Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

21.02.2017 року позивач звернулася до Вінницького районного суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який обґрунтувала тим, що 25 жовтня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області. [INFO] року у сторін народилась дочка [PERSON], яка проживає разом зі позивачем та знаходиться на її утриманні. 17 липня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Зазначає, що після розірвання шлюбу чоловік матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, життям дитини не цікавиться, тому вона звернулась з даною позовною заявою, якою просить суд стягунути з [PERSON], аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку / доходу/ щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь 250 гривень за надання їй юридичної допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позові, суду доповнила, що на даний час відповідач також добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, її долею не цікавиться . Вона в шлюбі не перебуває, проживає удвох з донькою , працює, розмірі щомісячно заробітної плати становить 2000 гривень, утримує доньку за власний кошт. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати такий розмір аліментів, не зважаючи на те, що має малолітню дитину та перебуває , у шлюбі. Просить задовольнити позов у повному обсязі . В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково в розмірі 1/6 частки, посилаючись на те, що він уклав новий шлюб17.09.2015 року, від шлюбу мають спільну дитину- сина [PERSON], [INFO], також його дружина [PERSON] від першого шлюбу має неповнолітню дитину [PERSON] ,[INFO] На даний час він офіційно не працює, але підробляє та має мінливий дохід , дружина перебуває у відпустці по догляду за сином. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги частково обґрунтовані та такі , що підлягають частковому задоволені , виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2008 року, рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17.07.2012 року шлюб між сторонами розірвано .(а.с.5). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, з якої вбачається що батьком дитини записаний відповідач (а.с.6). З довідки, виданої виконавчим комітетом Некрасовської сільської ради Вінницького району від 21.02.2017 року №80 вбачається, що дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.7). Відповідачем 17.09.2015 року укладено шлюб з [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.32). [INFO] року народився [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження, з якої вбачається що батьком дитини записаний відповідач (а.с.30). З довідки, виданої виконкомом Вищеольчедаївської сільської ради Мурованокуриловецького району від 14.03.2017 року №357 вбачається, що на утриманні позивача знаходиться: дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.22, 29). З довідки, виданої Вінницьким РЦЗ від 21.03.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробітній з 15.03.2017 року (а.с.21). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, проживає разом із матір*ю - позивачем; матеріальне становище позивача, яка офіційно працює, інших осіб на утримання не має; також, суд враховує і матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач офіційно не працевлаштований, має на утриманні сина [PERSON], [INFO], дружину [PERSON], яка також потребує утримання, так як перебуває в декретній відпустці, та доньку [PERSON], батьком якої, згідно копії свідоцтва про народження не є відповідач, однак вона, згідно довідки з Вищеольчедаївської сільської ради проживає разом із відповідачем, матір*ю та братом. Суд дійшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2017 року , оскільки позов позивачем поданий до суду 21.02.2017 року. ( а.с.1) В решті позовних вимог- слід відмовити за необґрунтованістю. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання , в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються і з витрат на правову допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом. Так, згідно квитанції від 21.02.2017 року (а. с. 8) позивачем за складання позовної заяви адвокату [PERSON] було сплачено гонорар 250 грн., тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як понесені нею витрати на правову допомогу. Також ,згідно до ст. 88 ЦПК України , оскільки позивач звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 640 гривень., оскільки позов задоволено частково.

Outcome: partial