Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

28 серпня 2015 року представник позивача [PERSON] [PERSON] В звернувся до суду позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,\~ обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач з 19.05.1994 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Протягом останнього часу шлюбне життя сторін не склалось, вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Сторони проживають в одній квартирі, однак в різних кімнатах, хоча і знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Це підтверджується тим, що відповідач навіть звернулася до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою, в якій сторони зареєстровані та фактично проживають разом. Останнім часом сторони регулярно сваряться. Кожна спроба примирення закінчується невдало. В зв'язку з цим немає можливості продовжувати спільне сімейне життя та шлюб слід розірвати. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за власні кошти позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 1997 року набуто спірне майно, а саме квартиру № 57 в будинку № 81 А по вул. Ковпака в м. Суми, вартість якої становила 20 000 грн. Квартира № 57 в будинку № 81 А по вул. Ковпака в м. Суми, являється об'єктом права особистої приватної власності, тобто власністю позивача. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб та здійснити поділ майна подружжя, а саме визнати за позивачем право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . 24 вересня 2015 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду до позивача [PERSON] з зустрічною позовною заявою, в якій просить суд поділити майно подружжя та визнати за [PERSON]право власності на ? частку квартири [ADDRESS], визнати право власності на автомобіль [NUMBER] за [PERSON] та стягнути з нього на її користь 1/2 частку вартості автомобіля в розмірі сімдесят тисяч гривень. 01 жовтня 2015 року прийнято зустрічний позов\~представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на автомобіль до спільного розгляду з позовом [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В судовому засідан іпозивач по первісному позову Шапкін суду пояснив , що в 1997 році він за власні кошти і за кошти своєї матері придбав квартиру №57 . Відповідач [PERSON] ніякої участі у придбанні квартири не брала. Вважає , що [PERSON] не має права власності на спірну квартиру. На даний час він і [PERSON] тривалий час однією сім"єю не проживають , спірного господарства не ведуть, просить шлюб розірвати. Позовні вимоги по зустрічному позову [PERSON] не визнає , просить у задоволенні позову відмовити, з вищезазначених підстав щодо вимог в частині визнання права власності на 1/2 частку квартири. В частині визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частку автомобіля пояснив , що даний автомобіль є його особистою власністю , оскільки автомобіль був подарений йому на підставі договору дарування його сином від першого шлюбу. Представник позивача по первісному позову [PERSON] пояснив , що , враховуючи , що сторони проживають в різних кімнатах квартири №57 , тобто фактично вони встановили порядок користування квартирою, можливо визнати за [PERSON] право власності на ту частку квартири , проційно жилої площі кімнати , в якій вона проживає. У задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/2 частку автомобіля просить відмовити. Представник відповідача підтримав зустрічний позов в повному обсязі, первісний позов визнав частково та пояснив, що сторони у період шлюбу на спільні кошти придбали спірні квартиру і автомобіль , тому , відповідно до вимог діючого законодавства, просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2частку квартири №57 та автомобілю Просить шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] , розірвати , оскільки сім"я розпалася. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON]\~ до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя підлягає частковому задоволенню, та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності також підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 19.05.1994 року [PERSON]\~ та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с.9). 02 червня 1997 року, укладено договір № 745399 про купівлю-продаж між [PERSON] та [PERSON] На підставі зазначеного договору [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS](а.с. 11).\~ Відповідно до довідки, виданої Управлінням майна комунальної власності СМР від 16.11.2015 року [PERSON] на праві особистої власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а. с. 114) Згідно довідки наданої ПП «Наш дім» від 12.07.2015 року в квартирі за адресою: : [ADDRESS] зареєстровані три особи: власник [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON](а.с. 10) Відповідно до звіту про оцінку майна №12092015-002, вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , складає 462991 грн. 00 коп. (а.с. 40-59). 17 вересня 2013 року укладено договір № 2314 про дарування, згідно якого [PERSON] [PERSON] подарував автомобіль OPEL Astra 1.4.І», номерний знак [NUMBER].( а. с. 127) Згідно до довідки наданої УДАІ в Сумській області від 10.09.2015 року станом на період 01.01.1994 року по 10.09.2015 року за [PERSON]В, зареєстрований автомобіль «\~OPEL Astra 1.4.І», номерний знак [NUMBER].( а. с. 64). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами припинені подружні стосунки, їх сімя фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати \~П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спального майна подружжя» розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Згідно\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.\~ 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.\~ 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина та чоловік має право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.\~ Згідно\~ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим визнати право власності за [PERSON], [INFO], на 1/2 (одну другу) частку квартири №57 в будинку №81 «а» по вул. Ковпака в м. Суми , яка складається з двох жилих кімнат , загальною площею 47,1 кв.м., у тому числі\~ житловою площею 28,5 кв.м., оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими\~ доказами. Згідно ч.2 ст.. 57 СК України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка це майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Отже позовні вимоги за зустрічною позовною заявою в частині визнання права власності на автомобіль [NUMBER] за [PERSON] та стягнення з нього на користь позивача частки в спільному майні в розмірі сімдесят тисяч гривень задоволенню не підлягають, оскліьки спірний автомобіль є особистою приватною власністю [PERSON]

Outcome: partial