Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

15 жовтня 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2014р. і до закінчення навчання доньки у ВУЗі. В обґрунтування позову зазначала, що донька є студенткою 3-го курсу Білоцерківського Національного Аграрного Університету денної форми навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, оскільки позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі і їй самій важко утримувати доньку. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, пояснивши, що на даний час працює, однак отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, а тому не може в повній мірі забезпечити утримання їхньої з відповідачем доньки [PERSON], яка навчається у ВУЗі в іншій області та потребує допомоги на оплату гуртожитку, харчування, одяг, а також на проїзд додому. Позивачка вважає, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним, інших утриманців не має, має неофіційні заробітки, оскільки працює на СТО. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до ст.224 ЦПК України проводився заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про її народження. Відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25.01.2013р. [PERSON] сплачував на користь позивачки на утримання їхньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на час навчання останньої у Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу. 2 З 1 вересня 2014 року [PERSON] продовжує навчання на 3-му курсі агробіотехнологічного факультету денної форми навчання Білоцерківського Національного Аграрного Університету, що вбачається з довідки вказаного університету від 10.10.2014р. за №806. Згідно з ч.1 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі вищевказаного, судом встановлено, що донька сторін не досягла 23-х річного віку та продовжує навчання. Про те, що вона потребує матеріальної допомоги свідчить та обставина, що вона несе витрати на оплату проживання в гуртожитку, оплату проїзду з м.Біла Церква Київської області до місця постійного проживання в с.Вчорайше Ружинського району Житомирської області на вихідні дні. Крім того, суд вважає, що донька сторін як дівчина у молодому віці має загальновідомі щоденні потреби в їжі, одязі, фізичному та духовному розвитку, які теж вимагають значних витрат. Невеликий розмір стипендії не може забезпечити їй зазначені потреби. Відповідно до довідки відділу освіти Ружинської РДА від 29.10.2014р. за №942 позивачка одержує заробітну плату у розмірі лише 1223 грн. і у зв'язку з цим не може належним чином забезпечувати доньку. Оскільки відповідач вже сплачував аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісячно і, як вбачається з пояснень позивачки, є працездатним та не має інших утриманців, тому суд вважає, що він має матеріальну спроможність надавати утримання дорослій доньці, яка потребує його допомоги. Крім того, позивачка пояснила, що протягом останніх років відповідач як батько не проявляв до своєї доньки [PERSON] будь-якої уваги, не цікавився її життям. Тому суд вважає, надання відповідачем допомоги у зв'язку з навчанням доньки - це той мінімум, який може свідчити про виконання ним свого батьківського обов'язку. Оскільки право на утримання невід'ємно пов'язане з навчанням, тому суд стягує з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої доньки аліменти на час її навчання, який підтверджено довідкою ВУЗу - до 30 червня 2016 року, без врахування часу канікул. При цьому суд враховує, що на час закінчення навчання [PERSON] не досягне 23-х річного віку. Крім того, суд вважає, що датою, з якої слід розпочати стягнення аліментів, є дата звернення до суду, а не дата початку навчання доньки сторін у ВУЗі. А тому з вказаних підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial