Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

11 березня 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за надані згідно договору послуги у розмірі 1237,58 грн.: 747,18 грн. - оплата гонорару за липень за рахунком № 2 від 07.08.2011 року; 489,40 грн. - оплата гонорару за серпень за рахунком № 3 від 01.09.2011 року; стягнути 500 грн. штрафу за дострокове розірвання договору; стягнути 11296,45 грн. неустойки відповідно до п. 4.6. договору про надання правової допомоги; стягнення трьох відсотків річних від прострочення грошового зобов'язання у розмірі 92,65 грн. та 34,80 грн. індексаційних виплат, а всього просить стягнути з відповідачки 13161,48 грн. та судові витрати. Мотивує позовні вимоги тим, що 12 листопада 2010 року між ним як адвокатом та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги з додатковими угодами по здійсненню представництва [PERSON] під час розгляду Охтирським міськрайонним судом справи про вселення, визнання права сумісної власності на домоволодіння, поділ майна. Відповідно до умов договору, ним виконувались обов'язки по здійсненню представництва [PERSON] як відповідача по цивільній справі № 2-2830/2010, а також у зв'язку зі зверненням [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності [PERSON] на майно та у зв'язку зі зверненням [PERSON] із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до умов п. 3.1.1 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року, клієнт сплачує адвокату гонорар за правову допомогу за погодинним тарифом у розмірі 100 грн. Він сумлінно виконував передбачені договором обов'язки в інтересах [PERSON], про вчинені дії регулярно надавав звіти. За час дії договору відповідач претензій не висловлювала, однак не виконувала умови договору щодо оплати послуг. Він неодноразово звертався до відповідача з рекомендованими листами, у яких, крім надання звітів з виконаної роботи, пропонував їй розрахуватися за надану правову допомогу. [PERSON] отримувала вказані листи, але жодних спроб розрахуватися не вчинила. 01 вересня 2011 року він попередив відповідача про дострокове розірвання договору в разі невиконання його умов. Так як умови договору відповідачем не були виконані, ним був розірваний договір в односторонньому порядку, про що повідомлено відповідача, а 28 жовтня 2011 року він повернув їй отримані ним документи. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору просив стягнути з неї заборгованість за надані згідно договору послуги у розмірі 1237,58 грн.: 747,18 грн. - оплата гонорару за липень за рахунком № 2 від 07 серпня 2011 року; 489,40 грн. - оплата гонорару за серпень за рахунком № 3 від 01 вересня 2011 року; стягнути 500 грн. штрафу за дострокове розірвання договору; стягнути 11296,45 грн. неустойки відповідно до п. 4.6. договору про надання правової допомоги; стягнути три відсотки річних від прострочення грошового зобов'язання у розмірі 92,65 грн. та 34,80 грн. індексаційних виплат, всього просив стягнути 13161,48 грн. та судові витрати. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2014 року по даній справі позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 600 ( шістсот ) гривень за договором про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року та 11,11 гривень ( одинадцять грн. 11 коп. ) в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, а всього стягнути 611,11 грн. ( шістсот одинадцять грн. 11 коп. ). В задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 06.08.2014 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2014 року в даній справі залишено без зміни. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2014 року та ухвала апеляційного суду Сумської області від 06.08.2014 року у частині вирішення вимог про стягнення неустойки, трьох процентів річних і індексу інфляції скасована, справа у цій частині передана на новий розгляд до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не заявились, про час і місце судового розгляду справи повідомлені в установленому порядку, причин неявки не повідомили. В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 листопада 2010 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги (а.с. 5-7). Умовами укладеного сторонами договору передбачається, зокрема, наступне: П.1.2. Предметом договору є оплатне здійснення адвокатом за дорученням і за рахунок клієнта необхідних юридичних дій, зазначених в п. 1.3 договору, спрямованих на представництво інтересів клієнта в справі, що включає в себе виконання в інтересах клієнта необхідних юридичних дій, спрямованих на представництво адвокатом клієнта під час розгляду Охтирським міськрайонним судом Сумської області цивільної справи № 2-2830/2010 за позовом [PERSON] про вселення, визнання права спільної власності на домоволодіння по [ADDRESS], розділ майна. Клієнт приймає на себе зобов'язання приймати та оплачувати роботу адвоката в повному обсязі на умовах договору. П.3. Гонорар за правову допомогу, порядок оплати та компенсації затрат визначені сторонами положеннями додаткової угоди до договору. П.4.6. За прострочення клієнтом строків виплати гонорару чи інших, передбачених договором платежів, за весь термін прострочення клієнту нараховується і виплачується на користь адвоката неустойка за кожен день прострочення в розмірі 1% від розміру суми, що мала бути виплачена, однак не була виплачена у встановлений строк. П.6.1. Договір набирає чинності з часу підписання сторонами та діє до набрання чинності рішення компетентного органу по питанню, визначеному як предмет договору. П.6.2. Дія договору може бути припинена в односторонньому порядку в наступних випадках: 6.2.1. Адвокат може, повідомивши клієнта, припинити надання правової допомоги клієнту або розірвати цей договір в односторонньому порядку, якщо клієнт не виконує зобов'язань, встановлених цим договором, в зв'язку з чим перешкоджає адвокату виконувати обов'язки за договором, в тому числі, якщо клієнт протягом 10 днів не виконує зобов'язання по оплаті згідно умов цього договору або не сплачує витрат адвоката. 6.2.2 Клієнт може в односторонньому порядку розірвати цей договір в будь-який час в тому випадку, якщо має місце факт невиконання адвокатом дій, погоджених сторонами та обумовленими обов'язками адвоката відповідно до цього договору. П. 6.2.3. Клієнт може в односторонньому порядку розірвати цей договір в будь-який час та з будь-яких причин або без зазначення причини. Таке розірвання клієнтом договору тягне за собою обов'язок клієнта сплатити адвокату компенсацію в розмірі, яка за домовленістю сторін складає 500 грн. П. 6.3 У випадку дострокового розірвання цього договору клієнт сплачує адвокату штраф, який за домовленістю сторін складає 500 грн. (а.с. 5-7) Додатковою угодою № 1 від 12 листопада 2010 року до договору сторони визначили гонорар за правову допомогу, порядок оплати і компенсацію затрат. Так, гонорар залежить від витраченого на справу адвокатом часу з погодинним тарифом 100 грн. Сторони визначили, що сума щомісячних гонорарів складатиме не менше 500 грн. Час, затрачений адвокатом для підготовки і надання клієнту звітів оплачується клієнтом як гонорар за правову допомогу за договором. Щомісячні гонорари виплачуються клієнтом, починаючи з грудня 2010 року не пізніше 1-го числа кожного місяця під час дії договору. Також клієнт щомісячно фінансує адвоката грошовими коштами у розмірі 200 грн. на оплату затрат, пов'язаних з виготовленням копій, відправкою кореспонденції, здійсненням платежів, транспортними послугами, канцелярськими матеріалами та інше. В разі, якщо розмір понесених адвокатом затрат перевищує зазначену суму, клієнт зобов'язується компенсувати адвокату фактично понесені затрати. Розмір не обумовлених представницьких затрат адвоката не повинен перевищувати 20% від загальної суми затрат адвоката (а.с.8-9). Додатковою угодою № 2 від 02 грудня 2010 року сторонами були внесені доповнення до договору від 12 листопада 2010 року, а саме: доповнені підстави та предмет договору: при зверненні клієнта до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно (а.с.10). Додатковою угодою № 3 від 07 червня 2011 року сторонами були доповнені підстави та предмет договору, а саме: при зверненні клієнта до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Додаткові угоди набирають чинності з часу їх підписання і є невід'ємною частиною договору про надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] представляв інтереси [PERSON] у цивільних справах: за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] по визнання житлового будинку об'єктом права спільної часткової власності, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. 15 вересня 2011 року вказаний договір про надання правової допомоги було припинено у зв'язку з достроковим розірванням. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2014 року по даній справі щодо вирішення вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] гонорару у розмірі 100 грн. та 500 грн. штрафу за договором про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року - ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 року залишено без змін та набрало законної сили. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконнання ним грошового зобов'язання. У ч.2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена ст. 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошових зобов'язань. Враховуючи, що укладеним між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] договором про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року передбачено обов'язок оплачувати роботу адвоката в повному обсязі на умовах договору, то правовідносини, які склались на підставі даного договору, є грошовим зобов'язанням, і за невиконання встановленого договором обов'язку сплатити гонорар настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Така правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч.1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язку відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2014 року встановлено наявність прострочення боржником (відповідачкою) виконання грошового зобов'язання щодо сплати на користь [PERSON] гонорару у розмірі 100 грн. за договором про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року, який становить собою розмір погодинної оплати його роботи по складанню звіту, оплата якої, згідно договору, входить до гонорару, та вказана у рахунку № 3 від 01.09.2011 року за надану правову допомогу у серпні 2011 року (а.с. 15). Додатковою угодою № 1 від 12 листопада 2010 року до договору (п.3.2.4.) сторони визначили, що щомісячні гонорари виплачуються клієнтом, починаючи з грудня 2010 року не пізніше 1-го числа кожного місяця під час дії договору (а.с.8-9). Отже, виходячи з вищевикладеного, гонорар за надану у серпні місяці 2011 року правову допомогу виплачуються клієнтом не пізніше 1-го числа вересня 2011 року. Так як відповідачкою [PERSON] отримано рахунок № 3 від 01.09.2011 року на оплату за надану адвокатом у серпні місяці 2011 року правову допомогу лише 07.09.2011 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.17), то саме з 07.09.2011 року у відповідачки виник обов'язок по сплаті на користь адвоката [PERSON] гонорару у розмірі 100 грн. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Виходячи з викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, розрахунок трьох процентів річних за кожен день прострочення є наступним: 100 грн. (сума боргу) х 3%/365 (кількість днів у році) х 906 (кількість днів прострочення: з 07.09.2011року по 01.03.2014 року (в межах заявлених позовних вимог) = 7,43 грн. Ііндекс інфляції розраховується в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті "Урядовий кур'єр". Виходячи з викладеного, в межах заявлених позовних вимог, розрахунок індексу інфляції є наступним: 100,1 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,1 грн. ( інфляційні збитки за вересень 2011 року); 100,1 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,1 грн. ( інфляційні збитки за листопад 2011 року); 100,2 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,2 грн. ( інфляційні збитки за грудань 2011 року); 100,2 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,2 грн. ( інфляційні збитки за січень 2012 року); 100,2 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,2 грн. ( інфляційні збитки за лютий 2012 року); 100,3 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,3 грн. ( інфляційні збитки за березень 2012 року); 100,1 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,1 грн. ( інфляційні збитки за вересень 2012 року); 100,2 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,2 грн. ( інфляційні збитки за грудень 2012 року); 100,2 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,2 грн. ( інфляційні збитки за січень 2013 року); 100,1 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,1 грн. ( інфляційні збитки за травень 2013 року); 100,4 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,4 грн. ( інфляційні збитки за жовтень 2013 року); 100,2 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,2 грн. ( інфляційні збитки за листопад 2013 року); 100,5 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,5 грн. ( інфляційні збитки за грудень 2013 року); 100,2 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,2 грн. ( інфляційні збитки за січень 2014 року); 100,6 х 100 грн./100 - 100грн. = 0,6 грн. ( інфляційні збитки за лютий 2014 року). 0,1 + 0,1 + 0,2 +0,2 + 0,2 + 0,3 + 0,1 + 0,2 + 0,2 +0,1 + 0,4 + 0,2 + 0,5 + 0,2 + 0,6 = 3,6 грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 7,43 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 3,60 грн. - інфляційних збитків за договором про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року. Оскільки стягнення неустойки є самостійною мірою цивільно-правової відповідальності, на суму неустойки інфляційні збитки не нараховуються, а тому вимоги позивача про стягнення індексаційних виплат по штрафу (500 грн.) за договором - не підлягають задоволенню. Відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання і може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки. Заходи відповідальності за порушення грошового зобов'язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена (аналогічна позиція виражена в Постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). П.4.6. договору про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON], встановлено, що за прострочення клієнтом строків виплати гонорару чи інших, передбачених договором платежів, за весь термін прострочення клієнту нараховується і виплачується на користь адвоката неустойка за кожен день прострочення в розмірі 1% від розміру суми, що мала бути виплачена, однак не була виплачена у встановлений строк. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки право на стягнення пені у позивача (кредитора) виникло з наступного дня після 07 вересня 2011 року, а до суду він звернувся лише - 05 березня 2014 року (про що свідчить дата на конверті про поштове відправлення (а.с.18), то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. Виходячи з викладеного, розрахунок пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року наступний: 1% х 365 днів (з 05.03.2013 року по 05.03.2014 року) = 365 грн. Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (аналогічна позиція виражена в Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 р. у справі № 6-100цс14). Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Враховуючи, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованою індексацією та трьома процентами річних), суд, на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, вважає за необхідне, враховуючи пенсійний вік та стан здоров'я відповідачки, зменшити розмір неустойки та стягнути з відповідачки на користь позивача неустойку в розмірі 100 грн. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 251, 253, 258, 530, 550, 551, 625, 631 ЦК України,

Outcome: partial