Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, мотивуючи тим, що 10.03.2010 року [PERSON] взяв у нього в борг 5 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути протягом 6 місяців, тобто до 10.09.2010 року. [PERSON] в обумовлений строк грошові кошти не повернув, розпорядився коштами на власний розсуд, чим спричинив матеріальну та моральну шкоду. В червні 2015 року відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження № 112015110030002249 за ч.1 ст.190 КК України. В ході досудового розслідування та в судовому засіданні відповідач визнав свою вину у заволодінні грошовими коштами позивача шляхом шахрайства. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2017 року обвинуваченого [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2019 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди , завданої злочином, стягнуто з відповідача грошові кошти в розмірі 131 014,50 грн, що еквівалентно 5 000,00 доларів США по курсу НБУ станом на 21.05.2019 р. Розмір і наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує душевними стражданнями та переживаннями, пережитими ним у зв`язку із самим фактом відібрання в нього коштів шляхом шахрайства, а також значним погіршенням здоров`я та відсутністю коштів на своєчасне лікування., просив стягнути з відповідача 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в позові за недоведеністю самого факту спричинення позивачеві моральної шкоди з його вини та безпосередньо заявленого розміру цієї шкоди. Судом встановлені наступні обставини та зміст пірних правовідносин. Судом встановлено, що 10 березня 2015 року [PERSON] передав [PERSON] 5 000,00 доларів США, якими останній заволодів, зловживаючи довірою позивача та без наміру їх повернення. [PERSON] розпорядився коштами [PERSON] на власний розсуд, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду у розмірі 5 000,00 доларів США. В червні 2015 року відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження № 112015110030002249 від 02.06.2015 року за ч.1 ст.190 КК України. В ході досудового розслідування та в судовому засіданні [PERSON] визнав вину по епізоду заволодіння шляхом шахрайства грошовими коштами потерпілого [PERSON] . Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2017 року обвинуваченого [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності., цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2019 року у справі № 357/4989/17 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, задоволені. Судом присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 131 014,50 грн, що еквівалентно 5 000,00 доларів США по курсу НБУ станом на 21.05.2019 р. Вказане рішення набрало законної сили 21.08.2019 р. Постановою старшого державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області Кички Т.В. відкрито виконавче провадження №60085095 від 18.09.2019 року з примусового виконання виконавчого листа у справі № 357/4989/17. На час розгляду даної справи боржником [PERSON] не сплачено жодних коштів в рахунок погашення боргу перед стягувачем [PERSON] . Вирішуючи спору суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як встановлено судом, [PERSON] допустив відносно [PERSON] протиправну винну поведінку, що полягала у заволодінні його грошовими коштами у розмірі 5 000,00 доларів США шляхом зловживання довірою. [PERSON] визнав вину у заволодіння грошовими коштами шляхом шахрайства, що підтверджується ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 12015110030002249 від 02.06.2015 року у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, у зв`язку з протиправною винною поведінкою [PERSON] , що полягає у заволодінні грошових коштів шахрайським шляхом, [PERSON] зазнав моральної шкоди, що полягає у втратах немайнового характеру. А саме, відновлення порушеного права позивача, що полягало у зверненні до правоохоронних органів, проведенні досудового розслідування та подальший захист порушених прав у суді, потребували від [PERSON] зміни нормального укладу життя, часових затрат та супроводжувались моральними стражданнями, стресом. Тому, між протиправною винною поведінкою відповідача [PERSON] та заподіяною [PERSON] моральною шкодою вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок, яка підлягає відшкодуванню відповідно до ст.ст.23,1167 ЦК України. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди у 100 000,00 грн, [PERSON] посилається, крім обставин, що викладені вище, також на те, що у 2017 році його здоров`я почало стрімко погіршуватися, йому діагностовано глаукому обох очей, це захворювання через недостатнє лікування за браком коштів призвело до повної втрати позивачем працездатності, встановлення йому 1 групи інвалідності, потреби у постійному сторонньому догляді. Позивач зазначив, що саме відсутність грошових заощаджень на випадок важкої хвороби, втрачених через злочинні дії відповідача, і мало своїм наслідком його вимушену відмову від вартісного лікування очей, що в свою чергу, спричинило інвалідність та майже повну втрату зору. Враховуючи характер правопорушення, тривалість та глибину моральних страждань позивача - пенсіонера 1 групи інвалідності по зору, суд , з урахуванням принципу розумності та справедливості, дійшов висновку, що розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 25 000,00 грн, тобто, у 15-кратному розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого державою з 01.12.2019 року на рівні 1 638 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору на користь держави. Відповідно до ст.ст.23,1167 ЦК України,

Outcome: partial