Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] як представники позивачів [PERSON] і [PERSON] відповідно звернулись д о суду з позовом, в якому просили визначити частку померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Перша Приазовського району в розмірі 1/2 частини та на земельну ділянку загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 2324586200:04:009:0028, також в розмірі 1/2 частини; визнати за кожним із позивачів право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Перша Приазовського району Запорізької області та на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за вищевказаною адресою, кадастровий номер 2324586200:04:009:0028. Позов обґрунтований тим, що [INFO] року померла мати позивачів - [PERSON]. Позивачі як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину після її смерті шляхом звернення із заявами до нотаріальної контори. Починаючи з 1967 року і по час смерті мати перебувала у шлюбі з батьком позивачів - [PERSON], і в період шлюбу вони придбали житловий будинок [ADDRESS] Перша Приазовського району, а також земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку за цією ж адресою, які були оформлені на [PERSON]. Отже, оскільки вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, то спадкове майно після смерті матері складається з ? частини житлового будинку [ADDRESS] Перша Приазовського району та ? частини земельної ділянки загальною площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON]. На випадок смерті він склав заповіт, в якому заповів все своє майно онуці - [PERSON]. В нотаріальній конторі позивачі отримали постанову про відмову в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів про право власності [PERSON] на спадкове майно, адже будинок і земельна ділянка оформлені на [PERSON], і частка [PERSON] у спільному майні подружжя не визначалась. У зв'язку з цим позивачі просили суд визначити частку померлої [PERSON] у спільній сумісній власності по ? частині житлового будинку і земельної ділянки, і відповідно визнати за ними право власності в порядку спадкування на житловий будинок і земельну ділянку по ? частині кожному. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання 25.09.2014 року не з'явились. Позивачі, відповідачка, представники КП «Нерухомість-П», реєстраційної служби Приазовського районного управління юстиції та приватний нотаріус [PERSON] про причини неявки суду не повідомили. Представники Степанівської Першої сільської ради, відділу Держземагенства в Приазовському районі, Приазовської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачів [PERSON], представник позивача [PERSON] - [PERSON], представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та за відсутності позивачів, в яких зазначили, що на позовних вимогах наполягають і просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідачки [PERSON], в якій вказав, що наполягає на викладеній в запереченнях проти позову позиції, відповідно до якої просить відмовити в задоволені позову з тих підстав, що позивачами невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки визначення частки померлої у спільному сумісному майні не передбачено чинним законодавством. Також, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, воно було видано не громадянину, а колгоспному двору, головою якого був [PERSON] Померла [PERSON] не працювала в колгоспі, не була членом колгоспного двору, а отже не мала права на виділ частки із спільної сумісної власності. Крім того, свідоцтво про право власності на земельну ділянку, про поділ якої просять позивачі, було зареєстровано 15.11.2013 року, тобто право власності на неї виникло вже після смерті [PERSON] і не може входити до спадкового майна, що залишилось після смерті останньої. Державний акт на землю від 15.09.1994 року не може прийматися до уваги, так як втратив чинність. Більш того, земельна ділянка була отримана [PERSON] шляхом безоплатної приватизації, а отже згідно чинного законодавства не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Також, позивачами невірно розраховані частки у спадщині, оскільки після смерті [PERSON] ще одним спадкоємцем першої черги за законом був її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину шляхом постійного проживання з [PERSON] в будинку [ADDRESS] Перша Приазовського району, тому частки мають становити не по ? частині, як просять позивачі, а по 1/6 частині. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В розумінні ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення суду має бути справедливим. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 26, 27) позивачі [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с. 20) та [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 124). Починаючи з 21.10.1967 року і до часу смерті [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 13.05.2014 року (а.с. 51). Згідно довідок Степанівської Першої сільської ради № 447 та № 448 від 05.05.2014 року, [PERSON] та [PERSON] постійно по день смерті мешкали разом за адресою: Приазовський район, [ADDRESS] На підставі ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є позивачі [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину шляхом звернення із заявами до державної нотаріальної контори (а.с. 148, 149). Крім них спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був [PERSON], який на момент смерті постійно проживав разом з [PERSON], а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем після смерті [PERSON] є його онука [PERSON] (відповідач у справі), на користь якої він заповів все своє майно, і яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку (а.с. 121, 127). Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 09.08.1990 року виконкомом Приазовської районної ради народних депутатів, житловий будинок [ADDRESS] Перша Приазовського району дійсно належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] У цьому ж свідоцтві вчинено реєстраційний напис і вказано, що бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності саме за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] (а.с. 50). Рішенням Степанівської Першої сільської ради № 37 від 20.08.2013 року було змінено нумерацію будинку [ADDRESS] (а.с. 31). Таким чином, суд виходить з того, що житловий будинок надавався саме колгоспному двору, головою якого був [PERSON], його членом сім'ї (дружиною) була [PERSON], яка весь час була зареєстрована в будинку і постійно проживала в ньому до дня смерті. Суд не приймає до уваги лист Степанівської Першої сільської ради від 30.05.2014 року (а.с. 100), про те, що віднесення житлового будинку [ADDRESS] Перша до колгоспного двору є помилковим, оскільки суд надає перевагу правовстановлюючому документу, який є чинним і недійсним не визнавався. Докази про те, що у свідоцтві про право особистої власності на будинок було допущено якісь помилки стосовно зазначення суб'єкта права власності, суду не надавались, рішення уповноваженого органу з приводу внесення будь-яких змін або виправлень до правовстановлюючого документа не приймались. Згідно ст.ст. 120-126 ЦК УРСР, ст.ст. 22, 24 КпШС України, чинних на момент набуття права власності на будинок, подружжя голови колгоспного двору, майно якого набувалось в період шлюбу, не позбавлялась права спільної сумісної власності на таке майно, а відповідно і на його поділ. Відповідно до ст. 28 КпШС України, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, на переконання суду, до спадкового майна після смерті [PERSON] входить ? частина житлового будинку [ADDRESS] Перша Приазовського району Запорізької області, яка за життя належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з [PERSON] Крім того, у 1994 році [PERSON] отримав у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,52 га, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 15.09.1994 року серії ЗП № 0001521215 (а.с. 54). В силу ст.ст. 22, 24, 28 КпШС України, на момент набуття у власність вказаної земельної ділянки вона була спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] як подружжя. Згідно рішення Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області № 15 від 15.08.2013 року (а.с. 49), з метою приведення державного акту на право приватної власності на землю ЗП № 0001521215 від 15.09.1994 року у відповідності до чинного законодавства, вирішено ввести поправку в цільове призначення земельної ділянки з послідуючою видачею правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,5200 га, з яких: 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку та прилеглих господарських будівель та споруд; 0,2700 га - для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] При цьому, вказаним рішенням органу місцевого самоврядування право власності [PERSON] на землю не припинялось, так само як і не вирішувалось питання про надання йому нових земельних ділянок у власність, а стосувалось виключно зміни цільового призначення вже існуючої земельної ділянки у відповідності до чинного законодавства, і переоформленням у зв'язку з цим правовстановлюючих документів. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримав два свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2013 року (а.с. 143, 144), а саме на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2324586200:04:009:0028, та площею 0,27 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2324586200:04:009:0029. Отже, наведеними фактичними даними підтверджено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], загальна площа якої складала 0,52 га, була отримана [PERSON] у 1994 році у власність в період шлюбу з [PERSON], а тому була спільною сумісною власністю подружжя. В подальшому рішенням сільської ради без припинення права власності [PERSON] було лише змінено цільове призначення цієї земельної ділянки, у зв'язку з чим вона була поділена на дві частини, і відповідно були переоформлені правовстановлюючі документи, що на переконання суду не впливає на правовий режим спільної сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2324586200:04:009:0028 має входити до складу спадкового майна після смерті [PERSON] Суд відхиляє доводи відповідача про те, що право власності на спірну земельну ділянку виникло у [PERSON] вже після смерті [PERSON], оскільки насправді воно виникло ще у 1994 році на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 15.09.1994 року, і в подальшому було переоформлене, але не припинялось. Також суд не погоджується з доводами відповідача про те, що земельна ділянка як об'єкт безоплатної приватизації не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки приватизація земельної ділянки відбулась ще у 1994 році, а положення ч. 5 ст. 57 СК України набули чинності 13.06.2012 року. Таким чином, суд знаходить позовні вимоги про визначення часток померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним розглядати такі вимоги в порядку позовного провадження, оскільки вони мають майновий характер, обумовлюються наявністю спору про право та зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. В частині позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність їх частково задоволення, оскільки після смерті [PERSON] спадщина, окрім позивачів, була прийнята також і її чоловіком [PERSON] Враховуючи цю обставину частка кожного позивача в спірному спадковому майні складає не 1/4, а 1/6 частину (1/2 : 3).

Outcome: partial