Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

19.08.2015 року\~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]\~«Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 24.12.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй автомобіль [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2015 року, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія», що підтверджується полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/1562586. 04.02.2015 року страховику була подана заява (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду та надано ряд інших документів необхідних для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, а 03.03.2015 року заява про виплату страхового відшкодування. Розмір майнової шкоди, який був погоджений з відповідачем на основі проведеного дослідження щодо визначення матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 34 532, 15 грн. 23.03.2015 року [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» направило повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 24.12.2014 року. Відповідно до змісту зазначеного повідомлення, [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 34\~532, 15 грн., франшиза за полісом № АІ/1562586 становить 1\~000, 00 грн. Проте станом на дату подання позову страхового відшкодування не отримала. Зазначила, що внаслідок невиплати відповідачем страхового відшкодування зазнала моральної шкоди, оскільки пошук коштів на ремонт автомобіля займав значну кількість часу, що вплинуло на її робочий та вільний час, стосунки в родині, зі знайомими та з колегами. Просила стягнути з [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» на її користь 34\~532, 15 грн. страхового відшкодування, 3\~453, 20 грн. моральної шкоди та відшкодувати понесені судові витрати при зверненні в суд з позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, пояснила, що витратила багато свого часу для визначення місцязнаходження відповідача та вирішення питання про виплату страхового відшкодування, яке так і не було виплачено відповідачем у повному обсязі. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, заперечував щодо стягнення моральної шкоди у повному обсязі. Щодо розміру страхового відшкодування зазначив, що між [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] 01.07.2015 року було укладено угоду про виплату страхового відшкодування, якою погоджено розмір страхового відшкодування потерпілій 31\~532, 15 грн. 03.08.2015 року [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» [PERSON] було виплачено 2\~000, 00 грн. страхового відшкодування, а тому до стягнення підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 29\~532, 15 грн. Просив позов задовольнити частково, стягнути на користь позивача 29\~532, 15 грн. страхового відшкодування, у задоволенні решти позовних вимог відмовити у повному обсязі. Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених до [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2014 року мала \~місце \~дорожньо-транспортна пригода \~за участю \~автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с. 7). Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], останнього визнано винним у її вчиненні постановою судді Голосіївського\~районного суду м. Києва від 22.01.2015 року. \~\~\~\~ Внаслідок цієї ж дорожньо-транспортної пригоди \~було пошкоджено автомобіль [NUMBER], належний на праві власності [PERSON] (а.с. 12). За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Сторонами по справі у судовому засіданні визнано, що обов»язкова цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] була застрахована за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних \~транспортних засобів, поліс № АІ/1562586 від 01.05.2014 року. 04.02.2015 року позивач подала заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду та всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування до [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія», а 03.03.2015 року заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 8-9, 11). За правилами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 2. ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п. 36. 2 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняття рішення та виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніше 90 днів з дати отримання заяви про страхове відшкодування. 23.03.2015 року [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» направило на адресу [PERSON] повідомлення про прийняте рішення з приводу події, яка мала місце 24.12.2014 року, відповідно до змісту якого прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в сумі 34\~532, 15 грн., франшиза за полісом № АІ/1562586 становить 1\~000, 00 грн. (а.с 10). Однак, позивач, звертаючись в суд з позовом зазначила, що [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» страхове відшкодування не виплатило. Будучи присутнім у судовому засіданні, представник відповідача надав суду угоду про виплату страхового відшкодування, що укладена 01.07.2015 року між [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до змісту зазначеної вище угоди від 01.07.2015 року, [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] досягли згоди про виплату страхового відшкодування в розмірі 31\~532, 15 грн. 03.08.2015 року [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» сплачено на користь [PERSON] 2\~000, 00 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 4447 від 03.08.2015 року (а.с. 30). А відтак суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо виплати суми страхового відшкодування [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» на виконання вимог договору\~[PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних\~транспортних засобів від 01.05.2014 року у розмірі визначеному сторонами за угодою про виплату страхового відшкодування від 01.07.2015 року за мінусом суми, що вже була виплачена останнім, а саме: (31\~532, 15 грн. (розмір страхового відшкодування погоджений сторонами за угодою від 01.07.2015 року) 2\~000, 00 грн. (сума страхового відшкодування, що виплачена 03.08.2015 року) = 29\~532, 15 грн. Що ж стосується позовних вимог позивача у частині відшкодування моральної шкоди, то вони не підлягають задоволенню судом з огляду на наступне. Відповідно до розяснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, позивач [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження зазначених нею обставин щодо завданої їй моральної шкоди, на підставі яких суд зміг би зробити висновки про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» на її користь моральної шкоди, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню судом. З огляду на висновки суду, про \~задоволення заявлених позивачем позовних вимог, понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню\~[PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, відповідно до розміру задоволених судом вимог, а саме 295, 32 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial