Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], та доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 01.09.2017 і до досягнення дітьми віку повноліття. Неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача, питання утримання неповнолітніх дітей в добровільному порядку сторонами не вирішено. За таких обставин позивач просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просить суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні вцілому позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов'язком як матері, так в рівній мірі і батька. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], у графі «батько» значиться [PERSON] (а.с.4,5). Відповідно до Протоколу\~№ 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками\~\~ цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. \~\~Згідно зі ст. ст.\~1,\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Суду як джерело права. \~\~Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. \~\~Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач працює на посаді касира торгівельного залу ТОВ «Респектплюс» (м.Харків), отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 3864,75 7 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач працює у ФОП [PERSON] (м.Тростянець вул.Будьонного,2 Сумської області), середньомісячний розмір заробітної плати його складає 3431,07 грн. (а.с.23). При цьому, відповідно до виконавчого листа №575/1281/13-ц від 20.02.2014 та рішення [PERSON] райсуду Сумської області від 27.12.2013 відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 390 грн. щомісячно (а.с.8,34). Крім цього, з довідки Кириківської селищної ради від 19.10.2017 вбачається, що до складу сімї позивача [PERSON] входить чоловік відповідач [PERSON], неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], а також батько відповідача [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні відповідач підтвердив, що проживає разом з дружиною та дітьми за однією адресою. При цьому, з довідки КЗ СОР Правдинської школи інтернат слідує, що неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], навчаються в даному закладі, хоча на повному державному утриманні не перебувають. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття Враховуючи вказані обставини, беручи до уваги задовільний стан здоровя відповідача, його майновий стан та перебування на його утриманні неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти, суд доходить висновку про можливість часткового задоволення позову зі стягненням з відповідача щомісячно аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], та доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини позову.

Outcome: partial