Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

17.07.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], - щомісячно по 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 1500 гривень щомісячно, починаючи з 01.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття та закінчення нею навчання. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем по справі спільно не проживають, дитина постійно проживає разом з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання допомоги в утриманні дитини в добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, визнавши вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від його доходів з моменту розірвання шлюбу, вказавши, що він офіційно не працює, його доходи становлять близько 2500 гривень та у нього є інші витрати на власні потреби, оплату житла. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак сумісно не проживають, шлюб розірвано рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 29.07.2014 року. Малолітня дитина проживає на даний час разом з позивачкою у справі, відповідач являється працездатною особою, працює без відповідного оформлення трудових відносин та отримує доходи. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з урахуванням часткового визнання позову, вимоги позивачки підлягають задоволенню в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки з моменту звернення позивачки до суду. Щодо інших вимог, суд виходить з наступного. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку з одночасним встановленням мінімального розміру у твердій грошовій сумі законодавством не передбачено. Крім того, встановлення такого мінімального розміру (1500 гривень) потребує надання доказів отримання відповідачем доходів у розмірі не менше 3000 гривень, які матеріали справи не містять. Частиною 2 статті 191 СК України передбачена можливість стягнення за минулий час, у випадку, якщо якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Посилання позивачки на їх непроживання сумісно і ухилення від оплати відповідачем аліментів з 01.05.2010 року суд до уваги не приймає, оскільки жодного доказу на підтвердження таких обставин позивачкою не надано та зазначений період перевищує три роки, тому вимоги про стягнення за попередній період не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення аліментів і на період навчання, оскільки подальше (після досягнення дитиною повноліття) навчання на даний час є припущенням, на якому не може ґрунтуватися рішення суду, з такими вимогами позивачка чи сама дитина матиме можливість звернутися до суду після вступу до навчального закладу. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, з урахуванням матеріального положення обох сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню повністю та стягненню з відповідача аліментів у визнаному ним розмірі по 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей цього віку, з моменту звернення позивачки до суду і досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial