Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила: встановити юридичний факт проживання однією сім`єю її та [PERSON] у період з 01.09.1996 року по 28.01.2019 року за адресою: [ADDRESS] . Визнати за нею право власності на Ѕ частину придбаного в період спільного проживання автомобіля марки CHERY моделі А 16 AMULET, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . В обґрунтування позову зазначила, що з 01.09.19996 року вона почала проживати у належній їй квартирі разом з громадянином [PERSON] . В цей період жоден з них у зареєстрованому шлюбу не перебували. [PERSON] хоча і був фактично зареєстрований за іншою адресою, але фактично проживав з нею у належній їй квартирі. За адресою: [ADDRESS] . Вони з [PERSON] вели спільне господарство, виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет. 10.09.2018 року вона змінила місце реєстрацій н адресу: [ADDRESS] , але фактично продовжувала проживати за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Вона здійснювала його поховання та особисто понесла в зв`язку з чим всі витрати. За час життя [PERSON] ними було набуто у власність автомобіль марки CHERY моделі А 16 AMULET, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . автомобіль було придбано на підставі угоди № 2011770 від 28.07.2008 року укладеної [PERSON] та ЗАТ «АІСЕ Україна». В якості адреси кореспонденції в Угоді [PERSON] було зазначено адресу: [ADDRESS] , тобто їх фактичну адресу мешкання. З липня 2008 року вона з [PERSON] власними зусиллями сплачували на користь ЗАТ «АІСЕ Україна» кошти в рахунок виконання зобов`язань, щоб отримати автомобіль. З липня 2008 по лютий 2017 року [PERSON] працював на посаді двірника, вона також працювала, однак отримувала значно більшу заробітню плату ніж [PERSON] . Це свідчить про те, що кошти за придбання автомобіля вносились ними сумісно. Майно набуте подружжям під час шлюбу належить їй на праві спільної сумісної власності. Оскільки вони з [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, то за нею необхідно визнати право власності на спільно набуте майно. Ухвалою суду від 05.08.2019 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 25.09.2019 року закрито підготовче судове засідання та в судове засідання викликані свідки. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтвердила юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Третя особа Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили вирішити справу на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] зазначено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 29 серпня 1996 року. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08 червня 1995 року [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Як вбачається з декларації № 0001-Р2НЕ-7Е00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, зазначено, що [PERSON] зазначив своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом: [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі зазначено, що після смерті [PERSON] , Богодухівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 78/2019, номер у спадковому реєстрі: 63806268. На підтвердження витрат на поховання [PERSON] , [PERSON] надано договір-замовлення на організацію та проведення поховання та товарний чек № 28 від 31.01.2019 року на суму 9100,00 грн. Договір-замовлення № 42/с-3 на організацію та проведення поховання та акт на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зазначено, що автомобіль марки CHERY моделі А 16 AMULET, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] . Дата реєстрації 10.02.2009 року. Особливі відмітки: розстрочка ЗАТ «АІСЕ-Україна». Зазначений автомобіль був придбаний [PERSON] на підставі угоди з ЗАТ «АІСЕ-Україна» за системою «Автоплан», шляхом придбання товарів в групах. На підтвердження виконання зобов`язань за зазначеним договором між ЗАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON] було укладено договір поруки від 04.02.2009 року. За зазначеним договором [PERSON] поручилась відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов`язань, що виникають з угоди. Позивачкою на підтвердження сплати внесків за автомобіль надані квитанції, платником в яких вказаний [PERSON] . Крім того позивачкою на підтвердження внесення за автомобіль спільних коштів подружжя надано довідки про доходи, листування з ЗАТ «АІСЕ-Україна» щодо виконання умов договору. Крім того в судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 01.09.1996 року та по день смерті [PERSON] . Свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384,385 КК України, не вірити показанням свідків у суду підстав немає. Їх показання послідовні та узгоджуються з письмовим доказами наявними в матеріалах справи. Крім того бере до уваги, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу. Частинами першою, другою ст.21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. За приписами частини другої ст.3 Сімейного кодексу України складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина 2ст.21 Сімейного кодексу України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Відповідно дост.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються ст.315 ч.1 п.5 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Рівність часток у спільній сумісній власності, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду, передбачено нормою ч.2 ст.370 ЦК України. Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 71 Закону України «Про нотаріат» визначено умови видачі свідоцтва в разі смерті одного з подружжя та зазначено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Тобто, вищезазначеною нормою передбачено визначення частки майна, належного померлому на праві спільної сумісної власності за умови згоди другого з подружжя, який є живим і є учасником спірних правовідносин. Відповідно до ст.. 396 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. [PERSON] завідуючою Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області надано рекомендації щодо способу підтвердження у фактичному шлюбі, щоб набути підстав для спадкування як спадкоємиці 1 черги після померлого [PERSON] . У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де у п.3.4 зазначено, що визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України, статей 27-31 ЦПК (у попередній редакції), оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Враховуючи, що спірний автомобіль був придбаний [PERSON] у період спільного проживання однією сім`єю з без реєстрації шлюбу з [PERSON] , саме ця особа мала б право ставити питання щодо визнання цього майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, але [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Отже, на даний час відсутні підстави вирішувати питання про права особи, яка не є стороною у справі та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. За вищевказаних обставин правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину автомобілю відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 УПК України. На підставі викладеного на

Outcome: partial