Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

08 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи від дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, що є предметом позовних вимог. (а.с. 1-3) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, пояснила, що з 19 жовтня 2012 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу, за домовленістю між подружжям, дитина залишилась проживати разом з позивачем, перебуває на її утриманні, однак домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дитини в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Крім того, просить врахувати, що позивач офіційно працевлаштована, та її доходів не вистачає для належного утримання дитини, враховуючи вік та потреби дитини, в той же час відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи, підтвердив, що дійсно з 19 жовтня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано на підставі рішення суду від 22 вересня 2014 року, під час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. З моменту припинення сімейно-шлюбних відносин, дитина залишилась проживати разом з матір'ю, відповідач намагається надавати необхідну матеріальну допомогу на утримання дитини, придбаває для дитини необхідні речі та має намір в подальшому надавати матеріальну допомогу на її утримання. Відповідач наголосив на тому, що не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, погоджується сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно, просив при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, врахувати, що у відповідача перебувають на утриманні непрацездатні батьки, а тому відповідач не має доходів, які давали б можливість сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 02 серпня 2013 року, (актовий запис №2075). За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], мати дитини, є особою працездатного віку, працює вихователем ДНЗ 512 УО Дніпровського району, середньомісячна заробітна плата складає 3103,25 грн. В той же час, відповідач [PERSON], батько дитини, є особою працездатного віку, працює на посаді формувальника склопластикових виробів в ТОВ «Софтекс-Інвест», середньомісячна заробітна плата складає 1989,46 грн., доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, при цьому суд не враховує, як підставу для зменшення розміру аліментів, факт наявності на утриманні відповідача батьків похилого віку, оскільки відповідачем не надано доказів, що батьки проживають разом з відповідачем та в силу свого віку та стану здоров'я потребують стороннього догляду, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" де встановлено з 01 січня 2014 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1286,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: partial