Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 30.09.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту він є, та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № б/н, відповідно до якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому збільшився до 2000,00 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.04.2020 року за нею рахується заборгованість на загальну суму 355979,67 грн., яка складається з: 1948,51 грн. заборгованість за тілом кредиту; 350807,57 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3223,59 грн. нарахована пеня. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише певної суми заборгованості, тобто кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 131525,35 грн., яка складається з наступних складових: 1948,51 грн. заборгованість за кредитом, 129576,84 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30.09.2011 року по 30.12.2018 року та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. 09.03.2021 року позивач направив до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 30.09.2011 року в розмірі 8974,14 грн. з яких: 1948,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 1948,51 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4532,13 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 2493,50 грн. заборгованість за пенею, а також сплачений судовий збір. \~ \~ \~ \~Відповідач направила до суду відзив із викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову. Зокрема, вказала, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» не є складовою частиною кредитного договору, так як вона не підписувала їх, а за період з 06.02.2015 року по 22.08.2018 року нею сплачено самостійно або шляхом списання з інших її карток 2442,73 грн., через що на день подання до суду позову заборгованість за кредитом відсутня та нею переплачено за тілом кредиту 494,22 грн. \~ \~ \~ \~Позивач надав до суду відповідь на відзив, зазначивши про те, що оскільки відповідач належним чином виконувала до певного часу зобов`язання за кредитом, тому ця обставина свідчить про її обізнаність з умовами кредитування. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з урахування уточнених позовних вимог у повному обсязі, обгрунтовуючи вимоги викладними в позовній заяві обставинами, пояснивши, що кошти, які сплачувалися позивачем, першочергово зараховувалися на погашення відсотків. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що заборгованість за кредитним договором у неї відсутня, так як тіло кредиту вона сплатила повністю, а Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» вона не підписувала та з ними не ознаймлена. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 11.01.2021 року за заявою відповідача скасоване заочне рішення Богунського районного суду міста Житомира від 28.10.2020 року про задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляід підписаної відповідачем анкети-заяви № б/н, відповідно до якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого у подальшому збільшився до 2000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом згідно тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Отже, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтями 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 30 вересня 2011 року відсутні умови договору щодо строку виконання зобов`язань з повернення кредиту, встановлення відсотків за користування кредитом та відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту, стягнути, зокрема, і заборгованість за простроченими відсотками, а також неустойку у вигляді пені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно та пені у зазначеному банком розмірі. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (30 вересня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (червень 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір відсотків та сплату неустойки за порушення зобов`язань або боргу з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30 вересня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Враховуючи обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають також й правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Зважаючи на відсутність в анкеті-заяві строку кредитування (строку повернення [PERSON] кредиту) та умови щодо права кредитора першочергово зараховувати сплачені позичальником кошти на сплату відсотків та неустойки, а в подальшому на погашення заборгованості за тілом кредиту, враховуючи суму сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку (колонка - сума погашення за наданим кредитом), яка перевищує суму заявлених вимог за тілом кредиту, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за\~тілом кредиту\~в сумі\~1948,51\~грн.\~ З огляду на встановлені судом обставини справи, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 висновки, суд також не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту, пенею та відсотками, нарахованими у заявленому банком розмірі на прострочений кредит у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача з їх сплати позивачу в анкеті-заяві від 30 вересня 2011 року, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 190/1419/19-ц та 23 грудня 2020 року в справі № 191/2648/17 враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Outcome: dismissed