Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], недієздатною, та призначити її опікуном [PERSON] В обґрунтування заяви зазначила, що її двоюрідна сестра [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства 2 групи. Вона має природжене захворювання нервової системи та недоумство, що виражається в недорозвиненні інтелекту і психіки в цілому. В свої 45 років вона погано розмовляє, погано читає та пише, не вміє рахувати. Крім того, [PERSON] має захворювання на епілепсію, постійні напади послабили фізичний та психічний стан її сестри. Внаслідок потужного нападу епілепсії, який відбувся 27.04.2015 року, вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує постійної сторонньої допомоги і контролю. Батьки [PERSON] померли. Після смерті її матері в грудні 2015 року, [PERSON] почала зловживати спиртними напоями. Вона (заявник) є єдиним найближчим родичем, який надає [PERSON] постійну допомогу, вже півроку вимушена проживати разом з нею, здійснювати догляд та опіку, забезпечувати реалізацію її законних особистих немайновим майнових прав та інтересів. Вважала за необхідне визнати [PERSON] недієздатною та, відповідно до ст. 58, ч. 1 ст.60 ЦК України, призначити її опікуном. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином. Представник заявника адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у заяві. Представник органу опіки та піклування Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, селищний голова [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутністю представника Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, проти задоволення заяви заперечень не має. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Заявник [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], що підтверджується даними свідоцтв про народження, про укладення шлюбу. (а. с. 8, 9, 10). З копій свідоцтв про смерть вбачається, що батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли. (а. с. 6,7) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а. с. 11). [PERSON] є інвалідом з дитинства, їй встановлено другу групу інвалідності. (а. с. 5). Згідно довідки КП "Комунальник" від 05.05.2015 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). Як вбачається із наданої медичної документації, у [PERSON] встановлено діагноз: епілепсія, як наслідок перенесеного ішемічного інсульту, у зв'язку з чим вона періодично проходить курси лікування. (а. с. 13,14,15 ,16) . Висновком судово-психіатричної експертизи №637 від 19.08.2016 року підтверджується, що [PERSON] в даний час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі органічного розладу особистості, яке суттєво впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а. с. 63-66). Вищевказаний висновок є належною та допустимою, обґрунтованою підставою для суду для визнання [PERSON] обмежено дієздатною особою з огляду на наступне. Так, згідно ч. 1, 3, 4 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, згідно законодавства, зокрема ЦПК України, належать до компетенції відповідних медичних закладів, тому ст. 239 ЦПК передбачає, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК висновок експерта для суду не є обов'язковим. Суд оцінює висновок експерта поряд з іншими доказами за своїм внутрішнім переконанням,

Outcome: partial