Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що вона працює викладачем по класу образотворчого мистецтва в Станіславській дитячій музичній школі. На виклик слідчого по кримінальним справам [PERSON] вона з'явилася 18.11.2014 року до Білозерського РВ УМВС для надання свідчень по кримінальній справі. Позивач не змогла завчасно попередити директора музичної школи про свою вимушену відсутність на роботі, оскільки директор не відповіла на її телефонний дзвінок. 26 листопада 2014 року директор [PERSON] на щотижневій п'ятихвилинці зажадала від позивача пояснення щодо її відсутності на роботі 18.11.2014 року, і, не зважаючи на її пояснення директором 10.12.2014 року було винесено наказ про оголошення їй догани. Крім того, фактично, з 01 листопада 2014 року без офіційного письмового попередження за 2 місяці, позивачу було зменшено педагогічне навантаження та відповідно - заробітну плату. Про зменшення педагогічного навантаження позивач дізналася лише тоді, коли отримала в кінці листопада 2014 року меншу заробітну плату ніж у жовтні 2014 року, при цьому позивач продовжувала працювати на своїй посаді з тим самим навантаженням 1,666 тарифної ставки - 32 години. Враховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги позивач просила суд скасувати наказ № 75 від 10.12.2014 року «Догана викладачу [PERSON]» директора Станіславської дитячої музичної школи як незаконний, стягнути з Станіславської дитячої музичної школи на її користь втрату частини заробітної плати за період з 01.11.2014 року по 31.01.2015 року у сумі 887 гривень, зобов'язати Станіславську дитячу музичну школу нарахувати та виплатити їй премію за грудень 2014 року. Крім того позивач вважає, що у зв'язку з незаконними діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що порушення її законних прав на працю, її оплату, призвели до моральних страждань, яких вона зазнала: у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, в тому числі і через винесення їй незаслуженої догани; і через зменшення її заробітної плати (що є основним джерелом її з неповнолітньою донькою існування), у зв'язку з приниженням її ділової репутації; що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення її прав та глибину душевних страждань, просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 2000 грн. В судовому засіданні: Позивач позов, з уточненнями підтримала повністю, просила задовольнити. Щодо розрахунку суми втраченої частини заробітної плати вказала, що ця сума складається з втраченої заробітної плати за оплату незаконно знятої 1 години навантаження з 01 листопада 2014 року. Представник відповідача заперечував проти позову, вказав, що на його думку оскаржуваний наказ № 75 є законним і обґрунтованим, оскільки відсутність на робочому місці позивача 18.11.2014 року без поважних причин мала місце, тому і невиплата премії в грудні 2014 року також є законною. Стосовно стягнення з Станіславської дитячої музичної школи на користь [PERSON] втрати частини заробітної плати заперечував та наголошував на відсутність належного розрахунку. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди вважає безпідставними. Представник третьої особи висловилася в підтримку позиції представника відповідача. Судом встановлено наступне: Згідно тарифікаційного списку на викладачів Станіславської дитячої музичної школи на 01.09.2014 року [PERSON] займає посаду викладача з 1,6666 тарифної ставки та має навантаження 32 години. Згідно тарифікаційного списку на викладачів Станіславської дитячої музичної школи на 01.11.2014 року [PERSON] займає посаду викладача з 1,6111 тарифної ставки та має навантаження 32 години. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оплату праці» основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Відповідно положень ст. 103 КЗпП України та ст. 29 ч. 2 Закону України «Про оплату праці» про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Відповідно до вимог ст. 32 ч. 2 КЗпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, і т. ін. - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Зміною інших умов праці, зокрема, визнається скорочення педагогічного навантаження працівників середніх загальноосвітніх та інших навчально-виховних закладів (п. 25 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ. Розділ XIV. Трудове право). Згідно тарифікаційних списків Станіславської дитячої школи станом на вересень та листопад 2014 року позивачу зменшено тарифну ставку з 1,6666 на 1,6111, тобто зменшено розмір заробітної плати, що, є зміною істотних умов праці. При цьому керівник повинен був повідомити особисто під підпис про це позивача не пізніше як за 2 місяці, шляхом видачі відповідного наказу, що вчинено не було. Тому, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача втрату частини заробітної плати що утворилася в наслідок скорочення педагогічного навантаження з 1,6666 тарифної ставки на 1,6111 тарифної ставки, с зобов`язанням відповідача провести відповідні розрахунки сум з 01.11.2014 року, без обмеження будь-яким строком, у відповідності до ст. 238 КЗпП України. Згідно наказу № 75 від 10.12.2014 року «Догана викладачу [PERSON]»: [PERSON], викладач Станіславської дитячої музичної школи по класу образотворчого мистецтва, була відсутня на робочому місці 18 листопада 2014 року, за розкладом занять у філії села Широка Балка з 12-20 до 16-35. Наказано: Об`явити догану викладачу [PERSON] за відсутність на робочому місці 18 листопада 2014 року. Підстава: пояснювальна записка від [PERSON] Згідно пояснювальної записки [PERSON] директору Станіславської дитячої музичної школи від 29.11.2014 року у зв`язку з тим, що 18 листопада 2014 року мала давати свідчення в якості свідка в Білозерському РВ УМВС України в Херсонській області вона була відсутня на робочому місці. Учні були повідомлені про її відсутність. Директора вона не повідомила у зв`язку з тим, що директор до 22 листопада була відсутня на робочому місці. Особисто вона не вважає пропущений день прогулом оскільки у свій вільний час 4, 6, 11, 13 та 15 листопада займалася підготовкою дитячих робіт до виставки. В подальшому зобов`язалася повідомляти керівництво в письмовій або в усній формі про зміни в робочому часі. Згідно довідок слідчого Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області від 02.12.2014 року, 23.12.2014 року та 04.02.2015 року [PERSON] дійсно викликалася для допиту в якості свідка в телефонному режимі та у вільний від роботи час (не повісткою). 18.11.2014 року в період часу з 16.00 до 16.40 години допитувалася в якості свідка по кримінальному провадженню №12014230080002117 за фактом спричинення тілесних ушкоджень її доньці. Відповідно положень ст. 139 Працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Відповідно ст. 147 КЗпП України За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. В судовому засіданні встановлено, і сторонами не заперечувався факт того, що позивач, дійсно 18.11.2014 року, за розкладом занять повинна була знаходитись у філії села Широка Балка з 12-20 до 16-35 години. В цей час діти з`явилися на заняття. Позивач, не попередивши адміністрацію була відсутня у вказаний робочій час на робочому місці. Причина, за якою позивач була відсутня на роботі не може бути визнана судом поважною, оскільки позивач викликалася до РВ заздалегідь, в телефонному режимі та у вільний від роботи час, при цьому позивач на свій розсуд з`явилася в РВ для допиту саме 18.11.2014 року о 16.00 годині, не будучі впевненою, що слідчий дійсно знаходиться в РВ. Тому зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку про те, що позивачем дійсно було допущено дисциплінарний проступок: відсутність на робочому місці в робочий час, без поважних причин (прогул), і як наслідок керівник установи вправі був застосувати дисциплінарне стягнення у виді догани, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 151 КЗпП протягом строку дисциплінарного стягнення до працівника не застосовуються заходи заохочення. Статтею 143 КЗпП встановлено, що відповідні заходи заохочення визначаються правилами внутрішнього трудового розпорядку або встановлюються у колективному договорі, іншому локальному нормативному акті роботодавця. Щодо позовних вимог про нарахування та виплату премії за грудень 2014 року суд, враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до пункту 1 Положення про преміювання працівників Станіславської ДМШ однією з умов преміювання працівників є відсутність порушень, вказаних у п. 8 цього Положення. Відповідно до п. 8 Положення одним з порушень, за які працівник позбавляється премії повністю є вчинення прогулу без поважних причин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині оскільки під час слухання справи судом встановлено факт вчинення позивачкою вказаного дисциплінарного проступку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Під час слухання справи суд, виходячи з того, що суду не було надано належних доказів і підстав наявності у позивача моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку з діями відповідача. З урахуванням зазначеного, а також того, що до позивача правомірно були застосовано захід дисциплінарного стягнення, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги і в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Outcome: partial