Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 16 червня 2009 року між ними розірвано. Зазначає, що від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї та знаходяться на її утриманні. Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2009 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини, в розмірі по 250 гривень щомісячно до її повноліття. Вказує на те, що на даний час у звязку з підвищенням цін на продукти харчування та одяг, її матеріальне становище погіршилося, діти потребують більших витрат на своє утримання, виховання та розвиток, а аліменти, які сплачує відповідач, не вистачає на необхідніші потреби дітей, тому просить змінити розмір стягуваних аліментів з 250 гривень на 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач позовні вимоги визнав частково, подавши заперечення, в якому вказував на те, що він матеріально не спроможний сплачувати аліменти у сумі заявленою позивачкою, так як у нього немає постійного місця роботи та стабільного заробітку. Вказує на те, що у нього немає на праві власності житлового будинку чи земельної ділянки. На даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах і проживає у господарстві її батьків. У нього на утриманні, крім дочки [PERSON], знаходяться ще троє дітей, які проживають біля нього та його дружини. Тому просив суд, стягнути з нього аліменти у розмірі по 350 гривень щомісячно на дитину. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-МИ № 001588 вбачається, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2009 року, з відповідача [PERSON]. стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки, у розмірі по 250 гривень щомісячно до її повноліття. Довідко, виданою виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 07 липня 2016 року за №1730, вбачається що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матірю та знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.23 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Дане положення закріплено і у ст. 192 ч. 1 СК України, де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Частиною 2 ст. 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейний кодекс України України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх із способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, судом не встановлено, що відповідач працює та має стабільний заробіток. За таких обставин,

Outcome: partial