Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, з 1985 року по 04 лютого 2013 року він працював в Хмельницькому монтажному управлінні ВАТ "Теплоенергомонтаж", яке являється виробничим підрозділом Публічного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж". Починаючи з липня 2010 року відповідач почав нерегулярно виплачувати заробітну плату, внаслідок чого виникла суттєва заборгованість. Згідно довідок № 31, № 32 від 18.06.2015 року, за період з липня по грудень 2010 року заборгованість по заробітній платі складає 11649,53 грн., за лютий 2013 року - 9483,29 грн., в яку також включена сума компенсації за невикористані дні відпустки. Після звільнення і по день розгляду справи відповідач вказану заборгованість йому не виплатив. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з липня по грудень 2010 року та за лютий 2013 року в загальній сумі 21132,82 грн. Також позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В силу ч.1 ст.83 КЗпП України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. З положень ч.1 ст.47 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В судовому засіданні встановлено та підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] серії БТ-1 № 8943575, виданій 15.05.1985 року, що позивач з 14.06.1985 року по 04.02.2013 року працював у Хмельницькому монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж», яке є виробничим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж», на різних посадах. 04.02.2013 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Згідно довідок Хмельницького монтажного управління ВАТ "Теплоенергомонтаж" № 31, № 32 від 18 червня 2015 року, заборгована заробітна плата [PERSON] за період з липня по грудень 2010 року складає 11649,53 грн., за лютий 2013 року - 9483,29 грн., а всього: 21132,82 грн. Відповідач не надав суду жодних доказів того, що вищевказана заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена чи про те, що між сторонами існує спір, щодо розміру такої заборгованості, хоча мав таку можливість. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути 487 гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: approved