Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

09.12.2019 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реєстрації заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24.03.2014 року в розмірі 48154 грн. 84 коп. 10.12.2019 року судом направлено запит про місце реєстрації відповідачки. Відповідно до інформації Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району від 26.12.2019 року відомості про реєстрацію відповідача відсутні. 02.01.2020 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви, відкриття провадження у справі та призначення до судового розгляду. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідно до Генеральної угоди про реєстрації заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24.03.2014 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12952.39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.11.2019 року має заборгованість в розмірі 48154.84 грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON] , а також стягнути 1921,00 грн. понесених позивачем судових витрат. Представник позивача Гребенюк О.С., який діє за довіреністю № 367-К-Н-О від 31.01.2019 року надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 24.03.2014 року між АТ КБ "Приват Банк" та відповідачкою [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реєстрації заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних, згідно якої останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12952.39 грн. Відповідно до умов договору, надання банківських послуг, відповідачка зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Крім того, кредитним договором передбачено умови надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідачка [PERSON] зобов`язання по кредитному договору не виконує і станом на 13.11.2019 року має заборгованість в розмірі 48154.84 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом - 12952.41 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 12747.45 грн.; заборгованість за пенею - 22454.98 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. У зв`язку із невиконанням відповідачкою умов кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реєстрації заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24.03.2014 року підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджуються платіжним дорученням № BOJ61B2KWR від 21.11.2019 року.

Outcome: partial