Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивував тим, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна-фінансова група» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КВ-03861 від 09 жовтня 2008 року, відповідно до якого останній отримав кредит. 26 липня 2010 року між КС «Українська кредитно-фінансова група» та позивачем був укладений договір про переведення боргу №284/10, відповідно до якого він набув право вимоги належного виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним з відповідачем, - сплати заборгованості в розмірі 15 308,89 грн. Відповідач був повідомлений про вказаний договір та зобов'язувався виконати свої зобов'язання, на підтвердження вніс 500,00 грн. Іншу частину коштів не повертає. За таких обставин позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, що станом на 01.04.2014 року складатиме 18 568,47 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував щодо такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 512-518, 526, 530, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 09 жовтня 2008 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна-фінансова група» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КВ-03861, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5405,00 гривень зі сплатою плати за користування кредитом в розмір 0,1970% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.3.7 цього договору в разі ненадходження планового платежу такий кредит визначається кредитом з підвищеним ризиком і в такому випадку кредитодавець, починаючи з третього дня від сплати планового надходження платежу, здійснює нарахування процентів за подвійною ставкою. Відповідач брав на себе зобов'язання проводити погашення кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до графіка розрахунків. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував. Станом на 29.06.2010 року мав заборгованість в розмірі 15 601,34 грн. 26 липня 2010 року між Кредитною спілкою «Українська кредитно-фінансова група» та [PERSON] був укладений договір про переведення боргу, відповідно до якого кредитна спілка відступила право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON], та здійснена заміна боржника за депозитними договорами на нових боржників, в тому числі [PERSON] на суму в межах 15 308,89 грн. Право вимоги підтверджується довідкою з бухгалтерії первісного кредитора. Відповідно до ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника. [PERSON], будучи повідомленим про відступлення права вимоги та розмір заборгованості 15 308,89 грн., визнав суму боргу, 07 квітня 2013 року повернув позивачу 500 грн. та зобов'язувався повернути решту боргу, який виник в результаті невиконання зобов'язань за кредитним договором №КВ-03861 від 09 жовтня 2008 року, про що свідчить його розписка від 07.04.2013 року. Однак відповідач свої зобов'язання не виконав, сума заборгованості, яка виникла в результаті неналежного виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором, не сплачена. В результаті чого заборгованість відповідача становить 14808,89 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання свого грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові від 30.03.2012 року №5, за змістом частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми це відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При встановлені суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції, судом враховується, що ця сума розраховується, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При здійсненні розрахунку враховується рекомендації, викладені в листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 №62-97р. При визначені цієї суми судом враховано, що заборгованість відповідача існувала на 29.06.2010 року та 26.07.2010 року по ній було передане право вимоги позивачу, відповідач лише 07.04.2013 року сплатив 500,00 грн. та відповідно зменшив на цю суму розмір заборгованості. Тому, враховуючи індекс інфляції в період з серпня 2010 року по березень 2014 року, сума на яку збільшується заборгованість за цей період становить: в період з серпня 2010 року по березень включно 2013 року: 15308,89 грн. х ( 1,012 х 1,029 х 1,005 х 1,003 х 1,008 х 1,046 х 0,998 х 1,002 х 0,999 х 1) -15308,89 грн. = 16916,32 грн. - 15308,89 грн.=1607,43 грн. В період з квітня 2013 року по березень 2014 року: 14 808,89 грн. (1 х 1,001 х 1 х 0,999 х 0,993 х 1 х 1,004 х 1,002 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022) - 14808,89 грн. = 15253,15 грн. - 14808,89 грн. = 444,26 грн. Всього: 1607,43 грн+444,26 грн. = 2051,69 грн. Сума 3% річних становить 1664,84 грн. Розрахунок вірно проведений з урахуванням строків користування коштами та періоду прострочення виконання. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої договірні зобов'язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов'язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, а відповідач повинен сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлений в судовому засіданні та яка, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, становить 18 525,42 грн., з яких: 14808,89 грн. - заборгованість, 2051,69 грн. - інфляційні втрати, 1664,84 грн. - 3% річних. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмір 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial