Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

11\~лютого\~2019\~року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Згідно з постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27\~листопада\~2000\~року відповідача зобов`язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 22\~листопада\~2000\~року. З серпня\~2013\~року відповідач проводив часткову сплату нарахованих аліментів на утримання доньки. Тож, станом на 14\~червня\~2017\~року, коли їх доньці вже виповнилося 18 років, у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Виконавчий лист був повернутий стягувачеві у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Згідно з розрахунком державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області №\~58419/10 від 08\~листопада\~2018\~року станом на 14\~червня\~2017\~року за період з 01\~серпня\~2013\~року до 14\~червня\~2017\~року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 20\~520,97\~грн. Разом з тим, розмір пені за прострочення сплати аліментів за весь період прострочення значно перевищує суму 100 відсотків загальної заборгованості зі сплати аліментів, яка встановлена розрахунком державного виконавця, однак з урахуванням положень ст.\~196\~СК України сума пені до стягнення становить 20\~520,97\~грн. У зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 20\~520,97\~грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 20\~520,97\~грн. Ухвалою судді від 20\~березня\~2019\~року позовну заяву позивача прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі, з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24\~червня\~2020\~року позовну заяву позивача, на підставі п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~257\~ЦПК\~України, залишено без розгляду. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29\~вересня\~2020\~року ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24\~червня\~2020\~року про залишення позовної заяви без розгляду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 13\~жовтня\~2020\~року вищезазначена цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цю цивільну справу було передано на розгляд судді Майної Г.\~Є. Ухвалою судді від 16\~жовтня\~2020\~року прийнято цю цивільну справу до свого провадження, з призначенням у справі підготовчого засідання. Ухвалою суду від 11\~лютого\~2021\~року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Лосяков\~І.\~В. у судове засідання не з`явилися, представником подано до суду клопотання, у якому він просив здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи зі встановлених таких обставин. Судом установлено, що з 05\~червня\~1998 року до 22\~березня\~2002\~року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.\~7). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані позивач і відповідач, що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с.\~9). Судом установлено, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27\~листопада\~2000\~року, прийнятою у цивільній справі №\~12-206/2000, вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на її користь в особі її матері [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 22\~листопада\~2000\~року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 27\~листопада\~2000 року (а.с.\~11). На виконання вищевказаної постанови суду було виготовлено та видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 12). Судом установлено, що [INFO] донька позивача та відповідача [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Довгополою\~І.\~Ю., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини, згідно з виконавчим листом №\~12-206/2000 від 27\~листопада\~2000\~року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, за період з 01\~серпня\~2013\~року по 14\~червня\~2017\~року складає 20\~520,97 грн. (а.с. 12). Відповідно до ч.\~2\~ст.\~51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27\~лютого\~1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства",\~ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. За\~статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч.\~3\~ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.\~1\~ст.\~196 СК України. Відповідачем не доведено суду тієї обставини, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з\~ч.ч.\~3,4\~ст.\~71\~вищевказаного Закону\~визначення суми\~заборгованості із\~сплати аліментів,\~присуджених як\~частка від\~заробітку (доходу),\~визначається виконавцем\~у порядку,\~встановленому Сімейним\~кодексом України. Виконавець\~зобов`язаний обчислювати\~розмір заборгованості\~із сплати\~аліментів щомісяця.\~Виконавець зобов`язаний\~повідомити про\~розрахунок заборгованості\~стягувачу і\~боржнику у\~разі: 1)\~надходження\~виконавчого документа\~на виконання\~від стягувача; 2)\~подання заяви\~стягувачем або\~боржником; 3)\~надіслання постанови\~на підприємство,\~в установу,\~організацію,\~до фізичної\~особи -\~підприємця,\~фізичної особи,\~які виплачують\~боржнику відповідно\~заробітну плату,\~пенсію,\~стипендію чи\~інші доходи; 4)\~надіслання виконавчого\~документа за\~належністю до\~іншого органу\~державної виконавчої\~служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч.\~8\~ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Судом установлено, що існує спір між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами. Разом з тим, п.\~9 ч.\~3\~ст.\~129 Конституції України\~та\~ст.\~13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"\~передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Ураховуючи, що станом на момент розгляду цієї справи виконавче провадження з виконання постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27\~листопада\~2000\~року у справі №\~12-206/2000 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , завершено, та відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Довгополою\~І.\~Ю., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини, згідно з виконавчим листом №\~12-206/2000 від 27\~листопада\~2000\~року, становить 20\~520,97\~грн., ця сума заборгованості зі сплати аліментів підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ч.\~1\~ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ст. 549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Пунктом\~22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15\~травня\~2006\~року\~судам роз`яснено, що передбачена\~ст.\~196\~СК\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК\~України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4\~статті 263 ЦПК України\~визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, якою визначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не в повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується із урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помноженого на 1%. Позивачем до позовної заяви був долучений розрахунок суми пені, який розрахований за формулою: Р=(А1*1%-Q1)+(А2*1%*Q2)+…(An*1%*Qn), де: Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Застосовуючи таку формулу розрахунку, сума пені яку відповідач повинен сплатити за весь час прострочення значно перевищує суму 100 відсотків загальної заборгованості зі сплати аліментів, яка встановлена розрахунком державного виконавця Новомосковського МРВ ДВС. Слід врахувати, що відповідно до положень ч.\~1\~ст.\~196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості зі сплати аліментів на дитину, тобто не більше 20\~520,97\~грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів є іншим, відповідачем не надано. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості у судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до\~ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved