Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

18 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 11 000 гривень 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліментів на своє утримання у твердій грошовій сумі 3000 гривень 00 коп., щомісячно, починаючи з 18 липня 2019 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування вимог позивач вказує, що між сторонами укладено шлюб [INFO] 2016 року та у даному шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] . На даний час вони проживають окремо, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, проте дитина потребує належного рівня життя, необхідного для її фізичного та розумового розвитку, який вона самостійно не може забезпечити та відповідач також несе обов`язок щодо утримання дитини. Їй відомо, що відповідач отримує заробітну плату в розмірі 32000 грн.а тому вважає 11000 грн. є об`єктивною можливістю відповідача сплачувати таку суму аліментів на дочку. Крім того, у зв`язку із доглядом за дитиною, вона немає фізичної можливості працевлаштуватись та матеріально себе забезпечувати, а тому просить суд стягнути аліменти не лише на утримання їхньої малолітньої дитини, але й аліменти на своє утримання. 18 липня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14 серпня 2019 року відповідачем до суду був поданий відзив на позов, в якому зазначає, що немає фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 11 000 грн., оскільки його заробітна плата за мінусом податків становить 15010, 67 грн. щомісячно. Він несе витрати на оренду житла, на продукти харчування та не ухиляється від утримання доньки, оскільки завжди купляє дитині необхідний одяг, іграшки, лікарства, оплачує за відвідування дошкільного навчального закладу. Позовні вимоги в цій частині визнає частково та погоджується оплачувати аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON] не визнає та просить у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивачка влаштувалась на роботу та продає речі через Інтернет. В судовому засіданні позивач та її адвокат - Скиба В.М. позовну заяву підтримали та просили задоволити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач та його адвокат - Баранець О.А. заперечив проти задоволення позову та просив задоволити позовні вимоги частково, погоджується оплачувати аліменти на дочку в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а в задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивачки просить відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2016 року, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.12.2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] . Як вбачається з довідки Миролюбівської сільської ради № 632 від 10.07.2019 року [PERSON] та її дочка [PERSON] , 2017 року народження дійсно проживають без реєстрації в [ADDRESS] . Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2019 року отримувала державну соціальну матеріальну допомогу в розмірі 2580 грн. за квартал. Згідно довідки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 4228 [PERSON] щомісячно отримує 860 грн. допомоги при народженні першої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що єдиним джерелом доходу позивачки [PERSON] є щомісячна державна соціальна матеріальна допомога на дитину. Згідно довідки ТзОВ «Украгроком» № 415 від 01.08.2019 року [PERSON] працює в ТзОВ «Украгроком» з 3 вересня 2018 року по теперішній час. На даний час займає посаду керівника регіонального структурного підрозділу. З вересня 2018 року по липень 2019 року йому виплачено всього 165102, 65 грн. доходу, середня щомісячна виплата становить 15010 грн. Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків, наданих Тернопільським відділенням ГУ ДПС в Тернопільській області про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] за період з 1 кварталу по 2 квартал 2019 року станом на 10.10.2019 р. отримував заробітну плату за 1 квартал 2019 року 55947,98 грн., сума утриманого податку 10070,64 грн. та в другому квартала 2019 року в розмірі 55932,52 грн., сума утриманого податку 10067,86 грн. Також, відповідач згідно договору позики від 31.07.2019 року отримав кошти в сумі 50000 грн. Із відповідача згідно постанови ДВС від 02.10.2019 року за вимогою № Ф-6260-54У здійснюється стягнення коштів в сумі 18276,72 грн. Згідно договору оренди квартири № 1 від 17.03.2019 року розмір місячної орендної плати за квартиру [ADDRESS] , яку орендує відповідач становить 230 доларів США. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось позивачем, що [PERSON] частково бере участь в утриманні дочки Емми, зокрема, купляє дитині іграшки, фрукти, дитяче харчування, оплачує за відвідування садочку, що підтверджується квитанціями від «Розетка УА», ТОВ «АТБ-Маркет» та АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач частково несе витрати на утримання неповнолітньої дочки, однак відповідачем не доведено що дані витрати носять періодичний характер, надаються щомісячно та є такими, що є достатнім для належного утримання дитини. Тому суд вважає, що в судовому засіданні доведено необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини - [PERSON] , [INFO] , вік та потреби малолітньої [PERSON] . При вирішенні справи суд також враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, відсутність доказів незадовільного стану його здоров`я. Врахувавши усі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання малолітньої дитини необхідно визначити у розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, визначений судом розмір аліментів у розмірі 3000 грн. є вищим, ніж мінімальний розмір визначений Законом та перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, та забезпечить дитині нормальний розвиток. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність у нього можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно на дитину. Необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, а саме - 11000 гривень щомісяця, позивачем не доведено, а менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання малолітньої дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. В силу вимог ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. На даний час подружжя проживає окремо, дочка [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] . Доводи відповідача про те, що [PERSON] працює та отримує дохід від продажу речей по Інтернету, суд до уваги не приймає, оскільки аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, стягуються незалежно від того, чи працює дружина, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач є молодою особою, працездатного віку, має постійне місце роботи, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров`я, а тому суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає його дитина до трьох років. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача слід визначити у розмірі 1400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18 липня 2019 року і до досягнення дитиною трьох років. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров`я не може надавати матеріальну допомогу [PERSON] , з якою проживає донька на її утримання, у розмірах визначених судом. Разом з тим, позивачем не доведено те, що [PERSON] отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на її утримання у розмірі більше 1400 грн. щомісячно. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на дитини та дружини в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial