Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 травня 2001 року, який за рішенням суду від 15 листопада 2010 року розірвали. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на те, що рішенням суду про розірвання шлюбу дітей залишено проживати з матір`ю, діти проживають з ним, який займається їхнім вихованням та утриманням. Позивач забезпечує фінансово дітей, у квартирі, де вони проживають, створені всі умови для виховання та повноцінного розвитку дочки, помешкання обладнане всіма комунальними зручностями. Позивач вказав, що не має шкідливих звичок, веде добропорядний спосіб життя. Вважає, що дочка повинна і надалі залишатися проживати разом з ним, оскільки він забезпечує їй належні умови для життя, повною мірою займається її вихованням, чого відповідачка забезпечити не в змозі, так як не приймає жодної участі у вихованні доньки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена про час і місце розгляду справи, належним чином, через оголошення на веб порталі. Представник третьої особи [PERSON] позов підтримує щодо визначення місця проживання дитини з батьком відповідно до наданого висновку. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке зареєстровано Сокиринецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області 21 серпня 2009 року, актовий запис №05. Відповідно до рішення №7 засідання комісії з питань захисту прав дитини Чортківської міської ради від 17 березня 2020 р. вважають за доцільне змінити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2009 р.н. та залишити проживати із батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку Органа опіки та піклування Чортківської міської ради від 01 квітня 2020 року, з метою не порушення прав та законних інтересів малолітньої дитини, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне змінити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та залишити проживати з батьком [PERSON] , [INFO]. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено, що [PERSON] проживає разом з дітьми по [ADDRESS] без реєстрації. Для виховання і розвитку дітей створено всі необхідні умови. Згідно характеристики на [PERSON] вбачається, що він проживає в [ADDRESS] з січня 2020 р. без реєстрації. За період проживання скарг від сусідів на нього не надходило. Гр . [PERSON] проживає з двома доньками. Займається вихованням дітей, утримує сім`ю. Ввічливий, товариський, в побуті доброзичливий. Права позивача суд вважає порушеними та такими, що підлягають судовому захисту. Доцільність проживання дитини з батьком підтверджено консультативним висновком органу опіки та піклування Чортківської міської ради. Суд вважає, що відповідно до вимог Закону права дитини є порушеними, а тому слід визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком дитини без згоди її матері. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з частиною першою статті 161 СК України,якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Враховуючи, що малолітня дитина [PERSON] постійно проживає разом з батьком, згоду матері позивач не може отримати внаслідок нехтування нею цих правил то суд вважає, що в інтересах дитини необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved