Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У червні 2021 року позивач Товариство з\~додатковою відповідальністю\~«Страхова компанія\~«Експо страхування» (надалі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] (надалі відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов мотивував тим, що 09 березня 2018 року близько 18 год. 40 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 11027» д.н.з. [NUMBER] в смт. Борова будучи неуважним та не врахувавши дорожню обстав ноку, навпроти домоволодіння № 116 по вул. Фастівська в смт. Борова не виявив пішохода [PERSON] , який перебував на межі проїжджої частини та правого узбіччі в напрямку руху т/з «ЗАЗ 11027» д.н.з. [NUMBER] та здійснив наїзд на нього. У результаті вищевказаної ДТП потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Згідно вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області, вищевказана ДТП відбулася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п. 2.10, 9.10 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Позивач зазначає, що на момент ДТП [PERSON] був застрахований в ТДВ «СК «Експо Страхування» згідно Додаткової угоди № 24 від 29 грудня 2017 року до Договору добровільного медичного страхування ДМС № 01/01/16 від 01 грудня 2016 року. 23 жовтня 2020 року позивач отримав заяву про здійснення страхового відшкодування та на підставі даної заяви виплатив потерпілому 9501,94 грн.. Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу щодо добровільної сплати страхового відшкодування в розмірі 9501,94 грн., проте відповідачем в добровільному порядку кошти не повернуто. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 9501,94 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. На адресу суду направив клопотання, в якому просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09 березня 2018 року близько 18 год. 40 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 11027» д.н.з. [NUMBER] в смт. Борова будучи неуважним та не врахувавши дорожню обстав ноку, навпроти домоволодіння [ADDRESS] не виявив пішохода [PERSON] , який перебував на межі проїжджої частини та правого узбіччі в напрямку руху т/з «ЗАЗ 11027» д.н.з. [NUMBER] та здійснив наїзд на нього. Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом; - за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 33, 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено [PERSON] покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, а на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Вказаний вирок набрав законної сили 04 січня 2020 року. Так, вищевказаним вироком встановлено, що порушенням [PERSON] Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, а саме отриманням потерпілим [PERSON] тілесного ушкодження середньої тяжкості (а.с. 6-10). У відповідності з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП потерпілий [PERSON] був застрахований в ТДВ «СК «Експо Страхування», що підтверджено Договором ДМС № 01/01/16 добровільного медичного страхування від 01 січня 2016 року та його Додатком № 2 (а.с. 11-20). Як вбачається із матеріалів справи, 23 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Експо Страхування» із заявою про виплату йому страхового відшкодування (а.с. 21). Згідно страхового Акту ДМС № 47/20 від 03 листопада 2020 року, розмір суми страхового відшкодування потерпілому [PERSON] складає 9501,94 грн.. На підставі вищевказаного страхового акту ТДВ «СК «Експо Страхування» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування по добровільному медичному страхуванню в сумі 9501,94 грн., що підтверджено Платіжним дорученням № 12047 від 06 листопада 2020 року (а.с. 24). З метою досудового врегулювання спору, 16 листопада 2020 року, позивачем на адресу відповідача було направлено Заяву-вимогу щодо добровільної сплати збитків в порядку суброгації в сумі 9501,94 грн., проте відповідачем в добровільному порядку кошти повернуті не були (а.с. 25). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з положень ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Судом достовірно\~встановлено,\~що у\~зв`язку із\~порушенням [PERSON] \~ПДР,\~які знаходяться\~в прямому\~причинно-наслідковому\~зв`язку\~із настанням\~дорожньо-транспортної\~пригоди та\~наслідків,\~що настали,\~а саме\~отриманням потерпілим [PERSON] тілесного ушкодження середньої тяжкості. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 9501,94 грн. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 13181 від 14 червня 2021 року,

Outcome: approved