Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1) Білоцерківський районний відділ Державної виконавчої служби центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Київ), 2) приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 09.06.2021 відкрито виконавче провадження за № 65735209 на підставі виконавчого напису № 51605, вчиненого 24.05.2021 нотаріусом Грисюк А.В. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було перевірено документи, які свідчили б про безспірність заборгованості. Стягувачем на адресу боржника не було надіслано жодної вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило її можливості надати свої заперечення щодо наявної заборгованості. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 51605, вчинений 24.05.2021 нотаріусом Грисюк Оленою Василівною. 08.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадженя без повідомленням (виклику) учасників справи. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 13.10.2021. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї 16.07.2021. Третя особа Білоцерківський районний відділ Державної виконавчої служби центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Київ) отримали ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї 15.07.2021. Приватному нотаріусу ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї було направлено 11.03.2021, однак поштове відправлення повернулося до суду 05.05.2021 не врученим з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній з вказаною адресою». Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, які належним чином повідомленні про розгляд справи та від яких не надійшло клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 51605, про звернення стягнення: з громадянки України, [PERSON] . Загальна сума, що підлягала стягненню - 45 290,00 грн. Встановлено, що даний виконавчий напис було вчинено на підставі того, що 19.02.2020 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та [PERSON] був укладений Кредитний договір 1183322, відповідно до умов якого остання отримала кредит. 09.06.2021 старшим державним виконавцем Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), за заявою стягувача - ТОВ «Веллфін» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 51605 виданого 24.05.201 [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» боргу у розмірі 45 290 грн. 09.06.2021 при примусовому виконанні виконавчого напису № 51605 виданого 24.05.2021 старшим державним виконавцем Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] . Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. За загальним правилом статей 4, 5 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення як боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення. Тому повідомлення, слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс 18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706 цс 19). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018 св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164 св 19). Правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з договору позики № 1183322, укладеного 19.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала на те, що відповідачем за місцем її реєстрації не було надіслано жодної вимоги щодо порушення основного зобов`язання, тому вона була позбавлена можливості заперечувати проти нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки не було перевірено безспірність вимог кредитора (відповідача). Крім того, для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. Отже, позивач вважає, що заборгованість, яка була стягнута за виконавчим написом № 51605 від 24.05.2021 не являється безспірною, оскільки вона не підтверджена належними доказами. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача, що виконавчий напис було вчинено, щодо стягнення заборгованості, яку не можна вважати безспірною. Крім того, відсутні належні та допустимі докази фактичного повідомлення відповідачем позивача, як боржника про наявну заборгованість, для надання йому можливості усунути порушення за кредитним договором. Крім того, з тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14), яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 24.05.2021 року керувалась пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним, отже нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Отже, як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved