Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимоги на предмет спору - служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.07.2019 року було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю за адресою [ADDRESS] . Спільне проживання та сімейні зв`язки з відповідачем були припинені після розірвання шлюбу. Відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження № 12019070030001716, відомості про яке внесено до ЄРДР 04.06.2019 року за ч.1 ст.125 КК України, а саме 24.05.2019 року [PERSON] , діючи умисно на грунті раптово виниклих неприязних відносин, безпідставно спричинив [PERSON] тілесні ушкодження. Після розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своєї батьківських обов`язків по матеріальному утриманню дитини. Позивачка вказує на те, що їй невідомо де наразі працює відповідач та чи є таке місце роботи офіційним. Однак, враховуючи матеріальних стан відповідача та його спроможності, він має змогу сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно в розмірі 3000грн. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилася. Однак, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також, суд констатує, що від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява, в якій остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та, просить розглянути таку за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Шатров В.В. в останнє судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Однак, надав суду заяву, в якій позо підтримує в повному обсязі, при ухваленні рішення суду просить суд врахувати висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 15.02.2020 року за № 228/23-35. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено по справі, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.07.2019 року було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного рішення. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 14.06.2019 року народження). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу дитина [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позовну вимогу про визначення місця проживання малолітньою дитини з нею, позивачка вказує на те, що спільне проживання та сімейні зв`язки з відповідачем були припинені після розірвання шлюбу. Відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження № 12019070030001716, відомості про яке внесено до ЄРДР 04.06.2019 року за ч.1 ст.125 КК України, а саме 24.05.2019 року [PERSON] , діючи умисно на грунті раптово виниклих неприязних відносин, безпідставно спричинив [PERSON] тілесні ушкодження. Після розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своєї батьківських обов`язків по матеріальному утриманню дитини, не відвідує власного вина. У відповідності до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. У відповідності до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, із наданого представником третьої особи Висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 228/23-35 від 25.02.2020 року вбачається, що згідно довідки відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради від 19.09.2019 року №5638/18-21 гр. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також із вказаного висновку вбачається, що [PERSON] разом з сином фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою, працівниками служби у справах дітей проведено обстеження умов проживання. Згідно Акту обстеження, умови проживання перебувають на відмінному рівні. Будинок обладнано всіма необхідними комунальними зручностями, облаштовано сучасними меблями та побутовою технікою. Для дитини є окрема кімната в якій є дитяче ліжко, одяг, іграшки, все необхідне для нормального розвитку дитини. Відповідно до акту оцінки потреб складеного працівниками Ужгородського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді батьківський потенціал матері малолітнього знаходиться на належному рівні. [PERSON] наразі перебуває у розшуку правоохоронними органами, що підтверджується листом начальника Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 23.05.2019 року. Крім того, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно гр. [PERSON] відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 ККУ, а саме - за нанесення тілесних ушкоджень гр. [PERSON] . З метою розгляду заяви гр. [PERSON] на комісії з питань захисту прав дитини, та необхідності проведення розмови з батьком дитини, обох батьків запрошено на комісію з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому 19.02.2020 року. На засіданні комісії було вислухано думку матері дитини. Батьку малолітнього були надіслані запрошення за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , і за останньою відомою адресою його проживання: [ADDRESS] . Однак, на засідання комісії він не з`являвся. Таким чином, органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою її місця проживання. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доцільність залишення малолітньої дитини проживати з позивачкою [PERSON] . Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів Позивач в обґрунтування заявленої суми аліментів у розмірі 3000грн. вказує на те, що дитина знаходяться на її повному утриманні, відповідач [PERSON] жодним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні дитини. Позивачка також зазначила, що їй невідомо де наразі працює відповідач та чи є таке місце роботи офіційним. Однак, враховуючи матеріальних стан відповідача та його спроможності, він має змогу сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно в розмірі 3000грн. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2020 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2020 рік". Так, прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років станом в період з 01.01.2020 року становить 1779 грн. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, суд констатує, що позивачкою не зазначено та не додано жодного доказу про місце роботи відповідача [PERSON] , розмір доходу, а також не вказано про можливі інші обставини, які давали б суду впевненість про платоспроможність відповідача заявленій сумі аліментів. А тому, суд приходить до переконання, що заявлена сума аліментів в розмірі 3000грн. на дитину є надмірною, а позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000грн. аліментів. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, відповідно до ст. 183 СК України, в розмірі 2000грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2019 року (рік звернення до суду з даним позовом). На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial