Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Харківська міська рада в особі представника Коваль Г.Ю. звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 151 457,28 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, Харківською міською радою відповідно до ст.189 ЗК України здійснені заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади, додержання вимог земельного законодавства. Відповідач є власником нежитлових приміщень підвалу в літ. «АМ-3» загальною площею 1691,3 кв.м. по [ADDRESS] з 30.03.2017 року. Речові права відповідача на земельну ділянку по [ADDRESS] не зареєстровані, а тому земельна ділянка площею 0,1824 га (частка 455,54 кв.м. ) по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. Відповідач у період з 01.04.2017 рокупо 30.04.2018 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти. Зазначені законодавчі приписи та встановлені міською радою фактичні обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом до [PERSON] про повернення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності по [ADDRESS]. Використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідач у період з 01.04.2017 року по 30.04.2018року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Таким чином, відповідач зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню, розрахований позивачем с складає 151427,28 грн.,виходячи з розміру орендної плати за землю. Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаної грошових коштів у розмірі орендної плати за землю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.06.2018 року провадження по вищевказаній справі було відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з»явився , про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов до суду не подав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного . Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.03.2018 № 118787280 право власності на нежитлові приміщення підвалу в літ. «АМ-3» загальною площею 1691,3 кв.м. по [ADDRESS] з 30.03.2017 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2017 № 155. ( а.с.10-20) Крім того, відповідно до вказаної довідки, право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху в літ. «АМ-3» загальною площею 214,5 кв.м., загальною площею 1414,5 кв.м., загальною площею 127,7 кв.м., а також нежитлові приміщення 2-го поверху загальною площею 1660,8 кв.м., та нежитлові приміщення 3-го поверху загальною площею 1663,3 кв.м., що розташовані по [ADDRESS], зареєстровано за іншими власниками. Частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно, користування, володіння та розпорядження зазначеною нерухомістю неминуче призводить до фактичного використання земельної ділянки, на якій така нерухомість знаходиться. Іншими словами, неможливо здійснювати правомочності власника будівлі не використовуючи земельної ділянки під такою будівлею. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов'язує. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, що встановлено ст.360 ЦК України. Положеннями ст. 120 ЗК України визначено, що виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення договору оренди земельної ділянки. Водночас за змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Листом Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28.08.2017 № 19-20-0.23,08-1692/116-17 та листом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 18.08.2017 № 5237/0/225-17 встановлено, що речові права [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] не зареєстровано ( а.с.21,22-23) Крім того, вказане також підтверджується вищезазначеною Інформаційною довідкою від 28.03.2018 № 118787280. Таким чином, відповідач, набувши право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформив правовідносин щодо користування земельною ділянкою. Отже, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст.ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,1824 га (частка 455,54 кв.м.) по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. Відповідач у період з 01.04.2017 по 30.04.2018 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, у зв'язку з чим спричинив позивачу збитки у вигляді не одержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих на це документів . Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 28.03.2018 здійснено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ФО-П [PERSON], ФО-П [PERSON], [PERSON], [PERSON] використовують земельну ділянку площею 0,1824 га по [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «АМ-3», право власності на яку зареєстровано за вищевказаними осіб. За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки, визначення її меж, площ та конфігурації. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлової будівлі. ( а.с.27) Згідно листа Головного Управління ДФС України в Харківській області, вбачається, що станом на 31.08.2017 року [PERSON] не зареєстрований як платник земельного податку або орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] . Декларації з земельного податку не надавались . ( а.с.24) Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що платою за землю є обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України). Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов'язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України). З часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов'язок сплачувати грошові кошти за використання земельної ділянки у встановленому законодавством розмірі. Отже , в період з 01.04.2017 року по 30.04.2018 року відповідач не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Відповідно ст. 286.6. Податкового кодексу України плата за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб, зокрема пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності. Згідно наданого розрахунку спричинення позивачу збитків у вигляді не одержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою, вбачається , що такий розрахунок здійснений пропорційно часткам кожного із власників у вищевказаній нежитловій будівлі, які розраховано як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, що нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Отже , відповідно до вказаного розрахунку, розмір завданих відповідачем збитків в загальному розмірі складає 151457,28 грн. Відповідно до статей 1212 - 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно та відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна. Таким чином, внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у вищевказаному розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаної грошових коштів у розмірі орендної плати за землю. Вищезазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволеню в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2271,86 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved