Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона на даний час перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У зв'язку з подіями в Україні вона з дитиною були вимушені виїхати з Горлівки до м. Харкова та разом з сином стати на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Домовленності між позивачем та відповідачем про участь останнього у вихованні та утриманні їх спільної дитини не досягнуто. В телефонній розмові відповідач повідомляв [PERSON], що сплачувати аліменти на утримання дитини він наміру не має. На даний момент відповідач ніякої допомоги не надає. Позивачеві відоме останнє його місце роботи ТОВ "Дикон". У зв'язку з викладеним [PERSON] просить ухвалити рішення, в силу якого стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина, [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду до досягнення ним повноліття в розмірі 1500 грн. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач, який проживає в м. Горлівка, Донецької області, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 11.06.2005, актовий запис № 481 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 15.11.2005, актовий запис № 1819 (а.с. 8). Згідно довідки від 23.01.2015 за № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, малолітній [PERSON], [INFO], прибув разом з внутрішньо переміщеною особою [PERSON] до м. Харкова та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], [INFO], відповідач 02.09.2013 був переведений на посаду механіка в ТОВ «Дикон», відповідно до наказу № 25/1 від 02.09.2013 (а.с. 13-19). Однак, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, що підтверджується матералами справи ( а.с. 13-19), позивачем не доведено належними доказами , що на даний час відповідач не працює або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Враховуючи наведене , суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав та можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн щомісячно. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача та дитини, вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 30.11.2016 до досягнення дитиною повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial