Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

23.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, який уточнив в ході судового розгляду та остаточно просив: визнати за ним право власності на 1/2 частину нерухомого майна: нежитлової будівлі аптеки №46 по [ADDRESS]; стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію вартості спільного майна подружжя в сумі 20675 грн. (41350 грн. : 2 = 20675 грн.); стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію із здійснення підприємницької діяльності її в сумі 50000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.12.1986 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.01.2015 року. За час проживання у шлюбі сторонами було придбано: плазмовий телевізор «SAMSUNG» вартістю 6000 грн., холодильник суха заморозка «INDESIT» вартістю 7000 грн., швейна електромашинка «Ягуар» вартістю 4000 грн., мотокосилка вартістю 1600 грн., бензопила вартістю 1400 грн., 4 тони зерна вартістю 8000 грн., диван вартістю 1500 грн., диван вартістю 2000 грн., спальня та м'який куток вартістю 4150 грн., два килими вартістю 500 грн., 3 килими вартістю 750 грн., дошка обрізна 1,5 куба вартістю 2250 грн., будівельна матеріали (пісок, щебінь, камінь бутовий) вартістю 1600 грн. Також за спільні кошти було придбано нежитлову будівлю аптеки № 46 по [ADDRESS], яка оформлена на ім'я відповідачки. [PERSON] просить визнати право власності на 1/2 частину нежитлову будівлю аптеки № 46 по [ADDRESS] та стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію вартості спільного майна подружжя в сумі 20675 грн.(41350:2=20675) Також вважає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя виступають і кошти, які здобуті внаслідок спільної праці, а тому [PERSON] повинна сплатити [PERSON] 50000 грн. грошової компенсації із здійснення спільної підприємницької діяльності, а також судові витрати. [PERSON] звернулась 03.06.2015 року із зустрічним позовом в якому вказала, що під час спільного сімейного життя, вона разом із [PERSON] придбали житловий будинок [ADDRESS] який зареєстрований на ім'я останнього на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.1992 року вартість якого разом із господарчими спорудами складає 93470 грн. Також придбали автомобіль [NUMBER], який було зареєстровано на ім'я [PERSON] Первомайським МРЕВ ДАІ УМВС Миколаївської області 25.02.2014 року вартість якого складає 61915,10 грн. Також було придбано 19.08.2014 року пилу ланцюгову бензинову SadkoGCS-510E вартістю 3200 грн., 27.04.2014 року косу бензомоторну Forte вартістю 2500 грн., 19.08.2014 року болгарку CraftCAG-180/1900 вартістю 1200 грн., а всього майна на 162285,10 грн. Просить визнати право власності за кожним на 1/2 частину вищевказаного будинку та автомобіля, їй виділити у власність пилу ланцюгову бензинову, а [PERSON] косу бензомоторну та болгарку, стягнувши з нього 500 грн. різниці в вартості та судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] уточнений позов [PERSON] не визнали і в його задоволенні просили відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підтримали та просили задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій свідоцтва про одруження (а.с.8) та рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.01.2015 року (а.с.9) видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.12.1986 року і після реєстрації останній присвоєно прізвище «Козак», а вказаним рішенням суду шлюб розірвано. Із листа Первомайського МБТІ від 25.03.2015 року (а.с.60) адвокату [PERSON] видно, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого виконкомом Лисогірської сільської ради народних депутатів Первомайського району Миколаївської області від 15.08.1992 року реєстровий № 156. Це ж видно і із копії самого договору купівлі-продажу (а.с.62). Довідкою Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Первомайськ та Первомайського району УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 12.03.2015 року (а.с.61) підтверджено, що автомобіль [NUMBER] кузов [NUMBER] 1993 р.в., свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] від 25.02.2014 року належить [PERSON]. Копією договору купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна від 15.10.2013 року підтверджено, що територіальні громади сіл, селищ, міст Миколаївської області продали, а громадянка України [PERSON], що є фізичною особою-підприємцем придбала нежитлову будівлю аптеки №46 по [ADDRESS] загальною площею 285,6 м.кв. (а.с.145-147). Копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (а.с.148) підтверджено, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець 26.08.2010 року. Висновком оцінювача про вартість ( а.с.19) встановлено, що ринкова вартість на 10.03.2015 року нежитлової будівлі по [ADDRESS] складає 64200 грн. Висновком оцінювача про вартість ( а.с.77) встановлено, що ринкова вартість на 30.03.2015 року житлового будинку по [ADDRESS] складає 93470 грн. Із звіту №5427 про оцінку транспортного засобу складеного 18.03.2015 року ( а.с.64-66) видно, що середня ринкова вартість автомобіля [NUMBER], 1993 року випуску становить 61915,10 грн. Ст. 60 ч.1 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ст. 69 ч.1 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ст. 70 ч.ч. 1, 3 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Ст. 71 ч.ч. 1, 2, 4, 5 СК України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя якщо інше не передбачене домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказано, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного, суд знаходить що житловий будинок, нежитлова будівля та автомобіль являються спільною [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги в частині поділу житлового будинку, автомобіля та нежитлової будівлі підлягають задоволенню і за [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності по ? частці за кожним, на вказане майно. Суд не приймає до уваги твердження [PERSON] про те, що автомобіль ним продано в період шлюбу за згодою [PERSON] так як із копії довіреності від 09.11.2014 року ( а.с.222) цього не видно. В частині позовних вимог про поділ майна: плазмового телевізору «SAMSUNG» вартістю 6000 грн., холодильника «INDESIT» вартістю 7000 грн., швейної електромашинки «Ягуар» вартістю 4000 грн., мотокосилки вартістю 1600 грн., бензопили вартістю 1400 грн., 4 тон зерна вартістю 8000 грн., дивану вартістю 1500 грн., дивану вартістю 2000 грн., спальні та м'якого кутка вартістю 4150 грн., 2 килимів вартістю 500 грн., 3 килимів вартістю 750 грн., дошки обрізної 1,5 куба вартістю 2250 грн., будівельних матеріалів (пісок, щебінь, камінь бутовий) вартістю 1600 грн., пили ланцюгової бензинової SadkoGCS-510E вартістю 3200 грн., коси бензомоторної Forte вартістю 2500 грн., болгарки CraftCAG-180/1900 вартістю 1200 грн., необхідно відмовити, так як сторони в судовому засіданні наполягали на тому, що вказане спірне майно забрала собі протилежна сторона, але відповідних доказів, підтверджуючих те, що вказане спірне майно знаходиться саме у [PERSON] чи у [PERSON] ними не надано, а тому суд позбавлений можливості як його поділити так і стягнути відповідну грошову компенсацію, на чому наполягав [PERSON] Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення 50000 грн. грошової компенсації із здійснення спільної підприємницької діяльності з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно відмовити, так як в позовній заяві останній не вказав за який період необхідно стягнути компенсацію, а в судовому засіданні пояснив, що це малось на увазі 2014-2015 роки, тоді як із його пояснень слідує, що шлюбні відносини між ним та [PERSON] були припинені в грудні 2014 року і суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині не доведені. На підставі ст. 88 ЦПК України відповідно до задоволених позовних вимог судом стягуються і понесені сторонами судові витрати.

Outcome: partial