Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

23.06.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області через свого представника [PERSON] з позовом про стягнення моральної шкоди заподіяної ушкодження здоровя. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що під час тривалого перебування у трудових відносинах з ПАТ «Євраз [PERSON]» отримав ушкодження здоровя через порушення відповідачем трудового законодавства в частині забезпечення працівників належними та безпечними умовами праці. Внаслідок зазначених вище обставин , працюючи в підземних умовах позивачеві було заподіяно шкоду його здоровю та за медичним висновком було встановлено 55 % втрати професійної працездатності через професійні захворювання. Представник позивача в позовній заяві зазначив, що в результаті професійних захворювань у стані здоровя [PERSON] виникли незворотні зміни що призвели до негативних явищ (фізичних, душевних та соціальних). [PERSON]О щоденно зазнає та терпить біль у шийному та попереко крижовому відділі хребта при незначному фізичному навантаженні . Біль та обмеження обєму рухів в суглобах, загальну слабкість , втомлюваність, задишку при фізичному навантаженні, частий кашель , затруднене дихання. За таких обставин представник позивача по справі [PERSON] [PERSON] вважає, що відповідач має відшкодувати [PERSON] моральну шкоду за ушкодження здоров'я у розмірі 290 000 грн. 00 коп. та просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] зазначену суму. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, при цьому зазначив обставини, вказані в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник Відповідача - Приватного акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» в судове засідання, що було призначено на 26 жовтня 2016 року не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. В попередніх судових засіданнях прежставник відповідача проти позову заперечував. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. [PERSON] було роз'яснено представнику позивача та відповідача право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Представники позивача, відповідача в судових засіданнях відмовився надати судові додаткові докази, просили суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. [PERSON] встановлено, що згідно трудової книжки [PERSON] та довідки про наявність трудового стажу для призначення пенсії від 20 жовтня 2016 року у періоди з 02.07.1987р. по 12.01.1990р., та з 30.01.2002 по 10.06.2014р., працював підзем\-ним прохідником, підземним бурильником шпурів, підземним підривником шахти «Юві\-лейна» у ВАТ «Суха Балка » (згодом було перейменовано у ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]») . 03.06.2014р. [PERSON] вперше пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено 55% втрати професійної працездат\-ності із яких 35% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ, 5% - туговухість та встановлена третя група інвалідності . При повторному огляді 29.05.2015 року [PERSON] було встановлено обласною МСЕК 65% втрати професійної пра\-цездатності із яких 35% - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ, 10% - туговухість та третя група інвалід\-ності з переглядом до 01.05.2017 року. приватне акціонерне товариство «Євраз суха балка» до зміни типу мало назву Публічне акціонерне товариство «Євраз суха балка», та є повним правонаступником Публічного акціонерного товариства «Євраз суха балка», ВАТ «[PERSON] балка», Державного рудника «Суха Балка», що підтверджується пунктом 1.2 Статуту [PERSON] «Євраз суха балка», затвердженого Рішенням річних загальних зборів акціонерів ПАТ «Євраз [PERSON] балка», протокол № 29(7) від 29 квітня 2016 року та випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 11.11.2013 року за період роботи [PERSON] з 02.07.1987 р. по 12.01.1990 р. з 30.01.2002 р. по 10.06.2014р. підземного підривника, підземного прохідника, підземного бури\-льника шпурів на шахті «Ювілейна» ПАТ «ЕВРАЗ [PERSON]» за концентрацією ае\-розолю фіброгенної дії відносяться - до 3-го класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 2-3 ступеня шкідливості, за рівнем загальної вібрації - до 3 класу 1 ступеня шкід\-ливості, за важкістю праці - до 3 класу 2-3 ступеня шкідливості що також підтверджується актом розслідування хроніч\-ного професійного захворювання від 03.04. 2014 р. У зв'язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці позивач отримав професійне захво\-рювання, і за висновком ЛЕК УкрНДІПРОММЕД від 05.03.2014року Протокол № 456, йому був встановлений наступний діагноз: 1) радикулопатія С6, С7, С8, і Ь5, 81 з вираженими статико-динамічними пору\-шеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомото\-рно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією двостороннього плечоло-паткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів. 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт пер\-шої ст., емфізема легенів першої ст.), група «А». ЛН ( легенева недостатність) першо-го-другого ступеня. 3) нейросенсорна приглухуватість 1 ст. ( з легким зниженням слуху). Відповідно до медичного висновку ЛЕК УкрНДНІПРОММЕД від 07.04.2015р. про\-токол № 524 стадія професійного ХОЗЛ підвищена на підставі негативної клініко - лабора\-торної динаміки перебігу даного захворювання (за останній рік, хворий відмічає погіршен\-ня стану: зросла задишка почастішав кашель, почастішали загострення професійного ХОЗЛ, отримував амбулаторне лікування в «ЦПМСД №2» КМР з приводу загострення проф., ХОЗЛ 15.07.14 по 21.07.14р., з 23.09.14 по 29.09.14р., з 03.11.14 по 10.11.14р., з 25.03.15 по 15.04.15р. Згідно п. 11 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворю\-вання від 03 квітня 2014 року (далі Акт) причиною ви\-никнення професійного захворювання у [PERSON] є перевищення гранично допустимого рівня небез\-печних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. В п. 12 Акту міститься висновок про те, що позивач [PERSON] 14 років 7 місяців працював у шкідливих умовах праці. Моральна шкода, завдана [PERSON] полягає у фізичному болю та стра\-жданнях, яких він зазнає у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я через вищевказані професійні захворювання. У результаті професійних захворювань у стані його здоров'я виникли незворотні зміни, що свідчить про настання для його негативних явищ (фізичних, душевних та соціальних). Фізичний біль та страждання, яких він зазнав та продовжує і далі зазнавати поля\-гають у тому, що кожного дня позивач зазнає та терпить: періодичний біль у шийному та п/крижовому відділі хребта при незначному фізичному навантаженні, охолодження, різких рухах (нахилах, обертах), тривалому знаходженні в вимушеній позі. Біль та обмеження об'єму рухів в суглобах: плечових, ліктьових і переважно колінних, біль в суглобах кистей, біль та відчуття затерпання шкіри в ділянках великих і дрібних суглобів кінцівок, загальну слабкість, підвищену втомлюваність, задишку при незначному фізичному навантаженні, частий кашель приступоподібний, періодичні напади затрудненого дихання за типом заду\-хи. З матеріалів справи також видно, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі з 12 травня 2014 року [PERSON] призначені страхові виплати відпо\-відно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втра\-ту працездатності». Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного [PERSON] України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - [PERSON] «Євраз [PERSON]» повинен виплатити Позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 20.10.2015 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що позивачу була заподіяна шкода здоровю внаслідок травми що призвело до втрати працездатності в розмірі 65%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманої під час виконання трудових обовязків травми позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку з ушкодженням здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем [PERSON] «Євраз [PERSON]» Позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «Євраз [PERSON]» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено актом розслідування нещасного випадку від 04.12.2012 року) та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності розмірі 65 відсотків які призвели до моральних переживань. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, обставини нещасного випадку , факт втрати професійної працездатності, винність підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках позивача. Обговорюючи розмір відшкодування Позивачу моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних Позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 30 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial