Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

27 липня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до Дружківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі-відповідач) про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 березня 1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 листопада 2012 року вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Маючи намір здійснити продаж своєї частки квартири позивачка звернулася до нотаріуса, але від нотаріуса вона дізналась, що на її майно, включаючи частку квартири накладений арешт. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на все майно позивачки накладено арешт на підставі постанови серії АА №196632 від 13 листопада 2003 року Державної виконавчої служби м.Дружківка. Обтяження зареєстровано 12 серпня 2005 року Дружківською державною нотаріальною конторою за №2284849. На письмове звернення [PERSON] із проханням зняти арешт з її майна листом Дружківського міського відділу ДВС від 04 червня 2018 року їй було повідомлено, що виконавчі документи відносно неї не надходили та не виконувались, встановити за яким саме виконавчим документом було накладено арешт постановою АА №196632 від 13 листопада 2003 року неможливо та було рекомендовано звернутися до суду для зняття арешту. Позивач [PERSON] просить зняти арешт та заборону на відчуження з усього майна, що належить їй на праві власності, накладений згідно постанови АА№196632 від 13 листопада 2003 року, реєстраційний номер обтяження 2284849; зобов'язати відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відомості про зняття арешту та заборони відчуження усього майна, що належить їй, який був накладений згідно постанови АА№ 196632 від 13 листопада 2003 року, реєстраційний номер обтяження 2284849. У судове засідання позивачка [PERSON] з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позові. До суду також з'явився представник відповідача - Дружківського міського відділа Головного територіального управління юстиції у Донецької області Такунов С.В., повідомив суду, що у відділі відсутня інформація щодо документа на підставі якого винесена постанова АА №196632 від 13 листопада 2003 року про накладення арешту на все майно позивачки. Проти задоволення вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 18 березня 1994 року згідно розпорядження голови виконавчого комітета Дружківської міської ради [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло за яким йому та членам його сім' ї [PERSON] та [PERSON], [PERSON] надано право приватної власності на квартиру [ADDRESS], право власності зареєстровано Дружківським міським бюро технічної інвентаризації 22 березня 1994 року (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 листопада 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори Алексєєвою В.Є., зареєстровано в реєстрі за №1-982, після смерті [PERSON], який помер [INFO], належну йому на підставі свідоцтва про право власності 1/4 частки квартири прийняла у спадщину його дружина - позивачка по справі [PERSON], право власності на спадкове майно у вигляді 1/4 частки квартири згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно, виданим Дружківським міським бюро технічної інвентаризації №36300942 зареєстровано за позивачкою за №5142 в книзі №23 (а.с.10,11). Як вбачається з інформаційної довідки №131876979 від 24.07.2018 року сформованої на підставі відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження, що зареєстровано 12 серпня 2005 року. Власником зазначена [PERSON], тобто арешт накладено на належну їй 1/2 частку квартири (а.с15-16). 11 квітня 2018 року [PERSON] зверталася до відповідача з метою вирішити питання про зняття арешту з належного їй майна. На звернення позивачки Дружківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області 04 червня 2018 року було повідомлено листом №Г-266-14.29/7, що згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі документи стосовно [PERSON] до відділу не надходили та не виконувались. Згідно державних реєстрів на все майно позивачки було накладено арешт постановою Державної виконавчої служби №АА 196632 від 13.11.2003 року. Крім того зазначено, що встановити за яким саме виконавчим документом був накладений арешт та чи був він виконаний в повному обсязі не можливо. (а.с.14). Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 6 частини 4 статті 59 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. Суд дійшов до висновку, що відповідачем в судовому засіданні не доведено факт наявності відносно позивачки [PERSON] виконавчого провадження, в ході проведення якого було накладено арешт на все належне їй майно. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині вимог щодо зняття арешту та заборони на відчуження з усього майна, що належить позивачці накладені згідно постанови АА №196632 від 13 листопада 2003 року і зобов'язання відповідача внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відомості про зняття арешту та заборони відчуження майна позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: partial