Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

29.11.2019 позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивуючи свої вимоги, вказує на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 26.12.2016 відповідач отримав кредит у розмірі 8949,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею і Банком Кредитний договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 05.11.2019 має заборгованість в розмірі 11853,07 грн., яка складається з наступного: 5896,21 грн. - заборгованість за кредитом; 2523,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3460,44 грн. - заборгованість за пенею. Оскільки відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за договором кредиту не виконав, просить суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 11853,07 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1921грн. Згідно з правилами ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначено про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак 13.03.2020 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Так, згідно\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил банківських послуг від 26.12.2016 [PERSON] отримав кредит у розмірі 8949,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказана Генеральна угода від 26.12.2016 підписана особисто відповідачем [PERSON] . До кредитного договору позивач додав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 26.12.2016 та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256. В силу вимог ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У відповідності до ч.1\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Зі\~ст.1050 ЦК України\~вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Згідно з вимогами п.1.1.3 Генеральної угоди дата остаточного погашення по даному договору встановлена до 31.12.2019. Згідно\~зі ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається із п.2.2 Генеральної угоди відповідно до ст.ст.212,\~61,\~651 ЦК України\~за порушення Позичальником строків погашення заборгованості, зазначеній в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, Сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, розпочинаючи з 32-го дня порушення, вважається прострочено. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 915,07 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наявної в матеріалах справи, відповідач [PERSON] повертав кредитні кошти і сплачувала відсотки за користування цими коштами з порушенням порядку повернення грошових коштів, що визначений умовами п. 2.1 Генеральної угоди. Так, [PERSON] зобов`язався з 1 по 25 число кожного місяця здійснювати платіж в розмірі 351,12 грн. для погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до розрахунку, відповідач порушував ці строки і робив внески нерівномірно. Тож, відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що підтверджується розміром заборгованості відображеного в наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості станом на 05.11.2019 й у відповідності до позовних вимог, заборгованість [PERSON] становить 11853,07 грн., яка складається з наступного: 5896,21 грн. - заборгованість за кредитом; 2523,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відтак, з огляду на викладене, суд погоджується з позицію позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та відсотками за користування кредитом в розмірі 5896, 21 грн. та 2523, 42 грн. відповідно. При цьому суд не погоджується із твердженнями АТ КБ «ПриватБанк» щодо наявної заборгованості за пенею в розмірі 3460,44 грн. з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається згідно вимог п.2.8 Генеральної угоди від 26.12.2016 при порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Банк, пред`являючи вимоги про погашення складової вартості кредиту у вигляді пені в розмірі 3460,44 грн. та обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Генеральною угодою від 26.12.2016, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог в цій частині, визначена пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] . Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеної із відповідачем Генеральної угоди, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно вимог ч.6\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь - яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Генеральній угоді, яка безпосередньо підписана відповідачем [PERSON] і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.12.2016, шляхом підписання Генеральної угоди. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Окрім цього, суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Отже, суд приходить до переконання, що у стягненні пені слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю У відповідності до\~ст.12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість, яка підлягає стягненню за невиконання умов відповідачем [PERSON] вказаної Генеральної угоди від 26.12.2016 становить\~8329,63 грн., яка складається з наступного: 5896, 21 грн. - заборгованість за кредитом; 2523,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума кредитної заборгованості 8392,63 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial