Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської з позовом до [PERSON], Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та просить суд: -визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 19 від 13 червня 1991 року «Про оформлення права власності на житлові будинки, що належать членам колгоспного двору в частині»; -визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], видане на підставі рішення виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 19 від 13 червня 1991 року «Про оформлення права власності на житлові будинки, що належать членам колгоспного двору». -визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 16 червня 1991 року, реєстровий запис за №84, книга № 1 «Про реєстрацію права власності»; -визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами, що за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що народився в с. Новий Мартинів, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. і з часу народження проживає в згаданому селі по [ADDRESS]. Спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, членом якого він був. До 1981 року головою колгоспного двору був його батько - [PERSON] Після смерті батька головою колгоспного двору стала його мати - відповідач [PERSON] Станом на 1991 рік за згаданою адресою також проживали: його дочка [PERSON], син [PERSON], його сестра [PERSON], зять [PERSON], їх дочка [PERSON] він з 1980 року по 1992 рік працював у колгоспі. Постійно працею та коштами брав участь у веденні господарства. У 2014 році, маючи намір оформити право власності на частку у майні колишнього колгоспного двору йому стало відомо, що на спірний житловий будинок видане свідоцтво про право власності його матері [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 19 від 13 червня 1991 року. Вважає дане рішення, видане на підставі такого свідоцтво про право власності на нерухоме майно та наступне рішення про державну реєстрацію права власності незаконними та такими підлягають скасуванню. За ним слід визнати право власності на частку у майні колишнього колгоспного двору. В судовому засіданні позивач його представник - адвокат Шевчук Н.М. позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, скерувала представника. Представник [PERSON] позов заперечила. Заперечуючи позов покликалась на те, що станом на 1991 рік позивач не працював у колгоспі. В колгоспі працювала їх мати [PERSON] В 1991 році питання оформлення права власності на спірний будинок було предметом обговорення в колі сім'ї - мешканців будинку та було вирішено оформити право власності на такий за матір'ю [PERSON] Інші мешканці будинку не претендували на частку в такому. Просила в позові відмовити. Відповідач Тенетниківська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області представника не скерувала. Сільським головою скеровано заяву про визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши здобуті докази, приймаючи рішення по суті спору, суд враховує наступне. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 19 від 13 червня 1991 року «Про оформлення права власності на житлові будинки, що належать членам колгоспного двору в частині» визнано право власності за мешканцями с. Новий Мартинів, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. права власності на житлові будинки, в т.ч. і за [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 17). На підставі згаданого рішення відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок (а.с. 148). 16 червня 1991 року здійснено державну реєстрацію право власності на спірний будинок за [PERSON] (а.с. 15), реєстровий запис за №84, книга № 1; Позивач [PERSON] фактично проживає та реєстроване місце проживання такого за адресою: [ADDRESS], в період з 1980 року по час розгляду справи, що стверджується копією паспорта такого, довідками, виданими виконкомом Тенетниківської сільської ради Галицького р-ну, Івано-Франківскої обл. (а.с. 6, 23-26). З 1980 року по 20 жовтня 1988 року [PERSON] працював у колгогоспі «Авангард» с. Новий Мартинів. В подальшому працевлаштувався робітником на енергопідприємств. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. «Задовольняючи позов про визнання права власності на частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР, суди виходили з того, що спірний будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, посилаючись на витяг із погосподарської книги та свідоцтво про право власності на цей будинок. Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. За таких обставин застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без з'ясування питання щодо правильності віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір, є помилковим (Правова позиція, висловлена при розгляді справи № 6-145цс13).» Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, що за адресою: [ADDRESS] відносився до суспільної господарств - колгоспний двір, головою якого станом на 1991 рік була [PERSON], що стверджується довідками виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Івано-Франківської області, виданими на підставі записів в по господарській книзі (а.с. 21,27) та пенсійною справою відповідача, відповідно до яких (аркуш пенсійної справи 44) відповідач [PERSON], як голова двору включно до 1991 року була членом колгоспу «Авангард». Позивач протягом трьох років до 15 квітня 1991 року, був зокрема до 20 жовтня 1988 року членом цього ж колгоспу «Авангард», с. Новий Мартинів і в подальшому проживаючи у спірному будинку брав участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. А тому є таким, що має право власності на частку майна, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування. Відтак, позов в частині вимог: - визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 19 від 13 червня 1991 року «Про оформлення права власності на житлові будинки, що належать членам колгоспного двору в частині» в частині, щодо оформлення права власності за [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], видане на підставі рішення виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 19 від 13 червня 1991 року «Про оформлення права власності на житлові будинки, що належать членам колгоспного двору» підлягає до задоволення. З урахуванням відомостей зазначених у свідоцтві про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 148), держану реєстрацію права власності, реалізовуючи делеговані повноваження здійснено Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації. З урахуванням суб'єктного складу по даній справі, вимоги про визнання незаконним та скасування рішення «Про реєстрацію права власності» пред'явлені до неналежного відповідача, відтак в задоволені позову в цій частині слід відмовити. Окрім цього слід зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Відтак, скасування державної реєстрації права власності при скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію не призводить до відновлення порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Судом не здобуто доказів неможливості здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно позивачем відповідно до закону, в наслідок чого особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відтак, в позові в частині визнання за позивачем права власності на частину спірного будинку слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial