Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила змінити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на період навчання та додаткових витрат, посилаючись на те, що з 01.06.1996 року позивач перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду з відповідача на користь позивача присуджено стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказує, що відповідач працює в ПАТ «Південно-Західна залізниця» у м. Хмельницькому та отримує стабільно високу заробітну плату. А позивач працює на посаді молодшої сестри медичної Хмельницької міської дитячої лікарні та отримує заробітну плату на рівні її мінімального розміру, а тому не спроможна в повній мірі задовольняти потреби дітей, розвиток їх здібностей та оплачувати навчання. Окрім того, зазначає, що їх старшому сину [PERSON] [INFO] виповнюється 18 років, а також з 01.09.2017 року він навчається у Кам'янець-Подільському національному університеті ім. І. Огієнка та проживає у гуртожитку. У зв'язку із вищевикладеним, просить стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] та повнолітнього [PERSON] в розмірі 1/3 частки усіх його доходів, починаючи з [INFO] та до 30.06.2021 року (дати закінчення навчання [PERSON]), зокрема: на сина [PERSON] щомісячно в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача, починаючи з 18.04.2018 року і до 30.06.2021 року; на сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з [INFO] і до 30.06.2021 року, а після цієї дати в розмірі ? частини доходів відповідача та до його повноліття з врахуванням індексу інфляції, а також стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на навчання та проживання сина [PERSON], [INFO], в сумі 7415 грн., що становить ? частина документально підтверджених понесених витрат. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача, та вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву розгляд справи без його участі в письмовому провадженні та вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду пояснення, в яких вказав, що просить слухати справу без його участі та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що 01.06.1996 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серія [NUMBER]. [INFO] від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER]), а [INFO] народився - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER]). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.05.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2008 року і до повноліття дітей. 16.10.2008 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 9515046 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3306, виданого 07.05.2008 року. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 1114/02 від 27.03.2018 року. Позивач займає посаду молодшої сестри медичної (перевязочної) в Хмельницькій міській дитячій лікарні та загальна сума її доходу за період з січня 2017 року по грудень 2017 року без урахування аліментів становив 37217,68 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 20.02.2018 року. Як вбачається із довідки від 23.05.2018 року відповідач [PERSON] з 29.04.1988 року працює на посаді оглядач-ремонтник вагонів в ВП Експлуатаційному вагонному депо Жмеринка РФ «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» і його дохід за період листопад 2017 року - квітень 2018 року становить 63475,70 грн. Даний факт, також, підтверджується відомостями від 25.05.2018 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів в період з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для застосування ст. 192 СК України, в зв'язку з чим необхідно змінити розмір аліментів, визначених рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.05.2008 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, [PERSON] є студентом 1 курсу факультету фізичної культури контрактної основи, денної форми навчання ( IV рівня акредитації), дата вступу в університет - 01.09.2017 року, дата закінчення навчання в університеті - 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою від 01.09.2017 року вих. № 17/187 та довідкою від 26.04.2018 року вих. № 18/61. Також, [PERSON] оплатив за проживання у гуртожитку Кам'янець-Подільського національного університету ім. І. Огієнка в сумі 2200 грн., 4975 грн., 2680 грн., 4975 грн., а всього 14830 грн., що підтверджується дублікатами чеків від 23.05.2018 року. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. В силу ст. 199 ч. 1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Крім того, згідно із роз'ясненнями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з'ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Також, суд враховує те, відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків з ким вона проживає, а за змістом зазначених статей [PERSON] має право звернутися з даним позовом до суду. Однак, такий позов подається в інтересах повнолітнього сина, який повинен бути позивачем у зазначеній справі, а з огляду на те, що [PERSON] є дієздатним, аліменти повинні бути стягнуті на нього, а не користь матері [PERSON], і тоді, коли така особа наділена правом звернення до суду з позовом в її інтересах. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, визнання позову відповідачем, матеріального становища відповідача, який є працездатною особою, має постійне місце роботи, постійний дохід і з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та потребує матеріальну допомогу, так як потребує коштів на оплату додаткових освітніх послуг під час навчання, на придбання необхідних канцелярських товарів, продуктів харчування, предметів першого вжитку, одягу та взуття, також з врахуванням того, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], принципу законності, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на час навчання на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з [INFO] і до закінчення терміну навчання [PERSON], але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, то необхідно зазначити наступне. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати на користь [PERSON] в розмірі 7415 грн. - половина оплати за проживання у гуртожитку, яку він особисто сплатив, що вбачається із копій квитанцій. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 185, 192, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: partial