Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

09.01.2020 [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.10.2000 у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини у них не склалися через постійні сварки та скандали на побутовому грунті. Протягом десяти років вони проживають окремо, припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що їхній шлюб існує формально, сім`я розпалась остаточно і поновити її не можливо, примирення між ними не можливе, а тому просить шлюб розірвати. 31.03.2020 [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2000. Від сумісного життя в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми та проживають разом з нею. З часу припинення спільного проживання та ведення спільного господарства з 2009 року [PERSON] надавав кошти на утримання дітей нерегулярно, а з січня 2020 року взагалі припинив надавати матеріальну допомогу. Стан здоров`я [PERSON] є задовільним. Крім їхніх спільних дітей та непрацездатних батьків у [PERSON] не має інших утриманців. Починаючи з 2009 року останній регулярно працює за кордоном, зокрема в Королівстві Нідерланди, однак розмір отримуваних доходів їй невідомий. В свою чергу вона отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2000 грн. в місяць, заробітну плату в розмірі 1800-2000 грн. на місяць, в ТОВ «Швейко», як швея на 0,5 ставки, а також 872,19 грн. соціальної допомоги як малозабезпечена. Однак даних коштів не достатньо для забезпечення дітей повною мірою всім необхідним для їх повноцінного культурного, духовного та фізичного розвитку. Через незадовільне матеріальне становище діти не мають можливості відвідувати заняття з вивчення окремих предметів, займатися в платних гуртках, поїхати на відпочинок, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 9000 грн на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з часу подання заяви і до їх повноліття. 09.03.2021 представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Зозуля А.В. подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, згідний на стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, позовні вимоги в розмірі 9000 грн. на кожну дитину заперечує. Твердження [PERSON] , що відповідач перебуває за кордоном, та відповідно отримує неймовірно високі доходи, не відповідають дійсності і є надуманими. [PERSON] на підтвердження факту отримання ним доходів внаслідок його роботи за кордоном не надала жодних належних та допустимих доказів. Саме перебування за кордоном, не свідчить про його працевлаштування та отримання високих доходів. Він по мірі можливості надавав допомогу на утримання дітей, однак в січні 2020 року перестав надавати таку, оскільки залишився без роботи та доходів, та сам знаходиться у важкому матеріальному становищі. Крім цього, Законом України «Про державний бюджет України на 2021» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 01.01.2021-2395,00 грн, з 01.07.2021 - 2510,00 грн., з 01.12.2021 - 2618,00 грн. Тому при винесенні рішення про стягнення аліментів просить врахувати встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків щодо утримання дітей та те, що відповідач є безробітний, у нього відсутній стабільний дохід, а також часткове визнання відповідачем позову. 15.03.2021 представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Варениця В.С. подав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів, де зазначив, що у 2009 році [PERSON] поїхав на роботу за межі України, та за домовленістю між [PERSON] та [PERSON] останній зобов`язувався надавати необхідну та посильну допомогу на утримання їх спільних дітей. Така домовленість була і в тому, що безпосередньо догляд за малолітніми дітьми, яким на той час було 10 та 4 роки, здійснювала [PERSON] відповідно не могла також поїхати за кордон, щоб забезпечити собі та дітям достатній матеріальний рівень забезпечення. Крім цього, у відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] не надав належних та допустимих доказів про своє матеріальне становище, зокрема, що він безробітний та знаходиться у тяжкому матеріальному становищі. На доведення факту належного матеріального забезпечення [PERSON] , враховуючи визнання стороною відповідача факту перебування в Королівстві Нідерланди з 2009 року, є загальновідомий факт, що мінімальна заробітна плата в Нідерландах складає 1680 євро в місяць, а у випадку втрати роботи виплата безробітним становить близько 150 євро на день. Посилання у відзиві, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не спростовує, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вказані у відзиві, з посиланням на Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», розміри прожиткового мінімуму для дітей віку від 6 до 18 років, свідчать лише про мінімальний рівень матеріального забезпечення. При цьому, закріплений на законодавчому рівні розмір прожиткового мінімуму не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів. Крім цього, донька [PERSON] є ученицею 10 класу Шклівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені Мар`яна Корчака , та для успішного складення зовнішнього незалежного оцінювання потребує додаткових занять з окремих предметів (репетиторство), однак через скромні фінансові можливості [PERSON] забезпечити такі заняття буде надзвичайно складно. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи якнайкращі інтереси неповнолітніх дітей, вважає, що [PERSON] має можливість надавати на утримання неповнолітніх дітей матеріальну допомогу (аліменти) в твердій грошовій сумі в розмірі 9000 грн. на кожну дитину. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 07.02.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26.02.2021 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 15.03.2021 закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник [PERSON] - адвокат Зозуля А.В. не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя про розірвання шлюбу підтримує, та просить їх задовольнити, зустрічний позов визнає частково, а саме про призначення аліментів в розмірі 3000 грн. на двох дітей. Представник [PERSON] - адвокат Варениця В.С. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, первісний позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнає, зустрічний позов своєї довірительки про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі. Згідно з ст. 247 ЦПК України уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від подружніх відносин у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що сторони з 2009 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, [PERSON] втратив почуття любові до дружини, обоє заперечують примирення, шлюб сторін носить формальний характер, спільне життя і збереження такого суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони, припинили подружні відносини, більше десяти років проживають окремо, двоє згідні на розірвання шлюбу, спору відносно поділу майна та проживання дітей не має, тому суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, збереження такого суперечить інтересам сторін, а відтак шлюб між ними слід розірвати. Що стосується зустрічного позову про стягнення аліментів на утримання дітей, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини. Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2020 року 2 218 гривень, з 1 липня 2 318 гривень, з 1 грудня 2 395 гривень. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Вказані величини свідчать лише про мінімальний рівень матеріального забезпечення. При цьому, слід зазначити, що закріплений на законодавчому рівні розмір прожиткового мінімуму не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів. Судом встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] з 2009 року проживають разом з матір`ю, [PERSON] на утримання дітей надавав кошти нерегулярно, з 2020 року припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що сторонами не оспорюється. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2100 грн. в місяць, а також заробітну плату в ТОВ «Швейко», як швея на 0,5 ставки, яка в середньому на місяць становить 2720 грн. 80 коп. [PERSON] та [PERSON] навчаються у Шклівському закладі загальної освіти І-ІІІ ступенів імені Мар`яна Корчака. Також [PERSON] та [PERSON] навчаються в духовному відділені Новояворівської дитячої школи мистецтв, батьківська плата за навчання яких становить 180 грн. за місяць за кожну дитину. [PERSON] є фізично здоровою, працездатною особою молодого віку, жодних осіб на утриманні не має, з 2009 року працює за кордоном, протягом останнього часу в Королівстві Нідерланди. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Витрати зазначені [PERSON] в зустрічному позові та відповіді на відзив на зустрічний позов, пов`язані з розвитком здібностей дітей, відпочинком, відносяться до додаткових витрат, а тому не можуть враховуватись при визначені розміру аліментів, водночас розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору може бути визначений за рішенням суду. Враховуючи встановлений мінімальний та гарантований розмір аліментів, відсутність доказів про матеріальний стан відповідача, часткове визнання відповідачем позову суд, виходячи з потреб дітей, рівної участі батьків в їх утриманні, вважає, що на даний час дотримуючись засад розумності та справедливості слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дітей. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений [PERSON] судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає до стягнення з [PERSON] . Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн.

Outcome: partial