Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

АТ «КБ «Приватбанк» 08.10.2019р. звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 85 605,32грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до підписаної Заяви №б/н від 30.07.2013р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти банку для погашення заборгованості, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, що становить 85 605,32грн., з яких: заборгованість за кредитом - 525,33грн., заборгованість за відсотками - 75 127,36грн., заборгованість за пенею та комісією - 5400,00грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) -4 052,63грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Представник позивача разом з позовною заявою скерував в суд заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачу за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, суд вважає що відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подала. Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідно до Заяви №б/н від 30.07.2013р. відповідач отримала кредит у розмірі 600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім заяви, відповідачем «Умови та правилами надання банківських послуг» і «Тарифи банку», за якими здійснювалося кредитування, не підписувалися. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості, у встановлений договором строк не повернув кредит та не сплатив відсотки в повному обсязі. В результаті цього утворилась заборгованість. Виходячи з положень ст.ст.1050, 612 ЦК України відповідач прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків. Згідно наданого банком розрахунку станом на 31.08.2019р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 85 605,32грн., з яких: заборгованість за кредитом - 525,33грн., заборгованість за відсотками - 75 127,36грн., заборгованість за пенею та комісією - 5400,00грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) -4 052,63грн. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення фактично отриманих кредитних коштів в сумі 525,33грн. ґрунтується на законі, а отже, за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні заявлених позовних вимог суд керується висновками Великої Палати Верховного Суду, зробленими у постанові від 03.07.2019р. у справі №342/180/17. Велика Палата Верховного Суду вказала, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису боржника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд при вирішенні даної справи приймає до уваги те, що розмір відсотків 75 127,36грн., які просить стягнути позивач, більше ніж на 1000% перевищує заборгованість по кредиту, що відповідно до ст.18 ЗУ «Про захист право споживачів» може вважатися несправедливим, таким, що суперечить принципам розумності, добросовісності, закріпленим у ст.3 ЦК України. З наданого банком розрахунку заборгованості станом на 31.08.2019р. неможливо встановити правильність розрахунку та законність нарахування відсотків. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, штрафу і пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Таким, чином, вимоги банку про стягнення з відповідача згідно Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку пені в сумі 5400,00грн за прострочене зобов`язання, штрафу (фіксована частина), 4052,63грн. - штрафу (процентна складова) в сумі 5400,00грн. є необґрунтованими, законність цих вимог позивачем не доведена. Суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Отже, суд вважає, що у стягненні відсотків, пені та штрафів слід відмовити у зв`язку з безпідставністю вимог. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку 525,33грн. заборгованості за кредитом, у стягненні відсотків, пені та штрафів слід відмовити. Крім цього, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial