Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON], в інтересах якого діє представник [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову зазначається, що рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 21.04.2015 у справі № 414/582/15-ц (провадження № 2/414/261/2015) відповідачів [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно їх доньки [PERSON], а позивача [PERSON] за цим рішенням було призначено піклувальником за його неповнолітньою онукою. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 26.05.2015 у справі № 414/860/15-ц з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. 02.12.2018 [PERSON] досягла повноліття, у звязку з чим стягнення аліментів було припинено. На даний час [PERSON] навчається на першому курсі Інституту педагогіки і психології Державного закладу «Луганський національний університет імені [PERSON]» за спеціальністю «Соціальна робота. Практична психологія» за державним замовленням, освітній ступень бакалавр. Позивач утримує повнолітню дитину відповідачів виключно за власні кошти, однак цих коштів на утримання онуки йому не вистачає, оскільки відповідачі не надають будь-якої матеріальної допомоги на утримання своєї доньки, хоча мають таку можливість, оскільки [PERSON] працює неофіційно у приватних осіб, [PERSON] проходить службу в лавах Збройних Сил України. В той же час, аліменти відповідачі нікому не платять. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідачів аліменти на його користь на час навчання онуки в розмірі 1/4 частини від заробітку кожного відповідача, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги вони визнають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї не надійшло, відзиву на позов не подала. У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося, а справа розглядалася за наявними письмовими матеріалами. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 02 грудня 2000 року в м. Кремінна Луганської області та зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 4). Згідно з рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 21 квітня 2015 року у справі № 414/582/15-ц (провадження № 2/414/261/2015) відповідачів [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно їх доньки [PERSON], [INFO], а позивача [PERSON] за цим рішенням суду було призначено піклувальником [PERSON] Зазначене рішення суду набрало законної сили 06.05.2015 (а.с. 5-6). За розпорядженням голови Кремінської районної державної адміністрації № 250 від 06 травня 2015 року [PERSON], [INFO], було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 8). Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 26 травня 2015 року у справі № 414/860/15-ц (провадження № 2/414/346/2015) з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Таким чином, 02 грудня 2018 року [PERSON] досягла повноліття, у звязку з чим стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання було припинено. Відповідно до довідки виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області № 8716 від 29.12.2018 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 29.12.2018 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом із позивачем за зазначеною адресою зареєстрована та проживає його онука [PERSON], [INFO], що також підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання останньої від 03.01.2019 (а.с. 10, 11). У довідці директора ДЗ «Луганський національний університет імені [PERSON]» № 273 від 07.09.2018 [PERSON] навчається на першому курсі за денною формою навчання за спеціальністю "Соціальна педагогіка. Практична психологія" за державним замовленням з освітнім ступенем бакалавра (а.с. 9). Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.\~При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Із досліджених у судовому засіданні позовної заяви та письмових доказів судом було встановлено (і зазначені обставини не заперечувалися сторонами), що [PERSON], [INFO], яка є донькою відповідачів [PERSON] та [PERSON], на даний час досягла віку 18 років (і в той же час їй не виповнилося 23 років), продовжує навчатися на контрактній основі у ДЗ «Луганський національний університет імені [PERSON]» та потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, яку позивач у повному обсязі самостійно надавати не має змоги. Позивач надає матеріальну допомогу своїй онуці у звязку із продовженням навчання останньою, однак зазначена обставина не знімає обовязку з відповідачів як батьків брати участь у наданні такої допомоги доньці, оскільки, зокрема, відповідач [PERSON] не заперечував наявності в нього такої можливості, визнавши позовні вимоги у відповідній письмовій заяві, наданій суду. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання позову відповідачем. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, враховуючи всі встановлені обставини справи, беручи до уваги принципи розумності та справедливості, а також з урахуванням визнання позову відповідачем [PERSON], суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на час навчання їх повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а саме у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) кожного з відповідачів\~щомісяця, починаючи стягнення з 04.01.2019 і до припинення\~навчання [PERSON], але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Що стосується стягнення аліментів з відповідачів у розмірі, не меншому, ніж 50 відсотків прожитковому мінімуму, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на нормах закону на нормах закону на нормах закону. В той же час, норма щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, закріплена у ч. 2 ст. 182 СК України, стосується лише дітей, якими відповідно до діючого законодавства є особи, які не досягли повноліття (вісімнадцятирічого віку), у той час як онука позивача [PERSON] є повнолітньою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 зазначається, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивача при зверненні з позовом до суду було звільнено від його сплати на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у рівних частинах на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн, а саме по 384,20 грн з кожного. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial