Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

18 грудня 2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 12 серпня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружжя на теперішній час мешкає окремо, малолітня дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Домовленості про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач не працює, отримує лише державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв`язку з чим відчуває матеріальні труднощі. Враховуючи вказане, [PERSON] в судовому порядку просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України. Ухвалою суду від 21.12.2020 року за позовом [PERSON] до [PERSON] відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачем відповідно до ст. 278 ЦПК України подано не було. На виклик суду сторони з`явилися в судове засідання. Позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечує проти стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки не бажає утримувати свою дружину, яка використовує грошові кошти не раціонально, крім того, він вже має аліментні зобов`язання, а саме на підставі судового наказу з його заробітку утримується 1/4 частка на утримання малолітньої дитини. І ці зобов`язання він має намір виконувати сумлінно. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 12 серпня 2017 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 9). 18 грудня 2010 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] залишене прізвище « [PERSON] ». (а.с. 18) В шлюбі сторін [INFO] народжений син [PERSON] (копія свідоцтва про народження - а.с. 10). Спільне життя позивача з відповідачем фактично припинено. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 25.11.2020 року Покровським координаційним комітетом самоорганізації населення - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спыльно з нею проживає син [PERSON] , 2019 року народження. (а. с. 5). Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є адреса: [ADDRESS] , але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 75 СК України подружжя зобов`язані матеріально підтримувати один одного. Домовленості між сторонами щодо надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання позивача до досягнення малолітньою дитиною трирічного віку - не досягнуто. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд надає оцінку обґрунтуванню позовної заяви з позиції слушності аргументів, належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін. За змістом частини другої статті 91, частини другої статті 84, частини першої, другої статті 80 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання (аліменти) від чоловіка - батька дитини, незалежно від їх перебування у зареєстрованому шлюбі між собою, до досягнення дитиною трьох років. Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом цієї норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини (жінки), з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку грошову допомогу, правового значення матеріальне становище дружини не має. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 12.11.2018 року у справі № 202/712/17 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Судом під час розгляду справи встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , батьківство якого відповідачем [PERSON] не оспорюється, мешкає разом з матір`ю [PERSON] , позивачем по справі. На теперішній час позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, в зв`язку з чим дійсно потребує підтримки зі сторони свого чоловіка. Даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем [PERSON] матеріальну підтримку позивачу [PERSON] до досягнення їх спільним сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку - судом не встановлено. Частиною 1 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вказаного, суд надає оцінку матеріальному становищу відповідача. Відповідач [PERSON] працює ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», дільниця КТ-7, ГРП, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, яка зі слів відповідача складає близько 9000 гривень щомісячно. З вказаного вбачається, що [PERSON] матеріально забезпечений, отримує стабільний заробіток. Жодних доказів, які спростовують ці обставини суду не надано. З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2020 року по справі № 235/7720/20 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 26.11.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 19) Інших утримань на непрацездатних осіб, неповнолітніх дітей - відповідач [PERSON] не має. Згідно вимог позовної заяви [PERSON] просить присудити до стягнення з [PERSON] аліменти на своє утримання в зв`язку із доглядом за малолітньої дитиною до досягнення трирічного віку, тобто до [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача. Відповідачем прийнято позицію про відмову в задоволенні позову [PERSON] , оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, аліментні зобов`язання визначено в розмірі 1/4 частки доходу до 20.11.2037 року (досягнення сином повноліття), має кредитні зобов`язання перед банком за придбання свого мобільного телефону (зі слів відповідача), позивачем вказана обставина підстверджена. Суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та належним чином обґрунтованими. Доводи [PERSON] про відмову в задоволенні позову [PERSON] з вищенаведених підстав відхиленню. Згідно статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідача, - суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку аліменти у розмірі 1/5 частки (20 %) з усіх видів доходів відповідача щомісячно, що відповідає ст. 80, ч. 2 ст. 84 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та найкращим чином захистить інтереси тимчасово непрацездатної позивачки в потребі в матеріальних коштах в зв`язку з її вихованням малолітньої дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину, дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 84, 191 СК України,

Outcome: partial