Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON]\~звернулася в\~суд з\~позовом до\~[PERSON] про\~розірвання шлюбу.\~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що з\~відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що з відповідачем мають різні характери та погляди на життя, вони втратили почуття та повагу одне до одного. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим. На її багаторазові прохання подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється. Тому просить суд розірвати шлюб. Позивачка в\~судове засідання\~не зявилася,\~а надіслала\~суду заяву\~в якій\~просить розглядати\~справу у\~її відсутності,\~позовні вимоги\~підтримує повністю\~та просить\~їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,\~ причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. У звязку з неявкою сторін, на підставі \~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Ухвалою суду від 14 червня 2018 року сторонам було надано строк для примирення та зупинено провадження в справі. Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року відновлено провадження в справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року розяснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Статтею 112 Сімейного Кодексу передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що\~17 травня 2016 року\~\~між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Чумалівської сільської ради, актовий запис № 5. Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Розірвати шлюб за взаємною згодою двох сторін через органи ДРАЦСу відповідач незгідний. В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги однин до одного. Це підтверджується тим, що вони спільно не проживають і не підтримують ніяких відносин. Ухвалою Тячівського районного суду від 14 червня 2018 року сторонам надано строк для примирення, але бажаний строк не надав бажаного результату. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сімя розпалася остаточно, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати.. Щодо позовних вимог про зміну прізвища, суд вважає, що в задоволенні їх слід відмовити, оскільки це питання відноситься до компетенції органів ДРАЦСу. За таких обставин,

Outcome: partial