Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, вказуючи на те, що 23.11.1999 року між нею та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку [ADDRESS], який посвідчено державним нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області. В даному договорі дарування та технічному паспорті на жилий будинок прізвище заявника вказано як «[PERSON]». Проте, після реєстрації шлюбу 22.02.2006 року прізвище заявника в паспорті було записано - «[PERSON]». Наявні протиріччя у вказаних документах є перепоною в реалізації заявником прав як власника житлового будинку [ADDRESS]. Посилаючись на те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно для реалізації її прав як власника нерухомого майна, просила про задоволення заяви. До суду [PERSON] подала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а заявлені вимоги задоволити. Від заінтересованої особи реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника установи. Відповідно до ст.197 ЦПК України розгляд справи проводиться без фіксації технічними засобами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності з поданими заявами учасників провадження, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в договорі дарування житлового будинку [ADDRESS], який укладено 23.11.1999 року між заявником та [PERSON], який посвідчено державним нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області Кисіль С.В. з внесенням до реєстру за № 3262 (а.с.4), а також в технічному паспорті за реєстраційним номером 8 (інвентарним номером 9) на даний жилий будинок - прізвище обдарованого зазначено як «[PERSON]» (а.с.5-8). Проте, після реєстрації шлюбу 22.02.2006 року прізвище заявника в паспорті було записано - «[PERSON]» (а.с.8, 9). Встановлення факту належності договору дарування від 23.11.1999 року та технічного паспорту на жилий будинок, заявнику, необхідно для реалізації її прав як власника нерухомого майна, в тому числі укладання відповідно до вказаного майна різного роду правових угод. Факт невірного написання прізвища заявника в договорі дарування від 23.11.1999 року та технічному паспорті на жилий будинок, що не відповідає прізвищу, зазначеному в паспорті, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Проте, техпаспорт на квартиру не є правовстановлюючим документом, а є інформаційним документом, що містить характеристики об»єкта нерухомості. До таких характеристик відносяться: розміри приміщень (площа, висота стель і т.д.) та їх кількість; інформація про дату капітального ремонту будівлі, матеріалах будівництва і т.д. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд має право розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Таким чином, задовленню підлягають заявлені вимоги в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику - договору дарування житлового будинку від 23.11.1999 року. В іншій частині заявлених вимог щодо встановлення факту належності заявнику технічного паспорту на жилий будинок слід відмовити.

Outcome: partial