Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

у липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлих [INFO] матері - [PERSON] та [INFO] батька - [PERSON] , на два місяці. Останній мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилась спадщина, проте, оскільки її батько - [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , то вона не зверталась до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Проте, [INFO] помер її батько - [PERSON] . Зазначала, що вона є єдиною спадкоємицею своїх померлих батьків, і після смерті батька звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з завою про прийняття спадщини після смерті батьків, які проживали і були зареєстровані на день смерті у [ADDRESS] . Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Кучер І.С. видані довідка від 27.02.2014 року за вих. № 1103/02-31 та довідка від 27.02.2014 року за вих. № 1104/02-31 про те, що нею пропущено строк прийняття спадщини і лише суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Крім того, державний нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори Кучер І.С. листом від 07.05.2014 року № 2343/02-24 повідомила її про те, що оскільки на день відкриття спадщини вона була зареєстрована за іншою адресою, то вона вважається такою, що не прийняла спадщину згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України, хоча вона постійно проживала з батьками, а зареєстрована була в іншій квартирі, але в будинку, в якому були зареєстровані її батьки. Ухвалою від 31.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12.11.2019 року (а.с. 51-52). Ухвалою від 12.11.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її судовий розгляд на 18.02.2020 року (а.с. 62). 08.11.2019 року третьою особою подано письмові пояснення, в яких остання просила проводити розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення у справі у відповідності до вимог чинного законодавства України (а.с. 56-58). В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час, дату та місце судового розгляду справи, явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. 08.11.2019 року третьою особою подано письмові пояснення, в яких остання просила проводити розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення у справі у відповідності до вимог чинного законодавства України (а.с. 56-58). Вислухавши позивача та її представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження [NUMBER] від 23.03.1962 року батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] була власником кооперативної квартири [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно довідки ОСББ "Зірка" № 100 від 18.09.2009 року у квартирі [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , з 28.03.1975 року по день смерті [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 28.03.1975 року (а.с. 19). Згідно довідки ОСББ "Зірка" № 50 від 08.08.2013 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні (а.с. 20). Згідно довідки ОСББ "Зірка" № 102 від 29.08.2009 року [PERSON] була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 28.03.1975 року по дату смерті (а.с. 21). Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Кучер І.С. видані довідка від 27.02.2014 року за вих. № 1103/02-31 та довідка від 27.02.2014 року за вих. № 1104/02-31 про те, що [PERSON] пропущено строк прийняття спадщини і лише суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини (а.с. 22, 23). Державний нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори Кучер І.С. листом від 07.05.2014 року № 2343/02-24 повідомила [PERSON] про те, що оскільки на день відкриття спадщини вона була зареєстрована за іншою адресою, то вона вважається такою, що не прийняла спадщину згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України, хоча вона постійно проживала з батьками, а зареєстрована була в іншій квартирі, але в будинку, в якому були зареєстровані її батьки (а.с. 24). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду, [PERSON] вказала про те, що після смерті матері не зверталась за оформленням спадщини, оскільки її батько був зареєстрованим за адресою, за якою була зареєстрована її мати. Звернулась для оформлення спадщини лише після смерті батька. Аналіз наявних у справі документів не дає суду підстав для висновку про наявність у позивача поважних причин тривалого пропуску строку для прийняття спадщини, тим паче, що з моменту відкриття спадщини та до звернення [PERSON] пройшло понад 10 років, однак, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у позивача об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі такої заяви у вказаний період не надано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення позивача із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин. Враховуючи наведене, суд надходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки жодних доказів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем не зазначено, а судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed