Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований, але з 2009 року не проживає його колишній зять [PERSON], тому з підстав, передбачених ст.ст.71, 72 ЖК України, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за місцем своєї реєстрації. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та суду пояснив, що з 1988 року він є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], у якій проживають члени його сім'ї. З 2003 року до 2014 року його донька [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З 2009 року дочка припинила шлюбні відносини з відповідачем, останній забрав особисті речі та виїхав у невідомому напрямку. З 2009 року відповідач жодного разу не з'явився за місцем своєї реєстрації та не виявляє ніякого інтересу до квартири. Відповідач до суду на розгляд справи не з'явився, але в матеріалах справи містяться дані про те, що він повідомлений в установленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач у судове засідання повідомлявся через оголошення у газеті "Урядовий кур'єр" № 213 від 15.11.2014 року. Таким чином суд дотримався вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просила суд його задовольнити. Пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком, з яким вона припинила шлюбні стосунки у 2009 році після чого він забрав свої особисті речі та залишив квартиру. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали позов та просили його задовольнити, підтвердили факт не проживання відповідача у квартирі з 2009 року та факт відсутності його особистих речей у квартирі. Представник третьої особи КП "Житлово-експлуатаційне об'єднання" м.Южноукраїнська не заперечували проти задоволення позову. У судовому засіданні допитувались свідки [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача, підтвердили факт не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] з 2009 року. Також їм відомо, що дочка позивача припинила шлюбні відносини з відповідачем з 2009 року, після чого він забрав свої речі та більше у квартирі не проживав. Як вбачається з матеріалів справи [ADDRESS] згідно ордеру від 13 жовтня 1988 року, виданого виконавчим комітетом ради народних депутатів м.Южноукраїнська, було надано [PERSON] ( а.с.10). Як вбачається з довідки ЖЕУ-4 від 14.10.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] ( а.с.11,15) Згідно актів складених комісією КП "ЖЕО" № 018/504/30 від 08.10.2014 року, № 018/504/42 від 25.11.2014 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] був відсутній, зі слів сусідів не проживає (а.с.19,57) У судовому засіданні встановлено, що відповідач залишив квартиру і забрав свої речі у 2009 році та з тих пір там не проживає. Вислухавши позивача, третіх осіб, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Згідно до правил ст. ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування житловим приміщенням встановлено, що з 2009 року він у квартирі не проживає та його особистих речей у квартирі не має та будь-яких дій направлених на проживання у квартирі не вживав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був зареєстрований у квартирі та проживав як чоловік дочки позивача, у 2009 року з припиненням шлюбних відносин він виселився з неї. 14.03.2014 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області шлюб між відповідачем та та [PERSON] було розірвано (а.с.55-56). Відповідно до наявних у справі актів відповідач не проживає у квартирі з 2009 року після припинення подружніх стосунків з [PERSON], яка є третьою особою у справі та залишилися проживати у квартирі позивача з неповнолітньою донькою [PERSON] (а.с.15). Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином позивачем надано безспірні докази того, що відповідач добровільно залишив місце проживання, забрав свої речі, втратив зв'язок із спірною квартирою у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved