оскільки договірні відносини між сторонами місця не мають і обов'язок ПАТ «Банк Кредит Дніпро» зі сплати відсотків не виник. Вимоги [PERSON] та [PERSON] про заміну сторони у зобов'язанні, яке є нікчемним, не можуть бути задоволенні і з огляду на те, що такий спосіб захисту, який обрали позивачі, чинним законодавством не передбачений. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки відносини, що склались між сторонами є позадоговірними, в силу нікчемності правочину, суд доходить висновку про те, що сторони знаходяться у позадоговірних правовідносинах щодо набуття та збереження грошових коштів набутих без достатньої правової підстави. За обставинами, на які посилається позивач [PERSON], законом або іншим актом цивільного законодавства не передбачено повернення грошових коштів, які він до установи банку не вносив, тому в позові [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Що стосується вимог третьої особи [PERSON], то останні підлягають задоволенню лише в частині повернення їй грошових коштів, внесених в якості вкладу в розмірі 215 000 грн., оскільки останні отриманні та використовуються банком без достатньої правової підстави, оскільки договору з [PERSON] банк не укладав. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо неможливості повернення грошових коштів банком, оскільки останні ним не отриманні, а привласнені та розтрачені шахрайським шляхом працівником [PERSON], котра померла та не може відшкодувати шкоду, оскільки померла [PERSON] діяла від імені банку при укладенні договору банківського вкладу та видала ощадну книжку, яка підтверджує внесення суми вкладу до банку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а судові витрати належить стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки судом [PERSON] було звільнено від сплати судового збору. Судові витрати, понесені [PERSON] при подачі позову до суду не відшкодовуються у зв'язку з відмовою у позові. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial