Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняв його внук -позивач у справі [PERSON] та син [PERSON] - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняв [PERSON] . Коли позивач звернувся до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно необхідних для вчинення нотаріальних дій. Таким чином [PERSON] просить визнати за ним право на земельну ділянку загальною площею 0,85 га по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] котрий прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився надавши до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просить проводити у його відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Також просить залишити за ним витрати зі сплати судового збору (а.с. 38). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання також не з`явились. Надали до суду заяви, відповідно до яких позов визнають та не заперечують проти задоволення позову (а.с. 36, 37). Представник третьої особи Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився. В матеріалах справи наявний лист, відповідно до якого третя особа позов визнає повністю, а справу просить розглянути у відсутність представника сільської ради (а.с. 35). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. За положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 10) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 11) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 12) батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 13) батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] . Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 140/02-17 від 20.02.2020 (а.с. 14) позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 15) позивачу [PERSON] в порядку спадкування за законом належить майно після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до довідки Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 238/02-28 від 17.03.2020 (а.с. 18) рішенням Вербівської сільської ради Літинського району Вінницької області від 26.04.1996 померлому [PERSON] були передані у власність земельні ділянки загальною площею 0,85 га які знаходяться в межах с. Новоселиця. Довідкою виконавчого комітету Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 50/02-28 від 20.01.2020 (а.с. 19) зазначається, що спадкодавець [PERSON] , 1917 року народження, який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований на території Бруслинівської сільської ради за адресою [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані та проживали: син - [PERSON] , 1954 року народження та внук - [PERSON] , 1978 року народження. Зазначена інформація також підтверджується випискою з погосподарської книги виданої Бруслинівською сільською радою Літинського району Вінницької області за № 40/02-28 від 16.01.2020 (а.с. 22). Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] який помер [INFO] належало право на земельну ділянку, розміром 0,85 гектарів, розташованої по [ADDRESS] (у свою чергу спадщину після смерті якого прийняв його син [PERSON] ), а позивач [PERSON] , має намір повністю успадкувати майно померлого [INFO] [PERSON] , проте успадкувати майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тому з метою захисту майнових прав позивача, за останнім слід визнати право на земельну ділянку розміром 0,85 га, право на яку було в [PERSON] та котрий помер [INFO] . Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за ним (а.с. 38).

Outcome: approved