Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10004/063 філії-Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" 19 липня 2016 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу №3 від 13 січня 2004 року відповідача [PERSON] була прийнята на посаду економіста 2 категорії сектору касових операції, безготівкових розрахунків філії Дружківського відділення ВАТ "Державний Ощадний банк України" №6689. Відповідно до постанови Дружківського міського суду Донецької області від 21 травня 2009 року дії [PERSON] були кваліфіковані за ст.191 ч.5 КК Ураїни, а саме розтрата чужого майна, яке було ввірено особі в особливо великих розмірах. Згідно цієї ж постанови до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру на підставі ст.94 КК України. Злочинні дії [PERSON] призвели до матеріальної шкоди у сумі 123200,00 грн., яку спричинено позивачу. 16 лютого 2017 року позивач подав уточнену позовну заяву, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на їх користь матеріальну шкоду у розмірі 123 200 гривень. Представник позивача публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10004/063 філії-Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" з'явилась, підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи її було повідомлено належним чином судовою повісткою, заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 13 січня 2004 року, відповідно до наказу №3 [PERSON] була переведена з посади старшого касира на посаду в.о. економіста 2 категорії сектору касових операції філії №6689/015 ВАТ "Державний Ощадний банк України" з повною матеріальною відповідальністю, згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, підписаного [PERSON] 01 липня 2008 року. 21 травня 2009 року Дружківським міським судом Донецької області у справі №1-13/2009 було винесено постанову, в якій дії, вчинені [PERSON], кваліфікуються за ч.5 ст.191 КК України, а саме розтрата чужого майна, яке було ввірено особі в особливо великих розмірах, вина [PERSON] доведена в повному обсязі. Відповідно до цієї постанови до відповідача [PERSON] були застосовані примусові заходи медичного характеру, відповідно до ст. 94 КК України, а саме надання амбулаторно-психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вказані злочинні дії [PERSON] завдали матеріальної шкоди позивачу у сумі 123200,00 грн. Згідно ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов, матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно до ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальму порядку. Стаття 135-3 КЗпП України встановлює, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними витратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленим нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсування матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Відповідно до ст.136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Згідно п.3 ч.10 Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоди, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженого Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13.07.1976 р. №4204-ІХ (далі - Положення), робітники і службовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, кли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. АТ "Ощадбанк" є державним банком, який створено відповідно до розпорядження Президента України та Постанови Кабінету Міністрів України, отже засновником банку є держава, у зв"язку з чим на АТ "Ощадбанк" покладено обов"язок щодо виконання державних програм за дорученням засновників згідно статута АТ "Ощадбанк", затвердженого постановою КМУ від 25.02.2003 року за №261. Отже [PERSON] своїми суспільно-небезпечними діями завдала шкоду державі в особливо великих розмірах в сумі 123200,00 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 0,4 розмірів мінімальної заробітної плати . Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 123200 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1848 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON].

Outcome: approved