Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

08.05.2020 року позивач звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якої просить розірвати договір купівлі-продажу від 12.09.2019 року, який був укладений між нею та ТОВ «Кайрос ашт» про придбання пустотних плит перекриття, та стягнути перераховані нею 9300 грн. в якості 50% передплати за поставлений товар. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після перерахування відповідачу зазначеного розміру грошових коштів, товар до теперішнього часу так і не був поставлений, перемовини із відповідачем ніякого позитивного результату не дали. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 травня 2020 року вказана цивільна справа прийнята до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, 12 вересня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Кайрос Ашт» укладено договір купівлі-продажу майна, а саме: пустотних плит перекриття ПК 39.12.8 - 5 шт., та ПК 39.10.8 - 1 шт. Укладенні договору купівлі - продажу підтверджується гарантійним листом від 12 вересня 2019 року вих. № 274., в якому обумовлені всі суттєві його умови. Відповідно до умов договору купівлі-продажу позивачка повинна була внести передплату за поставлений товар у розмірі 9300 грн., що становило 50% суми замовлення. Разом з цим зазначається інші умови поставки товару, а саме поставка здійснюється протягом 14 днів після сплати 50% суми замовлення на поточний рахунок підприємства. 12 вересня 2019 року разом з гарантійним листом вих. № 274 було надано рахунок на оплату № 274, з реквізитами для перерахування коштів. 13 вересня 2019 року позивачкою було надіслано кошти на рахунок відповідача, передбачений укладеним договором купівлі-продажу, що підтверджується копією квитанції № N0CPM4959M, платіж проведений АТ «Райффайзен Банк Аваль, призначення платежу № 274 від 12.09.2019 року, отримувач ТОВ «Кайрос Ашт». Позивач зазначає, що попри виконання зі своєї сторони усіх умов, передбачених договором, відповідач товар не передав до теперішнього часу, грошові кошти сплачені в розмірі 9300 грн. не повернув. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК). Письмовими доказами, відповідно дост. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що в порушення положень ч.1 ст. 662 ЦК України, відповідно до яких продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, положень ч.1 ст.663 ЦК України, відповідно до яких продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу та положень ст.526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином, продавець - ТОВ «Кайрос Ашт» не передав товар покупцеві - [PERSON] у строк, встановлений договором. У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Із матеріалів справи слідує, що між сторонами було досягнуто письмової домовленості щодо поставки товару, що підтверджується гарантійним талоном, відповідно до якої позивачка, як покупець, зобов`язалася прийняти та оплатити товар, а відповідач-як продавець, передати покупцю цей товар у певний строк. Дії сторін щодо виставлення рахунку на оплату № 274 від 12.09.2019 р. та проведення позивачкою оплати цього рахунку свідчать про виникнення між ними зобов`язання, яке регулюються главою 54 Цивільного кодексу України "Купівля-продаж". В силу ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.ст. 662-664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК України. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом На момент проведення судового засідання 07.07.2020 р. матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем позивачці товару, а також доказів повернення попередньої оплати. Таким чином, станом на день розгляду справи в суді борг відповідача перед позивачкою за оплачений, але не поставлений товар становить 9300 грн 00 коп. Виходячи із встановлених обставин справи і наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивачки про стягнення коштів в розмірі 9300 грн 00 коп. правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Положеннями статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки відповідач ТОВ «Кайрос Ашт» не виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу від 12.09.2019 року, тому вимоги позивача в частині розірвання, зазначеного договору, підлягають задоволенню. [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 1000 грн., однак доказів, на підтвердження вказаних витрат, суду не надано. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: partial