Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Подано позов Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за участі третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "КомЕнерго-Новомосковськ", [PERSON], [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, що 13 жовтня 1989 року рішенням Новомосковської міської ради за № 47 [PERSON] на її родину у складі 5 чоловік: син - [PERSON], донька - [PERSON], донька - [PERSON], донька - [PERSON] без зняття з квартирного обліку було надано у якості тимчасового покращення житлових умов 2-х кімнатну квартиру по [ADDRESS], житловою площею 20,7 м. кв.м. З 2005 року [PERSON] не проживає у вказаній квартирі, заяв від відповідачки про продовження строку її відсутності в зазначеній квартирі понад шість місяців з поважних причин не надходило. [PERSON] у 2005 році одружилась і змінила своє прізвище на [PERSON] та виїхала фактично жити за місцем проживання свого чоловіка за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилався на норми ст.ст.72, 132-2 ЖК України. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви. Зазначила також, що Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 961 від 12 грудня 2005 року виділено житлову площу в гуртожитку: [ADDRESS] [PERSON] склад сім`ї 3 чоловіки: дружина [PERSON], син [PERSON] 2004 року народження. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що власником спірної квартири є не управління ЖКГіКС Новомосковської міської ради, а Новомосковська міська рада, у якої і є право на звернення до суду з подібним позовом. Структурний підрозділ міської ради, яким є Позивач, такого права не має, отже заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Позивач звернувся до суду в інтересах не органу місцевого самоврядування, а фактично наймача квартири - моєї матері [PERSON] Вказує, що в 2005 році відповідач вийшла заміж та стала проживати зі своїм чоловіком у гуртожитку НМТЗ по [ADDRESS]. З реєстрації у [ADDRESS] не знімалась. У 2006 році народила сина, який зареєстрований за місцем реєстрації відповідача. Оскільки умови проживання сім'ї з дитиною у гуртожитку були некомфортні, відповідач неодноразово намагалася домовитися з матір'ю про проживання у спірній квартирі. Декілька років відповідач проживала в гуртожитку, а з квітня 2014 року через нестерпні побутові умови змушена найняти будинок по [ADDRESS], де і мешкає на даний час. Неодноразово зверталася з проханням до [PERSON] дозволити проживати у квартирі за місцем реєстрації, однак останній відмовляв. Представник третьої особи-1 до суду не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] просили позов задовольнити. Допитані в якості свідків показали, що відповідач у приміщенні не мешкає з 2005 року, отримала в користування іншу квартиру та виїхала разом із чоловіком до неї, речей у спірному приміщенні не залишила. В судовому засіданні допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожен окремо підтвердили факт не проживання у приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] з 2005 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів від 13 жовтня 1989 року № 41 знято статус переселенської квартири по ЖКГ та надано в якості тимчасового поліпшення житлових умов двокімнатну квартиру [ADDRESS] багатодітній родині [PERSON] на від склад сім`ї 5 осіб: син [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON] без зняття з квартирного обліку /а.с.8/. Згідно ордеру на жиле приміщення серія Б № 650 від 10 жовтня 1989 року, [PERSON] зі складом сім`ї 4 чоловіки ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) отримали право на зайняття житлового приміщення. Сторонами по справі визнано, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] У відповідності до рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів № 961 від 12 грудня 2005 року, виділено житлову площу у гуртожитку: кімнату [ADDRESS] [PERSON], склад сім`ї 3 особи: дружина - [PERSON], син [PERSON] 2004 року народження /а.с.32/. У відповідності до довідки ОСББ № 1 по [ADDRESS] від 20 серпня 2012 року, [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], зареєстрована і проживає за адресою: кімната [ADDRESS] з 26 листопада 2005 року по 20 серпня 2012 року /а.с.33/. У відповідності до Довідки КП "НМБТІ" ДОР" № 1184/14 від 24 липня 2014 року, відповідно до комп`ютерної бази даних Бюро технічної інвентаризації по м. Новомосковську, станом на 29 грудня 2012 року право власності на об`єкти нерухомого майна за [PERSON] не зареєстровані /а.с.25/. У відповідності до довідки про склад сім`ї № 1408 від 07 квітня 2014 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.6/. Згідно акту комісії у складі інспектора по УІР Вербицької В.В., в присутності мешканців квартир [ADDRESS], [PERSON] прописана, однак не проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. Згідно довідки КП "НМБТІ" ДОР" № 1184/14 від 24 липня 2014 року про наявність зареєстрованого права власності на нерухомість, станом на 29 грудня 2012 року [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], 18/916 в м. Новомосковську Дніпропетровської області /а.с.29/. У відповідності до довідок, виданої 05 квітня 2014 року та 12 серпня 2014 головою квартального комітету № 7, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.34/. Як роз'яснив п.2 Постанови Пленуму Верховного суду №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу», судам не підвідомчі спори щодо вимог наймача до наймача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст.71 і 107 Житлового кодексу. В силу ст.61 Житлового кодексу України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація, як наймодавець, можуть бути стороною у спорах, що виникають з договорів найму житлового приміщення. Оскільки згідно довідки начальника Управління житлово-комунального господарства та комунального будівництва Новомосковської міської ради № 214 від 14 серпня 2014 року, [ADDRESS] перебуває на балансі Управління житлово-комунального господарства та комунального будівництва Новомосковської міської ради. Паспортний облік здійснюється ТОВ "КК "КомЕнерго-Новомосковськ" /а.с.49/. Таким чином позивач є належним позивачем у даній справі. Стосовно позовних вимог про визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, то відповідно до ст.132-1 ЖК України, до жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відносяться жилі приміщення, пристосовані для тимчасового проживання громадян, які не мають або втратили постійне місце проживання. Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання також надаються особам, які потребують додаткового захисту. Матеріали справи свідчать, що двокімнатну квартиру [ADDRESS] надано в якості тимчасового поліпшення житлових умов багатодітній родині [PERSON] та, крім іншого і [PERSON] У відповідності до ст.132-2 ЖК України, жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності мешканця цього приміщення набути альтернативне місце проживання. Підставами для дострокового припинення права громадянина на користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є, в тому числі і надання громадянину або придбання ним іншого жилого приміщення. У відповідності до ст.107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Як роз'яснив п.11 Постанови Пленуму Верховного суду №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу», відповідно до ст.107 ЖК України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами і характером роботи (члени екіпажів суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій та інші працівники, діяльність яких пов'язана з постійним пересуванням), у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст.107 ЖК такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв'язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселенні на жилу площу членів сім'ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання (п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 16 квітня 1988 р. N 477 "Про гарантію житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання за умовами і характером роботи"). Оскільки матеріалами справи підтверджено надання [PERSON] 12 грудня 2005 року житлової площі у гуртожитку: кімнату [ADDRESS], відповідача належить визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Посилання відповідача на те, що в житловому приміщенні, розташованому за адресою: кімнату [ADDRESS] не створено належних санітарних умов та те, що означене приміщення в силу того, що воно є гуртожитком не пристосоване для проживання її дитини не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на відсутність доказів означеного факту. Крім того, матеріали справи підтверджують і відповідачем визнано, що у вказаній кімнаті вона проживала разом з дитиною протягом 2005-2012 років. Більш того, вимоги про виселення дитини позивача зі спірного приміщення позивачем не заявлялись. Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження перешкод, які заважають відповідачу здійснити реєстрацію місця проживання за наданим їй житловим приміщенням, користуватися яким вона має право на підставі рішення Виконавчого комітету і відповідач фактично втратила право користування спірним житловим приміщенням під час надання їй іншого. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 копійок, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved