Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON], в особі адвоката [PERSON] звернулася до суду з позовом до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області (надалі Близнюківська РДА), після уточнення, про встановлення факту, визнання права на земельну частку (пай), зобовязання вчинити дії, посилаючись на наступне (а.с.110-113). Вона є колишнім членом КСП імені газети «Правда» Близнюківського району Харківської області (надалі КСП ім. г. «Правда») . Зазначене підприємство 16.02. 1996 отримало Державний акт на право колективної власності на землю. До цього акту є додаток списки членів КСП які мають право на отримання земельного паю. Її прізвище включено до цього списку але по батькові помилково записано «Володимирівна» замість «Миколаївна». Звернувшись із заявою до Близнюківської РДА про виділення землі, вона отримала відмову з цих підстав. Рекомендовано звернутися до суду. Вказує що шляхом звернення до органів які відають земельними ресурсами встановила, що наявні вільні земельні площі, із земель колишнього КСП ім. г. «Правда» які можуть бути передані у її власність. Вважає\~порушеним її\~право на\~отримання \~земельної \~частки (паю)\~ в\~звязку з\~чим і\~ звертається\~ до\~суду. Учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик. Від відповідача Близнюківської РДА надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника на підставі наданих доказів. Відзив на позов не подано. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та надані письмові докази. Вислухавши пояснення представника позивача, свідка, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково, виходячи із наступного. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. \~ [PERSON] є громадянкою України, [INFO], що підтверджено її паспортом (а.с.13-16). Її дошлюбне прізвище «Шестакова», що вбачається із свідоцтва про народження(а.с.18). Після укладення першого шлюбу із [PERSON] вона отримала прізвище «Марченко», а після укладення другого шлюбу - «Бакай» про що свідчать свідоцтва про розірвання та укладення шлюбу (а.с.19-21). В той період коли позивач мала прізвище «Марченко» вона була прийнята в члени КСП ім. газети «Правда» де і працювала. Наведене підтверджується Протоколом №1 від 16.02.1996, довідкою про відпрацьовані людино-дні в цьому підприємстві ( надані архівні витяги, архівна довідка) (а.с.28,29). КСП імені газети «Правда» отримало Державний акт на право колективної власності на землю» Серія ХР -03-00-000373(а.с.23,24). Додатком до цього акту є Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства. В цьому списку під №144 зазначена [PERSON](а.с.25-27). Довідкою Софіївської сільської ради Харківської області підтверджено те що саме [PERSON], 21. 09. [INFO] дійсно була зареєстрована та проживала на території цієї сільської ради з 31.08. 1995 по 06.02. 2009 року. Така особа як «Марченко Оксана Володимирівна» на території цієї сільської ради ніколи не була зареєстрована та ніколи там не проживала(а.с.31). Листами відділу Держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області від 22.09. 2016 та 27.09. 2016 повідомлено, що на імя [PERSON] в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) із земель КСП ім. г. «Правда» сертифікат не зареєстровано (а.с.33,34). Пунктом 6 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із листа Близнюківської РДА від 04.01.2017 вбачається, що внести виправлення в Державний акт неможливо(а.с.30).). Зазначений державний акт є правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що в списку - додатку 1 до вказаного вище держаного акту під №144 по батькові особи як в нього включена [PERSON] не збігається з її дійсним по батькові «Миколаївна». Отже, є всі підстави встановити факт, що має юридичне значення, а саме,що запис №144 у списку громадян - членів КСП ім. Г. «Правда» Близнюківського району Харківської області, який є невідємним додатком до Державного акту серія ХР 03-00 -000373 на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства ім. газети «Правда» Близнюківського району Харківської області, виданого 16 лютого 1966 року, належним [PERSON]. Листом відділу Держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області від 01.11. 2017 підтверджено наявність облікованих 7 невитребуваних земельних часток(паїв), розміром 6,7 умовних кадастрових гектарів в землях цього КСП (а.с.35). Зазначені їх кадастрові номери. Листом від 13.03. 2018 цього ж відділу повідомлено, що на території Софіївської сільської ради були розроблені два проекти організації території земельних часток (паїв) земель колишнього КСП ім. г «Правда». До проекту додані протоколи жеребкування. Відомостями про нерозподілені земельні ділянки відділ не володіє(а.с.63). Іншим листом цього ж відділу від 06.04. 2018 повідомлено, що станом на 01.04. 2018 не наданими у власність (користування) на території Софіївської сільської ради є 11.3422 га ріллі, 105.4459 га пасовищ, 64.3042 га земель державної власності сільськогосподарського призначення(а.с.97). Наявність станом на 26.04. 2018 невитребуваних земельних часток із земль КСП ім. г. «Правда» станом на 26.04. 2018 підтверджена також листом Близнюкіської РДА від цієї ж дати (а.с.114). Крім того листом Софіївської сільської ради від 28.05. 2018 підтверджено що на контурі 208 площею 2,1884 га та контурі 208.01, площею 3.8831 га відповідно до протоколу жеребкування колишнього КСП ім. г. «Правда», земля відноситься до не витребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) (а.с.115). Софіївська сільська рада не заперечує проти передачі цієї землі в оренду юридичним чи фізичним особам. Отже це земельні ділянки, які відносяться до земель колишнього КСП ім. г. «Правда», нікому не передані і не розподілені. З метою вирішення питання отримання земельного паю [PERSON] письмово зверталася до голови Комісії з врегулювання земельних відносин колишнього КСП ім. г. «Правда» [PERSON] але відповідь не отримала (а.с.147,148). Будучи заслуханим у судовому засіданні як свідок, [PERSON] повідомив, що приблизно 18 років цей орган не працює, жодної можливості зібрати комісію чи скликати збори з належним кворумом працівників колишнього КСП ім. г. «Правда» на цей час не має і не буде. На звернення [PERSON] до Близнюківської РДА з приводу надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для виділення земельної ділянки в натурі, [PERSON] отримала відмову з посиланням на відсутність у неї належного сертифікату або рішення суду(а.с.96). За правилом, викладеним в ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.5 Указу Президента України від 8 серпня 1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) та їх реєстрація проводиться відповідною районною державною адміністрацією. Такий сертифікат [PERSON] не отримала, оскільки у списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю було не вірно вказане її по батькові. Відповідно до п.2 вищевказаного Указу Президента України [PERSON] має право на земельний пай, оскільки на момент передачі земель у колективну власність була членом КСП імені газети «Правда», що судом установлено. Такий висновок суду відповідає розясненням, викладеним в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7\~ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ» де зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Аналіз норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Вбачається, що [PERSON] на час передачі державного акта про право колективної власності на землю була членом КСП ім. г. «Правда», отже набула право на отримання земельної частки (паю). Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як встановлено судом наявна вільна земельна ділянка з земель колишнього КСП ім.. г. «Правда» яка і може бути виділена позивачеві. Саме у такий спосіб буде належним чином захищене її майнове право. Тому у цій частині позов підлягає задоволенню. У задоволенні вимоги позивача, яка викладена в п. 3 позовної заяви щодо «відновлення» меж земельної ділянки, слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження встановлення будь-яких меж земельних ділянок, які слід «відновити» і ця вимога жодним чином не обґрунтована. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача який судовий збір сплатив і клопотання про стягнення цих коштів з відповідача на свою корить не подав. Сукупність наведених доказів та їх належна оцінка і дають суду підстави для задоволення позову. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial