Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

07 жовтня 2019 р. заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання чоловіка і жінки без шлюбу. Заява мотивована тим, що вона з жовтня 1992 р. проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] її співмешканець помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка розміром 7,57 га в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Спадкоємцями першої черги після його смерті є його діти [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь заявника, та [PERSON] який подав заяву про прийняття спадщини. Оскільки спадкоємець першої черги [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь заявника, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не перебувала з померлим у зареєстрованому шлюбі. Заявник може претендувати на отримання спадщини, як спадкоємець четвертої черги, оскільки проживала з померлим однією сім`єю, вели спільне господарство. Проте без встановлення цього факту судовим рішенням не може довести своє право на спадщину, а тому звернулася з заявою до суду. Просить суд встановити факт проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] з жовтня 1992 р. до [INFO] . У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву і просили встановити факт проживання її з померлим [PERSON] однією сім`єю без шлюбу. Суду пояснила, що з [PERSON] вона почала проживати однією сім`єю з 1992 року до його смерті, разом вони виховували його та її дітей від попередніх шлюбів. У зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Її попередній шлюб припинений у зв`язку зі смертю чоловіка, а шлюб [PERSON] був розірваний. Проживаючи однією сім`єю, ні вона ні [PERSON] у зареєстрованих шлюбах не перебували. Під час спільного проживання вони вели спільне господарство, піклувались один про одного, мали спільний бюджет, який складався з заробітних плат, пенсій, орендних плат за земельні ділянки, доходів від підсобного господарства, разом вододіли і користувались своїм майном. Коли [PERSON] помер, вона займалася його похованням. Після його смерті вона вчасно звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні визнав заяву, не заперечував проти її задоволення. Суду пояснив, що дійсно з осені 1992 р. до дня своєї смерті батько [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю. Батьків шлюб з його матір`ю розірваний, він з братом після розірвання шлюбу батьків лишилися проживати з батьком. За життя [PERSON] усно розпорядився своїм майном, хотів, щоб земельна ділянка лишилася [PERSON] , однак заповіт не склав. Він повністю визнає заявлені вимоги, підтверджує проживання заявника та його батька однією сім`єю, просить задовольнити заяву. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що заінтересована особа [PERSON] доводиться їм двоюрідним братом, а його покійний батько [PERSON] - рідним дядьком. Їм достеменно відомо, що їх дядько [PERSON] проживав з 1992 р. до дня своєї смерті разом з [PERSON] як подружжя, проте шлюб між ними не був зареєстрований. У них були прекрасні стосунки, вони вели спільне господарство. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно книг по господарського обліку Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області за 1991-2020 рр. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю по [ADDRESS] з 1992 року та вели спільне господарство, про що свідчать довідка Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області №1001 від 30.08.2019 р. З копій свідоцтва одруження [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) вбачається, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Цей шлюб припинений через смерть чоловіка [INFO] , що підтверджене копією свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON] з 08 червня 1968 р. до 29 квітня 1983 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними розірваний, що підтверджене копіями свідоцтв про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Після його смерті відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 7,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Маринівської сільської ради, що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК №007868. Відповідно до довідки, виданої Маринівською сільською радою № 1002 від 30.08.2019 р., [PERSON] за власний рахунок здійснювала похорони [PERSON] , який помер [INFO] . З документів, що містяться у спадковій справі №125/2019, заведеній після смерті [PERSON] , вбачається, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після померлого батька на користь [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] подали заяви при прийняття спадщини. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено\~\~іншого\~\~порядку\~\~їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення\~\~факту\~\~не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.1\~ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2\~ст.3 СК України\~визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За приписами ч. ч. 3, 4\~ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. У позиції Верховного Суду України, викладеній в п.21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 року зазначено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Згідно ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. У ході судового розгляду встановлено та підтверджено письмовими доказами, що спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , не перебуваючи в зареєстрованих шлюбах, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1992 р. до дня смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] при встановленні факту проживання однією сім`єю з [PERSON] є спадкоємицею четвертою черги. Тобто від встановлення факту проживання її з померлим [PERSON] однією сім`єю на протязі не менше п`яти років залежить виникнення у неї майнових прав. Задовольняючи заявлені вимоги частково, суд виходить з того, що законодавчо можливість судового розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визначена пунктом 5 ч.2\~ст.234 ЦПК України 2004 року, який набрав чинності з 01 січня 2005 р. Новела про віднесення осіб, які проживали на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, до четвертої черги спадкоємців також у законодавстві з`явилася після вступу в дію Цивільного кодексу України 01 січня 2004 р. Відповідно до ч.1 ст.74 Сімейного кодексу України, який вступив у дію 01 січня 2004 р., якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. З аналізу зазначених законодавчих норм вбачається, що встановлення факту, про який просить заявник до 01 січня 2004 р. є неможливим та не породжує виникнення у заявника майнових прав. За такого суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог заявником та можливість встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу у період з 01 січня 2004 р. до дня смерті [PERSON] - [INFO] . Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: partial