Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує на навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 1995 року по 2001 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], 1996 року народження, [PERSON], 1998року народження. Відповідач проживає окремо, діти проживають з позивачем. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.06.1999 р. з відповідача було стягнуто аліменти на утримання обох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходів до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення старшим сином повноліття ,стягнення аліментів на його утримання припинено. На теперішній час [PERSON] навчається в Запорізькому авіаційному коледжі на третьому курсі денної форми, своїх доходів ще не має, перебуває на утримання позивача та потребує матеріальної допомоги від батька. Позивач вважає, що відповідач має продовжувати сплачувати аліменти. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (прибутку) відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1996 року народження, в зв'язку з тим, що він продовжує навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання або до досягнення 23 років, стягнути з відповідача витрати на допомогу адвоката у розмірі 1 500 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, просить суд стягувати з нього аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/ 10 частини його заробітку, до досягнення сином 23-річного віку. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1995 року по 22.11.2001 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох синів [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO]. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.06.1999 р. з відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходів до досягнення дітьми повноліття. [INFO]. старший син [PERSON], [INFO], досяг повноліття, стягнення аліментів за рішенням суду на його утримання припинено. Відповідно до довідки № 292 від 27.08.2014 р. [PERSON] є студентом 3 курсу Запорізького авіаційного коледжу ім. О. Г. Івченка денного відділення, за бюджетною формою навчання, стипендію не отримує. Початок навчання з 01.09.2012 р. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] працює в державній установі, має постійний заробіток, має іншу сім'ю, на його утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO] . Враховуючи вищевикладене, оцінивши обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина [PERSON], виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, суд дійшов до висновку, що повнолітній син відповідача, який з 01.09.2012 року навчається на курсі денної форми навчання в Запорізькому авіаційному коледжу ім. Івченка О. Г. потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з відсутністю засобів до існування, так як він стипендії не отримує, у відповідності зі ст. 199 СК України має право на отримання аліментів до досягнення 23 років з боку свого батька, який має постійний заробіток та з урахуванням того, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO], суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, тому

Outcome: partial