Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

14 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 26.11.2018 з листа Станилівської сільської ради Погребищенського району за вих. № 228 від 23.11.2018 він дізнався, що 30.10.2012 Погребищенським районним судом Вінницької області було прийнято рішення у справі №220/2356/2012 за заявою прокуратури Погребищенського району, за участю заінтересованої особи Станилівської сільської ради Погребищенського району про визнання спадщини відумерлою, зокрема було визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] у виді земельної ділянки, розміром 3,4га, розташованої на території Станилівської сільської ради, за територіальною громадою Станилівської сільської ради. Під час розгляду даної справи він не залучався з невідомих йому причин, оскільки померлий [PERSON] є його відчимом, і заявник є його єдиним спадкоємцем, який повинен був би бути залученим до розгляду даної справи. Постановою Вінницького апеляційного суду від 06.02.2019 у справі №220/2356/2012 було задоволено його апеляційну скаргу, рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.10.2012 скасовано, а заяву Прокурора Погребищенського району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою - залишено без розгляду. Також під час розгляду апеляційної скарги було встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІV-ВН № 000080 [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 3,47 га, яка знаходиться на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, цільове призначення землі: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] в 1986 році прийшов проживати до його покійної матері - [PERSON] в [ADDRESS] , так [PERSON] фактично був йому вітчимом, що підтверджується довідкою Станилівської сілької ради №442 від 16.11.2018, згідно якої в погосподарській книзі N1 за 1986-1990 роки в одному житловому будинку в [ADDRESS] доживали такі члени сім`ї: серед яких зазначено його - [PERSON] , його покійну матір - [PERSON] та вітчима - [PERSON] . Довідкою Станилівської сільської ради № 449 від 19.11.2018 року підтверджено, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за 1991-1995 роки, проживали в одному житловому будинку в [ADDRESS] такі члени сім`ї, в тому числі [PERSON] , його мати - [PERSON] та вітчим - [PERSON] . Довідкою Станилівської сільської ради № 448 від 19.11.2018 підтверджено, що згідно запису в погосподарській книзі № 1 за 1996-2000 роки, проживали в одному житловому будинку в [ADDRESS] такі члени сім`ї, в тому числі він, [PERSON] , його мати - [PERSON] та вітчим - [PERSON] який помер [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05.10.2012 за № 31917958 в спадковому реєстрі відсутня інформація щодо відкритих спадкових справ після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки [PERSON] помер [INFO] , спадщина відкрилась до 01.01.2004 року то порядок оформлення спадкування регулюється не лише ЦК УРСР, але й положенням книги VI "Спадкове право" ЦК України. В судовому засіданні позивач, [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник позивача, адвокат Шиманський В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що позивач, [PERSON] є спадкоємцем 4 черги після смерті свого вітчима - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки спільно проживав зі спадкодавцем з 1983 по [INFO], день його смерті, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Спадщина ніким не прийнята. Дочка спадкодавця, яка являється третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. В такому випадку, оскільки [PERSON] помер [INFO] , спадщина відкрилась до [INFO] , то порядок оформлення спадкування регулюється не лише ЦК УРСР, але й положенням книги VI "Спадкове право" ЦК України. Окрім того, частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивач, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Судові витрати пов`язані з розглядом справи залишити за позивачем. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своєму поясненні просила відмовити позивачеві у позові. (а.с. 68-78, 93-94) В судовому засідані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, підтвердили факт спільного проживання [PERSON] з покійним [PERSON] , яки йявлявся йому відчимом, з 1983 по [INFO], день смерті, вітчима. Представник відповідача, Станилівської сільської ради в судове засідання не з`явився, проте голова Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області - Хоменко В.І. надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, відносно задоволення позовних вимог заперечував. (а.с. 79) З`ясувавши позиції сторін, заслухавши пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків свідків. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до п.1 постанови пленуму ВСУ "Про судову практику у спорах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-ІV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно п. 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 постанови пленуму ВСУ "Про судову практику у спорах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з відрахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тошо. Ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, передбачає право на ефективне мирне володіння майном. У відповідності до 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 39), відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, загальною площею 3.47 га, яка розташована на території Станилівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, яка належала йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV - ВН № 000080, виданого 15.03.2002 Станилівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області від 19.09.2002. (а.с. 15) Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.10.2012 у справі №220/2356/2012 за заявою прокуратури Погребищенського району, за участю заінтересованої особи Станилівської сільської ради Погребищенського району про визнання спадщини відумерлою, заяву задоволено - визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] у виді земельної ділянки, розміром 3,47 га, розташованої на території Станилівської сільської ради, за територіальною громадою Станилівської сільської ради. (а.с. 6) 23.11.2018 листом Станилівської сільської ради Погребищенського району за вих. № 228 позивача, [PERSON] було повідомлено, що 30.10.2012 рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області за заявою прокуратури Погребищенського району, за участю заінтересованої особи Станилівської сільської ради Погребищенського району про визнання спадщини відумерлою, було визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] у виді земельної ділянки, розміром 3,47 га, розташованої на території Станилівської сільської ради та за Станилівською сільською радою визнано право власності на зазначену земельну ділянку. (а.с. 5) Постановою Вінницького апеляційного суду від 06.02.2019 у справі № 220/2356/2012 було задоволено апеляційну скаргу представника скаржника [PERSON] адвоката Шиманського В.М., рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.10.2012 скасовано, а заяву прокурора Погребищенського району Вінницької області Крижового Олександра Леонідовича про визнання спадщини відумерлою - залишено без розгляду та роз`яснено заявнику право подати позов до суду з порушеного питання на загальних підставах, з тих причин, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції не перевірив у повному обсязі фактичних обставин справи, не перевірив чи є спадкоємці [PERSON] , які прийняли спадщину або відмовилися від її прийняття, або спадщина перейшла до держави. Аналіз фактичних обставин свідчать про наявність спору про право стосовно спадщини у вигляді вищезазначеної земельної ділянки спадкодавця [PERSON] (а.с. 7-9) Позивач, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті вітчима [PERSON] , який помер [INFO] у виді земельної ділянки, розміром 3,47 га, розташованої на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, оскільки з 1983 по 1997, день смерті спадкодавця, проживав разом із [PERSON] в одному житловому будинку в [ADDRESS] та має намір оформити спадщину, що підтверджується довідками, виданими Станилівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області № 442 від 16.11.2018, № 448, 449 від 19.11.2018 (а.с. 10-12) та показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня. (а.с. 90-91) Дочка спадкодавця, яка по справі являється третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Тому позивач, [PERSON] змушений був звернутися до суду із позовною заявою для визнання за ним права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки іншого способу оформити спадщину немає, то з метою захисту майнових прав позивача за ним необхідно визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом загальною площею 3.47 га, яка розташована на території Станилівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області. Оскільки представником позивача, адвокатом Шиманським В.М в судовому засіданні не заявлялася вимога щодо відшкодування Станилівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області судових витрат та просить залишити за позивачем, тому з відповідача судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: approved