Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

20.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3172,72 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. В позовній заяві вказав, що 28 квітня 2015 року близько 07 год. 00 хв. [PERSON], з метою спричинення тілесних ушкоджень, долонею правої руки умисно наніс один удар йому в область обличчя, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді садна на поверхні лоба справа, садна на поверхні правої брови в зовнішній її третині, синцця навколо правого ока, синця на поверхні правої вушної раковини, правобічний після травматичний гострий середній отит, струс головного мозку. Згідно вироку Білогірського районного суду Хмельницької області №669/490/15-к від 27.05.2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. Внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення йому заподіяно матеріальної шкоди, що полягає в затратах на лікування, а саме у витратах на поїздки в медичні заклади та на лікування і придбання медичних препаратів, а також моральної шкоди, що полягає у тривалих фізичних стражданнях, викликаних хворобливим станом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнали частково. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що дійсно 28.04.2015 року [PERSON] на грунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли в ході суперечки з [PERSON], наніс останньому тілесні ушкодження. Вказала, що позивач просить стягнути витрати понесенні у зв»язку із придбанням пального на проїзд до правоохоронних органів та лікувального закладу, однак доказів на їх підтвердження суду не надав. Крім того, позивачем до матеріалів справи подано квитанцію за проведення томографії на суму 750,00 грн., однак таку томографію [PERSON] проведено 01 травня 2015 року, а квитанцію видано 05 травня 2015 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно вироку Білогірського районного суду Хмельницької області 28 квітня 2015 року біля 07 год. 00 хв. [PERSON], перебуваючи неподалік будинку № 10 по вул.Зеленій с.Міжгіря Білогірського району Хмельницької області, на ґрунті особистих неприязних відносин та в ході суперечки з останнім, умисно наніс [PERSON] долонею правої руки один удар в область обличчя, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на поверхні лоба справа, садна на поверхні правої брови в зовнішній її третині, синця навколо правого ока, синця на поверхні правої вушної раковини, правобічного післятравматичного гострого середнього отиту, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта від 06 травня 2015 року № 174 за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що викликають короткочасний розлад здоровя. Вказаним вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 150 (ста п»ятидесяти) годин громадських робіт. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовної якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 1721,39 грн., витрачених ним на лікування та придбання медичних препаратів. Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що придбані ним ліки, квитанції на придбання, яких додані до матеріалів справи, були йому призначені. Згідно досліджених в ході розгляду справи даних амбулаторної картки [PERSON] останньому призначено медичні препарати, а саме діакарб, кавінтон та гліцисед. Згідно накладної Аптеки №1 с. Ставищани та квитанції аптечного пункту №1 м. Хмельницький [PERSON] витрачено коштів на придбання призначених ліків на загальну суму 262,15 грн. та 28,90 грн. Згідно направлення №174 Шепетівського міжрайвідділу Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] направлено на проведення експертизи з діагнозом: травма правого вуха від 28.04.2015 року. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 1451,33 грн., витрачених ним на проїзд громадським транспортом та придбання пального. Згідно проїзних документів, а саме квитка на автобус серії ХМО №002101 слідуючому по маршруту Ямпіль-Хмельницький витрати на проїзд становлять 88,08 грн., квитка на проїзд автобусом рейс №524 Хмельницький-Ямпіль витрати на проїзд становлять 94,37 грн., квитка на проїзд Шепетівської автостанції за маршрутом Шепетівка-Ленківці вартість проїзду становить 12,20 грн., квитка на проїзд залізничним транспортом №064201 вартість проїзду за маршрутом Вільшаниця-Шепетівка становить 13,32 грн. В цій частині вимоги позивача підлягають задовленню. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що пальне [PERSON] придбане саме для проїзду до правоохоронних органів, відвідуванням ним лікарів. Тому суд вважає, що в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають. Щодо витрат на проведення мультиспіральної комп»ютерної томографії, то позивачем надано копію протоколу від 01.05.2015 МКТ головного мозку, який описаний нейрохірургом в амбулаторній картці о 21 год. 10 хв. того ж дня. Про те, на підтвердження оплати МКТ [PERSON] надано квитанцію від 05.05.2015 року №040В601151250010 про сплату 750 грн., де призначення платежу вказано «Плата за діагностику». Доказів того, що 5 травня 2015 року [PERSON] оплачував саме МКТ головного мозку, а не будь-яке інше діагностичне дослідження позивачем не надано, а відтак у стягненні витрат на МКТ в сумі 750 грн. позивачу слід відмовити. Крім того, судом встановлено, що неправомірними діями [PERSON] [PERSON] завдано моральної шкоди, яка виразилась в тривалих фізичних стражданнях, які позивач переніс та продовжує відчувати до цього часу внаслідок отриманих травм, а також у його стражданнях викликаних хворобливим станом. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п. 5) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру скоєного [PERSON] кримінального правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює завдану позивачу моральну шкоду в суму 1000 грн. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 974,40 грн. а саме 487,20 грн. за стягнення матеріальної шкоди та 487,20 грн. за стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial