Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] пред"явив позов до Хмельницької державної сільськогосподарської дослідної станції, правонаступником якої є Хмельницький інститут агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 8 липня 2007 року на автодорозі Житомир-Чернівці біля с.СамчикиСтарокостянтинівського району з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки САЗ-3507, держномер 6765 ХММ, що належить відповідачу, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він на протязі тривалого часу знаходився на лікуванні. На лікування ним затрачено 2500 грн., які просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути моральну шкоду в сумі 50000 грн. Ухвалою суду від 5 березня 2010 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача акціонерне товариство Українська пожежно-страхова компанія, яким застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, і в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON], котрий керував автомобілем, що належав відповідачу. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просить стягнути моральну шкоду лише з відповідачів. Позивач, представник Хмельницького інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук адвокат [PERSON] та третя особа на стороні відповідача в судове засідання не зявились, однак подали письмові заяви, в якихпросять справу розглянути без їхучасті. Позивачпозовнівимогипідтримує, представникінститутупозов не визнав, так як вважає, що моральна шкода повинна відшкодовуватися страховою компанію і [PERSON], з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода. Представник акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про час і місцерозглядусправиповідомленаналежним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 8 липня 2007 року близько 4 години [PERSON], керуючи автомобілем марки САЗ - 3507, держномер 6765 ХММ, який належить Хмельницькій державній сільськогосподарській дослідній станції, по другорядній дорозі біля с.СамчикиСтарокостянтинівського району, на порушення вимог п.10.1, 10.5, 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю марки Тойота, держномер Е290СК 57 RUS, під керуванням [PERSON], який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі Житомир-Чернівці в напрямку м.Старокостянтинова, внаслідок чого сталось зіткнення. Під час дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки Тойота[PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. ВирокомСтарокостянтинівського райсуду від 29 червня 2009 року [PERSON] засуджений за ст.286 ч.2 КК України до 4 роки 6 місяцівпозбавленняволі з позбавленням права керуватитранспортнимизасобамистроком на два роки. Згідно п.22.3 ст. 22 Закону України Про обов'язковестрахуванняцивільно-правовоївідповідальностівласниківназемнихтранспортнихзасобів потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону, (ліміт становить 51000 грн.). Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.23; п.1 ч.2 ст.1167, ч.1 ст.1172, ч.1-2 ст.1187, ч.2 ст.1188 ЦК України особамає право на відшкодуванняморальноїшкоди, завданоївнаслідокпорушенняїї прав. Моральна шкода полягаєу фізичному болю та стражданнях, якихфізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвомабоіншимушкодженнямздоров'я. Моральна шкода відшкодовуєтьсянезалежновід вини органу державноївлади, органу владиАвтономноїРеспублікиКрим, органу місцевогосамоврядування, фізичноїабоюридичної особи, яка їїзавдалаякщошкодизавданокаліцтвом, іншимушкодженнямздоров'яабосмертюфізичної особи внаслідокдіїджерелапідвищеноїнебезпеки. Юридичнаабофізична особа відшкодовує шкоду, завдануїхнімпрацівникомпід час виконання ним своїхтрудових (службових) обов'язків. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порідтощо, що створює підвищен унебезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та іншихосіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищено небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, якіспільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно з розясненнями, викладеними в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуванняшкоди, шкода, заподіянакількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку частковоївідповідальності). Особи, якіспільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій іншихосіб, а не з його вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розумієтьсяюридична особа або громадянин, щоздійснюютьексплуатацію джерелап ідвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреностітощо) (абз. 2 п. 4 зазначеної постанови). В судовому засіданні встановлено, що позивачу заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, власниками яких є Хмельницький інститут агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України та [PERSON] Враховуючи, що моральну шкоду позивачу завдано внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, тобто спільними діями, то їх володільці повинні нести солідарну відповідальність перед потерпілим. Однак позивач пред"явив позов про відшкодування моральної шкоди лише до Хмельницького інституту агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України. Заявляти позов до [PERSON] позивач відмовляється. 21 травня 2007 року між акціонерним товариством Українська пожежно-страхова компанія та Хмельницьким інститутом агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України укладений договір №35 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Визначаючи розмір моральної шкоди заподіяної позивачу, суд враховує характер та обсяг психічних страждань перенесених ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тяжкість заподіяних тілесних ушкоджень, їх тривалість, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану здоровя, та виходячи з вимог розумності і справедливості, встановлює її в розмірі 3000 грн. Оскільки страховик відшкодовує моральну шкоду не більше ніж 5 відсотків від встановленого обовязкового ліміту, тобто 51000 грн., то з акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 2550 грн. (51000 грн.х5%:100). Решта коштів в розмірі 450 грн., з врахуванням вимог ч.1 ст.1272 ЦК України, підлягає стягненню з Хмельницького інституту агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України. Відшкодування моральної шкоди одним із власників джерела підвищеної небезпеки, тобто Хмельницьким інститутом агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України, надає йому право звернутись з регресним позовом до власника іншого джерела підвищеної небезпеки про відшкодування витрат, так як вони несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Щодо вимоги про стягнення витрат на правовудопомогу в сумі 400 грн., то вони задоволенню не підлягають з таких підстав. Як вбачається з договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачкою та адвокатом [PERSON], позивачка надала адвокату повноваження на ведення справи в суді в якості представника. Цивільно-процесуальнимзаконодавствомУкраїни не передбаченовідшкодуваннявитратпредставниковісторони. На підставі ст.23, 1167, 1172, 1187-1188 ЦК України,

Outcome: partial