Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

10 січня 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення мешканців із житлового приміщення та скасування їх реєстрації, мотивуючи його тим, що між банком та [PERSON] 07 травня 2008 року було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 713pv 3-08, згідно якого останньому було надано 50000 доларів США строком до 07.05.2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним Договором між ПАТ «Банк «Фінасни та Кредит» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 08.05.2008 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1078 га, що розташована в [ADDRESS]. Оскільки Відповідач умови кредитного договору не виконав, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 червня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Банк Фінанси та кредит»» було стягнуто з позичальника заборгованість в сумі 609553,91 грн. Оскільки зобов'язання за кредитним договором порушено, рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, тому просять суд звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1078 га, що розташована в [ADDRESS]. Способом реалізації предмету іпотеки визначити- реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; примусово виселити мешканців [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають та зареєстровані у житловому будинку по [ADDRESS] та зобов'язати управління міграційної служби України в Івано-Франківській області зняти їх з місця реєстрації. В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі,підтримав позовні вимоги і просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, представник відповідача подав письмову заяву з проханням справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнав та в письмовому заперечнні вказав, що оскільки судом вже було стягнуто з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором, то суд не вправі змінювати порядок виконання рішення та звертати стягнення на предмет іпотеки. Крім того зазначив, що процедура для виселення банком не витримана. Відповідачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON] в судове засідання не зявились повторно, хоча про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача управління міграційної служби України в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між банком та [PERSON] 07 травня 2008 року було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 713pv 3-08, згідно якого останньому було надано 50000 доларів США строком до 07.05.2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним Договором між ПАТ «Банк «Фінасни та Кредит» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 08.05.2008 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1078 га, що розташована в [ADDRESS]. Оскільки умови кредитного договору [PERSON] не виконувались належним чином, банк скористався своїм правом та звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно Рішення Коломийського міськрайонного суду від 18.06.2012 р. у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінасни та кредит» було стягнуто з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 609553,91 грн. Стаття 61 ч 3. ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст.. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. ч. 3 ст. 33 передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд відхиляє посилання відповідача в своєму письмовому запереченні на те, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає до задоволення у зв'язку з тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18.06.2012 р. у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінасни та кредит» було стягнуто з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 609553,91 грн. і суд не може змінтити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки. Таке твердження відповідача є помилковим, оскільки згідно п. 9 Постанови № 5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», задоволення позову про кредитора про стягнення заборгованості не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволенню. Що стосується позовних вимог про примусове виселння мешканців [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають та зареєстровані у житловому будинку по [ADDRESS] та зобов'язання управління міграційної служби України в Івано-Франківській області зняти їх з місця реєстрації, то вони не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК України, Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. згідно п. 43 Постанови № 5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Отже необхідною умовою для виселення мешканців, є письмова вимога іпотеко держателя звільнити будинок, на яке звернуто предмет іпотеки. Оскільки позивач надіслав таку вимогу ще до прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, то суд вважає, що процедура виселення позивачем не дотримана. На підставі ст. ст. 526, 629 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст.. 33, 38-40 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: partial