Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

05.11.2013 року позивач звернувся до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить їй згідно договору дарування від 19.01.2004 року За вище вказаною адресою також зареєстровані: син - [PERSON] та відповідач [PERSON] З відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано 28.03.2008 року. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу виїхав з квартири, забравши всі свої речі. Більш ніж п»ять років відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, даним житловим приміщенням не цікавиться та не користується. Добровільно знятися з реєстрації відповідач [PERSON] не бажає. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як відсутній за місцем реєстрації більше шести місяців. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так як на протязі більше шести місяців відповідач не користувався житлом без поважних причин та зняти його з реєстрації місця проживання. Позивач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] (а.с. 4) Квартира згідно договору дарування від 19.01.2004 року належить [PERSON].(а.с.6) Відповідно довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію за адресою: [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON], 1981 року народження, [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 1983 року народження.(а.с.10) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.03.2008 року.(а.с. 8) Відповідно свідоцтва про шлюб, 09.04.2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.7) Згідно акту перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 14.10.2013 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON], 1981 року народження, [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 1983 року народження. Фактично в квартирі проживають: [PERSON], 1981 року народження, [PERSON], 2004 року народження. [PERSON], 1983 року народження проживає в Росії (а.с.9) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial