Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У червні 2021 року Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням), мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01.09.2011 року відповідача було зараховано студентом першого курсу Запорізького державного медичного університету та укладено угоду від 01.09.2011 про підготовку фахівця з вищою освітою. За укладеною угодою відповідач проходив навчання за державним замовленням і прийняв на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 років за місцем направлення; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати вартість навчання. У 2017 році відповідач отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Одночасно з отриманням диплому відповідач отримав направлення в інтернатуру (після закінчення інтернатури - направлення на роботу) в державному секторі економіки (державні та комунальні заклади), відповідно до списку працевлаштування персонально кожного випускника, однак, закінчивши навчання в інтернатурі 31.01.2019 і отримавши сертифікат лікаря звільнився за власним бажанням з місця роботи КЗ «Токмакська БЛІЛ» ТМР. Отже відповідач не відпрацював необхідний термін роботи, порушивши п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367, що свідчить про його відмову приступити в подальшому до роботи за направленням та відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі. Згідно з розрахунком позивача, витрати державного бюджету з підготовки відповідача за державним замовленням у зв`язку з його не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі склали 96 684,12 грн., у т.ч. 77 198 грн. фактичних витрат на навчання, 19 486,12 грн. стипендії. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] витрати державного бюджету з її підготовки за державним замовленням у сумі 96 684,12 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. У встановлені судом строки заяви по суті справи від учасників процесу не надходили. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій нею письмовій заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що 01.09.2011 між Запорізьким державним медичним університетом МОЗ України в особі керівника професора Колесника Ю.М. та студентом [PERSON] укладено та підписано типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 2011077. 30.06.2017 відповідач отримала диплом спеціаліста серії [NUMBER] та здобула кваліфікацію лікаря, що підтверджено копією диплома спеціаліста. Відповідно до Списку персонального працевлаштування кожного випускника 1-го медичного факультету Запорізького державного медичного університету 2017 року випуску [PERSON] направлено до КУ «Токмацька ЦРЛ» на посаду лікаря-рентгенолога. Відповідно до Наказу ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України» № 134 від 31.07.2017 «Про зарахування до інтернатури випускників вищих медичних закладів освіти ІV рівня акредитації» [PERSON] зараховано до інтернатури на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Радіологія». Відповідно до Наказу по КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР №3-О від 31.12.2017 року [PERSON] була прийнята на посаду лікаря-інтерна з фаху «Радіологія» для проходження інтернатури. Згідно із листом Комунального підприємства «Токмацька багатопрофідьна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради від 21.02.2019 № 02/404 [PERSON] після закінчення інтернатури з 01.02.2019 переведена на посаду лікаря-стажиста з фаху «Радіологія» рентгенівського відділення та з 01.03.2019 було заплановане направлення на курси первинної спеціалізації. 19.02.2019 року на адресу КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР надійшов рекомендований лист від [PERSON] із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням у зв`язку з переїздом на інше місце проживання. 21.02.2019 [PERSON] звільнена з посади лікаря-стажисту з фаху «Рентгенологія» рентгенівського відділення КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 21.02.2019 №02/403. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно приписів ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до п.21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до наданого позивачем розрахунку фактичних витрат на навчання [PERSON] за період з 01.09.2011 року по 30.06.2017 року без врахування отриманої стипендії дорівнюють 77 198 грн. З довідки про доходи та суми утримань за весь період навчання вбачається, що [PERSON] отримала 19 486,12 грн. стипендії. За умовами вказаної типової угоди відповідач зобов`язалась зокрема прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Угода набирає чинності з моменту підписання. Отже невиконання відповідачем обов`язку відпрацювати у державному секторі економіки є порушенням добровільно взятих на себе цивільно-правових зобов`язань відпрацювати три роки відповідно до направлення. Виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, беручи до уваги, що на час розгляду справи судом сума збитків у розмірі 96 684,12 не відшкодована, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму відшкодування. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved