Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

19.11.2019 року в інтересах [PERSON] до Херсонського міського суду Херсонської області звернувся адвокат Тільненко В.В. з заявою про видачу обмежувального припису відносно батька доньки заявниці, з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу Спочатку, між нею та [PERSON] конфліктів не було, проте, з часом, стосунки погіршилися через зловживання [PERSON] спиртними напоями, в тому числі, і під час спілкування та догляду за їх донькою [PERSON] , яка народилася [INFO] . [PERSON] висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Вона неодноразово зверталася до поліції, їй видавався терміновий заборонний припис, відносно [PERSON] порушували адміністративні провадження. Вона боїться залишатися в квартирі з дитиною, [PERSON] погано поводиться з нею та дитиною, погрози стають реальнішими, що погано впливає на психологічний розвиток дитини, були випадки, що вона не мала можливості потрапити до житла. Просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] на 6 місяців з покладенням на нього обов`язків: заборони входити та перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею та донькою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду від 20 листопада 2019 року р. відкрите провадження у справі, призначено судове засідання на 22.11.2019 р. В судове засідання 22.11.2019 р. заінтересована особа [PERSON] не прибув - за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України викликаний через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке розміщене більш ніж за 24 годин до дати судового засідання, з одночасним повідомленням за вказаною у заяві адресою. З опублікуванням 21.11.2019 р. оголошення про виклик, [PERSON] вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою суду не повідомлялися. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву в повному обсязі, уточнили вимоги обмежувального припису та просили заборонити [PERSON] приближатися до місця проживання заявника з дитиною. Судом задоволено клопотання про допит заявниці в якості свідка. Суд, заслухавши вступне слово, допитав заявницю в якості свідка, дослідивши надані докази, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області (арк. справи 9). Заявник зареєстрована та проживає (фактично з 03.10.2019 року) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією форми 17 щодо реєстрації осіб за вказаною адресою (арк. справи 13) зі своїми батьками, 3 дітьми. Вказане домоволодіння, а саме 1/2 її частини належить матері заявниці - [PERSON] , що підтверджено копією договору дарування від 21.06.1996 року (арк. справи 10-12). Ѕ будинка є відокремленою частиною - самостійним господарством. До 03.10.2019 р. заявниця проживала з [PERSON] за адресою його реєстрації: [ADDRESS] . З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (арк. справи 18) вбачається, що 03.10.2019 р. за заявою [PERSON] було зареєстроване кримінальне провадження 12019230030002612 за ст. 125 ч.1 КК України щодо спричинення [PERSON] громадянином [PERSON] тілесних ушкоджень 03.10.2019 р. приблизно о 07-00 год. за адресою: м.Херсон, вул. 31 Східна, 32. 12.10.2019 р. кримінальне провадження закрите на підстав п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). Відповідно до акту судово-медичного дослідження (освідування) № 680 від 04.10.2019 р. на підставі судово-медичного освідування [PERSON] , 1989 року народження виявлені синці обличчя, спини, лівих стегна та сідниці, садна шиї виникли від травматичних дій тупими предметами, подряпина шиї виникла від дії гострого предмету, не виключено, 03.10.2019 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень (арк. справи 14). Згідно термінового припису від 03.10.2019 р. екземпляр, що знаходиться у заявника був оглянутий в судовому засіданні органом досудового розслідування був виданий терміновий припис на 10 діб з 09-00 год. 03.10.2019 р. до 09-00 год. 13.10.2019 р. [PERSON] заборонено контактувати з постраждалою особою [PERSON] у зв`язку з скоєнням [PERSON] нанесення тілесних ушкоджень, погроз вбивством, нецензурних висловлювань (арк. справи 15). Згідно листа начальника Дніпровського відділення Херсонського відділу поліції ГУ НП в Херсоснькій області від 04.11.2019 р. № 10631/36Л/01/19 (арк. справи 17) у відділі поліції зареєстровані звернення [PERSON] за фактом сварки з [PERSON] : ЄО 4116 від 14.03.2019 р.; ЄО 17829 від 03.10.2019 р. (складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП № 13382 від 05.10.2019 р.). Відповідно до довідки заступника начальника СП Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області без дати та номера (арк. справи 19) [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] перебуває на обліку Дніпровського ВП, як особа, яка вчинила домашнє насильство. Упродовж року стосовно [PERSON] складалися протоколи про адміністративні правопорушення: 03.10.2019 р. Херсонським відділом поліції ГУНП в Херсонській області № АПР18148209 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП вчинення насильства в сім`ї та 04.10.2019 р. за ст. 178 ч.1 КУпАП розпивання пива, алк.напоїв в громадських місцях (застосоване попередження). За відомостями сайту Судова влада (https://court.gov.ua/fair/) справа про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] (вчинення домашнього насильства) надійшла до Херсонського міського суду Херсонської області та призначена до розгляду на 08-10 год. 17.12.2019 р. (справа № 766/22932/19). Допитана в судовому засіданні в якості свідка заявниця [PERSON] показала, що проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Познайомилася з ним, коли він відбував покарання у місцях позбавлення волі, після його звільнення, почали проживати разом. За увесь час сумісного проживання він практично не працював (найбільший час працював 3 місяця), а так забезпечувала сім`ю вона. Під час її вагітності, [PERSON] застосовував до неї психологічне насильство: ображав, приймав спроби обмежити її у власних бажаннях відправити на час вагітності до лікарні для того, щоб нічого не сталося з майбутньою дитиною, погрожував, якщо щось станеться з дитиною він її вб`є. Вказала, що [PERSON] постійно лаявся на неї нецензурною лайкою, зловживав алкогольними та наркотичними засобами. Вона за час сумісного життя приблизно 4 рази викликала поліцію. Останній раз - 02.10.2019 р. через те, що придбана нею тюлька була з лушпинням [PERSON] розпочав чергову сварку, яка завершилася нанесенням їй тілесних ушкоджень. Вона боса вибігла з будинку, чекала з жінкою, що проходила мимо, поки [PERSON] не покине будинок. Коли він вийшов забігла додому, взяла дитину, коляску, пляшки для кормління та пішла на вулицю. Зустріла маму, та, побачивши, що вона плаче, з`ясувавши причину, покликала її до себе. Приблизно через 3 години до будинку матері прийшов [PERSON] який мовчки передав їй ключи та сказав йти додому. Вона з дитиною повернулася додому. Вони без слів, спокійно переночували, але зранку [PERSON] знов почав сварку, нецензурно лаявся, погрожував їй, почав наносити тілесні ушкодження, притуляв до її горла ніж. Вона вибігла на подвір`я, дитина кричала у будинку. На подвір`ї [PERSON] продовжував наносити їй тілесні ушкодження, бив молотком по спині, поки не вийшла зі своєї частини будинку його сестра. Тоді він пішов у будинок, а вона викликала поліцію. Через півгодини приїхала поліція, вона з ними зайшла до будинку, зібрала речі та дитину та поїхала спочатку до поліції, де видали терміновий заборонний припис, а потім її відправили до Кризового центру. У неї є ще двоє дітей, батькам яких не є [PERSON] вони також дуже залякані, тому що в останній час постійні сварки, нецензурна лайка та погрози на її адресу зі сторони [PERSON] . На наступний день, 04.10.2019 р. [PERSON] прийшов вже до будинку її матері, де вона зараз проживає та вчинив там сварку, погрожував всім вбивством. Чоловік її сестри витягнув його на подвір`я, вони викликали поліцію, та до її приїзду скрутили [PERSON] для того, щоб він не заподіяв їм тілесні ушкодження та не виконав свої погрози. За таких обставин, просила застосувати до [PERSON] заборонний припис. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] , проживали за місцем реєстрації [PERSON] [ADDRESS] . З пояснень заявника, наданих нею в якості свідка, досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] систематично застосовує до [PERSON] домашнє насильство у вигляді словесних образ, погроз, приниження, переслідування, залякування, ляпасів, стусанів, штовхання, заподіяння тілесних ушкоджень. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених статтею 350-7 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (статті 350-7 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність домашнього конфлікту між сторонами, що мало наслідком звернення заявниці із заявою до поліції. Покази, надані в якості свідка [PERSON] щодо систематичного характеру психологічного та фізичного домашнього насильства відносно неї, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці. Враховуючи встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п. 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В той же час, суд вважає можливим застосувати такі заходи на строк 3 місяця, що не позбавляє заявницю звертатися до суду з заявою про продовження такого строку при наявності доказів на підтвердження ризиків домашнього насильства. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги ризики та, враховуючи, задекларовані у ст. 3 Конституції України гарантії держави, відповідно до яких людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вважає, що обмеження прав [PERSON] переслідує законну мету, здійснюється відповідно до закону та є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети безпека постраждалої особи від потенційного домашнього насильства. Суд вважає, що вимога "доступності закону" дотримана, оскільки всі вказані у цьому рішенні нормативні акти були опубліковані у належному порядку. Беручи до уваги всі обставини справи суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 3 місяці. Роз`яснити, що згідно ч.1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Повний текст рішення суду складено 22 листопада 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial