Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

24.10.2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в обовязковій частині спадщини за заповітом та визначення частини приватної власності, який уточнений 10.10.2017 року. В обгрунтування вказував, 21.02.1954 року позивач уклав шлюб з [PERSON], яка після одруження взяла прізвище [PERSON]. Проживали разом у [INFO], яка знаходилася в їх спільній сумісній власності. 22.02.2013 року [PERSON] померла. Його джурина від першого шлюбу мала сина - [PERSON], який на момент смерті [PERSON] проживав у Росії, та звязок з ними не підтримував. Так як на момент смерті його дружини, він проживав разом з нею, та фактично прийняв спадщину, але не отримував у її нотаріуса, бо не було такої необхідності. В 2015 році, через свій вік, він став замислюватися щоб укласти зі своїєю знайомою договір довічного утримання, однак через те, що він не отримував у нотаріуса свідоцтва про право власносіт через спадкування це виявилося зробити неможливим. Після того, він для переоформлення на себе квартири почав збирати документи, які були необхідні для отримання спадщини після дружини, а саме 1/2 частки квартири, що лишилася після неї. В 2016 році, він звернувся до приватного нотаруса [PERSON], однак при перевірці реєстрів виявилось, що його померла дружина потайки від нього в 2005 році заповіла своє майно синові [PERSON], який на теперішній час проживає у Російській Федерації, та звернувся до нотаріуса в Криворізьку районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак з 2013 року свідоцтво про спадщину не отримував. Через свого представника, він звернувся до нотконтори, однак було відмовлено по причинам, що він повинен особисто звернутися до нотаріуса. Потім знову звернувся, де виявилося, що йому не можуть видати обовязкову частку спадщину, що складає 1/4 від 1/2 частки вказаної квртири, так як нотаріус не може видати її без оригіналу заповіту виданий у 2005 році приватним нотаріусом [PERSON], та оригінал якого знаходиться у [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх в повному обсязі задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач зареєстрований за адресою: Російська Федерація, Сахалинська область, м. Холмск, вул. Лівадних, 32/8, проте в судові засідання призначені на 01.06.2017 року та 19.06.2017 року Холмським міським судом Сахалинської області Російської Федерації не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа - завідувач Криворізької районної державної нотаріальної контори [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.02.1976 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с. 68), після укладання шлюбу прізвище [PERSON] - [PERSON]. [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON] (а.с. 67). Згідно свідоцтва про право власності на житло квартира, яка знаходиться в м.Кривому Розі по вул. Чарівна, 25/7, належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). 22.02.2013 року [PERSON] померла, згідно свідоцтва про смерть (а.с.69). Правовідносини регулюються ст.ст.60 СК України та ст.ст.370, 372 ЦК України, згідно норм яких - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Таким чином суд проводить виділ в натурі частки із спільного сумісного майна, або поділ вказаного майна, тільки при наявності спору між співвласниками про розмір часток, а не в разі їх смерті, тому встановити частки в праві спільної сумісної власності, що [PERSON] належить та [PERSON], померлій 22.02.2013 року, належало при житті на праві власності по 1/2 частині спірної квартири кожному. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України). У даному випадку після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину спірної квартири, спадкоємцями першої черги за закону після якої є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] - відповідач, частки яких у спадщині є рівними і становлять 1/2. Згідно заповіту від 31.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] на випадок її смерті: належну їй частину квартири, що знаходиться у м.Кривому Розі за адресою: вул. Косигіна (Чарівна)[ADDRESS], а також предмети домашньої обстановки та вжитку, а саме: килим червоний, диван коричневий, шафа, стіл обідній, заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 71). Тобто внаслідок даного заповіта позивача позбавлено обовязкової частки на спадщину. Як випливає з положень ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Так судом встановлено, що на час смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] мав вік 75 повних років, і мав погіршений стан здоровя (а.с.11, 120-123), тобто він був непрацездатною особою, проживав спільно з [PERSON] (а.с13), отже з урахуванням вимог ст. 1241,1261 ЦК України мав право на обов'язкову частку у спадщині після померлої дружини як спадкоємець першої черги за законом. Згідно до письмової відповіді нотаріуса, після смерті [PERSON], померлої 22.02.2013 року, з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся син померлої [PERSON] 22.06.2013 року, а також з заявою про видачу свідоцтва спадкоємцю, який прийняв спадщину, звернувся чоловік померлої [PERSON] 19.10.2016 року, до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори (а.с.54). Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Як визначено ВССУ в листі №16.05.2013 № 24-753/0/4-1, та постанові Пленуму ВСУ про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі відсутності документа який підтверджує право власності. Відповідно до п.7 листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" захист права на обов'язкову частку в спадщині може здійснюватись шляхом пред'явлення вимог про визнання права на обов'язкову частку в спадщині (ст. 1241 ЦК), перерозподіл спадщини (ст. 1280 ЦК), визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (ст. 1301 ЦК). Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268 - 1269 ЦК. Право на обов'язкову частку в спадщині не залежить від змісту заповіту, отже рішення суду про визнання недійсним заповіту в частині, що порушує права спадкоємця на обов'язкову частку в спадщині, не вимагається. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на обов'язкову частку в спадщині зазначена відмова може бути оскаржена до суду в порядку позовного провадження. Отже, суд вважає, що право позивача, який був непрацездатний на час смерті спадкодавця та проживав спільно з останнім, на обовязкову частку в спадщині порушено і підлягає захисту в судовому порядку. Тому слід визнати за позивачем право власності на обовязкову частку в спадщині - 1/4 частини квартири [ADDRESS] - як за спадкоємцем першої черги за законом після дружини [PERSON] Щодо вимог про визнання право приватної власності [PERSON] на 5/8 частину квартири [ADDRESS], слід відмовити за відсутності доказів оспорювання чи не визнання даної частини спірної квартири. З урахуванням викладеного, на підставі ст. 60 СК України, ст. ст. 1220, 1223, 1235, 1241, 1258,\~1261,1267, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial