Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

30.09.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що у неї з відповідачем є спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на його утримання. Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина щомісячно в твердій грошовій сумі по 1000 грн., починаючи з 30.09.2014 року до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до [INFO] року. В обґрунтування розміру аліментів зазначила, що відповідач займається ремонтом автомобілів в м. Іллічівськ і отримує нерегулярний і мінливий дохід. На її думку, відповідач може сплачувати такий розмір аліментів, що не поставить його у скрутне становище, натомість забезпечить утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення, у якому позов визнав частково і зазначив, що у нього на утриманні є ще одна дитина, він ніде не працює, доглядає за хворим батьком та матір'ю пенсіонеркою. Крім того, він надає позивачці щомісячно матеріальну допомогу у розмірі 250 грн. з вересня 2014 року по теперішній час. Також рішенням Балтського районного суду від 11.12.2014 року з нього стягнуто аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку. Таким чином, він погодився сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 250 грн. Заслухавши доводи позивачки, ознайомившись із запереченням відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.11.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] зазначено, що він народився [INFO] року і його батьком є відповідач по справі [PERSON] Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дитини. Ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має мінливий дохід, в даний час не працює, тому є доцільним визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із заперечення відповідача вбачається, що на його утриманні є ще одна дитина, але відповідачем не надано доказів проживання дитини з ним, або надання матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач у запереченні стверджує, що він надавав позивачці щомісячно матеріальну допомогу у розмірі 250 грн. з вересня 2014 року по теперішній час. На підтвердження цього надав відповідні розрахункові чеки, але нема достовірних відомостей, що ці кошти саме на утримання дитини, оскільки позивачка зазначила, що це було часткове погашення коштів за рішенням суду на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач не має постійного місця роботи, він доглядає за батьками, а позивачка сама не може забезпечити дитину, оскільки на її користь з відповідача стягується лише 500 грн. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2015 року становить 1032 грн. Отже, вказана грошова сума визначена законом як мінімум, необхідний для утримання дитини, для забезпечення її першочергових потреб. Враховуючи, що утримувати дитину зобов'язані обоє батьки, справедливим є визначення розміру аліментів у сумі 516 грн. щомісячно. На підставі викладеного ,

Outcome: partial