Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що він та відповідач з 17.05.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області. Від вказаного шлюбу сторони мають дві неповнолітні дитини - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що дочка [PERSON], навчається у третьому класі Люблинецького ліцею Волинської обласної ради з 01.09.2016 року, а син - [PERSON], відвідує ДНЗ смт. Люблинець з 01.09.2016 року. Сімейні стосунки між сторонами почали псуватися та відповідач 08.09.2017 року виїхала в Ізраїль на заробітки, натомість позивач залишився доглядати за неповнолітніми дітьми. Позивач вказує, що відповідач неодноразово надсилала кошти на утримання сімї, однак з травня місяця 2018 року позивач не отримував від відповідачки будь-яких коштів на утримання дітей. На протязі останніх півроку в телефонних розмовах відповідач висловлює бажання розірвати шлюб та наміру повертатись до сімї не має. Сукупного сімейного бюджету у позивача з відповідачкою немає, свої зароблені кошти відповідач витрачає в Ізраїлі на власний розсуд на свої потреби, а також надсилає на адресу своїх батьків. В телефонних розмовах відповідач вказує, що кошти на утримання дітей надсилати не має наміру та позивач повинен сам їх виховувати і забезпечувати усім необхідним. Оскільки відповідач працюючи за кордоном, отримує заробітну плату в розмірі від 1600 до 2000 тисяч доларів США, інших утриманців немає, не зобовязана будь-якими іншими зобовязаннями, вік та стан її здоровя дозволяє працювати та повною мірою утримувати своїх дітей, позивач вважає, що з [PERSON] слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подала відзив на предявлений позов, з якого вбачається, що вона позовні вимоги визнає частково та просить визначити розмір аліментів у сумі 2000 грн. на кожну дитину. Зокрема зазначила, що наведені в позові факти є необєктивними, надуманими та не відповідають обставинам справи. Так, відповідач вказує, що позивачем не надано достатніх доказів того, що відповідач має такий розмір доходів. Вона завжди направляла кошти на утримання дітей та неодноразово надсилала посилки, однак протягом останнього часу не здійснює переказ коштів, оскільки позивач проживає з іншою жінкою та отримані кошти витрачаються на утримання двох чужих дітей. Проконтролювати використання коштів відповідач не в змозі, оскільки позивач в телефоному режимі спілкуватись з дітьми не дозволяє. У звязку з неможливістю проконтролювати використання коштів, надісланих відповідачем позивачу для утримання дітей, відповідач має намір звернутись до відповідного органу опіки та піклування з метою контролю за цільовим використанням коштів на утримання її неповнолітніх дітей. Крім цього, відповідач вказує, що найближчим часом їй необхідне вартісне лікування, на яке потрібні значні кошти, а тому розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача є дуже великими. Позивач подав відповідь на відзив відповідача, в якому виклав свої спростування обставин, викладених у відзиві, та просив позов задовольнити повністю. Крім цього, позивач вказував, що відповідач перебуваючи за кордоном, самоусунулась від виконання своїх материнських обовязків та не цікавиться життям своїх дітей. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 17.05.2009 року, який зареєстровано Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають дві неповнолітні дитини - дочку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження. Неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні, що фактично визнала відповідач у поданому на позов відзиві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідач має вік 31 рік, не подала доказів існування обставин, які істотно обмежують її працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про її спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому\~ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік", у розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. Визначений розмір аліментів в сумі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, на переконання суду, буде обєктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Твердження позивача про тримання відповідачем заробітної плати в розмірі від 1600 до 2000 тисяч доларів США, не доведені будь-якими належними та допустимими доказами, а тому суд відхиляє їх. За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 04.02.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial