Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] 07 вересня 2017 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]\~\~ про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якої зазначила наступне. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі з 18 листопада 2007 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, дочку [PERSON], 04. 06.2008 року народження, сина [PERSON],[INFO] . \~\~ Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 серпня 2011 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу діти постійно проживають з нею та перебувають повністю на її утриманні. Рішенням\~Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.11.2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в її користь, аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 (триста) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 вересня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Поряд з тим, зазначила, що в даний час ніде не працює, а тому самостійно забезпечити належний рівень життя дітям не спроможна, так як суттєво погіршилося матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дітей.В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача є мізерною і її не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дітей. Жодної допомоги , крім аліментів , відповідач для дітей не надає. Взагалі не цікавиться життям дітей. Окрім того, зазначила, що їхня спільна донька [PERSON] постійно хворіє. З нею вона постійно проходить лікування у психіатра та невропатолога. У червні донька перебувала на лікуванні у Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматид» у м. Києві, де їй було поставлено ряд діагнозів , з якими вони стали на облік у Володимир-Волинському ТМО. У звязку з цим доньці необхідні кошти на лікування. Також зазначила, що відповідач знаючи про всі ці обставини, повністю самоусунувся від виконання батьківських обовязків, здоровям дітей не цікавиться, матеріально їх не утримує, при тому, що є фізично здоровим, ніде офіційно не працює, однак отримує дохід від тимчасових заробітків, таким чином має нерегулярний та нестабільний дохід, в звязку з чим, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі на дочку [PERSON] по 1000 грн., а на сина [PERSON] по 900 грн. щомісячно і до досягнення ними повноліття.\~\~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву в якій зазначає , що при винесенні рішення просить врахувати такі обставини , що являється безробітним і заробляє на життя тимчасовими заробітками . Крім того, на даний час проживає у громадянському шлюбі з іншою жінкою , яка на даний час вагітна,\~а тому немає фінансової можливості на збільшення розміру аліментів. Просить справу слухати у його відсутність . Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших\~дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей,\~дочки [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія І-ЕГ № 072879, виданим виконкомом Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 27.06.2008 року (актовий запис про народження №14 від 27.06.2008 р.),\~сина [PERSON], [INFO],\~що підтверджено свідоцтвом про народження серія І-ЕГ № 118465, виданим виконкомом Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 05.07.2010 року (актовий запис про народження № 07 від 05.07.2010 р.). Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 серпня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано,\~діти після розірвання шлюбу мешкають з матірю. Рішенням\~Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.11.2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 (триста) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 вересня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей , витрати на утримання таких збільшилися, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню частково. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дітей. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання дітей. Враховує суд і те, що неповнолітні діти проживають з матірю, яка в звязку з цим несе також і додаткові витрати щодо належного утримання місця проживання. А тому, приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. І враховуючи норми закону, за якими він постійно збільшується, вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі по 950 грн. на кожну дитину, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково.\~\~ При цьому суд визнає рівність обидвох дітей у праві на однакове матеріальне забезпечення до повноліття з боку батьків та при ухваленні даного рішення враховує положення Сімейного кодексу України щодо обов"язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, в тому числі пов"язаних з особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що обумовлюється можливістю позивача звернутися до суду із відповідним позовом окремо від присудження аліментів. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 640,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial