Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Харківський національний медичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на їх користь вартість за навчання у сумі 305261,72 грн.; сплачений судовий збір в сумі 4578,87. Позивач посилається на те, що [PERSON] наказом № 260-с ХНМУ від 07.08.2009 року було зараховано в число студентів 1 курсу медичного факультету Харківського національного медичного університету з 01.09.2009 року. 14.08.2009 року між відповідачем та ХНМУ була укладена угода № 090364 про підготовку фахівця з вищою освітою. Наказом № 283-с ХНМУ від 25.06.2015 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію «Лікар» зі спеціальності «Медико-профілактична справа». Відповідно до п.2.2 угоди № 090364 від 14.08.2009 року про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідач взяв на себе зобов'язання прибути після закінчення університету на місце працевлаштування і відпрацювати не менше трьох років. В іншому випадку, на підставі п.21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням - відповідач повинен відшкодувати вартість навчання в установленому порядку. На підставі направлення на роботу № 58 від 16.03.2015 року була надана згода прибути до Харківської ОДА Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7 на місце роботи 01.08.2015 року. Однак до теперішнього часу відповідач не прибув до місця роботи, а тому повинен відшкодувати вартість навчання в університеті, що складає 305261,72 грн. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином (зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток), причини неявки суду не повідомила. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] наказом № 260-с Харківського національного медичного університету від 07.08.2009 року була зарахована до складу студентів 1 курсу медичного факультету Харківського національного медичного університету з 01.09.2009 року. 14.08.2009 року між Харківським національним медичним університетом та відповідачем укладено угоду № 090364 про підготовку фахівця з вищою освітою. Відповідно до п.п.2.2, 2.3 угоди № 090364 від 14.08.2009 року про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідач взяла на себе зобов'язання прибути після закінчення університету на місце направлення у термін, визначений у направленні, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати всі витрати, включаючи суму стипендії та матеріальної допомоги, за час навчання в університеті. На підставі направлення на роботу № 58 від 16.03.2015 року відповідачем була надана згода прибути до Харківської ОДА Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7 на місце роботи 01.08.2015 року. Наказом Харківського національного медичного університету № 283-с від 25.06.2015 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію «лікар» зі спеціальності «Медико-профілактична справа». Однак до теперішнього часу відповідач не прибула до місця роботи. Відповідно до загального розрахунку Харківського національного медичного університету, за період навчання з 01.09.2009 року по 26.06.2015 року [PERSON] нараховано та виплачено стипендії на суму 229871,82 грн., вартість навчання за даний період складає 75390 грн., загальна сума заборгованості - 305261,72 грн. Пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 р. № 367 підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, передбачено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п.9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23 січня 1996 року N 77/96, особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальних збитків в розмірі 305261,72 грн. Також суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати у сумі 3578,87 грн., оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved