Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.11.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за № 765. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO] Вказує на те, що відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. На даний час дитина знаходиться повністю на її утриманні та вихованні. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, не дбає про матеріальне забезпечення дитини. Оскільки дитина знаходиться повністю на її утриманні, позивач просить суд ухвалити рішення, яким : стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково , не заперечив проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, однак просив їх стягувати з дати ухвалення рішення суду. Пояснив суду, що наприкінці серпня місяця 2017 року надав позивачу грошові кошти в сумі 2000,00 грн. на утримання дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 08.11.2007 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за № 765, що стверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого приєднана до матеріалів справи. У даному шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи. Згідно довідки ВО Будівельний кооператив " Кристал" про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №11 від 06.07.2017 р. [PERSON] проживає з матір'ю (позивачем) [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] працює в ПАТ " УКРТРАНСГАЗ" на посаді електрогазозварювальника та отримує регулярну заробітну плату, що стверджується поясненнями самого [PERSON] Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст. 180 СК України не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого іа нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2017 рік" затверджено на 2017 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 травня 2017 року - 1426 грн.; на дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року - 1777 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, зокрема відповідач має постійне місце роботи та отримує регулярний дохід, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, суд виходячи із принципів розумності та справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають до задоволення з мотивів викладених вище. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 15.06.2017 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати, у зв'язку з чим доводи відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини з дня ухвалення судом рішення є безпідставними. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved