Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з травня 2017 по травень 2018 вона була зареєстрована як безробітна в Ямпільському районному центрі зайнятості Вінницької області та отримувала допомогу по безробіттю відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З 24.05.2017 була розпочата виплата їй допомоги по безробіттю, яка припинена 15.05.2018. Допомога по безробіттю виплачувалась їй Ямпільським районним центром зайнятості Вінницької області за місцем реєстрації її проживання. Відповідачі, які є правонаступниками Ямпільського районного центру зайнятості Вінницької області, мають перед нею заборгованість по виплаті допомоги по безробіттю у розмірі 2872 (дві тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні, які вона і просить стягнути з відповідачів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, вх.№5866 від 09.09.2021, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Вінницького обласного центру зайнятості Лунгу О.М. в судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, вх.№7073 від 27.10.2021, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки він перебуває у відпустці з 25.10.2021 по 29.10.2021. Окрім цього, представник відповідача надав суду заяву про застосування строків позовної давності, вх.6692 від 08.10.2021, яка обґрунтована тим, що факт невиплати [PERSON] частини нарахованої допомоги по безробіттю за період її безробіття було встановлено Аудиторським звітом за результатами проведення позапланового фінансового аудиту, аудиту відповідності діяльності Ямпільського РЦЗ Вінницької області за період з 01.01.2015 по 01.09.2017. Факт невиплати [PERSON] частини нарахованої допомоги по безробіттю за період її безробіття також було встановлено (підтверджено) за результатами проведеної в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 05.09.2017 за №12017020370000257, Управлінням Північного Офісу Держаудитслужби у Вінницькій області позапланової виїзної ревізії з окремих питань фінансово-господарської діяльності Ямпільського РЦЗ за період з 01.01.2015 по 05.09.2017. Було складено Акт №15-30/60 від 26.02.2018, в якому зазначено, що за період, який охоплено ревізією, [PERSON] було нараховано допомоги по безробіттю на суму 4650 гривень 28 копійок, виплачено банком сума 1778 гривень 28 копійок, різниця складає 2872 гривні. Отже, [PERSON] довідалась про невиплату їй частини допомоги по безробіттю за період безробіття у сумі 2872 гривні тоді, коли її було визнано потерпілою по кримінальному провадженні №12017020370000257. Також під час проведення ревізії [PERSON] надала письмове пояснення, в якому повідомила, що сума невиплаченої їй допомоги по безробіттю складає 2872 гривні. Оскільки строк позовної давності починається з дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права, у вказаному випадку [PERSON] довідалась про порушення її права 08.02.2018 (дата надання нею письмового пояснення під час проведення ревізії). З урахуванням вищевикладеного представник відповідача просить суд застосувати до вказаного позову позовну давність та в зв`язку із цим, у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання уповноваженої особою повідомлення про день та час розгляду справи. 13.09.2021 за вх.№5919 представником відповідача Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості суду надано заперечення, в якому зазначено, що [PERSON] в період утворення боргу не перебувала на обліку та не знаходилася у правових відносинах з Ямпільською районною філією Вінницького обласного центру зайнятості. Ямпільський районний центр зайнятості, в якому позивач перебувала на обліку та отримувала нараховані кошти по безробіттю, припинив свою діяльність відповідно до наказу Вінницького обласного центру зайнятості від 06.02.2018 №41. Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості не є юридичною особою, не є розпорядником коштів та не є правонаступником базового центру - Ямпільського районного центру зайнятості, а тому будь-яку відповідальність перед позивачем не може нести. Просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог до Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості. У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Заяви та клопотання: клопотання про витребування доказів; заява позивача про розгляд справи у його відсутність; заяви представника відповідача про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції; заява про застосування строків позовної давності; клопотання про відкладення розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення першого судового засідання розгляду справи по суті, витребування доказів; задоволення клопотань представника відповідача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії паспорта громадянина України, виданого 20.01.1998 на ім`я [PERSON] , встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.3). Із копії трудової книжки, серія [NUMBER] , заповненої 29 березня 2001 на ім`я [PERSON] , [INFO] , встановлено, що позивачці 24.05.2017 розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.п.1-4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», 15.05.2018 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.5). Із копії наказу №41 від 06.02.2018 «Про створення Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості» судом встановлено, що на підставі наказу створено Ямпільську районну філію Вінницького обласного центру зайнятості та затверджено положення про Ямпільську районну філію Вінницького обласного центру зайнятості (а.с.18). Із повідомлення Вінницького обласного центру зайнятості, вих.№15-08/3712-21 від 14.09.2021, встановлено, що згідно з даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості ЄІАС (NET) [PERSON] за період перебування в статусі безробітної у Ямпільському районному центрі зайнятості з 17.05.2017 по 15.05.2018 було нараховано та перераховано допомоги по безробіттю на загальну суму 16227 гривень 05 копійок. За результатами проведеної в рамках кримінального провадження №12017020370000257 від 05.09.2017 ревізії було складено Акт №15-30/6 від 26.02.2018, у якому зазначено, що за період, який охоплено ревізією, [PERSON] було нараховано допомогу по безробіттю на суму 4650 гривень 28 копійок, виплачено банком сума 1778 гривень 28 копійок, різниця складає 2872 гривні 00 копійок (а.с.29). Вказані докази відповідають вимогам ст.ст.76-80 ЦПК України, тобто є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини, що виникли внаслідок невиплати нарахованої соціальної допомоги по безробіттю позивачці [PERSON] за період з 17.05.2017 по 15.05.2018. З`ясувавши всі обставини справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків: Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості визначається відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та п.5 Порядку, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] була зареєстрована як безробітна з 14.05.2017, перебувала у правових відносинах з Ямпільським районним центром зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю. За період з 17.05.2017 по 15.05.2018 Ямпільським районним центром зайнятості [PERSON] було нараховано допомогу по безробіттю у розмірі 4650 гривень 28 копійок, виплачено банком сума у розмірі 1778 гривень 28 копійок, невиплаченою залишилася допомога в розмірі 2872 гривні 00 копійок. Також судом встановлено, що Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості є структурним підрозділом Вінницького обласного центру зайнятості і не є юридичною особою та розпорядником коштів. Згідно п.2 ч.1 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи, як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, мають право на судовий захист своїх прав. Відповідно до ст.39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ч.2 розділу 6 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015 №613, допомога по безробіттю виплачується центром зайнятості, у якому зареєстрований безробітний, через банківські установи в установленому порядку. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативнее зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вказані обставини, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення нарахованої але невиплаченої допомоги по безробіттю є обґрунтованими і такими, що підлягають до часткового задоволення, а саме: в частині стягнення із відповідача - Вінницького обласного центру зайнятості, на користь позивача [PERSON] 2872 (дві тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні нарахованої але невиплаченої допомоги по безробіттю. В частині заявлених позивачем вимог про стягнення з Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості майнової шкоди у вигляді нарахованої але частково невиплаченої допомоги по безробіттю, суд вважає відмовити, оскільки Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості не є розпорядником коштів і правонаступником базового центру - Ямпільського районного центру зайнятості, який припинив свою діяльність, та не здійснювала нарахування і виплату допомоги по безробіттю позивачці [PERSON] . Позивачкою не доведено, що Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості порушила її права на отримання нарахованої, але не виплаченої допомоги по безробіттю. Тому, у задоволенні вимог до вказаного відповідача необхідно відмовити, у зв`язку із відсутністю для цього підстав. Розглянувши заявлену вимогу представником відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знала про невиплату їй частини допомоги по безробіттю, про що вона зазначила в своїх письмових поясненнях, наданих на ім`я в.о. начальника Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області 08.02.2018 (а.с.39), інші докази про те, що позивач знала про невиплату їй частини допомоги по безробіттю - відсутні. Тому 08.02.2018 є датою, коли позивач дізналася про порушення свого права. Однак, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Ця норма була включена до ЦК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з подальшими змінами та доповненнями з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин. Оскільки, карантин на території України все ще триває, позовна давність, яка мала б закінчитись 08 лютого 2021 року, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України продовжується на строк дії такого карантину. З урахуванням вищевикладеного, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності до вимог позивача і вважає відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №17 від 02 вересня 2021 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача - Вінницького обласного центру зайнятості, у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Outcome: partial