Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

09.12.2016 року ПАТ „Миколаївобленерго в особі філії ПАТ "Миколаївобленерго" Первомайського району звернулось з позовом до [PERSON], про стягнення боргу в сумі 41430,84грн., мотивуючи тим, що відповідач є споживачем ПАТ Миколаївобленерго та на її ім'я відкритий особовий рахунок № 103152 по провул. Ленському, 13 в м. Первомайську Миколаївської області. 04.10.2016р. працівниками філії ПАТ „Миколаївобленерго Первомайського району під час контрольної перевірки за вказаною адресою було виявлене порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р. (далі Правил), а саме: самовільне підключення струмоприймачів, електроустановок та електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника схованою електропроводкою з порушенням схеми обліку поза приладу обліку, що неможливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку. По вказаному факту складено акт S 2886. Комісією по розгляду актів, в присутності відповідача, був зроблений розрахунок на суму 41430,84 грн. Представник позивача надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглядати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. На імя [PERSON] по провул. Ленський, 13 в м. Первомайську Миколаївської області був відкритий особовий рахунок №103152 (а.с.14). Відповідач за вказаною адресою зареєстрована та проживає, отже вона є споживачем ПАТ „Миколаївобленерго. Такі обставини слід вважати фактичним укладенням договору постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу на умовах, передбачених Законом України Про електроенергетикута Правилами, тобто у сторін виникли договірні правовідносини. Виходячи з положень ст.ст. 6,626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до пунктів 41,42 Правил, відповідач зобовязується споживати електричну енергію виключно через опломбовані прилади обліку, дотримуючись при цьому вимог нормативно-технічних документів. Однак, відповідач порушила свої обовязки. Так, 04.10.2016р. працівниками філії ПАТ „Миколаївобленерго Первомайського району під час контрольної перевірки за вказаною адресою було виявлене порушення Правил, а саме: самовільне підключення струмоприймачів, електроустановок та електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника схованою електропроводкою з порушенням схеми обліку поза приладу обліку, що неможливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку. Спожита таким чином електроенергія не враховувалась і не сплачувалась. По вказаному факту складено акт S 2886 (а.с. 3). Комісією по розгляду актів був зроблений розрахунок на суму 41430,84 грн. (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 611,714 ЦК України, Закону України Про електроенергетику, п.48 Правил відповідач повинна компенсувати завдані збитки у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач добровільно погасила заборгованість за спожиту, але не оплачену електроенергію в сумі 41430,84 грн., згідно витягу з особового рахунку та копій квитанцій № 26 та № 27 від 07 лютого 2017 року, тобто після звернення позивача до суду з вказаним позовом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 5 пункту 12\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач добровільно погасила суму заборгованості, однак вже після пред'явлення позову позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial