Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

08.07.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулась позивач із зазначеною заявою, вказуючи, що вона з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей - [PERSON] , [INFO] року та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з часу народження сина відповідач не проживає разом з позивачем, спільне господарство сторонами не ведеться. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач регулярної допомоги на утримання дітей не надає, допомоги на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х річного віку не надає взагалі, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до 02.06.2020 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.07.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, зокрема зазначив, що згоден сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі встановленого законодавством прожиткового мінімуму. 19.08.2019 року за наслідками розгляду справи судом було оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду. У зв`язку з перебуванням судді у відрядженні з 21.08.2019 року по 24.08.2019 року на підставі наказу №44-вд/тм/с від 14.08.2019 року повний текст рішення суду складено у перший робочий день після вихідних, а саме 27.08.2019 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2109, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 20.03.2017 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Як зазначила позивач, що не заперечується і відповідачем, починаючи з часу народження сина відповідач не проживає разом з позивачем, спільне господарство сторонами не ведеться та на даний час в судовому порядку вирішується питання щодо розірвання шлюбу між сторонами. Окрім цього, діти зареєстровані та проживають разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки №683 г від 06.05.2019 року. Доводи позивача в цій частині відповідачем не заперечувались. Частинами 2, 4, 6 статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, для призначення судом аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач зазначив про свою готовність сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі прожиткового мінімуму. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 липня в розмірі 2007 грн. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в цій частині та відсутність обґрунтованих доводів зі сторони позивача щодо стягнення аліментів у заявленому розмірі та доказів щодо можливості сплати відповідачем аліментів у більшому розмірі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 2007 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 08.07.2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial