Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивував тим, що відповідачка по справі є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішення Фастівського міськрайонного суду від 21 січня 2020 року у відповідачки було відібрано сина [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Рішеннями виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 237 від 18 травня 2020 року та № 276 від 16 червня 2020 року, малолітньому [PERSON] , [INFO] , було встановлено статус дитини позбавленої батьківського піклування та влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] . За заявою відповідачки на підставі рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 103 від 02 березня 2021 року, Органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради було надано Висновок про доцільність та відповідність інтересам дитини, повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , матері гр. [PERSON] , [INFO] № 06-23/930, згідно якого Орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини повернення малолітнього [PERSON] , для подальшого виховання матері гр. [PERSON] .. Позивач посилається на те, що з моменту отримання відповідачкою висновку про доцільність повернення їй на виховання дитини пройшло три місяці, однак відповідачка не звернулася до суду із заявою про повернення їй сина на виховання. На підставі вказаного, Органом опіки та піклування Фастівської міської ради прийнято висновок № 06-23/2731 від 23 червня 2021 року, згідно якого Органом опіки та піклування Фастівської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол № 10 від 02 червня 2021 року, вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, в судове засідання не з`явилася, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. На адресу суду направила заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим повторно 04.10.2019. Відомості про батька малолітньої дитини [PERSON] записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджено Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0002414309 від 04.10.2019. Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2020 року, малолітнього [PERSON] , [INFO] , було відібрано від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та стягнуто з останньої аліменти на утримання малолітнього [PERSON] . Дане рішення суду набрало законної сили 26 лютого 2020 року. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 237 від 18 травня 2020 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , було встановлено статус дитини позбавленої батьківського піклування. Разом з тим, 16 червня 2020 року Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 276, малолітнього [PERSON] , [INFO] було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] . Між тим, 28 грудня 2020 року, гр. [PERSON] звернулася із заявою на ім`я Голови органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку про можливість передачі їй малолітньої дитини [PERSON] для подальшого виховання. На підставі рішення № 103 виконавчого комітету Фастівської міської ради від 02.03.2021, 03 березня 2021 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради було надано Висновок № 06-23/930 про доцільність та відповідність інтересам дитини, повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , матері гр. [PERSON] , [INFO] . Між тим, виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області 17 червня 2021 року прийнято рішення № 308 «Про надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] », яким вирішено рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 103 від 02 березня 2021 року вважати таким, що втратило чинність та вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду Київської області про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування Фастівської міської ради за № 06-23/2731 від 23 червня 2021 року, Орган опіки та піклування Фастівської міської ради , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол № 10 від 02 червня 2021 року, вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Як зазначив Верховний суд у Постановах від 24.04.2019 р. у справі № 331/5427/17, від 06.05.2020 р. у справі № 753/2025/19, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується Висновок органу опіки та піклування Фастівської міської ради за № 06-23/2731 від 23 червня 2021 року, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , має заборгованість зі сплати аліментів.. Більш того, станом на 02 червня 2021 року відповідачка не звернулася до суду із заявою про прийняття рішення щодо доцільності та відповідності інтересам її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , повернення сина їй на виховання, що дає суду підстави вважати, що вона відмовилася від повернення сина. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ст. 169 СК України, яка передбачає, що відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved