Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

12\~вересня 2018\~року позивач\~[PERSON] звернулась\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~[PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свою заяву обґрунтовує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 листопада 2018 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя у них не склалося, що в подальшому призвело до припинення шлюбних стосунків. Вказує, що на даний момент вони з відповідачем проживають окремо, син [PERSON] та двоє дітей від першого шлюбу проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання та виховання сина [PERSON], хоча є працездатним, працює одночасно на двох підприємствах, отримує пенсію, а тому має постійний дохід. Зазначає, що отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1\~452,01 гривень, що є її єдиним доходом, а потреби на утримання дитини постійно зростають, тому просить суд прийняти рішення щодо стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 3\~000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року відкрито провадження по даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України. Заперечення від сторін спору щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження на адресу суду не надходило. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Зазначає, що є особою з інвалідністю за загальним захворюванням з протипоказаною роботою з фізичними навантаженнями, проживає окремо від сімї, оскільки змушений доглядати за хворою мамою та допомагати сестрі у догляді за бабусею. Наголошує увагу суду на те, що займається вихованням неповнолітнього сина, піклується про його фізичний та духовний розвиток. Окрім того, зазначає, що сама позивач останнім часом почала перешкоджати виконанню його батьківських обовязків щодо сина, відмовляючи у побаченні без нагляду матері. Враховуючи викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити частково, стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі ? від отриманого доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили суд позов задовольнити повністю. Відповідач та представник відповідача позов визнали частково, не заперечували щодо стягнення щомісячно аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1\~500 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 069137 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 159075 від 17 травня 2012 року, у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Батьком дитини є відповідач [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 9» за вих. № 79 від 5 вересня 2018 року та довідки Комунального закладу «»Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 16 Луцької міської ради» за вих. № 103/02-17 від 4 вересня 2018 року син [PERSON] проживає спільно разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, на момент розгляду справи судом, проживає окремо від позивача та їх спільного сина, фактично шлюбних відносин не підтримують, що не заперечується обома сторонами спору. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодекс України (надалі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1., 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. (ч. 2 ст. 182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1\~944, 00 гривень, з 01 грудня 2018 року 2\~027, 00 гривень. Таким чином, обовязок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина є обґрунтованими та такими, що базуються на нормах чинного сімейного законодавства України. Одночасно,\~ч.\~1\~ст.\~182\~СК України\~передбачені обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів,\~зокрема:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховується та обставина, що відповідач є особою з інвалідністю за загальним захворюванням, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 12 квітня 2018 року,планом медичної та професійної реабілітації, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1699 від 27 квітня 2017 року, згідно яких [PERSON] протипоказана робота з фізичними перевантаженнями та тривалим стоянням. Доходи відповідача згідно довідки за останнім місцем роботи є мінімальними та не можуть забезпечити виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, що заявлені позивачем. Доводи позивача про те, що відповідач працює на двох роботах спростовані довідкою про доходи № 107 від 12 вересня 2018 року, згідно якої значиться, що [PERSON] працював у ТОВ «АНЕКС ПЛЮС» на посаді вантажника та звільнений зданої посади з 27.03.2018 року за наказом № 139-К від 27.03.2018 року по даному підприємстві. Твердження [PERSON] та його представника про необхідність догляду за хворою матірю та надання допомоги сестрі у догляді за її бабусею не приймаються судом до уваги, оскільки дані факти не були доведенні належними та допустимими доказами в ході судового розгляду та не спростовують обовязку відповідача як батька [PERSON], [INFO], щодо утримання його неповнолітньої дитини. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що неповнолітній син позивача та відповідача на даний час проживає з матірю, обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, зважаючи на стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає доцільним та можливим позовні вимоги [PERSON] задоволити частково, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини - неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1 500 (одна тисяча пятсот) гривень щомісячно. На думку суду такий розмір стягуваних аліментів буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відповідно до ч. 1 статті 430 ЦПК України суд приходить до висновку про наявність підстав для того, щоб допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, передбаченого цим рішенням суду. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial