Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

17 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом у якому просить припинити стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що здійснюється на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року. Визнати таким, що не підлягає виконанню рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року. Звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам, за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року, що виникла у зв`язку обставинами, що мають істотне значення. Мотивуючи тим, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2011 року. Від даного шлюбу у позивача та відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] . За рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Позивач вказує, що малолітня [PERSON] , [INFO] останні два роки перебуває на його утриманні та утриманні батьків відповідача, які піклуються про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач в цей період проживає окремо на території США. За останні півроку [PERSON] не надано жодних грошових коштів по утриманню дитини. Позивачу стало відомо, що за даними Відділу державної виконавчої служби у нього перед [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів. Разом з тим, оскільки дитина знаходиться на його утриманні та утриманні батьків відповідача, проте за судовим рішенням продовжують нараховуватись аліменти, позивач просить про задоволення позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по сплаті аліментів. Запропоновано відповідачу та третім особам подати письмові пояснення або заперечення щодо позову та докази, якими вони обгрунтовуються. (том 1 а.с.24). 31 жовтня 2016 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог та зміну предмета позову в якій [PERSON] просить стягнути я з відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. шляхом перерахування на рахунок відкритий на ім`я малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Припинити стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що здійснюється на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року. Звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам, за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року, що виникла у зв`язку обставинами, що мають істотне значення. Мотиви, якими позивач обгрунтовує заяву про збільшення позовних вимог та зміну предмета позову є аналогічними при зверненні із позовом до суду. Крім того [PERSON] зазначає, що починаючи із червня 2014 року по день звернення з даною заявою [PERSON] довірила, на підставі нотаріально- посвідченої довіреності, своєму батькові [PERSON] отримання від позивача аліментів на утримання дитини, з огляду на її відсутність на території України. Розмір аліментів призначений за рішенням суду [PERSON] сплачує у повному обсязі передаючі грошові кошти батькові відповідача. З огляду на означене, позивач вважає, що ним в повному обсязі виконано рішення суду. А тому просить про задоволення позову (Т.1 а.с. 40-44). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2016 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог та зміну предмета позову. (Т. 1 а.с.45). 21 березня 2017 року представником відповідача [PERSON] подано письмові заперечення на позов. Зі змісту яких убачається, що відповідач заперечує проти позову у повному обсязі. Обгрунтовуючи заперечення тим, що підстави наведені позивачем у позовній заяві не є підставами, визначеними чинним законодавством для звільнення від сплати аліментів. Вважає, що позивачем не доведено, що дитина проживає з ним та знаходиться на його утриманні, а навпаки спростовується рішеннями суду від 08.12.2010 року про стягнення з [PERSON] аліментів та від 05.10.2015 року про визначення місця проживання дитини із матір`ю. Зокрема, представник відповідача зазначає, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі, окрім відповідача, зареєстрована та проживає її малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується довідкою Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Дніпровського району м. Києва № 266 від 30.11.2016р. В лютому 2010 року у зв`язку з тим, що донька перебуває на повному утриманні відповідача, а позивач ухилявся від утримання дитини та надання їй матеріальної допомоги, [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. У зв`язку з тим, що [PERSON] не зважаючи на рішення суду, яким на нього покладено обов`язок по сплаті аліментів Відповідачу, продовжував ухилятися від їх сплати, Відповідач звернулася до Дніпровського районного ВДВС м. Києва із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2010р. 06.01.2011р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.04.2015р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна [PERSON] та винесено заборону на його відчуження. Згідно довідки Дніпровського районного ВДВС в м. Києві від 08.11.2016р. заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по аліментам складає 26 000 грн. 05.07.2016р. Відповідач звернулася до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві із заявою, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення обліковий номер №9561 від 05.07.2016р., за фактом вчинення [PERSON] злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. З приводу вказаної заяви розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016100040009561. Листом від 25.10.2016р. Дніпровське УП ГУНП у м. Києві повідомило відповідача, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №12016100040009561 від 27.07.2016р. встановлено, що у період з 01.09.2015р. по 31.05.2016р. [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання малолітньої доньки на користь [PERSON] , чим завдав останній матеріальної шкоди. Також відповідачу було повідомлено, що на даний час слідство у кримінальному провадженні №12016100040009561 від 27.07.2016р. триває, проводяться необхідні слідчі дії. Представник відповідача вказує, що [PERSON] систематично намагається використати дитину з метою свого незаконного збагачення за рахунок Відповідача. Зокрема, Позивач систематично шантажує Відповідача тим, що він забере дитину та не дасть бачитись з нею Відповідачу, якщо остання не буде сплачувати йому грошові кошти та не надасть розписок про одержання аліментів. Дані факти підтверджуються заявами [PERSON] до правоохоронних органів. Вказані обставини, а також те, що [PERSON] має схильність до вжиття алкогольних напоїв, емоційно неврівноважений, схильний до фізичних образ, не бере участі в утриманні дитини, стали підставою для звернення [PERSON] до Дніпровського районного суду м. Киева з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року визначено місце проживання дитини [PERSON] [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] В мотивувальній частині вказаного рішення судом встановлено, що з травня 2014 року по січень 2015 року [PERSON] аліменти на утримання дитини не сплачував, дитина проживає з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні, мати має усі можливості по догляду та вихованню дитини. На даний час вказане рішення суду набрало законної сили у встановленому ЦПК України порядку. Таким чином, на даний час наявні рішення суду, які набрали законної сили, стосовно стягнення з Позивача на користь Відповідача аліментів на утримання їхньої спільної дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю. Обставини встановлені вказаними рішеннями суду не потребують повторного доказування при розгляді даної справи та спростовують доводи та посилання Позивача про те, що дитина знаходиться на його повному утриманні, проживає з ним, а Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. На думку сторони відповідача, посилання позивача на те, що на даний час він особисто несе усі витрати по утриманню доньки, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними належними та допустими доказами. Наданні в підтвердження понесених на дитину витрат документи не містять підтвердження оплати їх саме Позивачем (чеки, квитанції, банківські виписки). Із наданих Позивачем документів не вдається за можливе встановити, що вказані витрати були понесені саме на утримання дитини. Окрім цього понесення Позивачем витрат на утримання дитини не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини та не являється підставою для звільнення від їх сплати. Беручи до уваги, що Позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу пред`явленого позову, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 12.06.2017 року суд перейшов до розгляду справи по суті (Т. 2 а.с. 1-7). 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017, N 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" N 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог до [PERSON] про стягнення на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відкритий на ім`я малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що здійснюється на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року. Закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд звільнити його від заборгованості по аліментам за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року за період з червня 2014 року по 31 грудня 2016 року. Додатково пояснив, що у вказаний період дитина перебувала на його утриманні та утриманні батьків відповідача, оскільки відповідач в цей час проживала на території США. Дані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки - батьки відповідача [PERSON] та [PERSON] Більше того, те що він приймав участь в утриманні та вихованні дитини, і у спірний період приводив, забирав дочку зі школу та відвідував батьківські збори, приймаючи участь у громадську житті класу, проте мати доньки -відповідач жодного разу не з`явилась до школи, також підтверджується характеристикою наданою директором та класним керівником гімназії № 315 де навчалась дитина. З огляду на те, що позивач утримував дитину у період з червня 2014 року по 31.12.2016 року він просить у цей період звільнити його від заборгованості по аліментах. Пояснив, що з 23.12.2016 року дитина проживає із матір`ю в США, а він здійснює сплату аліментів у визначеному рішенням суду розмірі. З огляду на означене просив позов задовольнити. У судовому засіданні представники відповідача заперечували проти позову в повному обсязі та просили суд відмовити у його задоволенні з підставами, якими обгрунтовані письмові заперечення. Вважали позов не доведеним належними, допустимими та достатніми доказами, а тому просили відмовити у його задоволенні. Треті особи у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Направили до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутність їхніх представників та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представників відповідача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач 21 листопада 2003 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського РУЮ у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1942 та видано відповідне свідоцтво про шлюб. (том 1 а.с. 3). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (том 1 а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного м. Києва від 14 липня 2011 року розірвано шлюб між сторонами (том 1 а.с.3). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 22 грудня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист № 2-4917 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. 29.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. (Т. 1 а.с. 150). За даними довідки Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24.02.2015 року №8147 позивач з 01.05.2014 року припинив виплату [PERSON] аліментів (Т. 1 а.с. 159) За даними довідки Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві від 08.06.2016 року №1/2 у позивача з 01.09.2015 року утворилась заборгованість по аліментам. (Т. 1 а.с. 158) На підставі заяви [PERSON] порушено кримінальне провадження внесене до ЄРДП № 12016100040009561 від 05.07.2016 року за ч. 1 ст. 164 КК України щодо ухилення [PERSON] від сплати аліментів на утримання дитини. Досудовим слідством встановлено, що у позивача з 01.09.2015 по 31.05.2016 року утворилась заборгованість по аліментам. (Т. 1 а.с. 151-153) Який розмір заборгованості позивача по аліментам за період з 01.06.2014 року по 31.12.2016 року, матеріали справи доказів не містять і сторонами суду не наді. Позивач вказує, що у спірний період з 01 червня 2014 року по 23.12.2016 року донька [PERSON] , [INFO] перебувала на його утриманні. Проживала разом із батьками відповідача [PERSON] , [PERSON] також, деякий час в осени 2014 року проживала за адресою його місця проживання: [ADDRESS] . Проживання доньки у вказаний період у батьків за адресою: [ADDRESS] , а також те, що [PERSON] від батьків забрала відповідач 23.12.2016 року, не заперечується сторонами та допитаними в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Не заперечується сторонами обставина і того, що у вказаний період відповідач [PERSON] перебувала за кордоном, зокрема займалась оформленням документів для проживання у Сполучених Штатах Америки, періодично навідуючись до доньки. В силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають додатковому доказуванню, оскільки не викликають у суду обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Крім того, за даними інформації Головного центру обробки спеціальної інформації [PERSON] дійсно у спірний період систематично виїжджала за кордон та на території України перебувала біля двох місяців. (Т.2 а.с. 62). Як було встановлено під час судового розгляду 15.07.2014 року [PERSON] надала своєму батьку [PERSON] довіренсть, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костенко Т.А., якою уповноважила [PERSON] , серед іншого, отримувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . (Т. 2 а.с. 27). Позивач вказує, що у спірний період передавав батькові відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі визначеному рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року. Більше того, [PERSON] відвозив дитину до ліцею в якому вона навчалась, на гуртки, організовував дозвілля дитини шляхом відвідування культурних та масових заходів. Купував продукти харчування, одежу, іграшки тощо. Допитана у судовому засіданні в якості свідка мати відповідача - [PERSON] , суду показала, що з середини 2014 року дитина [PERSON] , [INFO] проживала разом із нею та чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Їхня донька- відповідач [PERSON] з того часу виїхала до США. Періодично повертаючись на нетривалий час до м. Києва, відповідач бачилась з дитиною, привозила іграшки, одежу, подарунки. Батько дитини - позивач [PERSON] систематично відвідував [PERSON] , привозив ліки, оплачував гуртки, ліцей, дні народження дитини, тощо. Доньку [PERSON] утримував батько - позивач. Мати грошових коштів на утримання [PERSON] не надавала. [PERSON] передавав грошові кошти спочатку поштовими перекази, а потім, коли була видана [PERSON] . довіреність на [PERSON] , позивач передав аліменти останньому нарочно у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, доки відповідач 23.12.2016 року не забрала доньку із собою для проживання у США. Допитаний у судовому засіданні батько відповідача - [PERSON] суду показав, що з липня 2014 року їхня донька відповідач - [PERSON] виїхала до США і дитина [PERSON] проживала з ними до 23.12.2016 року. Навчалась у гімназії № 315, відвідувала спортивні секції та гуртки, на які відвозив дитину та оплачував позивач [PERSON] Також дитина відвідувала разом із позивачем у цей період театри, музеї, кіно, тощо. Позивач оплачував дозвілля [PERSON] , дні народження дитини, робив щеплення, забирав дитину у період канікул для відпочинку. [PERSON] щомісячно передавав йому аліменти на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. починаючи з серпня 2014 року. Відповідач [PERSON] грошових коштів на утримання дитини не надавала, проте передавала одежу, цукерки, подарунки для [PERSON] . Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона перебуває у дружніх стосунках із відповідачем. З середини 2014 року дитина [PERSON] , [INFO] проживала разом із батьками відповідача. Зі слів відповідача їй відомо, що відповідач щомісячно передавала батькам грошові кошти у розмірі 500,00 доларів США, а [PERSON] донці не допомагав. Дозвіл на виїзд дитини за кордон [PERSON] надав в обмін на розписку про відсутність заборгованості по аліментах. З кінця 2015 року відносини між відповідачем її батьками погіршились. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала що, що вона відводила [PERSON] до третього класу до гімназії № 135 і забирала її зі школи. Мати приймала участь у вихованні дитини, а батько ніколи цього не робив. Аліменти не сплачував, продуктами харчування не забезпечував. [PERSON] погодився надати дозвіл на виїзд дитини за кордон у випадку надання [PERSON] розписки про відсутність заборгованості по аліментам. Між батьками відповідача та позивачем гарні відносини. Відносини відповідача з батькам погіршилися у 2016 році. Обставину того, що [PERSON] надавала [PERSON] розписку про відсутність заборгованості по аліментах визнається сторонами. Разом з тим, позивач зазначає, що така розписка була надана у зв`язку зі сплатою ним аліментів батькам відповідача, що останні підтвердили під час їх допиту. А за твердженнями сторони відповідача та допитаного в якості свідка [PERSON] , якій про дані обставини відомо зі слів [PERSON] , така розписка була надана не з підстав оплати аліментів, а в обмін на дозвіл про виїзд дитини за кордон. За даними довідки -характеристики виданої управлінням освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Гімназія №315 від 22.10.2014 року убачається, що [PERSON] навчається у гімназії № 315 у 2-А класі. У вихованні та навчанні дочки у 2А класі бере участь батько: відвідує батьківські збори, тримає контакт з класним керівником. Мати за період навчання дочки в 2-мі класі до класного керівника не зверталась, не приводила та не забирала дочку зі школи, батьківські збори не відвідувала. (Т. 1 а.с. 88). Як убачається із матеріалів справи позивач у спірний період здійснював придбання продуктів харчування, одежі, іграшок, квитків до театру, музею та кіно. (Т. 1 а.с. 65-85). Факт проживання станом на 24 жовтня 2014 року малолітньої [PERSON] за місцем проживання батька: [ADDRESS] , підтверджується актом № 112 обстеження умов проживання від 24 жовтня 2014 року. (Т. 1 а.с. 242). А тому суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними, допустимими та достовірними доказами доводи, на які він посилається в обгрунтування заявлених позовних вимог, а саме те, що у період з червня 2014 року по грудень 2016 року він утримував [PERSON] та сплачував аліменти на її утримання у визначеному рішенням суду розмірі. Твердження сторони відповідача щодо встановлення рішенням суду від 05.10.2015 року обставини того, що [PERSON] не сплачував аліменти на утримання дитини з травня 2014 року по січень 215 року суд відхиляє, оскільки вони спростовуються дослідженими у своїй сукупності доказами та в силу положень ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Доводи відповідача, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] із матір`ю - [PERSON] (Т. 1 а.с. 147,148). не спростовують обставин того, що у спірний період дитина проживала з батьками відповідача та з позивачем. Означеним рішенням суду визначено місце проживання дитини з матір`ю, проте не підтверджує, що [PERSON] дійсно проживала в спірний період з матір`ю. Як і обставина того, що [PERSON] зареєстровна у встановленому законом порядку у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Комунальним концерном «Центром комунального сервісу» Дніпровського району м. Києва. (Т. 1 а.с. 155). Те, що між сторонами склалися неприязні відносини підтверджується як поясненнями учасників справи, так і висновком затвердженим начальником Дарницького РУГУМВС України в м. Києві від 27.12.2014 року. та заявами сторін до правоохоронних органів (Т. 1 а.с. 156,157). Матеріали справи містять довідку видану управлінням освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Гімназія №315 від 30.01.2015 року, зі змісту якої убачається, що [PERSON] перераховувала кошти на спеціальний рахунок гімназії за призначенням платежу: «батьківська плата гімназії № 315» за період з 12.09.2013 року по 18.01.2015 року у сумі 5490,00 грн. (Т.1 а.с. 178). Проте дані докази також не спростовують обставин, якими позивач обгрунтовує заявлені вимоги, щодо його участі в утриманні дитини відповідно до рішення суду від 08.12.2010 року. Також, відповідачем доведено належними доказами, що у період з 25.01.2015 року по 29.01.2015 року та з 22 травня по 27 травня 2016 року [PERSON] разом із донькою [PERSON] перебувала у готельно-відпочинковому комплексі «ТАОР КАРПАТИ», що підтверджується довідкою виданою «ТАОР Карпати» від 23.12.2016 року (Т. 1 а.с. 179,180). Дана обставина визнається і позивачем, що мати у період перебування на території України так само приймала участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. У відповідності до ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 СК України - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини", яку ратифіковано Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно зі ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як зазначено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" - суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Судом об`єктивно встановлено що позивач [PERSON] у період з червня 2014 року по грудень 2016 року сплачував аліменти у визначеному рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року розмірі. Забезпечував, як складову виховання, доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; надавав дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; сприяв засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; виявляв інтерес до її внутрішнього світу; створював умови для отримання [PERSON] освіти. Доказів, які б спростовували дані обставини суду не надано. Враховуючи, що дитина у період з червня 2014 року по кінець грудня 2016 року перебувала на утриманні позивача і він сплачував аліменти на її утримання у визначеному судовим рішенням розмірі, дана обставина є суттєвою і такою, що має істотне значення, тому суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за період з червня 2014 року по кінець грудня 2016 року. Частиною 1ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) . При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, у якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: approved