Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

24 січня 2020 року [PERSON] звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] понесених нею додаткових витрат на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 48465 гривень 70 копійок. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , є її рідною донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 28.11.1979 року міським відділом ЗАГСА міста Кишинів (актовий запис 8644). [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видано 19.05.2010 року відділом РАЦС Роздільнянського управління юстиції в Одеській області (актовий запис №88). За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] , [INFO] син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , яке видано відділом РАЦС на підставі актового запису №04. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю, яка займалась його вихованням. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.08.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку щомісячно, які в подальшому рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 вересня 2013 року було зменшено до 1/4 частини його заробітку, так як боржник повторно одружився та від нового шлюбу у нього народилось ще двоє дітей. [INFO] [PERSON] , померла що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , яке видано 27.05.2016 року Роздільнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після її смерті постановою старшого державного виконавця [PERSON] , виконавче провадження щодо стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] на користь [PERSON] , було закрито. Після смерті доньки [PERSON] , онук [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, та проживає разом з нею, що засвідчується довідкою №4571 від 27.09.2019 року виконкому Роздільнянської міської ради Одеської області, так як рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 квітня 2018 року у справі №511/2071/17, (провадження № 2/511/62/18), визначено місце проживання [PERSON] разом з позивачем, та її призначено його опікуном. Розпорядженням Роздільнянської РДА Одеської області від 22 травня 2018 року № 340/А- 2018 [PERSON] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області у справі №511/1932/19, виданим 24.10.2019 року, стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј його заробітку щомісячно, починаючи з 11.10.2019 року до [INFO] року з [PERSON] на користь позивача. Постановою головного державного виконавця Роздільнянського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Цепака О.Л. від 04.11.2019 року відкрито ВП №60472754, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь відповідача. Однак з моменту відкриття ВП №60472754, тобто з 04.11.2019 року, [PERSON] ухиляється від сплати аліментів. 31 березня 2020 року, [PERSON] надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує протии ухвалення заочного рішення. Відповідач за вказаною адресою не проживає, у зв`язку з чим судом було розміщено на офіційному веб-сайті суду оголошення про виклик до суду [PERSON] , [INFO] (а.с. 63). Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно положень частини 8 статті 187 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, пройшов до наступних висновків. Відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. [PERSON] , донька позивача, перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видано 19.05.2010 року відділом РАЦС Роздільнянського управління юстиції в Одеській області (актовий запис №88) (а.с.34). За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] , [INFO] син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , яке видано відділом РАЦС на підставі актового запису №04 (а.с.35). Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю, яка займалась його вихованням. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.08.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку щомісячно, які в подальшому рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 вересня 2013 року було зменшено до 1/4 частини його заробітку, так як боржник повторно одружився та від нового шлюбу у нього народилось ще двоє дітей. [INFO] [PERSON] , померла що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , яке видано 27.05.2016 року Роздільнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.36). Після її смерті постановою старшого державного виконавця [PERSON] , виконавче провадження щодо стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] на користь [PERSON] , було закрито (а.с.41). Після смерті доньки [PERSON] , онук [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, та проживає разом з нею, що засвідчується довідкою №4571 від 27.09.2019 року виконкому Роздільнянської міської ради Одеської області, так як рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 квітня 2018 року у справі №511/2071/17, (провадження № 2/511/62/18), визначено місце проживання [PERSON] разом з позивачем, та її призначено його опікуном (а.с.45). Розпорядженням Роздільнянської РДА Одеської області від 22 травня 2018 року № 340/А- 2018 [PERSON] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.37-38). Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області у справі №511/1932/19, виданим 24.10.2019 року, стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј його заробітку щомісячно, починаючи з 11.10.2019 року до [INFO] року з [PERSON] на користь позивача. Постановою головного державного виконавця Роздільнянського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Цепака О.Л. від 04.11.2019 року відкрито ВП №60472754, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь відповідача (а.с.7). Однак з моменту відкриття ВП №60472754, тобто з 04.11.2019 року, [PERSON] ухиляється від сплати аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії №187 від 20.06.2020 року має діагноз: Церебростеничний синдром, вегетативне порушення, зниження когнітивних функцій (а.с. 40). Позивач в позовній заяві з метою підтвердження факту понесених додаткових витрат зазначив наступні докази: квитанція до ПКО №168 від 91.03.2016 року на суму 300 грн.; квитанція до ПКО №1234 від 91.03.2017 року на суму 300 грн.; рахунком №3 від 16.08.2019 року на суму 3803 грн.; рахунком №1 від 23.09.2019 року на суму 1939 грн.; чеком ПН 319793714094 від 29.10.2019 року на суму 131,20 грн.; рахунком № 3 від 27.11.2019 року на суму 2237,95 грн.; довідкою лікаря-стоматолога від 15.11.2016 року на суму 450 грн.; довідкою №500 ПП «Стоматолог» від 03.04.2019 року на суму 7900 грн.; заявою № 1932273158 від 04.12.2017 р. про отримання мною кредиту у сумі 6099 грн. на придбання мобільного телефону; чеком № 00044 від 23.10.2019 на суму 559 грн. про придбання джинсів та светра; чеком ПН 319793714094 про придбання ліків на суму 131,20 грн.; товарним №6 від 06.09.2018 р. про придбання телефону за 3899 грн.; товарним №б/н від 01.10.2019 р. про придбання комп`ютерної мишки та наушників на суму 575 грн. та 985 грн.; товарним чеком б/н від 08.10.2019 р. на суму 700 грн.; рахунком № 1 про придбання одягу та взуття на суму 2030 грн.; товарним чеком від 20.08.2019 про придбання канцтоварів на суму 1260 грн.; рахунком №1 від 23.09.2019 року про придбання ліків на суму 1439 грн.; рахунком № 25 за 2017 рік про придбання одягу на суму 1910 грн.; рахунком №75 від 02.06.2018 року про придбання велосипеду на суму 2300 грн.; квитанція до ПКО №168 від 01.03.2016 року про медичне дослідження на суму 300 грн.; рахунком № 3 від 27.11.2019 р. про придбання ліків на суму 2237, 95 грн.; чеком №1 від 13.01.2020 р. про придбання одежі на суму 261 грн.; чеком №15 від 13.01.2020 р. про придбання одежі на суму 229,50 грн.; чеком №2 від 13.01.2020 р. про придбання одежі на суму 982,80 грн.; чеком ФН 3000230508 від 16.12.2019 р. на суму 54 грн.; чеком від 04.12.2019 р. на суму 78,60 грн.; чеком від 04.12.2019 р. на суму 116,10 грн.; чеком від 04.12.2019 р. на суму 398,30 грн.; чеком від 08.12.2019 р. на суму 78,40 грн.; чеком від 04.12.2019 р. на суму 81,50 грн.; чеком від 29.10.2019 р. на суму 131,20 грн.; чеком від 04.12.2019 р. на суму 183,80 грн.; чеком від 04.12.2019 р. на суму 224,20 грн.; випискою з амбулаторної карти від 10.10.2019 p.; квитанція до ПКО№168 від 01.03.2016р. на суму 300 грн.; чеком від 11. 31.12.2019 р. на суму 448 грн.,2019 р. та на суму 35 грн.; товарним чеком від 20.08.2019 р. на суму 1260 грн.; товарним чеком від 08.09.2019 р. на суму 700 грн.; чеком №81 від 31.12.2019 р. на суму 448 грн.; чеком №57737 від 26.11.2019 р. на суму 80 грн.; товарним чеком від 02.10.2019 р. на суму 285 грн. та 575 грн.; рахунком №25 від 25.11.2017 р. На суму 1919 грн.; рахунком б/н на суму 3045 грн.; рахунком №1 від 23.09.2019 р. на суму 1439 грн.; квитанція до ПКО № 234 від 01.03.2017 р. на суму 300 грн. Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Попри-це, суд детально дослідивши матеріали справи та докази щодо необхідності стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, прийшов до висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є дитиною, яка хворіє, та потребує додаткових витрат на лікування, у зв`язку з чим суд приймає до уваги наступні докази, які свідчать про понесені позивачем витрати на лікування онука: - квитанцію до прибуткового касового ордера №168 від 01.03.2016 року на суму 300 гривень (а.с. 8); - квитанцію до прибуткового касового ордера №23 від 01.03.2017 року на суму 300 гривень (а.с. 8); - рахунок №3 від 16.08.2019 року на суму 3803,00 гривень (а.с. 9); - рахонок №1 від 23.09.2019 року на суму 1439,00 гривень (а.с. 10); - фіскальний чек від 29.10.2019 року на суму 131, 20 гривень (а.с. 11); - рахунок №3 від 27.11.2019 року на суму 2237, 95 гривень (а.с. 12); - фіскальний чек від 16.12.2019 року на суму 54,00 гривень (а.с. 21); - фіскальний чек від 04.12.2019 року на суму 78,60 гривень (а.с. 21); - фіскальний чек від 04.12.2019 року на суму 116,10 гривень (а.с. 21); - фіскальний чек від 04.12.2019 року на суму 398,30 гривень (а.с. 21); - фіскальний чек від 03.12.2019 року на суму 78,40 гривень (а.с. 21); - фіскальний чек від 04.12.2019 року на суму 81,50 гривень (а.с. 21); - фіскальний чек від 04.12.2019 року на суму 224,20 гривень (а.с. 22); - фіскальний чек від 04.12.2019 року на суму 183,80 гривень (а.с. 22); - квитанція до прибуткового касового ордера №234 від 01.03.2017 року на суму 300 гривень (а.с. 29); Загальна сума витрат, понесених позивачем на лікування онука, становить 9726,05 (дев`ять тисяч сімсот двадцять шість гривень, 05 копійок). Судом при детальному дослідженні матеріалів справи було встановлено, що позивачем не в повному обсязі додані належним чином засвідчені копії квитанцій, рахунків, довідок щодо понесення додаткових витрат які вказані в позовній заяві. Інші квитанції та документи які додані до позовної заяви суд приймає до уваги, однак вважає їх недопустими з огляду на те, що дані витрати не є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до постанови Верховного Суду від 17 травня 2018 року (справа №643/11742/16-ц), аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Інші доводи позивача, які наведені у позовній заяві, не впливають на висновок суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, розподіл судових витрат між сторонами у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial