Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

11.05.2018 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд скасувати записи про право власності, виконані державним реєстратором Алєксєєвою Ю.С. на наступне нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 98,2 кв.м. та земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, кадастровий номер 5123755800:02:011:0050, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; припинити право власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно; поновити право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно; судові витрати просив покласти на відповідача. Позовна заява була мотивована тим, що державним реєстратором Алєксєєвою Ю.С., при прийняті рішення індексний №40145070 від 16.03.2018 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, було порушено вимоги ст.ст.15, 16, 17, 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 36, 46 Порядку №868, оскільки позивач ніколи не отримував вимогу [PERSON] про виконання зобов`язань, передбачених договором про іпотечний кредит від 24.12.2012 року №46-Ф-К-ДІУ/12, а також оскільки вимога [PERSON] про виконання зобов`язань не вказана у підставах виникнення права власності. 03.02.2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою про зміну підстави позову, в якій просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алєксєєвої Юлії Сергіївни №40145070 від 16 березня 2018 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок загальною площею 98,2 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий №5123755800:02:011:0050, на якій розташований даний житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . - скасувати записи №25268531 та № 25269682 про право власності [PERSON] на житловий будинок загальною площею 98,2 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий №5123755800:02:011:0050, на якій розташований даний житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . - стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат. Заява про зміну підстави позову обґрунтована тим, що позивач не отримував повідомлення від ТОВ «ЕйВі Груп» про відступлення права вимоги [PERSON] і ані ТОВ «ЕйВі Груп», ані [PERSON] не надали [PERSON] докази переходу до [PERSON] прав по кредитному та іпотечному договорам, то у позивача, взагалі, не виникло обов`язку виконувати свої зобов`язання по кредитному договору на користь [PERSON] , а тому він не міг набути право власності на предмети іпотеки (житловий будинок і земельну ділянку) шляхом звернення стягнення з метою виконання зобов`язань за кредитним договором; у державного реєстратора Алєксєєвої Ю.С. не було правових підстав для прийняття рішення та вчинення записів про реєстрацію права власності на житловий будинок і на земельну ділянку за [PERSON] в порядку, передбаченому п.4.3 Іпотечного договору та ст..37 ЗУ «Про іпотеку», оскільки [PERSON] ніколи не отримував вимоги [PERSON] про виконання зобов`язань по кредитному договору та не підписував жодних кур`єрських повідомлень про вручення йому вимоги від 23.01.2018 року за №23/01/18; у [PERSON] , взагалі, не виникло право вимоги до [PERSON] по кредитному та по іпотечному договорам, оскільки вказані договори відступлення права вимоги за договором іпотечного кредиту, а також за іпотечним договором, укладені 18.10.2017 року між ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» та [PERSON] є недійсними. Протокольною ухвалою суду від 04.02.2020 року заява представника позивача про зміну підстави позову була прийнята судом до розгляду. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином,надав через канцелярію суду заяву, в якій повністю підтримав позов, просив його задовольнити та слухати справу за відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду письмову заяву про визнання позову, в якій визнав позовні вимоги з підстав недійсності договір відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами від ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» до [PERSON] та просив суд здійснити розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] - державний реєстратор комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Ознайомившись з позовом, заявами сторін та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з визнанням відповідачем заявленого позову, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 24 грудня 2012 року між ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №46-Ф-К-ДІУ/12, згідно з яким ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень (т.1 а.с.82-88). В якості забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань, в тому числі забезпечення погашення кредиту, сплати процентів за користування ним, інших платежів, передбачених кредитним договором від 24.12.2012 р. № 46-Ф-К-ДІУ/12, в день укладення такого договору про іпотечний кредит між ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та [PERSON] , був укладений іпотечний договір № 46-Ф-К-ДІУ/12, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., реєстровий номер № 2409 (т.1 а.с.17-22). Відповідно до умов вищевказаного іпотечного договору [PERSON] , як іпотекодавець, надав ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», як іпотекодержателю, в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме: житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном загальною площею 98,2 кв. м. (дев`яносто вісім цілих, дві десятих) кв.м., житловою площею 33,5 (тридцять три цілих, п`ять десятих) кв.м., а також земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:011:0050, площею 0,0108 га (нуль цілих сто вісім десятитисячних) га, із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер № 35733631. Пунктом 4.3 Іпотечного договору від 24.12.2012 року встановлено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору шляхом, зокрема, прийняття предмета іпотеки у власність в порядку, визначеному ст..37 ЗУ «Про іпотеку». При цьому, це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя. Позивачем було допущено прострочення виконання кредитних зобов`язань, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість з погашення кредиту, сплати процентів за користування ним, інших платежів, передбачених договором про іпотечний кредит від 24.12.2012 р. № 46-Ф-К-ДІУ/12. 14 вересня 2015 року, відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 168 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» та Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3217 від 27 липня 2017 р. «Про подовження строків процедури ліквідації ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та делегування повноважень ліквідатора» було розпочато та запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» у зв`язку з його неплатоспроможністю. Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2017-08-29-000002-c, які були проведені 11.09.2017 р., переможцем відкритих торгів (аукціону) з придбання права вимоги до [PERSON] про вищевказаному кредитному договору стало товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙ ВІ ГРУП» (т.1 а.с.173). 28 вересня 2017 р. між ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, з одного боку, та ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП», з іншого боку, було укладено договір №46 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» до [PERSON] , яке випливає з невиконання останнім договору про іпотечний кредит № 46-Ф-К-ДІУ/12 від 24.12.2012 р., а також договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 46-Ф-К-ДІУ/12, посвідченим приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 24 грудня 2012 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2409 (т.1 а.с.153-154, а.с.164-168). 18 жовтня 2017 року, між ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (договір цесії) № 04/2017-ц, згідно з положеннями якого до [PERSON] перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 46-Ф-К-ДІУ/12 від 24.12.2012 року та за Іпотечним договором № 46-Ф-К-ДІУ/12, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., реєстровий номер № 2409 (т.1 а.с.157-160, а.с.192-193). 16.03.2018 року, на підставі іпотечного договору, договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, вимоги №23/01/18 від 23.01.2018 року та кур`єрського повідомлення №300412, державним реєстратором Алєксєєвою Юлією Сергіївною було прийнято рішення №40145070 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №117485549 та індексний №117486991 від 19.03.2018 року (т.1 а.с.196-198, а.с.204, а.с.205-207). Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24 січня 2020 року по справі №947/25633/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ ВІ ГРУП» про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечними договорами, позовну заяву [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Суд визнав недійсним договір про відступлення права вимоги (договір цесії) №04/2017-ц, укладений 18.10.2017 року між ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» та [PERSON] , а також визнав недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладений 18.10.2017 року між ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» та [PERSON] , посвідчений ПНКМНО Гембарською С.І., зареєстрований в реєстрі за №709. Рішення Київського районного суду міста Одеси набрало законної сили 25.02.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності до ст.ст.76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24 січня 2020 року по справі №947/25633/19 встановлено недійсність договору про відступлення права вимоги (договір цесії) №04/2017-ц, укладеного 18.10.2017 року між ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» та [PERSON] , а також недійсність договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладеного 18.10.2017 року між ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» та [PERSON] , посвідчений ПНКМНО Гембарською С.І., зареєстрований в реєстрі за №709. Згідно до вимог ч.1 ст..216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Частиною 1 ст.1 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно до ч.1 та ч.5 ст.3 ЗУ «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною 1 та 2 ст.37 ЗУ «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок та земельну ділянку, встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Оскільки договори відступлення права вимоги по кредитному та іпотечному договорам від ТОВ «ЕйВі Груп» до [PERSON] є недійсними, то вони не породили у [PERSON] будь-яких прав за цими договорами, втому числі і право звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст..37 ЗУ «Про іпотеку». У зв`язку з цим у державного реєстратора Алєксєєвої Ю.С. не було правових підстав для державної реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок та земельну ділянку, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними. Згідно до вимог ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок та земельну ділянку, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, в редакції чинній на момент реєстрації права власності за [PERSON] , встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). З аналізу наведених норм ЗУ «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень чітко вбачається, що для виникнення у іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, іпотекодержатель зобов`язаний надіслати боржнику (іпотекодавцю) письмову угоду про усунення порушень; отримати повідомлення підприємства зв`язку про вручення такої вимоги боржнику; надати боржнику не менше 30 днів для виконання вимоги. У разі недотримання іпотекодержателем вказаної процедури, то підстави для набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки відсутні. В матеріалах справи наявна копія вимоги №23/01/18 від 23.01.2018 року про усунення порушень договору про іпотечний кредит від 24.12.2012 року №46-Ф-К-ДІУ/12, повернення грошових коштів, сплату заборгованості за процентами та оплату штрафів, в якій [PERSON] вимагав від [PERSON] погашення заборгованості по кредитному договору у 30-денний строк та попередив його про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (т.1 а.с.196-198). На підтвердження факту отримання позивачем вказаної вимоги [PERSON] надав копії кур`єрських повідомлень №300412 та №300896, в яких вказано, що [PERSON] 03.02.2018 року, особисто в руки, отримав вказану вимогу та поставив власний підпис (т.1 а.с.204). При цьому кур`єрське повідомлення №300412 направлялось на адресу [PERSON] , зазначену в іпотечному та в кредитному договорі ( [ADDRESS] ), а кур`єрське повідомлення №300896 направлялось на адресу, за якою [PERSON] не був зареєстрований, а саме: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] стверджує, що не отримував вищевказані вимоги [PERSON] та не підписував жодних кур`єрських повідомлень про вручення йому вимоги від 23.01.2018 року за №23/01/18. Надані [PERSON] кур`єрські повідомлення підписані від імені позивача іншою, невідомою [PERSON] , особою. 03.02.2020 року представником [PERSON] була подана суду заява про призначення почеркознавчої експертизи, в якій представник позивача просив суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставити на наступні питання: 1) Чи виконано підпис від імені [PERSON] на кур`єрському повідомленні компанії "POSTMEDIA" №300412 про вручення йому вимоги №23/01/18 від 23.01.2018 року в графі «Отправление доставлено» після прізвища « [PERSON] » [PERSON] чи іншою особою?; 2)Чи виконано підпис від імені [PERSON] на кур`єрському повідомленні компанії "POSTMEDIA" №300896 про вручення йому вимоги №23/01/18 від 23.01.2018 року в графі «Отправление доставлено» після прізвища « [PERSON] » [PERSON] чи іншою особою?;а також просив суд витребувати у [PERSON] ( [ADDRESS] , тел. [NUMBER] ) оригінали кур`єрських повідомлень компанії «POSTMEDIA» №300412 та №300896 про вручення [PERSON] вимоги №23/01/18 від 23.01.2018 року. Ухвалою суду від 20.08.2020 року заяву представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи було задоволено. 29 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що він не має можливості надати суду оригінали кур`єрських повідомлень компанії «POSTMEDIA» №300412 та №300896 про вручення [PERSON] вимоги №23/01/18 від 23.01.2018 року, у зв`язку з тим, що імовірно, під час чергової зміни місце розташування робочого місця та відповідного переїзду. Відповідно до п.п.1.1 п.1 Розділу Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Оскільки відповідач [PERSON] не надав суду оригінали витребуваних документів, то проведення експертизи виявилось неможливим з вини відповідача. Згідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки проведення експертизи стало неможливим саме через ненадання відповідачем оригіналів документів, необхідних для проведення експертизи, то суд визнає факт того, що підпис від імені [PERSON] на кур`єрських повідомленнях компанії "POSTMEDIA" №300412 та №300896 про вручення йому вимоги №23/01/18 від 23.01.2018 року в графі «Отправление доставлено» після прізвища « [PERSON] » виконано не самим [PERSON] , а іншою особою. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що у державного реєстратора Алєксєєвої Ю.С. не було правових підстав для прийняття рішення та вчинення записів про реєстрацію права власності на житловий будинок і на земельну ділянку за [PERSON] в порядку, передбаченому п.4.3 Іпотечного договору та ст..37 ЗУ «Про іпотеку», оскільки заявником [PERSON] не було надано реєстратору повний перелік документів, передбачених пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що він не отримував повідомлення від ТОВ «ЕйВі Груп» про відступлення права вимоги [PERSON] і ані ТОВ «ЕйВі Груп», ані [PERSON] не надали [PERSON] докази переходу до [PERSON] прав по кредитному та іпотечному договорам, оскільки вони не впливають на законність рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, яке є предметом розгляду даної справи. Ухвалою суду від 27.03.2019 року було зобов`язано позивача протягом одного тижня з моменту постановления даної ухвали, у якості забезпечення витрат на професійну правничу допомогу відповідача [PERSON] , внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області грошову суму у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 01.04.2019 року позивачем [PERSON] , в якості забезпечення витрат на професійну правничу допомогу відповідача [PERSON] , було внесено 10000,00 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.13136468341 (т.2 а.с.171). Згідно до вимог ч.7 ст.135 ЦПК України, у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то внесені позивачем грошові кошти в якості забезпечення витрат відповідача на правову допомогу, підлягають поверненню позивачу.

Outcome: approved