Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

05.07. 2016 року позивачка звернулась до суду з наведеним позовом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона, починаючи з 2001 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу - як дружина і чоловік з [PERSON], який помер 14 червня 2016 року. 27.11.2003 року в них народилась донька - [PERSON] , в свідоцтві про народження якої батько записаний за вказівкою матері відповідно до ч.2 ст..55 Кодексу про шлюб та сім'ю України . За життя померлий [PERSON] визнав себе її батьком, тривалий час проживав з нею - її матір'ю у незареєстрованому шлюбі, допомагав у вихованні дитини, матеріальному забезпеченні та мав намір встановити батьківство, однак не встиг належним чином оформити своє батьківство стосовно доньки [PERSON], а тому позивачка вимушена звертатися до суду із вказаною позовною заявою. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали, стверджуючи, що позивачка з померлим спільно не проживала та не вела спільного господарства та, що померлий ніколи не визнавав себе батьком дитини позивачки. Представник 3-ї особи - Органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечує проти встановлення батьківства відносно дитини позивачки доньки [PERSON], що буде відповідати інтересам дитини. Представник 3-ї особи відділу реєстрації актів цивільного стану Любашівського РУЮ в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому завчасно надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши сторони, допитавши свідків свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно актового запису про народження [PERSON] народилась 27 листопада 2003 року, у графі "батько" відомості про батька відсутні, зі слів матері записано ім»я батька «Ніколаєнко Олександр Іванович» (а.с.25). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], під час проживання однією сімєю з позивачкою, відкрито беззастережно визнавав своє батьківство щодо доньки - [PERSON], спільно проживав та вів спільне господарство з матір'ю дитини до народження дитини, а також спільно з нею виховував та утримував дитину, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали, що померлий [PERSON] спільно проживав з позивачкою, починаючи з часу ще до народження дитини, та приймав участь у спільному вихованні дитини, відводив доньку до дитячого садочку та до школи, відвідував святкові ранки, був присутній на шкільних заходах в школі, де навчалась донька [PERSON], а також підтверджується наданими позивачкою фотографіями та відео. Із пояснень самої неповнолітньої [PERSON] також видно, що покійний [PERSON] визнавав себе її батьком та мав намір зареєструвати своє батьківство, про що говорив їй. Між донькою та батьком склалися дуже близькі відносини, дитина бажає мати прізвище свого покійного батька. Всі наведені докази достовірно підтверджують визнання померлим батьківства за життя, зокрема, спільне проживання та ведення спільного господарства з матір'ю дитини до народження дитини та спільне виховання та утримання ними дитини, а також визнання померлим свого батьківства щодо доньки [PERSON]. Відповідно до законодавства України, підставою для виникнення прав та обов'язків батьків і дитини є походження дитини від них, засвідчене у встановленому законом порядку. За загальним правилом дії нормативно-правових актів у часі, до сімейних відносин, які виникли і існували до 1 січня 2004 року, повинні застосовуватися положення Кодексу про шлюб та сім'ю України , який діяв на той момент і втратив силу з набранням законної сили Сімейним кодексом . Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. СК України набрав чинності з 1 січня 2004 року. Тому, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Зокрема, вирішення питання стосовного законодавства у таких справах значно впливає на можливість використання тих чи інших доказів при встановленні факту батьківства. Коли дитина народилася до 01.01.2004 р, суд бере до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання померлим батьківства за життя згідно зі ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю, зокрема, спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини з і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» також зазначено про те, що згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч. 4 ст. ст.60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження факту спільного виховання дитини суд приймає до уваги як належні, в розумінні вимог цивільно-процесуального законодавства, докази: показання свідків, фотокартки та відеозаписи, надані позивачкою на підтвердження факту визнання покійним [PERSON] батьківства, оскільки останні, на думку суду, в сукупності, підтверджують факт спільного проживання позивачки з особою, яку остання вважає батьком своїх дітей, а саме померлого [PERSON], а також факт спільного виховання доньки [PERSON], що достовірно підтверджує визнання особою батьківства. Встановлення даного факту позивачці необхідне для внесення змін про батька в свідоцтві про народження дитини. Із позовної заяви видно, що по - перше мотивом для звернення до суду є оформлення свідоцтва про народження із записом про батька дитини, записом прізвища дитини на прізвище біологічного батька, щоб показати їх спорідненість. Крім того, мотивами для звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є: - оформлення спадщини після смерті батька. В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому позовна заява підлягає задоволенню. Наведене дає підстави вважати позовну заяву [PERSON], в частині вимоги про встановлення походження дитини від батьків, які не перебували між собою в шлюбі обґрунтованою та законною, у зв»язку з чим остання підлягає задоволенню. Суд вважає доведеним факт батьківства померлого [PERSON], щодо дитини [PERSON] [INFO] і за необхідне встановити факт батьківства. Що стосується позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка і жінки без шлюбу, то в цій частині позов необхідно залишити без розгляду, так як із позовної заяви видно, що позивачка посилається на те,що вона прожила з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу понад чотирнадцять років. Під час спільного проживання вона постійно працювала та утримувала родину, вони набули певне спільне майно. Після відкриття спадщини, визначення кола спадкоємців, прийняття або не прийняття ними спадщини, встановлення наявності або відсутності заповіту, що вона має право і намірена звернутись до суду для захисту свого права на спільне майно. Враховуючи це, існує спір про право, але позивачка позов про визнання права на майно не подавала, тому дана справа повинна розглядатись в іншому позовному провадженні. Позивачка помилково обєднала вимогу про встановлення факту спільного проживання з позовом про визнання батьківства, не звертаючись з позовом про визнання права власності на майно.

Outcome: partial