Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

28 березня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що з 23 вересня 2006 року по 27 квітня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час проживання з відповідачем у шлюбі і них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом з позивачем. В зв`язку з припиненням шлюбних відносин дитина знаходиться на її утриманні, відповідач мешкає окремо і матеріальну допомогу сину не надає, хоча має таку змогу, оскільки є здоровою, працездатною людиною. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини за минулий час у твердій грошовій сумі 300 грн., щомісячно, а всього 32100 грн. за період з 27 квітня 2010 року по 27 березня 2019 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с.115). Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, погодився на сплату аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1060 грн., оскільки у зв`язку з його хронічними захворюваннями, захворюваннями його дружини - [PERSON] та дитини - [PERSON] , вони постійно витрачають кошти на лікування, він не може влаштуватись на постійне місце роботи, і працює на тимчасових роботах, проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час заперечував, оскільки позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з нього та його ухилення від сплати аліментів (а.с.30-36). Заслухавши відповідача та його представника, які позов визнали частково, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що з 23 вересня 2006 року по 27 квітня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.5,6,7). 28 лютого 2011 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла собі шлюбне прізвище [PERSON] (а.с.8). Як видно з довідки Козаченської сільської ради Путивльського району Сумської області №53 від 21 березня 2019 року, до складу сім`ї [PERSON] входить дочка - [PERSON] , [INFO] , яка навчається у 5 класі Рев`якинської ЗОШ І-ІІ ступенів Путивльської районної ради Сумської області (а.с.10,12). В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Позивач на обліку як безробітна в Путивльському РЦЗ станом на 19 березня 2019 року не перебуває, земель на території Козаченської сільської ради не має (а.с.9,11). Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач ніде офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта майна у приватній власності не має, проходить лікування як він, так і члени його сім`ї (а.с.41-74). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо способу участі в утриманні дитини після припинення сумісного проживання сторонами у добровільному порядку не досягнуто, відповідач є особою працездатного віку, відомості про отримання ним доходів у суду відсутні. З урахуванням вищенаведених обставин в сукупності, визначеного ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, положень ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а отже не може вважатися надмірною. Відповідач повинен таким чином відшуковувати роботу, яка могла б забезпечити як його пристойне існування, так і надання необхідної матеріальної допомоги неповнолітній дочці. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, то в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення, виходячи з наступного. Позов подано до суду 28 березня 2019 року, однак позивач просить стягувати аліменти з 27 квітня 2010 року. За вимогами ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять роки. Як вбачається з копій квитанцій доданих до відзиву на позовну заяву відповідач періодично перераховував позивачу кошти починаючи з 20 серпня 2010 року. Зокрема, з вересня 2015 року по квітень 2019 року відповідачем позивачу сплачено коштів у загальній сумі 11308 грн. (а.с.75-113). Натомість позивач не надала доказів як на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати з 27 квітня 2010 року, так і доказів на спростування доводів відповідача про те, що він регулярно у добровільному порядку сплачував грошові кошти і з приводу розміру цих коштів вона жодних претензій не виказувала, а тому підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. У зв`язку із частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 768 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви.

Outcome: partial