Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву б/н від 06.06.2006 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився у розмірі 2500 грн.. Однак, [PERSON] узяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої станом на 01.04.2020 року складає 136404,49 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 2390,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками за період з 06.06.2006 року по 01.10.2019 року - 134014,49 грн.. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.06.2006 року на загальну суму 136404 грн. 49 коп. та стягнути судові витрати. АТ КБ «ПриватБанк» належним чином повідомлене про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого повноважного представника не направило, про поважність причин його неявки суд не повідомило, підстави про відкладення розгляду справи чи залишення позову без розгляду позивач не надав. Відповідач [PERSON] та її повноважений представник за ордером про надання правової допомоги Лапшин В.В. , які належним чином сповіщені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. До початку судового засідання від представника відповідача Лапшина В.В. надійшла письмова заява згідно якої зазначив, що позивачем не надано жодних розрахункових документів, які б підтвердили факт надання відповідачу кредиту в обсязі як вказано в позові. При цьому анкета - заява від 06.06.2006 року містить кредитний ліміт 500 грн., а згідно довідки наданою АТ КБ "ПРИВАТБАНК" кредитний ліміт неодноразово змінювався в односторонньому порядку, та останній раз у розмірі 2390 грн., який перевищує погоджений сторонами ліміт визначений в анкеті - заяві. Крім того послався на те, що відповідачка [PERSON] взагалі не була ознайомлена ні з Умовами та правилами надання банківських послуг ні з Тарифами Банку, оскільки ці документи не містять її підпису. Також представник відповідача просив застосувати до заявлених позовних вимог стро позовної давності, оскільки позивач надав довідку про надання кредитних карток з якої вбачається, що термін банківської картки № [NUMBER] становить 06/08, тобто до червня 2008 року, однак звернувся до суду лише у липні 2020 року, та за цих обставин в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі та розглянути справу без його участі та довірителя. Дослідив письмові пояснення сторін, надані докази по справі на обґрунтування та спростування вимог, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 1 та 2 ст. 14 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються також у договорі - залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України слід вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2006 року відповідачем складена та підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Розмір кредитного ліміту в анкеті-заяві становить 500 грн.. Згідно інформації викладеної у вказаній заяві [PERSON] підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Однак, зазначена вище заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору та випущеної кредитної картки, умов пролонгації та його дострокового розірвання, в анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні інші суттєві умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, з дослідженої судом анкети-заяви не вбачається, за яким тарифом відповідач отримав кредитну картку та на яких умовах, що не дає суду можливості визначити умови кредитного договору та відповідно перевірити правильність розрахунку заборгованості. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум процентів є не можливим До позовної заяви долучені витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, якими передбачено, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору та інші умови, - які відповідачем також є не підписані (а.с. 22-31 т.1). На підтвердження свого позову банком надано останні розрахунки заборгованості за кредитним договором від 06.06.2006 року за період з 06.06.2006 року по 01.04.2020 року, згідно яких, станом на 01.04.2020 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 136404,49 грн., з якої 2390,00 грн. - тіло кредиту, 134014,49 грн. - заборгованість за відсотками нараховані за період з 06.06.2006 року по 01.10.2019 року (а.с. 5-11 т. 1). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.06.2006 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, яка має бути, права та обов`язки клієнта (позичальника) та банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках їх нарахування. Таким чином, з огляду на викладене, надавши оцінку наданим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги, що банком не надано суду доказів укладення з відповідачем з дня відкриття рахунку від 06.06.2006 року у простій письмовій формі кредитного договору, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту, фактичного розміру процентів за користування кредитом; враховуючи також ненадання позивачем Умов та Правил надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, то суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано відповідних і достатніх письмових доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору у належній формі та не доведено його умови. Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, у тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщуються на сайті - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні. Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується з правовою позицією та підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, а ті, які передбачались як складові договору приєднання, є не підписані та не затверджені сторонами, тобто не є прийняті. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За таких обставин і без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату, відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, у строки та спосіб згідно встановленого порядку, сторони не мали обмежень в реалізації своїх прав та обов`язків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (що підтверджується випискою по рахунку а.с. 12-18 т.1) у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх порушених прав у судовому порядку - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 2390,00 грн., які є тілом кредиту. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок пе ребігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до положень частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] просив суд застосувати строк позовної давності. Згідно правової позиція висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14 - повернення кредиту в повному обсязі за таким договором починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не з закінченням строку дії договору. Тобто, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Як витікає з виписки по рахунку [PERSON] , останнє користування за картковим рахунком [NUMBER] нею було здійснено - 28.08.2018 року, а тому з наступного дня розпочався відлік строку позовної давності в три роки та який закінчиться відповідно 29 вересня 2021 року, а тому підстави застосування положень позовної давності на чому наполягає сторона відповідача відсутні. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з [PERSON] слід стягнути на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у вигляді сплаченого банком судового збору при подачі позову пропорційно задоволеним позовним вимогам (2390,00 грн. від 136404,49 грн. складає 1,75%), що складає 2102,00 грн.*1,75%=41,82 грн.

Outcome: partial