Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

12 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є її рідною матірю. Позивачка [PERSON] навчається на денному відділенні Політехнічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету за спеціальністю "Технологія обробки матеріалів на верстатах і автоматичних лініях", а тому потребує матеріальної допомоги. Строк закінчення навчання [PERSON] 30 червня 2018 року. Добровільно [PERSON] допомогу доньці не надає. [PERSON], батько позивачки, помер 03 грудня 2013 року. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд постановити рішення про стягнення з відповідачки аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки від її заробітку на час навчання, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, причин неявки суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами в заочному провадженні та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що матірю позивачки [PERSON] є [PERSON], [INFO], що підтверджуєтья свідоцтвом про її народження, свідоцтвами про укладення та розірвання шлюбу [PERSON] (а.с. 3-6). Батько позивачки [PERSON] помер 03 грудня 2013 року (а.с. 6, 9). З довідки Політехнічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету вбачається, що [PERSON] навчається на денному відділені 1 курсу технікуму, термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 серпня 2018 року (а.с. 28). З довідки виконкому Білопільської міської ради Сумської області від 02 липня 2015 року вбачається, що [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON], [INFO], та дідусем [PERSON], [INFO]. На утриманні [PERSON] знаходиться малолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 27). Позивачка [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника, розмір якої становить 949 грн., щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сум 860 грн. на місяць, а також допомогу одинокій матері в сумі 309,60 грн. (а.с. 11-14). Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідачка [PERSON] матеріально доньці не допомогає, доказів про те, що вона за станом здоров'я або з інших причин не може надавати матеріально допомогу донці [PERSON], суду не представила. Таким чином суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку на час її навчання підлягає задоволенню з урахуванням всіх чинників, наведених вище. В частині позовних вимог про стягнення аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму, то в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, так як мінімальний розмір аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку стосується лише неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню в доход держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial