Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] р. н., аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. 00 коп., але не не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи стягнення з поданя позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 червня 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, домовленість між нею та відповідачем щодо надання допомоги на утримання дитини відсутня, а тому вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно, що забезпечить дитині належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав поштою відзив в якому просить розглядати справу у його відсутність. В обгрунтування відзиву відповідач зазначає, що на сьогоднішній день не працює та не має прибутку. Вважає, що доцільним буде стягнення з нього аліментів у розмірі 1013,50 грн. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] р. н., що стверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Вознесенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25 листопада 2016 року серії [NUMBER]. Як вбачачається з матеріалів справи малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Згідно відповіді на лист від 08.02.2019 р. Центрального районного суду м. Миколаєва Державної фіксальної служби України Головного управління ДФС у Миколаївській області Миколаївського управління [PERSON] відповідно до інформаційної бази даних ІС "Податковий блок" перебуває на обліку ДПІ у Центрвальному районі м. Миколаєва як фізична особа - підприємець з 27.10.2010 року. Станом на 15.01.2019 р. перебуває на податковому обліку як платник податку та платник єдиного соціального внеску. На підставі поданої [PERSON] податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за 2016 р. загальна сума доходу за звітний (податковий) період складає 900 000,00 грн; за 2017 р. - 943 972,00; за 2018 р. - 320 521,30 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, дитина знаходяться на утриманні позивача. Протилежного суду відповідачем не доведено. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, часткове визнання позову зі сторони відповідача, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб та наявність у нього рухомого та нерухомого майна. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. на дитину щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 17 жвтня 2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial