Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

03.12.2020 року Дашко Володимир Миколайович, що діє в інтересах Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 25.08.2015 року. Відповідач шляхом підписання анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконала умови договору належним чином, у неї станом на 12.10.2020 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 10085,16 гривень, з яких: 1055,73грн - заборгованість за тілом кредиту, 379,40грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 8650,03 нарахована пеня. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 25.08.2015 року у загальному розмірі 10085,16 гривень станом на 12.10.2020 року та сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 22 грудня 2020 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позову міститься заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у тому числі й шляхом розміщення оголошення про виклик в суд на офіцційному веб порталі Судова влада України, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України наявні всі умови для ухвалення у даній справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 серпня 2015 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які надані їй у письмовому вигляді (а.с.12). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором. Відповідач в свою чергу не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою банку по картковому рахунку, якою підтверджується використання відповідачем кредитних коштів. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 25.08.2015 року станом на 12.10.2020 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 10085,16 гривень, з яких: 1055,73грн - заборгованість за тілом кредиту, 379,40грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 8650,03 нарахована пеня. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору». Аналогічного висновку дійшла Перша судова палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 у якій зазначено, що, «вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню». Таким чином, обставина надання відповідачем своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею договір, не підтверджена належними доказами. Наданий банком Витяг з Тарифів та Витяг з умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.08.2015 року шляхом підписання анкети-заяви. Як встановлено із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 25.08.2015, яка підписана [PERSON] в заяві відповідач зазначила свої персональні дані, інформацію особистого характеру, заява не містить зазначення відомостей щодо умов кредитного договору (умов кредитування), в тому числі таких істотних умов як строк його погашення чи строк дії картки, розміру відсотків за користування кредитом, розміру пені, наявність штрафних санкцій за невиконання позичальником своїх зобов`язань та їх розмір. Таким чином, вимоги банку про стягнення з відповідача процентів, які не обумовлені умовами укладеного між сторонами договору шляхом підписання анкети - заяви від 25.08.2015 року, до задоволення не підлягають. Однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язана повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів, розмір якої підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку [PERSON] станом на 12.10.2020 року. Розмір заборгованості за тілом кредиту, відповідачем всупереч ст.ст.12, 81 ЦПК України, будь - якими належними та достовірними доказами не спростовано. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1055,73грн та відмову в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь банку заборгованості в розмірі 379,40грн за відсотками нарахованими на прострочений кредит та 8650,03 нарахованої пені. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 10085,16 гривень. Судом задоволено позовні вимоги на суму 1055,73гривень, що становить 10,47 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 220,08 гривень.

Outcome: partial