Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, свої вимоги мотивує тим, що 14.09.2018 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №6192281-02-10-01. 13.08.2019 року о 09:05 в м. Києві по проспекту Перемоги, сталася ДТП за участю автомобіля « Cadillac Escalade », д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Loniq», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно рахунку-фактури №368 від 15.08.2019 року та рахунку-фактури №65 від 02.10.2019 року, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Hyundai Loniq», д.н.з. [NUMBER] склала 21\~203, 62 грн.. Виконуючі взяті на себе зобов`язання по договору ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 21\~203,62 грн. Також вказав, що відповідно до довідки про ДТП, власником автомобіля « Cadillac Escalade », д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] 10.03.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем укладено договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача завдані збитки в порядку зворотної вимоги в розмірі 21\~203, 62 грн., стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 3\~700 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 19.02.2021 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли письмові пояснення від представника [PERSON] - адвоката Олексієнко М.М.. Вказав, що [PERSON] , як власник автомобіля неповинна нести відповідальність за дії, які спричинив [PERSON] , посилання позивача на солідарний обов`язок відповідальності власника транспортного засобу є незаконною та безпідставною, оскільки за а завдання шкоди особою, яка керувала автомобілем, не виникає солідарна відповідальність власника транспортного засобу. На підставі викладене просив суд в задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 22.03.2021 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли додаткові пояснення від представник позивача, вказав, що заявлений відповідачем розмір витрат на правову допомогу не підтверджений належними докази. У судовому засіданні призначене на 22.03.2021 року представник позивача вимоги підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні 22.03.2021 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Представник відповідача, Сови А.М. у судовому засіданні 22.03.2021 року проти позову заперечував просив відмовити в задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 вересня 2018 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль марки «Hyundai Loniq» д.н.з. [NUMBER] . 13.08.2019 року, [PERSON] о 09 год. 05 хв. в м. Києві, на просп. Перемоги, керуючи транспортним засобом Cadillac SRX, д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції в наслідок чого трапилося зіткнення з транспортним засобом Hyundai IONIQ, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року справа №760/23522/19. Відповідно до відповіді НПУ вбачається, що власником транспортного засобу Cadillac SRX, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року справа №760/23522/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340, 00 грн. При розгляді справи №760/23522/19 про адміністративне правопорушення [PERSON] в судовому засіданні вину визнав. Відповідно до страхового акту №10018-02 від 23.08.2019 року та доповненню до страхового акту №10018-02 від 03.10.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено розмір страхове відшкодування у розмір 21\~203, 62 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26463 від 03.10.2019 року та № 22537 від 27.08.2019 року. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту г пункту 38.1.1.статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Таким чином, норми спеціального Закону № 1961-IV надають страховику, який виплатив страхове відшкодування, альтернативне право на звернення з позовом у порядку регресу до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, у визначених Законом випадках. Вказане вище положення закону встановлює можливість подання регресного позову у разі якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року справа №760/23522/19, 13.08.2019 року [PERSON] , 13.08.2019 року о 09 год. 05 хв. в м. Києві, просп. Перемоги, керуючи транспортним засобом Cadillac SRX, д.н.з. [NUMBER] , в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції в наслідок чого трапилося зіткнення з транспортним засобом Hyundai IONIQ, д.н.з. [NUMBER] водій [PERSON] , чим порушив вимоги п. 2.3б; 13.1 ПДР України. Із письмових пояснень [PERSON] у постанові суду, свою вину визнав. Відповідно до п. а) 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок не дотримання безпечної дистанції відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] жодних договірних відносин не виникало, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (підпункт 38.1.1 пункту 38.1 статті 38) встановлює страховику альтернативу звернення до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, солідарна відповідальність власника транспортного засобу та особи, з вини якої сталося ДТП вказаним законом не передбачена, а тому відсутні правові підстави, які б передбачали солідарну відповідальність власника транспортного засобу (страхувальника) та водія - учасника ДТП нести солідарну відповідальність. Матеріали справи не містять, а [PERSON] не надав докази у спростування своєї вини у скоєнні ДТП . Вартість завданого збитку та відповідно, сума страхового відшкодування підтверджується актом огляду транспортного засобу від 15.08.2019 року та 02.10.2019 року, складеним оцінювачем спеціалістом ПРАТ «СК «ВУСО», страховим актом №10018-02 від 23.08.2019 року та доповненням № 1 до страхового акту №10018-02 від 03.10.2019 року. 10.03.2020 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір № 10/03/2020 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 6192281-02-10-01. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Виходячи з наведеного, ФОП [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, набув прав вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 6192281-02-10-01 від 14.09.2018 року. Таким чином, за встановлених у справі обставин, позивач, будучи новим кредитором, з огляду на фактичне відшкодування попереднім кредитором - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» завданої відповідачем в результаті ДТП шкоди, набув право регресної вимоги до відповідача, а відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розв`язуючи вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3700,00 грн., суд виходить з норм статті 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави та за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року з адвокатом Самойленко П.М., додаткову угоду №55 від 12.05.2020 року до вказаного договору з визначенням переліку послуг, їх вартості, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.05.2020 року з детальним переліком наданих послуг та їх вартістю на загальну суму в розмірі 3700,00 грн., а також платіжними дорученнями № P24A764719697A27795 та № P24A764728634A41972 від 12.05.2020 року про оплату [PERSON] адвокату Самойленку П.М. послуг з надання правової допомоги на суму 1500,00 грн. та 2200,00 грн., що суд приймає як належні та допустимі докази розміру понесених витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим такі витрати за ст. 141 ЦПК України належить віднести на рахунок відповідача [PERSON] . За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн., також належить віднести на рахунок відповідача [PERSON] . Щодо вимог представник відповідача [PERSON] про стягнення з позивача на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої-третьої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від\~\~\~\~ 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь [PERSON] витрат на професійну допомогу.

Outcome: partial