Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

28 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, спричиненої злочином, та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 18 липня 2017 року останній викрав його автомобіль «Волга ГАЗ 24» та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль. У зв»язку із цим ним було проведено ремонт автомобіля на загальну суму 8310 грн., із яких 6110 грн. було витрачено на заміну деталей та 2200 грн. склала вартість ремонтних робіт. Крім того, позивачу була завдана моральна шкода, яку він оцінив у 7000 грн., так як він не міг без автомобіля займатися підсобним господарством, а скоєння [PERSON] злочину по викраденню автомобіля негативно вплинуло на його моральний стан та моральний стан його родини. 27 грудня 2017 року провадження по справі було зупинено на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України до вирішення кримінальної справи. 30 січня 2018 року провадження по справі було поновлено, так як 26 січня 2018 року вирок щодо [PERSON] за ч.1 ст.289 КК України набрав законної сили. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на заявлених вимогах та дав пояснення, аналогічні вищевикладеному. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення або про оголошення перерви не заявляв, відзиву на позовну заяву не подав. Тому неявка відповідача була визнана судом неповажною та справа розглянута у відсутність відповідача, що не суперечить положенням ст.223 ЦПК України. Вислухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи ,суд прийшов до наступного. Відповідно до вироку Красноокнянського районного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року, який набрав законної сили 26 січня 2018 року, [PERSON] 18 липня 2017 року в с.м.т. Окни Одеської області незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем ГАЗ 24 бежевого кольору, реєстраційний номер [NUMBER],1980 року випуску, який належить [PERSON] ,і ,рухаючись в напрямку площі 8 Березня в с.м.т.Окни, не впорався з керуванням, вчинив зіткнення з перешкодою, що зупинило рух транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Матеріальна шкода, завдана потерпілому [PERSON] внаслідок незаконного заволодіння та пошкодження транспортного засобу, склала 8310 грн. ( а.с.33-34) Також судом встановлено, що, відповідно до накладної №1400, [PERSON] придбав запчастин на суму 6110 грн. / а.с.6/ Вартість відновлювального ремонту, згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру, який оплатив [PERSON], склала 2200 грн ( а.с.5) Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. За таких обставин суд дійшов до висновку, що заподіяна позивачеві матеріальна шкода в розмірі 8310 грн. підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачем, який її заподіяв, оскільки його дії були неправомірними, між ними і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Крім того , за приписами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає ,у тому числі , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом відповідно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на його переживання та переживання членів його сім»ї з приводу пошкодження належного йому майна і неможливості використання його за призначенням, неправомірну поведінку відповідача. Зважаючи на такі обставини та вимоги закону, відповідальним за моральну шкоду, пов'язану із пошкодженням майна, є відповідач [PERSON], який засуджений вироком Красноокнянського районного суду за скоєння злочину щодо майна потерпілого [PERSON] При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд, відповідно до положень п.9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової шкоди/ " від 31.03.1995 року / із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року/ враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач; при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому судом враховуються неправомірність поведінки відповідача, яка встановлена вироком суду, вимушеність змін у житті позивача через неможливість користування власним транспортним засобом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Однак, розмір моральної шкоди, про який просить потерпілий - 7000 грн., на думку суду є завищеним, не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, що настали. Тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути 4000 грн., при цьому суд виходить з наступних критеріїв: тягаря скоєного, об'єму душевних страждань, понесених потерпілим, і вважає, що дана сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409,6 грн. ( по 704.8 грн за кожну позовну вимогу) на користь держави, від сплати якого позивач був звільнений при пред'явленні позову відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial