Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позов мотивовано тим, що між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований 08.08.2010 року у відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області. Вищезазначений шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2016 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, а саме доньку [PERSON], [INFO], а також сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не здійснює утримання дітей, не надає фінансової допомоги. Не навідується до них, не цікавиться. У такий спосіб [PERSON] фактично ухиляється від виконання своїх батьківський обовязків. Згідно зменшених позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 2100,00 грн., щомісячно починаючи з 27.07.2016 року і до досягнення дітьми повноліття та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Позивач та представники позивача в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на сплату аліментів на утримання дітей в розмірі 1200,00 грн., щомісячно. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 199268 від 09.08.2016 року, актовий запис 2866 та свідоцтва про народження серії І-АМ № 258235 від 02.07.2013 року, актовий запис 2320 народилися [PERSON] та [PERSON] батьками яких зазначені [PERSON] та [PERSON] Частиною 2\~статті 150 Сімейного кодексу України\~(надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1\~статті 180 СК України). Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм\~СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч. 3 СК України, батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 ч. 2 СК України. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право позивача порушено невиконанням обов'язків відповідачем по утриманню неповнолітнього сина та підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 181 ч. 1 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 ч. 1 СК України). Враховуючи, що відповідач є працездатною особою молодого віку, працює менеджером зі збуту ТОВ "Міропласт", де йому нараховується заробітна плата понад 3700 гривень, інших утриманців не має, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., щомісячно на двох дітей, починаючи з 28.07.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач надає добровільно допомогу на утримання дітей, що підтверджено відповідними доказами, а позивач не надав суду доказів щодо того, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 2100 гривень щомісячно та не наполягала на очікуванні доказів з Пенсійного фонду та податкової інспекції. Суд вважає, що слід досить критично оцінити надані позивачем розрахунки щодо витрат зокрема на продукти харчування, оскільки в наданих квитанціях міститься перелік продуктів як для дитини, так і для дорослої особи. Що стосується витрат на покращення здоровя дітей, то позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що позивач уклав договір про надання правової допомоги з фахівцем в галузі права [PERSON] Згідно умов зазначеного договору позивач сплатив за надані послуги 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 27.07.2016 року. Суд вважає, що з урахуванням суті спору та тривалості його розгляду, вимог розумності та справедливості, ступені участі представника у вирішенні спору, з відповідача підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. Згідно ст. 5 п. 1 ч. 3 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial