Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

28.11.2014року позивач [PERSON], в інтересах якого діє на підставі довіреності [PERSON], звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про захист прав споживача банківських послуг, стягнення банківського вкладу, моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.07.2013року він(Позивач) уклав з Відповідачем договір банківського вкладу(вклад Постійний вкладник») № 209489 від 09.07.2013р.(надалі - Депозитний Договір). Сума вкладу становила 10 000 доларів США зі сплатою 11,50% річних на строк до 14.07.2014р.(370 днів). Того ж дня на виконання Депозитного Договору Позивач вніс в касу відповідача 10000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 1464. 22.07.2013року Позивач та Відповідач уклали додатковий договір № 1 до Депозитного Договору, за яким збільшили суму вкладу на 5 000 доларів США. Того ж дня Позивач вніс в касу Відповідача зазначену суму коштів, що підтверджується квитанцією № 1446. 03.07.2014 року Позивач письмово повідомив Відповідача про намір не продовжувати Депозитний Договір та по закінченні його дії повернути всі кошти у готівковій формі. Відповідно до п.3.3 Депозитного Договору повернення вкладу здійснюється у готівковій формі, якщо вкладник не обрав іншу форму отримання коштів, подавши банку відповідну заяву. 15.07.2014 року Відповідач самочинно, в порушення п. 3.3 Депозитного Договору, відкрив для Позивача поточний картковий рахунок [NUMBER] та зарахував на нього 15 000 доларів США, про що видав Позивачу меморіальний ордер № 3358 від 15.07.2014 р. Того ж дня (15.07.2014 р.) Позивач намагався отримати свої кошти в банкоматі, однак не зміг цього зробити у зв'язку з тим, що банкомат не видає кошти, що підтверджується чеком № 81АМ556 від 15.07.2014 р. 23.07.2014 року Позивач повторно письмово звернувся до Відповідача із заявою про закриття карткового рахунку [NUMBER] та повернення йому всієї суми коштів готівкою протягом двох днів. Відповідно до п. 2.5. Постанови Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» (надалі - Постанова № 492) закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку. Згідно з п. 20.6 Постанови № 492 банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком, зокрема, виплату коштів готівкою. Однак, не дивлячись на заяву Позивача про закриття рахунку, Відповідач не виплатив йому жодної копійки. Посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», ст. 611, 1167, 23 ЦК України, ст.88 ЦПК України позивач просить суд: стягнути з ПАТ КЕ «Фінансова ініціатива» на його користь 15 000 доларів США; стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на його користь 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON]. та його представник [PERSON] не з»явились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, в якій позовні вимоги просять задовольнити.(а.с.39,41) Представник відповідача ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи (а.с. 32,44), надав суду заперечення(а.с.48,49), в яких вимоги позивача вважає необґрунтованими і такими, що не грунтуються на нормах права. За письмової згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09.07. 2013року позивач [PERSON] та відповідач ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» уклали договір банківського вкладу (вклад Постійний вкладник») № 209489 (надалі - Депозитний Договір). Сума вкладу становила 10 000 доларів США зі сплатою 11,50 % річних на строк до 14.07.2014 р. (370 днів)(а.с.7-9) Того ж дня на виконання Депозитного Договору Позивач вніс в касу відповідача 10 000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 1464.(а.с.10). 22 07.2013року Позивач та Відповідач уклали додатковий договір № 1 до Депозитного Договору, за яким збільшили суму вкладу на 5 000 доларів США. Того ж дня Позивач вніс в касу Відповідача зазначену суму коштів, що підтверджується квитанцією № 1446.(а.с.11,12). Згідно заяви позивача, 03.07.2014 року він письмово повідомив Відповідача про намір не продовжувати Депозитний Договір та по закінченні його дії повернути всі кошти у готівковій формі. (а.с.13) Відповідно до п. 3.3. Депозитного Договору повернення вкладу здійснюється у готівковій формі, якщо вкладник не обрав іншу форму отримання коштів, подавши банку відповідну заяву. 15.07.2014 року Відповідач самочинно, в порушення п. 3.3 Депозитного Договору, відкрив для Позивача поточний картковий рахунок [NUMBER] та зарахував на нього 175443,72 грн., суму еквівалентну 15 000 доларів США, про що видав Позивачу меморіальний ордер № 3358 від 15.07.2014 р.(а.с.14). Із позовної заяви вбачається, що того ж дня , тобто 15.07.2014р. Позивач намагався отримати свої кошти в банкоматі, однак не зміг цього зробити у зв'язку з тим, що банкомат не видає кошти, що підтверджується чеком № 81АМ556 від 15.07.2014 р.(а.с.15). 23.07.2014 року Позивач повторно письмово звернувся до Відповідача із заявою про закриття карткового рахунку [NUMBER] та повернення йому всієї суми коштів готівкою протягом двох днів.(а.с.16,17). Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до змісту ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та Цивільного кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, згідно п. 3.3 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з банку інфляційних втрат та 3 % річних за порушення зобов'язання з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) від 25 грудня 2013 року у справі № 6-140 цс 13, за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що вимога позивачки про розірвання договору банківського вкладу та стягнення на його користь з Публічного акціонерного товариства КБ «Фінансова ініціатива» вкладу в розмірі 15000 дол. США є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Суд не може прийняти за основу заперечення представника відповідача про те, що позивач належним чином не заявив вимогу про повернення вкладу і докази, долучені позивачем до позовної заяви, не свідчать про те, що банк отримав його заяви, оскільки ці заперечення спростовуються матеріалами цивільної справи, зокрема 2 заявами , направленими в адресу відповідача та описом, вкладеним до заяви від 28.07 2014 року. Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30000 грн., завданої внаслідок порушення його прав, суд вважає ці вимоги необґрунтованими , такими, що не відповідають вимогам закону та умовам договору банківського вкладу, а тому в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, на думку суду, є вимоги позивача про стягнення з відповідача ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., оскільки до судових витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з судовим розглядом справи, а представник позивача [PERSON] жодного разу не приймав участі в судовому розгляді справи. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір на користь держави - в розмірі 2244 грн.

Outcome: partial