Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог Представник позивача - адвокат Харцизова Тетяна Володимирівна, що діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОДОМ" звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" та Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області в особі державного реєстратора Ковш М.В. про визнання недійсними договори оренди земельних ділянок: № 2700105, площею 6,43 га., кадастровий номер 6523884500:05:051:0014, розташованої на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, укладений 01 квітня 2019р. між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ " ЮТС-АГРОПРОДУКТ"; № 2700104, площею 1,09га., кадастровий номер 6523884500:04:009:0073, розташованої на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, укладений 01 квітня 2019р. між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" та скасування рішень державного реєстратора Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковш М.В.: № 46746635 від 07 травня 2019 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 6,43 га., кадастровий номер 6523884500:05:051:0014, розташованої на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, прийнятого на підставі договору оренди земельної ділянки № 2700105, укладеного 01 квітня 2019р. між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ " ЮТС-АГРОПРОДУКТ"; № 46746301 від 07 травня 2019 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,09 га., кадастровий номер 6523884500:04:009:0073, розташованої на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, прийнятого на підставі договору оренди земельної ділянки № 2700104, укладеного 01 квітня 2019р. між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ". Позовна заява мотивована тим, що 01.05.2010р. між ТОВ «АГРОДОМ» та [PERSON] , спадкоємцями якої є [PERSON] та [PERSON] , укладено договір оренди землі, щодо земельних ділянок кадастрові номери 6523884500:05:051:0014, 6523884500:04:009:0073, строком на 15 років. Державна реєстрація договору здійснена Нижньосірогозьким відділенням Херсонської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті Україниипо земельним ресурсам" про, що у державному реєстрі земель вчинено запис від 12.03.2012 року, запис № 652388454001125, № 652388454001131. Зазначала, що 07 травня 2019 року державним реєстратором Милівської сільської ради Ковш М.В. проведено реєстрацію речового права на оренду землі за земельними ділянками кадастрові номери 6523884500:05:051:0014, 6523884500:04:009:0073 за ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі договору оренди землі за № 2700105 та № 2700104 від 01.04. 2019 року, укладеного між ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та [PERSON] , [PERSON] . Стверджувала, що договори оренди землі між орендарем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та орендодавцями [PERSON] та [PERSON] були укладені та їх державна реєстрація була проведена в той час, коли не втратив чинності договір оренди тих самих земельних ділянок, що суперечить вимогам Цивільного Кодексу, Закону України «Про оренду землі» іншим актам цивільного законодавства. Рух справи в суді 21.05.2020р. ухвалою Нижньосірогозького районного суду Херсонської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до підготовчого судового засідання. 10.06.2020р. ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Аргументи учасників справи Представник позивача в судове засідання не з"явилася, прохала справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" - адвокат Андросюк І.С. в судове засідання не з"явився, прохав розглядати справу в його відсутність, під час підготовчого розгляду надав відзив на позов. Зокрема, стверджує, що відповідно до пункту 13 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, договори оренди землі від 01.05.20109року не пройшли державну реєстрацію, оскільки факт їх державної реєстрації не засвідчено. Посилається на те, що жодних норм законодавства державним реєстратором порушено не було, тому підстави для скасування рішення реєстратора відсутні. Відповідач Милівська сільська рада Бериславського району в особі державного реєстратора Ковш М.В. в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, щодо заявлених вимог покладається на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися належним чином були повідомлені про розгляд справи, відзив на позов не надали, інших клопотань до суду не надходило. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 032087, виданого на підставі розпорядження Голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації від 18.03.2003 року № 33, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,52 га, яка розташована на території Степненської сільської ради. 01.05.2010 року між ТОВ «АГРОДОМ» та [PERSON] укладено договір оренди землі, терміном на 15 років, тобто до 01.05.2025 року. Об`єктом оренди землі на підставі вказаного договору є земельні ділянки загальною площею 7,52 га, у тому числі ріллі 7,52 га (п. 2 Договору оренди землі). Договір оренди зареєстровано 12.03.2012 року у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 652388454001125, № 652388454001131. Відповідно до п. 40 договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 07.11.2017р., серії НМТ 621735, НМТ 621734, НМТ 621732 та [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме земельних ділянок, площею 6,4300 га, кадастровий номер 6523884500:05:051:0014 та 1,0900га, кадастровий номер 6523884500:04:009:0073, що розташовані на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 032087, виданого на підставі розпорядження голови Нижньосірогозької райдержадміністрації від 18.03.2003р. № 33. 01.04.2019 року між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладені договори оренди землі № 2700104 та № 2700105. Об`єктами оренди, за умовами Договорів є земельна ділянка загальною площею 6,4300га (кадастровий номер 6523884500:05:051:0014) та земельна ділянка загальною площею 1,0900га (кадастровий номер 6523884500:04:009:0073). Вказані договори укладені строком до 30 листопада 2025 року. Право оренди землі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» 25.04.2019 року на підставі рішень державного реєстратора Милівської сільської ради, Бериславського району, Херсонської області Ковш М.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень від 07.05.2019 року за № 46746301 та № 46746635. 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі) орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У статті 13 Закону України «Про оренду землі» надано визначення договору оренди. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Статтею 31 ЗК України визначено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Згідно із частинами 2, 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (частина четверта статті 18 Закону). Судом встановлено, що на час укладення оспорюваних договорів оренди землі, договір оренди від 01.05.2010 року, укладений між ТОВ «АГРОДОМ» та [PERSON] , строком на 15 років, до 01.05.2025 року, відповідно до вимог законодавства та умов договору не припинений, строк його дії не сплив та у встановленому законом та договором порядку не розірваний. Таким чином, укладення договорів оренди землі від 01 квітня 2019 року між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на об`єкти, право оренди на які за ТОВ «АГРОДОМ» не припинено, не може визнаватися законним, оскільки одна й та сама земельна ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди за двома різними договорами, укладеними з різними орендарями. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що договір оренди землі від 01.01.2009року не пройшов державної реєстрації у встановленому законом порядку, отже, не набрав чинності та не створює жодних правових наслідків, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовані матеріалами справи , при цьому підтверджено, що вказаний договір оренди землі було зареєстровано 12.03.2012 року у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», відтак, він вважається укладеним після його державної реєстрації, тобто внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації його сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Суд вважає, що під час реєстрації договорів оренди між ТОВ "ЮТС - АГРОПРОДУКТ" та [PERSON] , [PERSON] державним реєстратором Милівської сільської ради не були дотримані вимоги законодавства, що регулює порядок реєстрації договорів оренди земельних ділянок, з огляду на наступне. З метою запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку з різними набувачами Державною реєстраційною службою України на адреси начальників реєстраційних служб областей був підготовлений та направлений лист від 06.08.2013 року №2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельні ділянку за різними правонабувачами», за змістом якого державним реєстраторам було доведено до відома про необхідність запитування від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили державну реєстрацію прав оренди землі, які виникли та зареєстровані в установленому законом порядку до 01 січня 2013 року, витребування необхідної інформації (довідок, копій документів тощо), необхідних для реєстрації прав та їх обтяжень про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди землі у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року. Однак, державний реєстратор всупереч вимог закону не здійснив запити до відповідних органів, з метою перевірки наявності вже зареєстрованих прав на вищезазначену земельну ділянку, що в свою чергу привело до існування подвійної реєстрації прав оренди земельної ділянки та суттєвого порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оспорювані договори є недійсними з моменту їх вчинення, оскільки на час їх укладення та на час реєстрації за ТОВ "Агродом" права на оренду був чинний договір оренди землі від 01.05.2010 року, укладений між ТОВ «АГРОДОМ» та [PERSON] . Отже, при здійсненні реєстрації договорів оренди земельних ділянок відповідачами були порушені вимоги чинного законодавства, що призвело до порушення права позивача, як орендаря земельних ділянок, що були об`єктом реєстрації. За таких обставин вимоги позивача про визнання протиправною та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок, що випливає зі статті 6 Конвенції, з мотивування може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Враховуючи викладене, на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках судові витрати, а саме судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved