Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

06 березня 2018 року позивач звернувся до Рівненського міського суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 квітня 2017 року по 12 лютого 2018 року у розмірі 80082,24 грн. та компенсацію втрати частини доходів у звязку із затримкою її виплати в розмірі 4667,39 грн. Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 11 травня 2018 року представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 4667 грн. 39 коп. та відшкодувати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 квітня 2017 року по 12 лютого 2018 року у розмірі 105349,50 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, працював в ПрАТ «Рівнеазот»,, наказом №1099-ВК від 10 квітня 2017 року був звільнений з роботи за ст.38 КзПП України за власним бажанням у звязку із невиконанням власником законодавства про працю. За період січень-квітень 2017 року відповідач не виплатив заробітну плату та інші належні до виплати суми, також позивач зазначає, що у звязку із затримкою виплати заробітної плати має право на компенсацію втрати частини доходів відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати» та на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки виплата по заробітній платі відповідачем відбувалась лише 12 лютого 2018 року на підставі судового наказу. 29 березня 2018 року від представника ПрАТ «Рівнеазот» [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти задоволення позову, та просить звільнити ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» від відшкодування шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні в повному обсязі на підставі ч.2 ст.1171 ЦК України\~. В обґрунтування відзиву зазначає, що у відповідача наявні поважні причини та обєктивні обставини, які мають істотне значення та підтверджують відсутність вини щодо несвоєчасного виконання свої зобовязань по виплаті заробітної плати перед позивачем, зокрема зазначає, що ПрАТ "РІВНЕАЗОТ" не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал», окрім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. 08 червня 2018 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення, де сторона зазначає, що у звязку із збільшенням розміру позовних вимог позивачем, надає розрахунок середнього заробітку, який становить 104831,52 грн., за 204 робочі дні, з розрахунку середньоденного заробітку в сумі 513 грн.88 коп. Позивач в судове засідання не зявився, від його представника до суду 28 серпня 2018 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти письмових пояснень представника відповідача. Також представник позивача у своїй заяві зазначає, що підтримує вимоги свого довірителя відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог. Від представника відповідача надійшли до суду клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника ПрАТ «Рівнеазот». Враховуючи заяви учасників судового розгляду, суд вважає за можливе розгляд справи провести за їх відсутності, на підставі наявних\~ в матеріалах справи документів. Згідно з ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Рівнеазот». Відповідно до наказу №1099-ВК був звільнений 14 квітня 2017 року. Відповідно до довідки №2103 від 23.10.2017 року [PERSON] належать до виплати при звільненні 41040,59 грн., в тому числі за січень 3242,96 грн., за лютий 14679,44 грн., березень 1552,61 грн., квітень 21565,58 грн. (в тому числі вихідна допомога в розмірі трьохмісячного середнього заробітку 25130.70 грн., утримано за пере використану відпустку - 5141,59 грн.) Судовим наказом Рівненського міського суду від 26 жовтня 2017 року по цивільній справі №569/16349/17 з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 41040,59 грн. Відповідно до виписки з карткового рахунку [PERSON], 12 лютого 2018 року на даний рахунок було здійснено зарахування заборгованості оп заробітній платі в розмірі 41010,59 грн. Відповідно до вимог частини 1\~ст.115\~КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 34\~Закону України\~«Про оплату\~праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати встановлено ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»\~встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог ст.2\~ЗУ «Про\~компенсацію громадянам\~втрати частини\~доходів у\~зв'язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено\~ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Згідно наданого позивачем розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати становить 4667,39 грн. Статтею 117 КЗпП України\~встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України. Відповідно до розяснень, наведених у пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Враховуючи те, що відповідач на час звільнення позивача не здійснив з ним остаточний розрахунок по заробітній платі, суд приходить до висновку що відповідач зобовязаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 18 квітня 2017 року (наступного робочого дня після дня звільнення) по 12 лютого 2018 року (тобто по день проведення роботодавцем фактичного розрахунку з заробітної плати). Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування\~\~виплат,\~\~що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахунку наданого позивачем до позовної заяви, після збільшення розміру позовних вимог, сума середнього заробітку, що підлягає до стягнення за час затримки розрахунку при його звільненні за період з 15 квітня 2017 року по 12.02.2018 року становить 105349,50 грн. Згідно довідки про середню заробітну плату №1425 від 20.04.2018 року [PERSON] за лютий 2017 року нараховано 9400,83 грн. за 144,60 відпрацьованих годин, за березень 876,79 грн. за 15,40 відпрацьовані години. Середньогодинна заробітна плата при цьому становить 64,2351 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить ( 9400,83 грн. заробітної плати за лютий 2017 року + 876,79 грн. заробітної плати за березень) : (144,60 робочих годин у лютому 2017 року + 15,40 робочі години у березні 2017року) * 8 годинний робочий день = 513,88 грн. (64,2351 грн. * 8 год.) Судом встановлено, що період прострочення виплати розрахункових коштів з 18.04.2017 року (наступного робочого дня після звільнення (16.04.2018 - Великдень)) по 12.02.2018 року\~ ( по день фактичного розрахунку) становить 204 дні. Оскільки середньоденна заробітна плата позивача становить 513,88 грн., то розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті позивачу за період з 18 квітня 2017 року по 12 лютого 2018 року становить 104831,52 грн (513,88 грн. х 204 дн.). Саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідача про відсутність вини відповідача щодо несвоєчасного виконання своїх зобовязань по виплаті заробітної плати перед позивачем та про те, що шкода позивачу була заподіяна в стані крайньої необхідності, суд вважає безпідставними. Вчинення дій у стані крайньої необхідності передбачає вчинення їх для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. З огляду на викладене, недоотримання всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал», обмеження на підприємстві поставки природного газу, що не дало змоги виробити продукцію не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти. Враховуючи зміст позовних вимог та встановлені по справі обстави, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплаті 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial