Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду 23.06.2014 року з позовом до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обґрунтовуючи його тим, що внаслідок ДТП їй заподіяно шкоду. Вартість ремонту автомобіля складає 6070 грн., які просить стягнути з [PERSON] в сумі 1000 грн. та з ТДВ СК «Альфа-Гарант» в сумі 5070 грн . і судові витрати в сумі 243,60 грн. відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 березня 2015 року позов [PERSON] задоволено повністю. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON] є незаконним та необґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було приділено достатньої уваги та надано правильного аналізу нормам чинного законодавства та обставинам справи. Висновок суду відносно не наданих відповідачем доказів того, що аварійний комісар є особою, яка має спеціальні знання та має право для винесення відповідних висновків, є помилковим та необґрунтованим. Суд не виконав вимоги норм процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин по справі, не перевірив доводи страховика, не надав обставинам у справі відповідної оцінки та не навів мотивів, не роз'яснив відповідачу можливості клопотати про призначення відповідної експертизи для з'ясування питань у справі. Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. З огляду на ці вимоги закону, судова колегія переглядає рішення суду лише в частині задоволення позовних вимог і стягнення матеріальної шкоди з ТДВ СК «Альфа-Гарант» в сумі 5070 грн. і розподілу судових витрат. В частині стягнення 1000 грн. з відповідача [PERSON] - рішення суду не переглядається. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до акту виконаних робіт №11 від 21.02.2014 року укладеного ФОП [PERSON] та позивачем [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 6070 грн. з яких 5070 грн. підлягає стягненню з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант». З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При розгляді справи суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства, постановив рішення з порушенням норм процесуального і матеріального права. Судовим розглядом встановлено, що 04.02.2014 року близько 21 год. 10 хв. в м. Харкові по вул. Клочківській, на парковці стадіону "Арсенал-Спартак" мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Тойота", д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], який належить на праві приватної власності позивачу. В результаті даної ДТП було пошкоджено зазначені транспортні засоби. На виконання вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 -IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована ТзДВ "СК "Альфа-гарант" згідно із полісом № АС/6866990. Учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), який було підписано обома учасниками ДТП. Представники компетентних органів на місце ДТП не викликались. [PERSON] звернулася до ТзДВ "СК "Альфа-гарант" з заявою на виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду вказаної заяви ТзДВ "СК "Альфа-гарант" листом від 14.05.2014 року відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на висновок аварійного комісара [PERSON] № 0002 від 14.04.2014 року, яким встановлено, що пошкодження на автомобілі [NUMBER] не могли утворитись внаслідок ДТП 04.02.2014 року з технічної точки зору, при обставинах викладених в поясненнях учасників ДТП. Відповідно п. 33.2. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 -IV від 01.07.2004 р. у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати, відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Відповідно п. 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 698 від 17.11.2011 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 грудня 2011 року за № 1412/20150 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 1 січня 2013 року - 25000 грн. потерпілому. Відповідно до п. 33.3. статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 -IV від 01.07.2004 р. водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно пунктів 34.1.- 34.4 статті 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 -IV від 01.07.2004 р. страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. В порушення п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 -IV від 01.07.2004 р. страховик протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. В порушення вимог п. 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 -IV від 01.07.2004 р. потерпілий має право, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, проте потерпіла не скористалась своїм правом і не надала суду доказів визначення розміру шкоди компетентними особами. Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги на підставі акту виконаних робіт від 21.02.2014 року, що не передбачено ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 -IV від 01.07.2004 р. Згідно висновку ТОВ "Експертум-АВЕ" , проведеного на виконання договору №10/01/2012 від 10 січня 2012 року оцінювачем [PERSON] вартість ремонту автомобіля позивача без ПДВ складає 2420 грн. 50 коп. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача суми страхового відшкодування в сумі 2420 грн. 50 коп. Згідно ст.309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими і порушення норм матеріального або процесуального права, оскільки це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Стаття 88 ЦПК України вказує на те, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено при зверненні до суду з позовом 243 грн. 60 коп. Позовні вимоги задоволені у розмірі в сумі 2420,50 грн. , що складає 39,88 % від загальної суми позову, а судовий збір відповідно підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в сумі 97,15 грн. , а з [PERSON] в сумі 40 грн. 19 коп.

Outcome: partial