Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Кредитна спілка "ЦЕНТР-КРЕДИТ" звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення 16.06.2020 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 24.06.2020. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 травня 2019 року між позивачем та [PERSON] , членом кредитної спілки «Центр-Кредит», було укладено кредитний договір №52, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11000 грн. зі сплатою 48% річних за його користування, строком на 12 місяців. Позивач зазначає, що 15 травня 2019 року було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON] та [PERSON] , які зобов`язалися нести солідарно відповідальність по поверненню кредиту та відсотків відповідача [PERSON] . В порушення п. 5.1.3. кредитного договору відповідач не вчасно та не в повному обсязі сплачував кредит та відсотки за його користування, чим порушував майнові інтереси позивача, у зв`язку з чим, станом на 16.06.2020 виникла заборгованість по кредиту в сумі 5602 грн., яка складається з 4789 грн. основного боргу та 813 грн. відсотків за користування кредитом. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 526, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 5602 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 25.06.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується повідомленням про вручення 28.07.2020 під підпис рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 55), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову (а.с. 45). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення 28.07.2020 під підпис рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 54), заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується відміткою від 30.07.2020 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відсутній за вказаною адресою", який направлявся з судовою повісткою за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 56), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2019 року між позивачем та [PERSON] , членом кредитної спілки «ЦЕНТР-КРЕДИТ», було укладено кредитний договір №52, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 11 тис. грн. зі сплатою 48% відсотків річних за його користування, строком на 12 місяців. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно Графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору. Кредит надається строком на 12 місяців від дати отримання позичальником кредиту (а.с. 5-8). Позивач зобов`язався надати кредит [PERSON] в день підписання договору, тобто 15.05.2019 (п. 2.2. Кредитного договору). Згідно п. 2.3. Кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього договору. Графіком розрахунків, позивач з відповідачем [PERSON] визначили порядок сплати останнім платежів з визначенням дат їх повернення та їх сум. Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором можуть настати правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору в порядку та з підстав, передбачених договором або законом; дострокове повернення кредиту. На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань щодо виконання взятих на себе обов`язків по кредитному договору 15.05.2019 між позивачем та [PERSON] та [PERSON] з кожним окремо укладено договори поруки (а.с. 11, 14 відповідно). За умовами договорів поруки (п. 1.1) поручителі зобов`язалися солідарно відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору №52 від 15.05.2019, укладеного між позивачем та [PERSON] Поручителі відповідають перед кредитором за виконання боржником всіх зобов`язань за основним договором (п. 3.1 договорів поруки). У зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором та неповною сплатою платежів станом на 16.06.2020 позивачем нарахована заборгованість в сумі 5602 грн., яка складається з 4789 грн. основного боргу та 813 грн. відсотків за користування кредитом (а.с. 9). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Нормами частин 1 та 2 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредит від позивача, про що останній зазначив у письмовій заяві, що не викликає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем. Враховуючи викладене та визнання відповідачем [PERSON] позову в повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що останній отримавши кредит, порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість з повернення кредиту та процентів за користування кредитом перед позивачем в розмірі 5602 грн., яка підлягає солідарному стягненню з нього та поручителів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення АТ КБ "Приватбанк" №8716 від 15.06.2020 (а.с. 4), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн., що підлягає відшкодуванню відповідачами. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 5602 грн. заборгованості за кредитом та стягнення з відповідачів судового збору в сумі по 700 грн. 67 коп. з кожного, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при цьому суд не погоджується з доводами позивача про стягнення з відповідачів судового збору солідарно, оскільки вимоги ст. 141 ЦПК України не передбачають солідарного стягнення з відповідачів судового збору в разі задоволення позову. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved