Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 07.08.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Херсонського міського суду від 21.03.2017 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Херсонського міського суду від 21.03.2017 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07.02.2017 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2016 року частково змінено, зменшено визначений до стягнення розмір аліментів з 1/3 частки від заробітку доходу щомісячно до ј частки від заробітку (доходу) щомісячно. Однак на сьогоднішній день, сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача за виконавчим листом № 766/13364/16-ц на утримання неповнолітнього сина, є вкрай недостатньою, так як син має постійні проблеми зі здоров`ям, перебуває на медичному обліку у зв`язку з тим, що часто хворіє на застудні захворювання і потребує індивідуального догляду. Крім лікування хронічної застуди Марк двічі на тиждень відвідує логопеда, прийом якого коштує 120 грн. Крім того, дитина відвідує приватний дитячий садок, який коштує 100 грн. і 1 раз на тиждень відвідує уроки англійської мови, що коштують 80 грн. 08.07.2017 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для житини відповідного віку, отже розмір аліментів присуджених рішенням суду менший за встановлений мінімум. Також вказала, на те, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12 102,69 грн. Враховуючи вище викладене, з урахуванням уточнень просила суд збільшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/3 частину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви, стягнути з [PERSON] на її користь пеню за заборгованістю зі сплати аліментів у розмірі 3650,02 грн., та стягнути з [PERSON] на її користь кошти, що були витрачені протягом часу заборгованості по сплаті аліментів на лікування сина [PERSON] , [INFO] в сумі 14 568 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2019 року було призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача до суду надійшли відзив та додаткові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги [PERSON] , не визнає, посилаючись на ті обставини, що його дохід не збільшився, окрім того на його утриманні перебуває його мати похилого віку, яка ряд хронічних хвороб та потребує постійного догляду. З липня 2017 року регулярно з його заробітної плати стягуються аліменти на утримання спільної дитини. З урахування виплати аліментів фактичний його дохід складає 2 144 грн. Крім того, що місячний розмір аліментів складає 1 429 грн., що значно перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку. Щодо стягнення нарахованої позивачем пені зазначає, що вина відповідача у простроченні виплати аліментів відсутня, а тому відсутні підстави для застосування відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, оскільки розмір аліментів, як повинен був сплачувати відповідач було визначено рішення апеляційного суду 07.02.2017 року, а на виконання надійшов лише в липні 2017 року і одразу було стягнуто половину з заробітної плати. Стосовно стягнення витрат на лікування у розмірі 4 828, 89 грн., то вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не зазначено правову природу заявлено суми, не доведено їх особливий характер. Окрім того, зазначив, що ним в добровільному порядку надається матеріальна допомога дитині. Фактичні витрати на лікування сина визнає у розмірі 1955, 10 грн. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні 28.12.2010 року, актовий запис № 814. Відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2016 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07.02.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач просить суд збільшити розмір аліментів на неповнолітню дитину з 1/4 частини на 1/3 частину, але не менше 50% від прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, зазначаючи у своєму позові про те, що витрати у утримання дитини збільшились через постійні хвороби дитини. Згідно вимог ст. ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 18 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та частин 7 і 8 статті 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни, зокрема до ст.ст. 181-183 СК України Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Отже, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів суттєвих змін матеріального стану відповідача, однак разом з тим, розмір аліментів на дитину не повинен суперечити розміру визначеному законодавством (за ч.2 ст.182СК України не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відповідно до ст.183 СК України , який складає на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину). Отже виходячи з вищевикладеного вбачається, що розмір аліментів присуджений рішенням суду [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є менший за встановлений гарантований мінімум передбачений ст.182 ч.2 СК України (який не повинен бути меншим ніж 50% для дитини відповідного віку), тому суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно змінити аліменти в частині відсотків від прожиткового мінімуму, а саме з 30% на 50%. Визначаючи розмір частки від заробітку (доходу) відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що у відповідача на утриманні перебуває матір похилого віку, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поліпшення матеріального становища відповідача, а відтак, суд вважає, що розмір частки не підлягає збільшенню, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданої старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області станом на 01.06.2017 року заборгованість по аліментам [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] за період з 29.06.2016 року по 01.06.2017 року становить 12 102, 69 грн. У статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц. Враховуючи положення Сімейного кодексу України та вище зазначений висновок Верховного Суду України, суд не приймає до уваги розрахунок нарахованої (неустойки) пені за прострочення сплати аліментів, зроблений позивачем, та приходить до висновку, що пеня має бути стягнута у розмірі 20 946, 71 грн., виходячи з наступного розрахунку: червень 2016 року сума не сплачених аліментів 90,60 грн.х1% х 337 (кількість днів прострочення) = 305,32 грн.; липень 2016 року сума не сплачених аліментів 873,75 грн.х1% х 336 (кількість днів прострочення) = 2 664,94 грн.; серпень 2016 року сума не сплачених аліментів 873,75 грн.х1% х 305 (кількість днів прострочення) = 2 394,08 грн.; вересень 2016 року сума не сплачених аліментів 986,73 грн.х1% х 274 (кількість днів прострочення) = 2 703,64 грн.; жовтень 2016 року сума не сплачених аліментів 1193,29 грн.х1% х 244 (кількість днів прострочення) = 2 911,63 грн.; листопад 2016 року сума не сплачених аліментів 973,12 грн.х1% х 213 (кількість днів прострочення) = 2 072,75 грн.; грудень 2016 року сума не сплачених аліментів 1572,58 грн.х1% х 183 (кількість днів прострочення) = 2 877,82 грн.; січень 2017 року сума не сплачених аліментів 922,36 грн.х1% х 152 (кількість днів прострочення) = 1 401,99грн.; лютий 2017 року сума не сплачених аліментів 927,17 грн.х1% х 121 (кількість днів прострочення) = 1 121,88 грн.; березень 2017 року сума не сплачених аліментів 1626,46 грн.х1% х 93 (кількість днів прострочення) = 1 512,61 грн.; квітень 2017 року сума не сплачених аліментів 1098,57 грн.х1% х 62 (кількість днів прострочення) = 681,11 грн.; травень 2017 року сума не сплачених аліментів 964,31 грн.х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 298,94 грн. Отже, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в межах заявлених позовних вимог складає - 17 408,34 грн. Згідно довідки № 16 від 05.12.2017 року, виданої державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області станом на 01.12.2017 року мається переплата по аліментам у розмірі 20 946, 71 грн. Враховуючи, що судом встановлено заборгованість по сплаті аліментів з червня 2016 року по червень 2017 року, а пеня відповідно до ст.196 СК України нараховується за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, суд з урахуванням викладеного, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 20 946, 71 грн. Окрім того, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв`язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Згідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом За положенням ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. З засвідченої копію виписки із медичної стаціонарного хворого та переліку медикаментів, затрачених батьками [PERSON] за період лікування з 25.12.2017 року по 05.01.2018р. в хірургічному відділенні Комунального закладу «Херсонська дитяча обласна Клінічна лікарня», історія хвороби № 222679, вбачається, що фактичні витрати на лікування склали у розмірі 1955.10 грн., що підтверджується згідно чеків Аптеки ЧП «Е-фарма» від 25.12.2017 № 59258 на суму 532. 45 грн., № 59259 на суму 438. 67 грн., № 59260 на суму 241.45 грн., № 59261 на суму 167. 55 грн., від 26.12.2017 № 59304 на суму 498.34 грн., та від 27.12.2017 № 66928 на суму 76,64 грн. Враховуючи викладене вище, часткове визнання відповідачем витрат на лікування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат понесених позивачем на лікування дитини є частково обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 977, 55 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які складається з трьох вимог матеріального характеру, вимогу про збільшення розміру аліментів задоволено на 50% тому, з відповідача в дохід держави підлягає стягнення сума в розмір 384, 20 грн., вимога про стягнення пені задоволено в повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн., а за вимогу про стягнення додаткових витрат, яка задоволена на 6, 71 %, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 51, 56 грн., а всього 1204, 16 грн.

Outcome: partial