Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ЖКП № 2 про реєстрацію місця проживання. Свій позов мотивує тим, що вона до листопада 1998 року проживала з батьками в [ADDRESS]. Основний квартиронаймач - мати позивача [PERSON]. В зв'язку з переведенням батька-військовослужбовця до нового місця служби, у 1998 році переїхала разом з батьками на тимчасове місце проживання до м. Києва, де проживають в гуртожитку. В 2013 році позивач повернулася до м. Луцька. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077, знялася з реєстрації в м. Києві та подала до ЖКП № 2 належним чином оформлену заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Згода на реєстрацію була надана [PERSON], як основним наймачем, та тіткою [PERSON], яка зареєстрована за вказаною адресою. В позовні заяві позивач вказує, що в порушення вимог законодавства відповідачем відмовлено в реєстрації місця проживання. Просила зобов'язати відповідача зареєструвати її за адресою: [ADDRESS] та підготувати та оформити документи щодо визнання її основним наймачем квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 21.07.2014 року до участі у справі залучено [PERSON] та Луцьку міську раду в якості співвідповідачів. В судове засідання представником позивача подано заяву, в якій позовну заяву підтримано в повному обсязі, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник відповідача ЖКП № 2 подав суду заяву, в якій позов визнав заперечень щодо задоволення позову немає та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] подала суду заяву, в якій не заперечує задоволення позову та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача Луцької міської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд пройшов до висновку про розгляд справи у відсмтуності представника Луцької міської ради. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] до листопада 1998 року проживала з батьками в [ADDRESS]. Основний квартиронаймач - мати позивача [PERSON]. В зв'язку з переведенням батька-військовослужбовця до нового місця служби, у 1998 році переїхала разом з батьками на тимчасове місце проживання до м. Києва, де проживають в гуртожитку. В 2013 році позивач повернулася до м. Луцька. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077, знялася з реєстрації в м. Києві та подала до ЖКП № 2 належним чином оформлену заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Згода на реєстрацію була надана [PERSON], як основним наймачем, та тіткою [PERSON] На даний час в квартирі проживає та зареєстрована [PERSON] з 04.11.1998 року. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 106 Житлового кодексу повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до ст. 6 ч. 1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянин України, який перебуває в Україні на законних підставах, зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановленому порядку звернулася до відповідача із заявою про її реєстрацію за колишнім місцем проживання. Позивач звернула за згодою на її реєстрацію до відповідача [PERSON] та таку згоду отримала. Оскільки, позивач ніде не зареєстрована, про що свідчить відмітка в талоні зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання (а.с. 6), то це є підставою для реєстрації її місця проживання. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років має право на вільний вибір місця проживання. Аналогічні положення закріплені в ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють частково задовольнити позов та зареєструвати позивача за адресою: [ADDRESS].

Outcome: partial