Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

14.04.2014 року [PERSON] звернулася з дійсним позовом до суду, в якому, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. та аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох річного віку у розмірі 500 грн. щомісячно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 06.09.2011 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з липня 2013 року відповідач пішов з сім'ї і мешкають окремо. Син проживає з нею, відповідач не забезпечує сім'ю , жодної матеріальної допомоги не надає. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, при цьому пояснив, що не має роботи, а тому має можливість сплачувати аліменти у загальному розмірі 500 грн. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2011 року, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком дитини дійсно є відповідач [PERSON] (а.с. 3) Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у виховані та утримані своєї дитини наряду з позивачем. При цьому, відповідно до статті 182 СК України та абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач не має постійного доходу, тому суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, який на даний час, згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" становить 1032 грн., від шести до вісімнадцяти років становить 1286 грн., суд вважає, що аліменти у розмірі 500 грн. буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Крім того, у відповідності до ч. 2,6 ст. 84 СК України, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 300 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Посилання відповідача про те, що він не має місце роботи судом не приймається, оскільки [PERSON] є працездатний та відмовляється ставати облік до центру зайнятості. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 244 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial