Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

15.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 33 718,73 грн., витрати на надання послуг адвоката у розмірі 5 500,00 грн.; стягнути з [PERSON] на свою користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.; стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що 04.05.2014 року внаслідок ДТП, з вини [PERSON] було пошкоджено автомобіль позивача. Оскільки, майнова та моральна шкода не були добровільно відшкодовані відповідачами у повному обсязі, позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 04.05.2014 року о 02:00 год. на вул. Левітана у м. Одесі [PERSON], керуючи автомобілем Мерседес д/н [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Хонда д/н [NUMBER] та автомобілем Мерседес [NUMBER], які були припарковані. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 27.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-44, 124 КпАП України /а.с. 8/. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля HONDA CIVIC, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]/а.с. 13/. Вказаним автомобілем на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Шипіковою Ю.А. 06.12.2011 року, розпоряджається [PERSON] /а.с. 14/. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортних засобів автомобіля [PERSON] Мерседес д/н [NUMBER] була застрахована полісом АС 8641344 у ПрАТ «УСК «Гарант-Авто». З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» із заявою про страхове відшкодування 22.07.2014 року /а.с. 16/. Однак, відповідачем ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» не було відшкодовано позивачу страхову виплату. Відповідно до звіту № 05-027 від 22.05.2014 року спеціаліста-оцінювача по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HONDA CIVIC, складеного спеціалістом-оцінювачем [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля HONDA CIVIC, д/н [NUMBER] складає 32 856,88 грн.; на підставі проведених досліджень шляхом застосування витратного підходу на момент проведення огляду (15.05.2014 року) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HONDA CIVIC, д/н [NUMBER] складає 24 221,08 грн., за умови виконання ремонтних робіт на СТО «Тюнінг сервіс клуб «Маршал» /а.с. 47-77/. Вартість проведення вказаного експертного дослідження складає 900 грн., що вбачається із квитанції № 5997 від 22.05.2014 року /а.с. 15/. Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000354 від 20.05.2014 року та акту виконаних робіт № 0000002469 від 12.06.2014 року вартість відновлювальних ремонтних робіт автомобіля позивача HONDA CIVIC, д/н [NUMBER] складає 32 818,73 грн. /а.с. 10/. Вказані кошти у розмірі 32 818,73 грн. були сплачені особисто позивачем на рахунок ТОВ «Тюнінг сервіс клуб «Маршал», що вбачається із квитанції № 4979 від 28.08.2014 року /а.с. 18/. Таким чином, судом встановлено, що матеріальна шкода, завдана позивачу складає 33 718,73 грн. = 32 818,73 грн. + 900 грн. Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення матеріальної шкоди з ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» у розмірі 33 718,73 грн. підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіяні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Суд погоджується з доводами позивача [PERSON] про завдану йому моральну шкоду душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу, порушення способу життя всієї родини. Крім того, суд враховує, що із дня скоєння ДТП, а саме 04.05.2014 року позивачу не були відшкодовані завдані збитки. А також враховує, що позивачем у позовній заяві надано розрахунок заявленої суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. За встановлених обставин суд вважає, що вимоги стосовно стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, однак, позивачем заявлено завищений розмір моральної шкоди, в зв'язку з чим вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом досліджено договір про надання адвокатських послуг № А04/02 від 23.10.2014 року /а.с. 19/, розрахунок гонорару адвоката /а.с. 20/ та квитанцію № 004 про сплату позивачем 5 500,00 грн. від 10.11.2014 року /а.с. 21/. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена.

Outcome: partial