Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у фактино шлюбних відносинах народився син - [PERSON]. Через незначний час після народження сина відносини між позивачем та відповідачем погіршилися та згодом спілкування було припинено. З народження дитини відповідач життям сина не цікавився, участі у його вихованні не брав. Відповідач протягом усього часу фактично усунувся від виховання дитини-не відвідував сина, жодного разу не з'явився в дошкільному закладі освіти, навчанням, вихованням та станом здоров'я своєї дитини не цікавився, не піклувався про його духовний та фізичний розвиток, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу, не створював умови для отримання дитиною освіти, не в'їжджав на територію України, щоб побачити сина. Тобто відповідач нехтував та продовжує нехтувати своїми батьківськими обов'язками. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, постійного місця роботи та постійного місця проживання в Україні не має і тому домогтися від нього сплати аліментів було неможливо. В своїх позовних вимогах просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та стягнути з аліменти за минулі три роки у твердій грошовій сумі в розмірі 11 419,20 грн., на утримання неповнолітнього сина дитини [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав визнав, в частині стягнення аліментів поклав на розсуд суду. Представник Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації - Козлюк Леся Іванівна надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та просила позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав задовольнити, в частині стягнення аліментів поклалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувають. [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7-8). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-12147/03 від 10 грудня 2015 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. (а.с. 34-35). Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини [PERSON], [INFO]. за адресою: [ADDRESS], встановлено, що житло знаходиться на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. Будинок з усіма комунальними зручностями, санітарно - гігієнічний стан добрий, в будинку зроблено сучасний ремонт. Для виховання та розвитку дитини створено умови, дитина проживає в одній кімнаті з матір'ю, у дитини окреме спальне місце, робочій стіл, шафа, іграшки, особисті речі. За вказано адресою проживають мати [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO].- дитина, [PERSON], [INFO].- бабуся. Стосунки в сім'ї доброзичливі, дружні - зі слів матері (а.с. 36). Усі обов'язки щодо утримання, виховання та розвитку дитини позивач здійснює самостійно. Батько з дитиною не проживає, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. Відповідач через свого представника надав до суду нотаріально посвідчену заяву від 08 вересня 2015 року в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Приписами статті 16 Конвенції, зазначено, що жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте сімейне життя, недоторканість житла та інше. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 27 Конвенції встановлено, що держави-учасниці визнають право дитини на рівень життя необхідний для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів для надання допомоги батькам. У випадках необхідних надають допомогу, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом та житлом. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України (далі - СК) України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, повністю усунувся від її матеріального забезпечення, суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. Що стосується вимог позову щодо стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати; суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час, вважає дані вимоги необгрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надані докази того, що вона зверталася до відповідача про стягнення аліментів за вказаний період часу (листи, їх отримання відповідачем тощо). Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необгрунтованими й задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, Конвенції ООН про права дитини,

Outcome: partial