Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON] 08.10.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПФ «Автоспектр», в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь: у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди - суму втрати товарної вартості його автомобіля «SSANG YONG ACTION» д.н.з. [NUMBER], яка складає 7004,68 грн.; збитки - різницю між фактично реальною вартістю відновлювального ремонту на спеціалізованій установі ІП «АІС- Харків» та сумою, яку компенсувала страхова компанія, а саме в розмірі 9957,54 грн.; збитки, що виникли внаслідок необхідності орендувати інший автомобіль протягом 9 місяців в розмірі 18000 грн.; збитки, які виникли внаслідок необхідності оплати висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса - 707,04 грн.; стягнути на його користь у якості відшкодування завданої моральної шкоди 9000 грн., а всього просив стягнути 44669,26 грн. /а.с. 2-5/ 29.11.2013 року представником [PERSON] [PERSON] було подано уточнену позовну заяву, в якій він уточнив позовні вимоги, пред'явивши їх лише до ПФ «Автоспектр», а також просив залучити до розгляду у якості третіх осіб - [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «Перша», ІП «АІС-ХАРКІВ». /а.с. 63-66/ Ухвалою суду від 29.11.2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], ПФ «Автоспектр» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП в частині стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, - залишити без розгляду. Цією ж ухвалою було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON], ПАТ «СК «Перша», ІП «АІС-ХАРКІВ». /а.с. 70-71/ В обґрунтування позову зазначено, що 22.12.2012 року близько 11 год. 00 хв. на автодорозі сполученням Київ-Харків-Довжанський в напрямку м. Полтава сталося ДТП за участю водії: позивача [PERSON], який керував автомобілем марки «SSANG YONG ACTION» д.н.з. [NUMBER], водія [PERSON], який керував автомобілем марки RENAULT PREMIUM, д.н.з. [NUMBER], та водія [PERSON], який керував автомобілем марки DAF XF 380, д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого автомобіль позивача отримав пошкодження. Відносно водія [PERSON] слідчим СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області лейтенантом міліції Філь А.Є. було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 26 квітня 2013 року у зв'язку з відсутністю складу злочину. В наступному через значний проміжок часу тільки в липні 2013 року матеріали щодо водія [PERSON] було спрямовано до Московського районного суду м. Харкова для вирішення питання про притягнення його адміністративної відповідальності. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2013 року по справі №643/12125/13-п провадження у справі відносно [PERSON] було закрито у зв'язку зі спливом строку для притягнення до адміністративної відповідальності, але в мотивувальній частині постанови було встановлено вину водія [PERSON] у скоєнні ним ДТП 22 грудня 2012 року. Водій [PERSON] є працівником ПФ «Автоспектр», якій належить автомобіль марки RENAULT PREMIUM, д.н.з. [NUMBER]. Цивільна відповідальність ПФ «Автоспектр» застрахована полісом № АВ/1823527 в ПАТ «СК «Перша». Вважав, що в зв'язку з доведеністю вини в завданні матеріальних збитків позивачеві, відповідач має в повному обсязі відшкодовувати завдані збитки. Посилався на висновок №137 від 30.01.2013 року автотоварознавчого дослідження, вартість шкоди, спричиненого автомобілю складає 36080,00 грн., де вартість відновлювального ремонту складає29067,02 грн., втрата товарної вартості складає 7004,68 грн. За послуги з проведення експертного дослідження позивачем було сплачено 707,04 грн. Для ремонту пошкодженого автомобіля позивача страховою компанією 29.07.2013 року на р/р ІП «АІС-Харків» грошові кошти в розмірі 29007,54 грн. для оплати вартості відновлювального ремонту. При цьому згідно рахунку-фактурі №95 від 01.05.2013 року фактична вартість реального відновлювального ремонту у спеціалізованій установі - ІП «АІС-Харків» складає 38965,08 грн. Таким чином, відповідач має компенсувати різницю між фактично реальною вартістю робіт згідно рахунку-фактури ІП «АІС-Харків» та сумою, яка перерахувала страхова компанія, а саме: 38965,08 грн. - 29007,08 грн. = 9957,54 грн. Крім того, з моменту передання пошкодженого автомобіля позивача на ремонт до ІП «АІС-Харків» у січні 2013 року до жовтня 2013 року позивачеві доводилося орендувати окремий автомобіль для використання його у повсякденному житті, роботі, відпочинку, поїздках до установ, закладів і т.д. Збитки (заяві витрати), завдані позивачу у зв'язку із оплатою оренди окремого автомобіля склали за 9 місяців 72000 російських рублів, що дорівнює 18000 грн. Також вважав, що внаслідок ДТП йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 9000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі договору №С-14-11/13 від 14.11.2013 року про надання адвокатських послуг /а.с. 38-40/, наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Представник відповідача ПФ «Автоспектр» Залуцька Л.Г., яка діє на підставі довіреності від 30.10.2013 року /а.с. 41/, заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позовні вимоги щодо стягнення суми за втрату товарної вартості автомобіля і витрат на оплату за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 707,04 грн. є безпідставними, оскільки в основу позовних вимог покладено висновок експертного товарознавчого дослідження №137 від 30.01.2013 року, який не може бути прийнятий судом до уваги в зв'язку з тим, що даний доказ є недопустимим. Позовні вимоги в частині стягнення різниці між фактично реальною вартістю відновлювального ремонту у розмірі 9957,54 грн. суттєво перевищують вартість відновлювального ремонту автомобіля. Позивачем, в порушення ст.ст. 10, 57, 69 ЦПК України, не доведено наявність реальних збитків, що виникли внаслідок необхідності орендувати автомобіль в розмірі 18000 грн., внаслідок чого, на її думку, вона не підлягає задоволенню. Крім того, позовна вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою, а тому також не підлягає задоволенню. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «Перша», ІП «АІС-ХАРКІВ» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, заперечень щодо позову не надали. Оскільки треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору були повідомлені судом про справу, повідомлення про згоду на участь у справі від третіх осіб не надійшло, у зв'язку з чим на підставі ч. 3 ст. 36 ЦПК України, з урахуванням думки сторін, справа розглянута без третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 22.12.2012 року об 11.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки RENAULT PREMIUM, номерний знак [NUMBER] на 288 км. а/д Київ-Харків-Довжанський, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «SSANG YONG ACTION», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобілем DAF XF 380, номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], які рухалися попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №12012180120000060 убачається, що постановою слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області Філь А.С. від 26 квітня 2013 року Філь А.С. кримінальне провадження було закрито в зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Як убачається з мотивувальної частини вищевказаної постанови, у діях водія [PERSON] вбачаються порушення правил безпеки дорожнього руху, однак відсутня об'єктивна сторона складу злочину, а саме спричинення середньої тяжкості тілесне ушкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2013 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], [INFO], за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення. Як убачається з мотивувальної частини вищевказаної постанови, судом під час розгляду справи було встановлено вину [PERSON] в скоєнні ДТП, яке мало місце 22.12.2012 року внаслідок порушення ним вимог п.п. 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України. /а.с. 14/ Частиною 4 статті 61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Частиною 1 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, винними діями водія [PERSON] було завдано матеріальну шкоду позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. На момент ДТП водій [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується належним чином посвідченою копією наказу №01/07/2 від 01.07.2011 року та копією трудової книжки [PERSON] /а.с. 48-49/ Тобто за завдану шкоду позивачу відповідальність несе відповідач. Цивільно-правова відповідальність ПФ «Автоспектр» застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1823527, укладеним 27.03.2012 року між ПФ «Автоспектр» та ПрАТ «Страхова Компанія «Перша». Забезпеченим страховкою транспортним засобом є автомобіль марки RENAULT PREMIUM, номерний знак [NUMBER]. За даним договором страхування страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю та здоровю становить 100000 грн.; за шкоду заподіяну майну 50000 грн. Франшиза становить 510 грн. /а.с. 12/ Як убачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження №137, складеного 30.01.2013 року провідним судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса [PERSON], величина матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «SSANG YONG ACTION», номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП 22.23.2012 року складає 36080 грн. 70 коп. При визначені величини матеріальної шкоди експерт зазначив, що дана загальна сума складається з: вартості ремонтно-відновлювальних робіт - 8814 грн. 00 коп.; вартості використовуваних для ремонту матеріалів - 3139,65; вартості замінюваних при ремонті деталей - 17122 грн. 37 коп.; втрати товарної вартості - 7004 грн. 68 коп. /а.с. 16-30/ Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 29.07.2013 року на рахунок ІП «АІС-Харків» надійшли кошти в розмірі 29007,54 грн. з призначенням платежу «Виплата страх. відшкодування (ремонт, Р275НКЗ1) зг. Справи №ЦВ-21-6640, без ПДВ», що підтверджується платіжним дорученням №100 від 29.07.2013 року та листом №129-С від 09.09.2013 року. /а.с. 10-11/ Згідно рахунку-фактури №95 від 01.12.2013 року, вартість ремонту автомобіля «SSANG YONG ACTION» склала 38965 грн. 08 коп. Відповідно до п. 32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Як убачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження №137, втрата товарної вартості автомобіля становить 7004 грн. 68 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 7004 грн. 68 коп. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь різницю між фактично реальною вартістю відновлювального ремонту на спеціалізованій установі ІП «АІС-Харків» та сумою, яку компенсувала страхова компанія, а саме 9957 грн. 54 коп. Суд частково погоджується з такою вимогою, виходячи з наступного. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» законодавець передбачив, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 вищевказаного Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як зазначено вище у рішенні, договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1823527 передбачено, що страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну третій особі становить 50000 грн., а франшиза 510 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналізуючи положення ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України суд вважає, що зазначеними нормами Закону передбачена відповідальність особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати. Таким чином, сума, яку страховик відшкодував позивачу та реальна вартість ремонту автомобіля не перевищує встановлені договором страхування ліміти на відшкодування майнової шкоди, тому ПФ «Автоспектр» не повинна нести таку відповідальність. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 510 грн., оскільки в будь-якому випадку дана сума не відшкодовується страховиком відповідно до положень ст. 12 вищевказаного Закону. Жодних доказів звернення до страхової компанії з заявою про виплату різниці між сплаченою сумою та вартістю відновлювального ремонту позивачем та його представником суду не надано. Що стосується вимог про стягнення з відповідача збитків, що виникли внаслідок необхідності орендувати інший автомобіль протягом 9 місяців в розмірі 18000 грн., а також витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у суму 707 грн. 04 коп., то суд вважає їх таким, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Оскільки для первинного визначення вартості завданої шкоди, а також для подальшого звернення до страховика для страхового відшкодування та обґрунтування позовних вимог про відшкодування майнової шкоди позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження, тобто поніс витрати, які знаходяться в причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, то вони підлягають стягненню з відповідача. В обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення з відповідача представником позивача надано договір оренди автомобіля з додатком та розписки сплати коштів за договором оренди, однак факт укладення такого договору та понесення позивачем згідно з ним витрат належними доказами у справі не доведено, адже на підставі ч. 2 ст. 799 ЦК договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи піддягає нотаріальному посвідченню, недодержання цієї вимоги закону згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК тягне нікчемність такого договору, а позивачем та його представником нотаріально посвідченого договору найму автомобіля суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з ПФ «Автоспектр» на користь [PERSON] 8221 грн. 72 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь 9000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За змістом ст. 1172 ЦК України та роз'яснень, що містяться у п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при відшкодуванні шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідальність за спричинення моральної шкоди особою, яка перебувала у трудових відносинах і завдала такої шкоди у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, покладено на роботодавця. Оскільки внаслідок ДТП був порушений нормальний уклад життя позивача, враховуючи зусилля, які необхідні були [PERSON] для відновлення порушеного права внаслідок пошкодження його майна, то при визначенні розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з вимог розумності і справедливості та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в частині визнання недопустимим доказом висновок автотоварознавчого дослідження, оскільки провадження експертного дослідження було здійснено провідним судовим експертом, який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колесних транспортних засобів та розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу», свідоцтво №493 від 18.11.2004, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінщиків №5470 від 28.04.2007, стаж експертної роботи з 1999 року. Під час проведення експертного дослідження були присутні: [PERSON]; механік ПФ «Автоспектр» - [PERSON]; представник ПрАТ «СК «Перша» - Мороз С.Н.; майстер ІП «АІС-Харків» - [PERSON] Будь-яких зауважень від присутніх щодо проведення технічного огляду автомобіля не надходило. Представнику відповідача судом роз'яснювалися положення ст.. 27 ЦПК України, однак вона не скористалася своїм правом в ході судового розгляду на звернення до суду з клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи у разі незгоди з проведеним автотоварознавчим дослідженням №137 від 30.01.2013 року. Що стосується клопотання про визначення ступеня вини кожного учасника ДТП, то воно є безпідставним, оскільки судом були оглянуті матеріали кримінального провадження №12012180120000060, в якому міститься висновок експерта від 08.04.2013 року №62, з якого убачається, що в даній дорожній обстановці, технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем RENAULT PREMIUM не залежала від однобічних дій водіїв автомобілів SSANG YONG ACTION та DAF XF380, а цілком залежала від однобічних дій водія автомобіля RENAULT [PERSON], тобто вини інших осіб під час проведення експертизи не було встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 102 грн. 29 коп. судових витрат.

Outcome: partial