overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та підігрів води, вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], користуються послугами та є абонентами КП "Харківські теплові мережі", однак не сплачують вартість цих послуг. За період з 01.11.2001 року по 01.01.2015 року сума заборгованості складає 26070 грн. 28 коп. Просив стягнути з відповідачів вказану суму та судові витрати у справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд даної справи за його відсутності. В заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив винести заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є абонентом КП "Харківські теплові мережі", мешкає за адресою: [ADDRESS], та користуються послугами опалення та підігріву води, наданими позивачем. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.11.2001 року по 01.01.2015 року заборгованість відповідачів по сплаті наданих послуг опалення та підігріву води становить 26070 грн. 28 коп. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Враховуючи, що відповідачами було порушено право позивача на отримання плати за надані послуги, проте ним без поважних причин пропущена позовна давність, про застосування якої відповідачі просять в заяві про скасування судового наказу № 2-н-465/2010, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме в межах позовної давності, у зв'язку з чим стягує з відповідачів заборгованість за період з 01.03.2012 року по 01.01.2015 року у розмірі 8532,04 грн. Судові витрати у справі судом стягуються виходячи з положень ст.88 ЦПК України та Декрету КМУ "Про державне мито", а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

10.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та підігрів води, вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], користуються послугами та є абонентами КП "Харківські теплові мережі", однак не сплачують вартість наданих послуг. За період з 01.06.2011 року по 01.03.2015 року сума заборгованості складає 7729 грн. 03 коп. Просив стягнути з відповідачів вказану суму та судові витрати у справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги визнали частково та просили застосувати строк позовної давності. Крім того, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд даної справи за його відсутності, що суд вважає за можливе. В заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив винести рішення по справі за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є абонентом КП "Харківські теплові мережі", мешкають за адресою: [ADDRESS], та користуються послугами опалення та підігріву води, наданими позивачем. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.06.2011 року по 01.03.2015 року заборгованість відповідачів по сплаті наданих послуг опалення та підігріву води становить 7729 грн. 03 коп. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Враховуючи, що відповідачами було порушено право позивача на отримання плати за надані послуги, проте ним без поважних причин пропущена позовна давність, про застосування якої просять відповідачі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме в межах позовної давності, у зв'язку з чим стягує з відповідачів заборгованість за період з 01.04.2012 року по 01.03.2015 року у розмірі 4651,87 грн. Судові витрати у справі судом стягуються виходячи з положень ст.88 ЦПК України та Декрету КМУ "Про державне мито", а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., у рівних частках з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та підігрів води, вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], користуються послугами та є абонентами КП "Харківські теплові мережі", однак не сплачують вартість цих послуг. За період з 01.10.2010 року по 01.07.2015 року сума заборгованості складає 11985 грн. 90 коп. Просив стягнути з відповідачів вказану суму та судові витрати у справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд даної справи за його відсутності. В заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив винести рішення по справі за його відсутності. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів справи, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою, що передбачено ст.197 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є абонентами КП "Харківські теплові мережі", мешкають за адресою: [ADDRESS], та користуються послугами опалення та підігріву води, наданими позивачем. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.10.2010 року по 01.07.2015 року заборгованість відповідачів по сплаті наданих послуг опалення та підігріву води становить 11985 грн. 90 коп. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Враховуючи, що відповідачами було порушено право позивача на отримання плати за надані послуги, проте позивачем без поважних причин пропущена позовна давність, про застосування якої відповідачі просили в заяві про скасування судового наказу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме в межах позовної давності, у зв'язку з чим стягує з відповідачів заборгованість за період з 01.09.2012 року по 01.07.2015 року у розмірі 5616,10 грн. у солідарному порядку. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом справи - судовий збір у розмірі 243,60 грн., в рівних частинах з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача кошти в розмірі 10000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 05.08.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки № 009-24501-050813. 27.08.2013 року через касу Хмельницького відділення АТ "Дельта Банк" № 1 [PERSON] було помилково поповнено рахунок № [NUMBER] на суму 10000,00 грн. згідно квитанції № 25798649. У зв"язку з тим, що кошти на рахунку [PERSON] були вісутні та, не дивлячись на це, були ним отримані [PERSON] відкрито рахунок дебіторської заборгованості для погашення ним боргу. Проте заборгованість у розмірі 10000,00 грн. погашено не було. Позивач повідомив [PERSON] про цей факт у письмовій вимозі за вих. № 5361, в якій просив здійснити повернення коштів та вказав реквізити, на які потрібно здійснити оплату заборгованості. Однак станом на дату подання позову [PERSON] не виконав вимогу банку, грошові кошти не були повернуті. Таким чином [PERSON] має заборгованість щодо повернення АТ "Дельта Банк" суми в розмірі 10000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, наявне клопотання про розгляд справи без представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлено у відповідності до ст. 74 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач на даний час з ними не проживає. Незважаючи на те, що він офіційно не працевлаштований, однак отримує періодичні заробітки, тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Зважаючи на те, що відповідач відмовляється в добровільному порядку допомагати їй в утриманні дітей, вона змушена самостійно забезпечувати дітей усім необхідним, однак її коштів на все не вистачає. У судове засідання позивач не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Заявлений нею позов підтримує повністю та просить вирішити справу з урахуванням поданої нею заяви про стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат за розміщення оголошення про виклик відповідача до суду в газеті "Урядовий кур'єр" в розмірі 420 грн. та в газеті "Вісті Рівненщини" в розмірі 66 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про свідчать оголошення в засобах масової інформації: газеті "Урядовий кур'єр" №203 (5577) від 31.10.2015 року та в газеті "Вісті Рівненщини" №43 (1937) від 30.10.2015 року. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. З копій свідоцтв про народження серії І-ГЮ №164237 та серії І-ГЮ №206763 (а.с.4, 5) вбачається, що батьком дітей [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 23.06.2015 року (а.с.9) [PERSON] разом із своїми неповнолітніми дітьми [PERSON]., [INFO] та [PERSON], [INFO] проживає з батьками в [ADDRESS]. Беручи до уваги те, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти до повноліття дітей. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, сплачені позивачем судові витрати у вигляді витрат за розміщення оголошення про виклик відповідача до суду в газеті "Урядовий кур'єр" в розмірі 420 грн. (рахунок №14257 від 21.10.2015 року, квитанція №151 від 27.10.2015 року) та в газеті "Вісті Рівненщини" в розмірі 66 грн. (рахунок №610 від 22.10.2-15 року, квитанція №123 від22.10.2015року) підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач\~\~ звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня подачі позову та до досягнення молодшою дитиною трьох років, тобто до [INFO] . В своїй позовній заяві посилається на те, що на початку квітня 2017 року відповідач був переведений по службі до військової частини в м. Кам"янець-Подільський Хмельницької області. З моменту вибуття він не приймає участі у матеріальному забезпеченні своїх дітей. У зв"язку з тим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обов"язків, вона змушена звернутися до суду з позовом.\~ В судове засідання сторони не з"явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просить суд справу розглянути у її відсутності.\~ Відповідач подав до суду заперечення, яким визнав вимоги позову частково, згодний платити на дітей в розмірі 1/3\~ частину, але зазначив, що не має можливості сплачувати на утримання дружини в розмірі 1/4 частини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України \~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з наведеного, враховуючи \~те що \~відповідач є працездатним, а також \~те, що він зобов`язаний утримувати дружину до досягнення їх дітьми трьох років і що інших осіб на утриманні він не має, \~суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6, так як загальна сума стягнення не може перевищувати 50% доховів відповідача.\~ Відповідно \~ч. 1 ст. 79 СК України \~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання заяви про їх стягнення. Тому суд вважає необхідним провести стягнення аліментів з \~дня звернення \~позивача до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 11580 грн., посилаючись на те, що вказану суму він помилково перерахував на рахунок [PERSON], що в ПАТ КБ "Приват Банк". Крім того, зазначає, що між сторонами немає родинних відносин, ділових стосунків чи інших зобов"язань. А тому дані кошти не могли бути перераховані відповідачу як подарунок, позика, оплата за послуги чи товар тощо. В судове засідання представник позивача не з"явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 31 травня 2012 року позивачем помилково були перераховані кошти в сумі 11580 грн. з рахунку АТ "Ерсте Банк" №206201000279105 на рахунок [PERSON], що в ПАТ КБ "Приват Банк" [NUMBER], що підтверджується інформацією про виконання платежу. Крім того, як з"ясовано судом, між сторонами немає родинних відносин, ділових стосунків чи інших зобов"язань. А тому дані кошти не могли бути перераховані відповідачу як подарунок, позика, оплата за послуги чи товар тощо. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.03.1998 року між ним та відповідачем був укладений договір №2100 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого він придбав домоволодіння в м. Миколаєві по пров. Топольний, 14, яке належало відповідачу. В рахунок укладеного договору він передаа відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав йому у власність нерухомість, а саме домоволодіння в м. Миколаєві по пров. Топольний, 14 в м. Миколаєві. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивачі просили визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 25.03.1998 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №2100 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивач придбав домоволодіння в м. Миколаєві по пров. Топольний, 14, яке належало відповідачу на підставі "Свідоцтва про право на спадщину за законом" №2-3604 від 17.06.1996 року, зареєстрованого МОБТІ, реєстровий №049 від 20.10.1997 р. Договір №2100 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований Товарній біржі "Нерухомість-Південь" в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" №2100 від 25.03.1998 року, зареєстрованого в ММБТІ 10.04.1998 р. за №2049. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом через оголошення на офіційному сайті суду. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 25 липня 1998 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі "Свідоцтва про право власності на житло" №343/ф від 31.05.1993 р., зареєстрованого МОБТІ, реєстровий №16938 від 18.06.1993 року. Договір №2182 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на товарній біржі "Нерухомість-Південь" у "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" №2182 від 25 липня 1998 р., зареєстрованого ММБТІ 26.08.1998 р., р. №16938. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved