Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. Позов мотивує тим, що 08.01.2016 року за адресою м.Полтава вул.23 Вересня біля будинку №9 близько 10-50 годин з нею стався нещасний випадок - падіння під час ожеледиці на тротуарі, який не було прибрано від льоду. Внаслідок падіння [PERSON] отримала травми - закритий перелом хірургічної шийки та великого горбика правої плечової кістки. Свідками паління їй було викликано швидку допомогу, якою її було доставлено до травмпункту 1 Міської клінічної лікарні, де їй було надано першу медичну допомогу та направлено повідомлення про нещасний випадок невиробничого характеру до Полтавської міської ради. Лікування позивач проходила з 11.01.2016 року до 10.03.2016 року. 09.02.2016 року було створено комісію за місцем роботи позивача в ДМШ №3, складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру. За висновком комісії Дитячої музичної школи №3 актом №1 від 09.02.2016 року встановлено: подія, що привела до нещасного випадку - падіння внаслідок несвоєчасного прибирання льоду з тротуару. КП «ЖЕО №2» надіслало [PERSON] повідомлення, яким підтверджується його обов'язок прибирання прибудинкової території за вказаною адресою у межах Переліку затвердженого рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20.02.2008 року. За висновком Полтавського відділу ГУНП від 05.05.2016 року позивачу порадили звернутися до суду для відшкодування шкоди. На лікування [PERSON] було витрачено 1399,79 гривень, які вона просила суд стягнути з відповідача на її користь, як завдану їй матеріальну шкоду. Крім того, позивач вважає, що отримана нею травма спричинила порушення її нормального ритму життя, порушення стосунків з оточуючими в результаті неможливості самостійно здійснювати і організовувати свій побут, працювати викладачем гри на фортепіано в музичній школі, тому просила суд стягнути з відповідача 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 28.02.2017 року за заявою позивача залучено про справі в якості співвідповідачів магазин «Сузір'я», павільйон «М'ясний», розміщених по вул.23 Вересня в районі будинку №9 в м.Полтава. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила, що вона впала посеред тротуару вул.23 Вересня,9, їй допомогли піднятися та стати на ноги, відвели до зупинки транспорту «вул.23 Вересня», де вона чекала лікарів, по приїду розказала їм де впала і чому. Вона надала суду повідомлення ЗМІ про метеоумови в цей день в м.Полтаві. Позивач наполягає на стягненні шкоди саме з КП «ЖЕО №2», бо він є монополістом з надання послуг. Матеріальна шкода підтверджується довідками лікарів та чеками на медикаменти; вона є інвалідом 2 групи, хворіє онкологією з 2012 року; рука її не відновила свої функції, їй заподіяна моральна шкода, тому просила позов задовольнити повністю. Представники відповідача Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради просили відмовити у задоволенні позову, бо позивач не надала доказів падіння саме в районі будинку №9 по вул.23 Вересня в м.Полтаві, оскільки карета швидкої допомоги її забрала з місця зупинки; в акті від 08.01.2016 року вказано - на вулиці, але не зазначено де саме сталося падіння. Вважають недопустимими докази про метеоумови. Відповідач лише послуги надає з прибирання прибудинкової території; 08.01.2016 року вказана територія була в належному стані, скарг в цей день не було. Дійсно, цей тротуар входить до прибудинкової території, що вказана площею 2260,30 кв.м, і їх двірники прибирають цю територію, оскільки відсутні межі розмежування; КП «ЖЕО №2» є монополістом з прибирання, але інші установи і організації повинні теж прибирати. Позивач не надала доказів про спричинення їй моральної шкоди. Представники співвідповідачів до суду повторно не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши позивача, представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що 08.01.2016 року близько 10-50 годин під час ожеледиці, позивач [PERSON] у м. Полтаві за адресою м.Полтава вул..23 Вересня біля будинку №9 підсковзнулась на неприбраному від льоду тротуарі, впала та отримала травми. Вказаний факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Також факт того, що на тротуарах м.Полтави 08.01.2016 року міг бути лід, підтверджується повідомленнями погоди на сайті м.Полтави та новинами по Україні (а.с.64-68) та фактично не було спростовано відповідачем в ході судового розгляду справи. Згідно матеріалів справи, викликана швидка медична допомога на адресу: зупинка «вул.23 Вересня» в сторону центру 08.01.2016 року о 10-45 хв., на виклик виїхала бригада, після огляду [PERSON] та надання першої медичної допомоги, хвора була доставлена в травмпункт 1 МКЛ; в графі журналу реєстрації було внесено запис про падіння на вулиці (а.с., а.с.182, 186). Відповідно повідомлення про нещасний випадок невиробничого характеру від 08.01.2016 року 1 Міської клінічної лікарні м.Полтава травмпункту (а.с.7): дата і час травмування потерпілої [PERSON] 08.01.2016 року 10-50 год., подія, що призвела до нещасного випадку - упала на вулиці; діагноз: закритий перелом хірургічної шийки та великого горбика правої плечової кістки (а.с.6 - медична довідка). Згідно акту №1 про нещасний випадок невиробничого характеру, з [PERSON] стався нещасний випадок 08.01.2016 року о 10-50 хв. на вулиці, на тротуарі. Упала на вулиці під час ожеледиці; отримала закритий перелом хірургічної шийки та великого горбика правої плечової кістки. Подія сталася внаслідок несвоєчасного прибирання льоду з тротуару (а.с.10) Згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 08.05.2013 року №55, внесені зміни у додаток 1 «Перелік житлових будинків, що належать територіальній громаді міста, з зазначенням площ прибудинкових територій» до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 22.06.2007 року №153 «Про затвердження площі прибудинкових територій» зі змінами, виклавши його в редакції, згідно з додатком 1 цього рішення (а.с.114). Відповідно до додатку 1 до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 08.05.2013 року №55, в Переліку житлових будинків, що належать територіальній громаді міста, з зазначенням площ прибудинкових територій зазначено: КП «ЖЕО №2» ПМР дільниця 1 - вул.23 Вересня,9, площа прибудинкової території для прибирання 2 клас 2260,30 кв.м, площа прибудинкової території в межах «червоної лінії» (3 клас для прибирання) 2693,15 кв.м (а.с.115). Рішенням адміністративної колегії антимонопольного комітету України Полтавського обласного територіального відділення від 16.03.2017 року постановлено визнати, що комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради у 2016 році та у січні 2017 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема, з прибирання прибудинкової території (в т.ч. прибудинкова територія «червона лінія») в межах обслуговуючих територій міста Полтави з часткою 100 відсотків. Визнано, що дії комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради щодо неякісного надання послуг з прибирання прибудинкових територій «червоних ліній» у зимовий період 2016-2017 року є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50 та ч.1 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. За зазначені в рішенні порушення на КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради накладено штраф (а.с.161-168). Лікування позивача з 11.01.2016 року до 10.03.2016 року підтверджується лікарняними листками непрацездатності (а.с.5,6). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що 08.01.2016 року перед нею по вул..23 Вересня о 10-50 год. в м.Полтава йшла [PERSON], вона впала на неприбраному тротуарі в проміжку між двома магазинами «Сузір'я» та «М'ясний» в районі будинку №9, вони їй надали допомогу. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що 08.01.2016 року він ішов до товариша по вул.Калініна, побачив як впала жінка на пішохідній частині неприбраного тротуару по ву.23 Вересня, 9 в проміжку між двома магазинами, допоміг їй піднятися, викликав швидку допомогу; це було близько 11-00 год. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Відповідно до положень ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Як передбачено п.п.1,2 п.а) ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження, зокрема: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зокрема передбачено, що вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки є території загального користування які належать до об'єктів благоустрою населених пунктів. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою. Статтею 13 цього ж Закону передбачено, що до об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, в тому числі, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 вказаного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Згідно з п.7 ч.1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію. Із повідомлення відповідача позивачу від 20.04.2016 року вбачається, що (а.с.7) КП «ЖЕО №2» здійснюється прибирання прибудинкової території, зокрема, житлового будинку за адресою: м.Полтава, вул.23 Вересня,9 у межах Переліку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008 року (а.с.43-47 - рішення від 20.02.2008 року, перелік виконавців послуг, перелік послуг, тарифи на послуги, а.с. 48 - рішення Полтавської міської ради від 16.03.2012 року). Правилами благоустрою та забезпечення чистоти і порядку в м.Полтава, зокрема статтею 5 передбачено, що організація забезпечення прибирання та санітарного очищення територій благоустрою, закріплення територій, розроблення схем і встановлення меж об'єктів благоустрою на землях комунальної форми власності покладається на виконавчі комітети районних у м.Полтаві рад. Крім того, статтею 27 Правил передбачено, що підприємства, організації і установи, незалежно від їх відомчого підпорядкування, а також власники, орендарі будинків зобов'язані своєчасно, з урахуванням пори року, прибирати території, закріплені за ними подвір'я, ділянки, що знаходяться в їхньому володінні, утримувати їх у чистоті, знищувати бур'яни, взимку прибирати сніг, зрубувати лід, посипати піском, влітку підмітати, поливати водою вулиці, площі, тротуари, двори, а також своєчасно очищати дахи, урни, контейнери, сміття із сміттєзбірників вивозити у спеціально відведені місця для знешкодження та зберігання. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168, 1195 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Таким чином, судом встановлено причинний зв'язок між бездіяльністю Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради та наслідками такої бездіяльності у вигляді не прибирання тротуару від льоду, що призвело до падіння [PERSON], та отримання закритого перелому хірургічної шийки та великого горбика правої плечової кістки, і свідчить про заподіяння позивачу відповідачем матеріальної шкоди. Крім того, відповідачем не доведено той факт, що на відрізку тротуару повз будинку №9 по вул..23 Вересня в м. Полтаві, де сталося падіння [PERSON], було належним чином прибрано територію від льоду, було посипано піском чи іншою сумішшю. Також, відповідачем КП «ЖЕО №2» не доведено, що шкода, завдана здоров'ю позивача, була завдана не з його вини, що б виключало звільнення останнього від її відшкодування. Суд вважає, що за дослідженими доказами по справі, встановлено факт падіння позивача 08.01.2016 року близько о 10-50 год, встановлено місце її падіння і отримані нею тілесні ушкодження. Місцем падіння [PERSON] являється ділянка тротуару, яка знаходиться за адресою м.Полтава вул..23 Вересня біля будинку №9, що входить до території для догляду та прибирання при несприятливих погодних умовах відповідача КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради. Зазначене підтверджується повідомленням про нещасний випадок невиробничого характеру, актом про нещасний випадок невиробничого характеру, схемою відповідача (а.с.205), Правилами благоустрою та забезпечення чистоти і порядку в м.Полтава, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 08.05.2013 року та Переліком житлових будинків, що належать територіальній громаді міста, з зазначенням площ прибудинкових територій, показами свідків. Слід зазначити, що у позовній заяві позивача [PERSON], її поясненнях та показах свідків відсутні розбіжності, що свідчить про їх правдивість та достовірність. Що стосується розміру матеріальної шкоди, який підлягає до стягнення на користь позивача, то суд вважає, що в ході судового розгляду справи підтверджено розмір 1399,79 гривень ( а.с., а.с. 14,15,,16,17,18-21, 73-84 - товарні, фіскальні чеки, квитанції, а.с.13- розрахунок матеріальної шкоди). Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відтак, обов'язковою умовою відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Крім того, відповідно до положень ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається я як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в підтвердження своїх вимог надано суду вищевказані докази, які суд вважає належними, допустимими та достатніми, а тому, підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що за заявленими позовними вимогами, вина відповідача КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради полягає у неналежному виконанні зобов'язань в сфері благоустрою, визначених вищевказаними Правилами та нормами діючого законодавства, а тому з нього на користь позивача [PERSON] слід стягнути грошові кошти в рахунок відшкодування останній матеріальної шкоди на лікування в розмірі 1399,79 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб, врахуванню підлягає тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що бездіяльність відповідача на тривалий час призвела до порушення здоров'я [PERSON] та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Саме події, які стались 08.01.2016 року призвели до вимушених змін у її житті, відсутність можливості здійснювати і організовувати свій побут, працювати, приносили позивачу страждання та душевний біль. Разом з тим, суд при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди враховує принципи розумності, виваженості і справедливості. Остання обставина вимагає зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 30000 гривень до 5000 гривень, оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. При судовому розгляді справи не знайшли свого підтвердження позовні вимоги про відшкодування шкоди із залучених співвідповідачів, тому в цій частині слід відмовити у задоволенні позову. Посилання представників відповідача на те, що позивач у встановленому порядку не довела заподіяння їй шкоди саме в зазначеному нею місці, де відбулось падіння та відповідач не здійснює санітарне утримання вищевказаної території, суд до уваги не приймає, оскільки відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів, які обґрунтовують та підтверджують вказані ним обставини. Наданий відповідачем акт від 08.01.2016 року (а.с.49), складений працівниками КП «ЖЕУ №2» Полтавської міської ради, про належний санітарний стан прибудинкової території по вул..23 Вересня,9 в м.Полтаві суд розцінює критично та не приймає до уваги, оскільки він спростовується дослідженими в судовому засіданні даними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи той факт, що позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial