Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до відповідачки про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в розмірі 49 318 грн. 81 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачка є замовником будівництва за декларацією про готовність об’єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 25.03.2014 року за №ХК 143140830592, відповідно до якої реконструйовані нежитлові приміщення (квартира №33) в житловому будинку по вул. Полтавський шлях, 190 в м.Харкові під офісні приміщення прийнято в експлуатацію. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник об’єкта будівництва зобов’язаний взяти участь у створенні інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. Механізм залучення до пайової участі, порядок укладання договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску на виконання вимог вказаного Закону визначений Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, затвердженим рішенням виконкому Харківської міської ради 09.11.2011 року, відповідно до якого пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Харкова. Визначений Законом та Порядком обов’язок відповідачка не виконала, договір про пайову участь до прийняття об’єкта будівництва до експлуатації не уклала, листи від 14.04.2014 року та від 16.05.2014 року про необхідність виконання вимог закону та підписання направленого проекту договору залишила без відповіді. Оскільки до міської ради не надано документів про кошторисну вартість будівництва, Департаментом економіки та комунального майна розрахунок величини вартості будівництва здійснено на підставі наявних в декларації показників загальної площі завершеного забудовою об’єкта містобудування та показників опосередкованої вартості будівництв, встановлених наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за відповідний квартал на відповідній території, кошторисна вартість будівництва відповідно до вказаного розрахунку становить відповідно до вказаної декларації становить 448 325 грн. 60 коп., а розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету відповідачем, становить 10% від вказаного розміру, що становить 49 315, 81 грн. Позивач посилається на те, що неукладання відповідачкою відповідного договору пайової участі до прийняття об’єкту містобудування до експлуатації та несплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили Харківській міській раді збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу), оскільки за умови виконання відповідачкою правових норм, передбачених ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», бюджет м.Харкова міг би реально отримати вказану суму. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідачки [PERSON] позов визнала частково, у розмірі сумі 1 998 грн. 30 коп., виходячи з кошторисної вартості будівництва, яка згідно з декларацією про готовність об’єкта до експлуатації від 25.03.2014 року складає 19 983 грн. Зазначила, що розрахунок кошторисної вартості будівництва, наведений позивачем, є необґрунтованим, значно завищеним. Також послалася на те, що проекту договору про пайову участь або пропозицій про укладання договору відповідачка не отримувала. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Як зазначено у частині 6 вказаної статті, встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків. Згідно з декларацією про готовність об’єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 25.03.2014 року за №ХК 143140830592, відповідачка здійснила реконструкцію нежитлових приміщень (квартири №33) в житловому будинку по вул. Полтавський шлях, 190 в м.Харкові під офісні приміщення, які прийнято в експлуатацію, площею 48,8 кв.м., кошторисна вартість будівництва становить 19 983 грн. 14.04.2014 року позивач направив поштою на адресу відповідачки листа №238/0/114-14 з пропозицією звернутися до Департаменту економіки та комунального майна ХМР з відповідною заявою про укладання договору пайової участі, а 16.05.2014 року направив на її адресу листа з пропозицією про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури, з проектом вказаного договору. Факт отримання вказаних листів відповідач заперечує, достовірних доказів отримання відповідачкою вказаних листів суду не надано. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені ст. 11 ЦК України. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Як зазначено у ч.ч.3,4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Як зазначено у ч.1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Законом «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обов’язок замовника будівництва укласти договір пайової участі, до прийняття об’єкту до експлуатації, істотними умовами якого є розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. У відповідності до статі 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Позивач посилається на те, що місцевому бюджету м. Харкова в особі Харківської міської ради було заподіяно збитки, як неодержаний прибуток (упущена вигода), на який позивач мав право розраховувати у тому разі, якби відповідач своєчасно уклав договір пайової участі у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. Водночас, сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин. За таких обставин наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень. Між тим, позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідачки у вказаній сумі, і тільки дії відповідачки стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток. Крім того, відповідно до ч.4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Позивачем не надано доказів, що ним вживалися заходи щодо одержання доходів у вигляді розміру пайової участі, а також заходи, спрямовані на уникнення збитків, зокрема, позивач не звертався з позовом про спонукання відповідачки до укладення договору про пайову участь. За положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності законних підстав. Враховуючи вищенаведене, з відповідачки слід стягнути до бюджету м.Харкова 1 998 грн. 30 коп., що становить 10% від кошторисної вартості будівництва відповідно до вищенаведеної декларації про готовність об’єкта до експлуатації. В інший частині позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial