Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Харківська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на імя [PERSON] від 08.11.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1-4252, згідно якого [PERSON] заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, [PERSON], визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.12.2012 року оголошено [PERSON], [INFO], померлою з дня набрання рішенням законної сили. Під час розгляду даної справи [PERSON] надано заповіт, складений [PERSON] на його імя, згідно якого [PERSON] заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті [PERSON] Вивчення заповіту та матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS], в яких є в наявності підписи [PERSON], ставить під сумнів дійсність вказаного заповіту, а саме те, що підпис в заповіті зроблений заповідачем [PERSON] Також, [PERSON] не надано доказів про підтвердження його родинних звязків з [PERSON] В заповіті, складеному [PERSON] не зазначено місце його складання, що, на думку позивача, ставить під сумнів підпис зроблений [PERSON] Наявність вказаного заповіту, який оспорюється, перешкоджає Харківській міській раді звернутися з заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради та в подальшому здійснити розподіл вказаного житла особам, які потребують поліпшення житлових умов. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність на необґрунтованість, просили застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про залишення позову Харківської міської ради без задоволення. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 08.11.2001 року [PERSON] складено заповіт на імя [PERSON], відповідно до якого на випадок її смерті зробила наступне розпорядження: усе майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON]. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1-4252. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2012 року [PERSON], [INFO], оголошена померлою з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст. 1257ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відпвідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В порушення вимог діючого законодавства України позивачем не надано доказів на підтвердження недійсності заповіту складеного [PERSON] на імя [PERSON] від 08.11.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1-4252, а тому суд вважає, що позов Харківської міської ради підлягає залишенню без задоволення. Крім того, в порушення ст.257 ЦК України, що встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки, позивачем не порушувалось питання про поновлення такого строку та відповідно не надано доказів про причини пропуску строку на звернення до суду з дійсним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed