Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

13.07.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивувала тим, що з 19.03.2002 по 19.09.2014 перебувала з відповідачем у шлюбі в якому у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно сплачував аліменти в розмірі 500 грн. в місяць, а з квітня 2016 року сплачує 700 грн., що менше 50% прожиткового мінімуму на дитину 15 років. Відповідач працює на ВМЗ ПАТ «Мотор Січ» та отримує пенсію за віком, а тому має можливість сплачувати аліменти. Тому, позивач просить суд винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, долучив до справи свої заперечення, в яких вказує, що згідний на стягнення з нього аліментів в розмірі ? від доходів. Підтвердив, що офіційно працює на ВМЗ ПАТ «Мотор Січ» та отримує пенсію, інших осіб на утриманні не має. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 19 березня 2002 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.08.2014. Рішення набрало законної сили 19.09.2014 (а.с. 3). У [PERSON] та [PERSON] 04.02.2002 народився син - [PERSON], який проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Сторони припинили шлюбні відносини. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина надає, але в розмірі, меншому за 50% прожиткового мінімуму на дитину пятнадцяти років. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Згідно з ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те що відповідач хоч і є пенсіонером, однак працює, має постійний дохід. При цьому, судом враховано обовязок обох батьків утримувати дитину та їх можливість. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial