Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2013 року між ним та банком укладений договори банківського вкладу в доларах США «Англійський «Постійний» Дев'ятимісячний" № 586613/2013, відповідно до якого він передав банку в строкове платне користування до 20.11.2014 року належні йому грошові кошти в сумі 5 595 доларів США з процентною ставко 10 % річних. 27.06.2013 року між тими ж сторонами укладено договір банківського вкладу в доларах США «Подарунок «Постійний» Тринадцятимісячний» № 605809/2013, відповідно до якого позивач передав банку в строкове платне користування до 27.07.2014 року грошові кошти в сумі 10 000 доларів США з процентною ставкою 11 % річних. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення вищевказаних депозитних вкладів, однак, ПАТ «ВіЕйБі Банк» не виконав умов договору та спірні кошти не повернув. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в його користь суми банківських вкладів по вищевказаним договорам на загальну суму в розмірі 17058,10 доларів США. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 625, 1058, 1059, 1060, 1061, 1062, 1063, 1064, 1065 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в інші формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 20.05.2013 року між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладений договір банківського вкладу в доларах США «Англійський «Постійний» Дев'ятимісячний" № 586613/2013 (далі - депозитний договір № 1) відповідно до якого [PERSON] передав банку в строкове платне користування до 20.11.2014 року належні йому грошові кошти в сумі 5 595 доларів США з процентною ставко 10 % річних (а.с.5) 27.06.2013 року між тими ж сторонами укладено договір банківського вкладу в доларах США «Подарунок «Постійний» Тринадцятимісячний» № 605809/2013 (далі - депозитний договір № 2) року, відповідно до якого позивач передав банку в строкове платне користування до 27.07.2014 року грошові кошти в сумі 10 000 доларів США з процентною ставкою 11 % річних (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як встановлено судом, позивач 28.03.2014 року звернувся із заявою до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про дострокове розірвання з 28.04.2014 року депозитного договору № 2, однак, банк з позивачем договір не розірвав, суму вкладу та нараховані відсотки не повернув, а також не підповідав на повторні листи позивача щодо повернення вказаного вкладу (а.с. 9-12). Згідно із частиною п?ятою статті 1051 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13, з банку необхідно стягувати проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам. Дана постанова Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов?язковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. Таким чином, в даному випадку банк, не повернувши позивачу депозитний вклад за депозитним договором № 2, зобов'язаний сплатити відсотки по договору за весь час користування коштами позивача. Із матеріалів справи вбачається, що по депозитному договору №2 на рахунках банку знаходиться сума основного вкладу в розмірі 10 000 доларів США та нараховані відсотки за період з 27.06.2013 року по 28.07.2014 року в розмірі 656,28 доларів США (а.с.8). Тому розмір відсотків, що підлягають стягненню на користь позивача за період з 29.07.2014 року по 31.08.2014 року становить 102,47 доларів США, виходячи з наступної формули розрахунків: (10 000 доларів США (сума боргу)* 11% (відсоткова ставка)/365 (к-сть днів у році)*34 (загальний строк прострочення). Вищевказані суми за депозитним договором №2 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та в сукупності становлять 10 758,75 доларів США. Проте, не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача суми в розмірі 6283,05 доларів США за депозитним договором №1, так як, за змістом п.п. 1.7 вказаного договору, дата вимоги вкладу являється 20.11.2014 року (а.с.5), однак, всупереч ст. 60 ЦПК України позивач не довів та не підтвердив жодними належними та допустимими доказами факт письмового звернення до банку із вимогою про повернення вказаних депозитних коштів. За таких обставин, суд вважає, що депозитний договір №1 вважається продовженим у відповідності до вимог ч.4 ст.1060 ЦК України. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial