Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Токмацького районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з відповідачем з грудня 1999 року по травень 2009 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не займається вихованням доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить\~ стягнути з нього аліменти в розмірі 1/2 з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у стягненні з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі Ѕ частини доходів, та прийняти рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини усіх видів доходу. В своєму відзиві відповідач зазначає, що має на утриманні непрацездатну матір, 1939 року народження, та рідного брата, який є інвалідом 2 групи. Відповідач надала відповідь на відзив на позовну заяву, в якій посилаючись на те, що дитині необхідні додаткові кошти на лікування, та розвиток її здібностей (додаткові платні уроки з алгебри, геометрії, англійської мови, та на можливість брати участь у різних конкурсах), просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував, що [PERSON] , [INFO] , є його рідною донькою, але не згоден сплачувати Ѕ частину свого доходу на утримання доньки, так як на його утримання перебуває хвора мати та брат, який є інвалідом. Крім того, зазначив, що постійно надав матеріальну допомогу своїй доньці. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з грудня 1999 року по травень 2009 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2006, та не заперечується сторонами по справі. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 05.07.2019. Відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із\~ст.183\~Сімейного кодексу\~України частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Згідно зі\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку, щомісячно, суд вважає завищеними, оскільки позивачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів та можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на той факт, що на його утриманні перебуває мати-пенсіонер та брат-інвалід, оскільки доказів цього ним надано суду не було. Водночас, при визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, а також встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя малолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини. Щодо твердження позивача, що дитина потребує коштів на лікування та розвиток її здібностей, то суд зазначає, що позивач має право в порядку ст.185 СК України звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо). Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів, оскільки при подачі даного позову позивач була звільнена від оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial