Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

17.05.2017 року заочним рішенням Марїнського районного суду Донецької області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 16 листопада 2009 року у розмірі 39820,45 грн., з яких: 8288,44 грн. заборгованість за кредитом; 29063,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 95,71 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1872,40 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір у розмірі 1378,00грн (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок. 07.06.2017 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення. Заява мотивована тим, що судом при винесенні рішення не було досліджено суттєві факти, які прямо випливають на обсяг позовних вимог, а також посилається на відсутність в судовому засіданні. Ухвалою суду від 14.11.17 року судом було скасовано заочне рішення Марїнського районного суду Донецької області від 17.05.2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та справа була призначена до розгляду в загальному порядку на 17.01.2018 року. 17.01.2018 року судом була винесена хвала про витребування у позивача оригіналів документів які складають договір про надання банківських послуг. 27.02.2018 року до суду надійшла відповідь представника позивача про те, що надати оригінали витребовуваних документів немає змоги, оскільки вони знаходять у м.Донецьку, який на даний час є територію, де ведуться бойові дії. 23.04.2018 року до суду надійшли заперечення від відповідача, у яких [PERSON] зазначала, що сума заборгованості за кредитом у позовній заяві відрізняється від суми заборгованості за кредитом, яка вказана у розрахунку заборгованості, наданому позивачем разом із позовною заявою. Отже сума заборгованості за кредитом складає 7891, 82 гривень, а не як зазначає позивач 8288,44 гривень. Окрім того, відповідач частково визнає позовні вимоги відносно нарахованих відсотків тільки при відсотковій ставці 30 %. Частково визнала позовні вимоги у загальній сумі 10358,90 гривень, яка складається з заборгованістю за кредитом - 7891,82 гривень -та 2466,90 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом та надала свій розрахунок заборгованості. Крім того, вказує на те, що банк неправомірно нараховув пеню та штрафи на основну суму заборгованості, а саме всупереч Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». У судове засідання, яке було призначено на 23.04.2018 року не зявився відповідач [PERSON], надала через канцелярію суду заяву, відповідно жо якої зазначила, що з позовними вимогами частково не згодна та просить суд розглянути справу без її участі, за участю її представника - [PERSON] У судове засідання, яке було призначено на 23.04.2018 року зявився представник відповідача [PERSON], яка частково визнала позовні вимоги з підстав, які були зазначені у запереченнях, поданих до суду 23.04.2018 року. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявлявся, у прохальній частині позовної заяви зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення по справі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до умов укладеного кредитного договору № б/н від 16 листопада 2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складають між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір укладено у письмовій формі, між сторонами здійснені всі необхідні дії , що спрямовані на набуття, припинення або зміну цивільних прав і обов'язків, що відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України свідчить про вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови, Правила та Тарифи, з якими відповідач ознайомлений про що свідчить його підпис в заяві, на спростування чого відповідачем не надано належних та допустимих доказів. Відповідно до прохальної частини позовної заяви, у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] станом на 31 серпня 2016 року має заборгованість за користування кредитом у розмірі 39820,45 грн., з яких: - 8288,44 грн. - заборгованість за кредитом; - 29063,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 95,71 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1872,40 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.3 зворотня сторона). Однак, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31 серпня 2016 року заборгованість за договором б/н від 16.11.2009 року становить 39423, 83 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 7891,82 гривень, заборгованість по процентами за користування кредитом - 29063,90 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 95,71 гривень (а.с.4-6). За вказаних обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору у розмірі 7891,82 гривень відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості та оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена, а саме 01 вересня 2014 року встановлена у розмірі 34.80%, з 01 квітня 2015 року встановлена у розмірі 43,20% (а.с.4-6). У судовому засіданні представником позивача не надано доказів того, що відповідач у відповідності до п.п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг був проінформований про збільшення процентної ставки. Не надано таких доказів і апеляційному суду. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9. цього договору, що є підставою збільшення відсоткової ставки вважати проведеним з порушенням встановленого порядку. Отже, зазначене нарахування відсотків суперечить умовам договору від 16 листопада 2009 року, що укладений між сторонами, а тому не приймається до уваги судом. Позовні вимоги про стягнення 29063,90 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 2466,90 гривень за розрахунком, наданим представником відповідача та долученим до матеріалів справи. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені та штрафів суд виходить з наступного. Як вбачається з копії паспорту відповідача серії ВС № 568034 [PERSON] з 21.12.1990 року зареєстрована за адресою: Донецька область, Марїнський район, м.Марїнка, вулиця Заводська, 14/23. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року,Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» село м.Марїнка Марїнського району, Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідач з 21.12.1990 року зареєстрована у м.Марїнка, віднесеному до населених пунктів на території яких проводиться антитерористична операція, з урахуванням приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що до нарахування відповідачу не підлягали: 95,71 заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1872,40 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, за положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п.2.1.1.12.6.1. та п. 2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту слід задовольнити частково, а саме, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитом у розмірі 7891,82 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 2466,90 гривень. У відповідності до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року,Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, оскільки відповідач з 21.12.1990 року зареєстрована за адресою: Донецька область, Марїнський район, м.Марїнка, вулиця Заводська, 14/23, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог позовної заяви, щодо стягнення з відповідача заборгованості за 95,71 заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1872,40 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд відповідно до ст. 141 вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, гривень (10358,90 гривень *1378 гривень / 39820,45 гривень = 358,47 гривень). На підставі викладеного, ст. ст.526,530,536,610,1048-1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial