overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

У червня 2021 року до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] із зазначеним позовом, в якому вказала, що 27 травня 1984 року зареєструвала шлюб з відповідачем у справі. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей, доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Подружнє життя у сторін не склалося, взаємне нерозуміння призвело до неможливості їхнього подальшого спільного проживання. На даний час сторони, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних подружніх стосунків, тому позивач просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2021 р. справу призначеного до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі рішення, яким позов задоволити із наступних підстав. Судом установлено наступні фактичні обставини, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України щодо припинення шлюбу. Відповідно до частиною 2 статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Положеннями частини 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом установлено, що між сторонами шлюбні відносити фактично припинені, шлюб існує лише формально, а подальше його збереження є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому позов слід задоволити, а шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 908,00 грн. судового збору, тому на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У червня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 жовтня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Позивач у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи по суті повідомлялась завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 2125 (а.с. 6). Подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

У черврні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 27 лютого 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що одруже6ння з відповідачкою виявилося невдалим. На даний час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження їх з відповідачкою сім`ї і подальше спільне проживання є неможливим, тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, просив її задовольнити. Відповідач, яканалежним чином повідомленапро розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явилася, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 57, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб виданим 27 лютого 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У чернві 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що з грудня 2014 р. сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає її інтересам та інтересам їх спільної дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про слухання справи, шляхом поштового повідомлення (а.с.16-19, 22, 23). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06.10.2007 р. між сторонами зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1370 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є спільна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони проживають окремо з грудня 2014 р., спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивачка можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

у черні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Лютенської сільської ради, третя особа приватний нотаріус [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що у січні 2002 року помер її батько [PERSON], після смерті батька залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,9215 га. В даний час позивач не може скористатися правом на спадщину в звязку з відсутністю правоустановчих документів, тому звернулася до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також, сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 16 серпня 1947 року, її батьком є [PERSON] Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії РЗ № 640285 площею 2,9215 га, на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 546 від 15 серпня 2002 року. Кадастровий номер на земельну частку (пай) не присвоєний та не занесений до Державного земельного кадастру. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 34956,90 грн. 23 січня 2002 року в с. Лютенька Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Лютенської сільської ради на дату смерті [PERSON] проживав [INFO] разом з співмешканкою [PERSON] Відповідно довідки Лютенської сільської ради [PERSON] в шестимісячний термін вступила в управління майном після смерті [PERSON], користувалася спадковим майном померлого. З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про відкриття спадкової справи звернулася [PERSON], яка прийняла спадщину згідно ст. 549 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку, яка розташована на території Лютенської сільської ради після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 392 ЦК України\~\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку після смерті батька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У черні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2017 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим через відсутність взаєморозуміння, несхожість характерів. Просить розірвати шлюб, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 30 червня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву згідно якої підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, на примирення не згодна, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач у засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить телефонограма, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 23 червня 2017 року у виконавчому комітеті Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені. Причиною розпаду шлюбу став факт втрати почуття кохання та поваги між подружжям. На примирення сторони не згодні. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони дійшли до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з цим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840 гривень 80 копійок на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У черпні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що з 13 червня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову о суду і до досягнення донькою повноліття. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №317. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Фалош Лучія Михайлівна звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], 27 серпня 2005 року, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі та мають неповнолітнього сина, [PERSON], 27 серпня 2005 року, але з листопада 2014 року подружжя разом не проживає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивачка в судове засідання не зявилась, до початку судового засідання надала на адресу суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 26 жовтня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON] Марян Мариновича, [INFO]. З листопада 2012 року подружжя проживає окремо, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі.

Outcome: approved