Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

17 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що вони з відповідачем проживали у цивільному шлюбі в м. Ладижині Вінницької області за адресою: [ADDRESS] . Від цих стосунків у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний момент батько дитини, відповідач [PERSON] проживає з ними спільно в одній квартирі. Однак, відповідач не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини та не надає будь-якої матеріальної допомоги на її утримання. Поряд з чим позивач [PERSON] зазначає, що вона не може самостійно утримувати дитину, оскільки є інвалідом другої групи та не може забезпечити себе самостійно заробітком. Тому просить стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, від дня пред`явлення позову, а саме 17.07.2019 і до виповнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень щодо позову [PERSON] не має, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ободівської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернат Малюська Т.М. просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти задоволення даних вимог. Водночас, повідомляє, що дитина знаходиться на навчанні в Ободівській спеціальній загальноосвітній школі інтернат та не перебуває на повному державному утриманні. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Судом встановлено у сторін даного цивільно-правового спору народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідач [PERSON] проживає з сім`єю, однак дитина перебуває на утриманні матері, що вбачається із позовної заяви (а.с.1- 2). Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] позивач [PERSON] має інвалідність ІІ групи (а.с.8). Також судом досліджено довідку, видану [PERSON] в.о. директора Ободівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Іщенком М.Г. про те, що її діти [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2011 року народження дійсно навчаються в даному навчальному закладі та не перебувають на повному державному утриманні (а.с.26). Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини судом не встановлено. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно з положеннями ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, визнання ним позовних вимог у повному обсязі і приходить до висновку, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною людиною, має можливість працювати, зобов`язаний утримувати власну дитину і спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дитини, але при цьому доглядає дитину на відміну від відповідача та має ІІ групу інвалідності, що впливає на її можливість покращити заробіток, тому розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на матеріальне утримання з боку батька [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial