Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

26 серпня 2004 року до Словянського міськраойнного суду Донецької області з позовом звернувся [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлю. В обґрунтування позову зазначив, що в квітні 2004 року йому стало відомо, що ПП «Торстрой» продає будівлю антикорозійних покриттів площею 674,5 кв.м, яка знаходиться за адресою:Донецька область, територія Словянської ТЕС. Між ним та відповідачем було погоджено умови продажу і 27.04.2004 року був укладений договір купівлю-продажу. [PERSON] у відповідності з укладеним договором здійснив оплату за придбану будівлю у сумі 15 099 грн., відповідач передав йому придбану будівлю за актом прийому передачі. Укладений договір купівлі-продажу він надав в БТІ міста Слов'янська для реєстрації. Однак БТІ відмовило йому в реєстрації вказаного договору купівлі-продажу з тих підстав, що договір нотаріально незасвідчений. [PERSON] звернувся до відповідача з проханням оформити укладений договір купівлі-продажу у нотаріуса. Відповідач під різними приводами ухиляється від нотаріального оформлення укладення угоди, заявляє йому, що договір між ними укладено і виконаний, що будівля передана йому і знята з балансу підприємства, а тому підприємство не має підстав звертатися до нотаріуса. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2004 року позовні вимоги [PERSON] до ПП «Торстрой» задоволені у повному обсязі. Визнано договір купівлі продажу будівлі антикорозійних покриттів площею 674,5 кв.м., Донецька область, територія Словянської ТЕС, дійсним. Визнано право власності на будівлю антикорозійних покриттів площею 674,5 кв.м., Донецька область, територія Словянської ТЕС, за [PERSON]. Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2015 року за заявою [PERSON], було виправлено описку в резолютивній частині рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2004 року. Не погодився з даним рішенням ПАТ «Укренергозахист» та подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Суд першої інстанції не перевірив,що ПП «Торстрой» не був власником будівлі на момент укладення договору купівлі-продажу, та не міг виступати взагалі продавцем. Також зазначив на порушення норм матеріального та процесуального права. Представник ПАТ «Укренергозахист» у судовому засідання підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення та ухвалу суду скасувати. [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України вважається таким, що не зявився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Приватне підприємство «Торстрой» припинено. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Задовольняючи позовну заяву суд першої інстанції послався на те, що 27 квітня 2004 року відповідач як продавець та позивач, як покупець уклали простій письмовій формі договір купівлі-продажу будівлі антикорозійних покриттів площею 674,5 кв.м. яке розташовано за адресою : Донецька обл., Словянський р-н на території Словянської ТЕС, продаж здійснено за 15 099 грн, котрі покупець платить шляхом перерахування суми на розрахунковий рахунок продавця на протязі 10 днів.(а.с.6). 05 травня 2004 року було складено акт прийому-передачі нерухомого майна, за яким ПП «Торстрой» на підставі договору купівлі продажу передало у власність [PERSON] вищезазначену будівлю. Оскільки сторони по цій угоді виконали усі умови, однак відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, суд першої інстанції з посиланням на ч.2 ст.220 ЦК України задовольнив позовні вимоги [PERSON] та визнав за ним право власності на будівлю. Проте з такими висновками суду погодитись не можна з такого. Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ПАТ «Укренергозахист», який не був залучений судом до розгляду справи, посилається на те, що ПП «Торстрой» не був власником будівлі на момент укладення договору купівлі-продажу, та не міг виступати взагалі продавцем, та навів письмові докази, відповідно до яких Товариство з 2002 року є власником спірного майна, а саме будівлі антикорозійних покриттів у Донецькій області, Словянська ГРЕС ( а.с.43-52). Апеляційним судом встановлено, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач в якості відповідача зазначив саме Приватне підприємство «Торстрой». Статтею 119 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, дійсно саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Крім того, у п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Тобто, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача та в результаті розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Такий висновок знайшов своє відображення й у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції". Таким чином, судом першої інстанції не було перевірено, чи є ПП «Торстрой» власником майна за спірним договором,не залучив до участі у справі належного власника, помилково задовольнив позов про визнання договору купівлі - продажу, укладеному між [PERSON] та ПП «Торстрой» дійсним, та визнав право власності за [PERSON] на вказане майно, оскільки ПП «Торстрой» не був власником приміщення та не залучив співвідповідачем ПАТ «Укренергозахист» у результаті чого були порушені законні права останнього. За таких обставин, порушення процесуального закону, що були допущені судом першої інстанції, а апеляційний суд позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, унеможливили встановлення фактичних обставин справи та прийняття у ній законного рішення. З цих підстав доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а апеляційна скарга у цій частині задоволенню. Рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Інші доводи апеляційної скарги, колегія апеляційного суду не перевіряє, оскільки їх перевірка зводиться до вирішення спору по суті позову, що на даний час є передчасним. Відповідно до ст.303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Outcome: partial