Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

20 липня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просила суд: визнати [PERSON] , [INFO] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що народився у Глендейл Меморіал Хоспітал, 1420 Саус-Сентрал авеню, Глендейл, округ Лос-Анджелес, США; внести зміни до актового запису про народження дитини та у графі «батько» вказати [PERSON] , [INFO] , місце народження Семипалатинська область, громадянство України, по батькові дитини не зазначати, інші відомості залишити без змін; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 704,80 грн., витрати за проведення експертизи у сумі 8 000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те,що у вересні 2012 року вона познайомилась з [PERSON] . Між ними виникли романтичні, у тому числі і інтимні стосунки. Тоді ж відповідач переїхав проживати до неї в квартиру у м. Луганську и вони стали проживати однією сім`єю, вести спільне господарство, мали спільний бюджет, планували дітей. На початку 2014 року вони разом переїхали до передмістя Києва, а згодом до Харкова, де придбали квартиру, автомобіль. У позивача склалися добрі стосунки з донькою відповідача від першого шлюбу, а він добре ставився до двох синів позивача. В серпні 2014 року позивач завагітніла. Відповідач зрадів вказаному факту, казав, що хоче мати сина та назвати його Марком. Позивач прийняла рішення народжувати дитину у США, де народжувала своїх перших двох синів. Відповідач підтримав таке рішення, однак, через проблеми з оформленням документів, сам до США не поїхав. [INFO] позивач народила сина [PERSON] . Про народження дитини реєстратором актів цивільного стану Департаменту охорони здоров`я округу [PERSON] було вчинено актовий запис, місцевий реєстраційний номер 1201519036101 від 01.05.2015 р., згідно якого [PERSON] народився [INFO] , місце народження Глендейл Меморіал Хоспітал, 1420 Саус-Сентрал авеню Глендейл округ Лос-Анджелес, ім`я та прізвище батька дитини не вказане, ім`я та прізвище матері - [PERSON] . Свідоцтво про народження дитини було апостилізовано відповідно до Гаазької конвенції від 05.10.1961 року у м. Лос-Анджелес Каліфорнія 05 травня 2015 року №99333. За час перебування [PERSON] за кордоном відповідач залишився проживати з її сином у їх квартирі у м. Харкові. Сторони часто спілкувалися, [PERSON] цікавився станом здоров`я позивача та новонародженої дитини. Після повернення [PERSON] разом з дитиною на Україну, відповідач відмовився подати заяву до органів державної реєстрації актів цивільного стану України та визнати себе батьком дитини, хоча проявляв турботу до свого сина, виховував його, гуляв з ним, водив до дитячого садочка. Батьки відповідача теж ставилися до [PERSON] , як до свого онука. Наприкінці 2016 року стосунки між [PERSON] та [PERSON] зіпсувалися. Відповідач вигнав її з дітьми з дому, змінив замки та заявив, що він не є батьком [PERSON] , забезпечувати дитину відмовляється. З того часу відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає, діти знаходяться на повному забезпеченні позивача. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено підготовче судове засідання. Клопотання [PERSON] про витребування доказів - задоволено частково. Витребувано з Центральної об`єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова (вул. Петра Болбочана, 25 Харків, 61064) відомості про доходи, отримувані [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий 04.05.2007 Ленінським РВ УМВСУ в Луганській обл., що проживає за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено. Заяву [PERSON] про виклик свідків задоволено. Викликано для допиту в судовому засіданні свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У задоволені клопотання [PERSON] про призначення експертизи відмовлено. ( т.1 а.с. 90-92) 10 січня 2010 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив суд відмовити [PERSON] у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що з позивачкою він познайомився восени 2012 року через мережу Інтернет. До липня 2016 року вони перебували виключно у інтимних стосунках, проживаючи окремо, оскільки вони не мали власного житла в м. Харкові, а крім того, у відповідача була певна недовіра до доброчесності позивача. У 2015 році на території США позивача народила дитину. Але в певності в тому, що це дитина відповідача, у останнього не має, оскільки як він зазначає, у позивачки могли бути інтимні стосунки і з іншими чоловіками, тим паче, що вона має ще двох дітей від різних чоловіків. На думку відповідача, належних доказів щодо підтвердження його батьківства щодо [PERSON] , матеріали справи не містять. Єдиним доказом може бути лише висновок судово-генетичної або імунологічної експертизи, проти проведення якої він не заперечує. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, то відповідач зазначає, що з 31 травня 2018 року позивач разом зі своїми трьома дітьми проживає в квартирі відповідача, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та він фактично утримує малолітнього [PERSON] , а отже підстави стягувати з нього аліменти відсутні. Крім того, відповідач зазначає, що він не погоджується і з сумою, яку просить стягнути позивач, оскільки його дохід на місяць складає 6 000 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року клопотання [PERSON] про залучення Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до участі у цивільній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору задоволено, залучено до участі у цивільній справі № 639/3793/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання батьківства за рішенням суду та стягнення аліментів на утримання дитини в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Службу у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. ( т.1 а.с. 169-170) 25 січня 2019 року від 3-тьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшли письмові пояснення, в яких зазначили про те, що малолітній [PERSON] , [INFO] не знаходиться на обліку Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. Інформації щодо неналежного виконання батьками своїх обов`язків з виховання та догляду за дитиною або будь-яких заяв, скарг та повідомлень стосовно малолітнього [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від структур, причетних до роботи з дітьми, до ССД по Новобаварському району не надходило. ( т.1 а.с. 179) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2019 року клопотання позивача [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи задоволено, призначено у цивільній справі № 639/3793/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання батьківства за рішенням суду та стягнення аліментів на утримання дитини судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Зупинено провадження у даній справі до проведення судово-генетичної експертизи. (т.1 а.с. 207-208) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року поновлено провадження у справі № 639/3793/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання батьківства за рішенням суду та стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено підготовче судове засідання. (т.1 а.с. 225-226) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року клопотання позивача [PERSON] про повторне направлення цивільної справи № 639/3793/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання батьківства за рішенням суду та стягнення аліментів на утримання дитини до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судово-генетичної експертизи призначеної ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2019 року задоволено, направлено цивільну справу № 639/3793/18 до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судово-генетичної експертизи призначеної ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2019 року. Провадження у справі зупинено до проведення судово-генетичної експертизи. (т.1 а.с. 230-232) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року поновлено провадження у справі № 639/3793/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання батьківства за рішенням суду та стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено підготовче судове засідання. ( т.2 а.с. 2-3) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання батьківства за рішенням суду та стягнення аліментів на утримання дитини. (т.2 а.с. 23-26) Позивач[PERSON] та її представник [PERSON] , який діє на підставі Довіреності від 19.02.2019 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , який діє на підставі Ордеру Серії ХВ № 000057 від 21.11.2019 року, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися, про причини своєї неявки не повідомили. Представник третьої особи Новобаварського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність. Представник третьої особи Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Згідно реєстрації актів цивільного стану Департаменту охорони здоров`я округу [PERSON] , [PERSON] народився [INFO] , місце народження зазначено Глендейл Меморіал Хоспітал, 1420 Саус-Сентрал авеню Глендейл округ Лос-Анджелес, ім`я та прізвище батька дитини не вказане, ім`я та прізвище матері - [PERSON] . (т.1 а.с.20-24) Згідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Процедура легалізації в Україні свідоцтва про народження дитини, здійснене за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України № 113 від 04.06.2002 р.). Окрім того, відповідно до наказу Мін`юсту № 52/5 від 18.10.2000 р. «Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України. Відповідно до абз. 4 п. 1.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року. Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції. Крім того, заголовок «Apostille (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)» повинен бути викладений французькою мовою. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Відповідно до ст. ст. 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції. Судом встановлено, що на підставі Гаазької Конвенції 11 серпня 2016 року на Свідоцтві про народження в м. Лос-Анжелес, штат Каліфорнія, Сполучені Штати Америки за проставлений апостиль, який підтверджується підписом співробітника компетентного органу держави Місті Брукс, та містить печатку округу Лос-Анжелес, штат Каліфорнія. При цьому, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 24 травня 2018 року вбачається, що за період з 30 квітня 2015 року по 24 травня 2018 року відсутня інформація щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . ( т.1 а.с. 28) Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що у вересні 2012 року вона познайомилась з [PERSON] , між ними виникли романтичні стосунки. Сторони почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство. Спочатку вони мешкали у м. Луганськ в квартирі позивача, а на початку 2014 року переїхали до передмістя Києва, а згодом до Харкова. В м. Харкові відповідач купив квартиру по [ADDRESS] , де вони разом і проживали. В серпні 2014 року позивач завагітніла, а [INFO] у м. Лос-Анджелес США народила сина [PERSON] . Про народження дитини реєстратором актів цивільного стану Департаменту охорони здоров`я округу [PERSON] штату Каліфорнія було вчинено актовий запис, згідно якого [PERSON] народився [INFO] , місце народження Глендейл Меморіал Хоспітал, 1420 Саус-Сентрал авеню Глендейл округ Лос-Анджелес, ім`я та прізвище батька дитини не вказане, ім`я та прізвище матері - [PERSON] . Після повернення [PERSON] разом з дитиною на Україну, відповідач відмовився подати заяву до органів державної реєстрації актів цивільного стану України та визнати себе батьком дитини, хоча проявляв турботу до свого сина, виховував його, гуляв з ним. Наприкінці 2016 року стосунки між [PERSON] та [PERSON] зіпсувалися, він вигнав її з дітьми з дому, змінив замки та заявив, що він не є батьком [PERSON] та відмовився забезпечувати дитину. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного станув порядку, встановленому статтями 122 (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та 125 (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. У статті 125 СК України передбачено, що: якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини; якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Положеннями ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною першою ст. 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Визначення батьківства за рішенням суду проводиться за наявності спору щодо особи, яка є батьком дитини. Батьківство встановлюється в судовому порядку в ситуаціях, коли чоловік не визнає себе батьком дитини, і навпаки, коли чоловік вважає себе батьком дитини, а цей факт оспорюється. Встановлення батьківства є засобом захисту прав дитини, тобто заходом, спрямованим на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини, оскільки визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Відповідно до положень ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 3 постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладена позиція, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилась не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі в проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд управі постановити ухвалу про його примусовий привід. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, матір [PERSON] , [INFO] звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] суду пояснила, що вона разом з відповідачем та їх спільним сином проживали за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 16) [PERSON] , [INFO] зареєстрований [ADDRESS] . (т.1 а.с. 18) 16 квітня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу квартири [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] . ( т.1 а.с. 26-27) Згідно довідки від 12.01.2017 року № 6331011199 [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . ( т.1 а.с. 29) З 01.03.2018 року по 31.08.2018 року [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , отримувала допомогу як малозабезпечена сім`я. ( т.1 а.с. 30) Таким чином, в судовому засіданні було підтверджено факт проживання позивача [PERSON] разом з її трьома малолітніми дітьми за адресою [ADDRESS] , тобто в квартирі яка належить на праві власності відповідача, вже після народження [PERSON] . Факт проживання разом позивача та відповідача за однією адресою з липня 2016 року не заперечував і [PERSON] . Окрім того, в судовому засіданні позивачем по справі було надано суду рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року, яким встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з 26 вересня 2012 року по березень 2018 року. Визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину зазначеної квартири [ADDRESS] . (т. 2, а.с. 48-52) Рішення набрало законної сили 10.10.2019 року. Згідно з ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Крім того, на підтвердження заявлених позовних вимог у якості доказів позивачем були надані суду копії світлин, на яких зображені чоловік з дитиною, як пояснила суду [PERSON] це її син [PERSON] разом з [PERSON] (т.1 а.с. 41-85) Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначив, що дані докази не можна вважати належними та допустимими, оскільки не встановлено хто саме на них зображений. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює у дитячому садочку вихователем. В вересні 2014 року до неї в садок привели хлопчика - Тіміті, його приводили сторони по справі. Згодом позивач по справі завагітніла та народила хлопчика, який також почав ходити до дитячого садочка. За дітьми приходили позивач, відповідач та няня. Як методист дитячого садку з 2015 року свідок відвідувала квартиру де проживали сторони, у них була нормальна сім`я. Діти називали відповідача по справі татом. Марк ззовні схожий на [PERSON] - відповідача по справі. За клопотанням позивача [PERSON] ухвалами від 20 березня 2019 року та від 18 червня 2019 року матеріали цивільної справи були направлені до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судово-генетичної експертизи щодо встановлення кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , та з`ясування чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] . Згідно повідомлення про неможливість проведення експертизи від 23.08.2019 року № 9/537СЕ-19, для відбору порівняльних зразків до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з`явилися гр. [PERSON] , малолітній [PERSON] ; гр. [PERSON] не з`явився. Зразки біологічного матеріалу вказаних осіб до центру не надходили. (т.1 а.с. 257) Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу (статті 110 ЦПК України). Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що судом було достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з 26 вересня 2012 року по березень 2018 року, вели спільне господарство, як до народження так і після народження [PERSON] , відповідач добровільно допомагав позивачу в матеріальному забезпечення та вихованні дитини, піклувався про [PERSON] , водив його до дитячого садку, на прогулянки, тощо, що достовірно було встановлено судом у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. на місяць. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Отже, судом було встановлено, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , на теперішній час проживає разом із матір`ю та знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що при визначені нею розміру аліментів в сумі 3000,00 грн. вона виходила з того, що дитина відвідує дитячий садок, гуртки, їй необхідно купувати одяг, продукти харчування. В свою чергу заробітна плата відповідача дозволяє йому брати участь у забезпечення дитини. Відповідач в свою чергу, заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 3 000,00 грн. посилаючись на те, що в нього на утриманні є ще одна дитина. Як вбачається з Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 18.06.2005 року, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (т. 1, а.с. 161) З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що дійсно вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому народилася дитина - [PERSON] . Після розлучення, яке відбулося у 2007 році, [PERSON] добровільно допомагав в утриманні дитини, зокрема у 2018 року сплачував аліменти у розмірі 1 500,00 грн. (а.с. 162) Як вбачається з Довідки про доходи [PERSON] , його середній заробіток складає близько 5 000, 00 - 6 000, 00 грн. на місяць. (т. 1, а.с. 107-110) Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, та факт наявності у відповідача ще однієї дитини, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1 500, 00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. за вимогу про визнання батьківства та на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial