Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. Свої вимоги мотивує тим, що вона останнім часом дуже хворіє та знаходиться на "Д" обліку у сімейного лікаря з 2014 року з клінічним діагнозом: ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний, ГХ ІІІ ступеню, 3 ст, гіпертензивне серце, СН ІІ А ст. Наслідки перенесеної транзиторної ішемічної атаки в ВББ від 18 серпня 2016 року. На даний час вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки єдиним джерелом її доходу є пенсія у розмірі 1616,44 грн., однак цих коштів не вистачає для забезпечення нормального рівня життя, купівлі необхідних продуктів харчування, ліків та одягу. Цих коштів вистачає лише на оплату комунальних послуг та мінімальну кількість продуктів харчування. Відповідач [PERSON], який доводиться їй рідним сином, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання своєї непрацездатної матері, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно довічно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечила (а.с.18). Відповідач [PERSON] про день слухання справи повідомлявся та повідомлення було направлено відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання відповідача зареєстрованого у встановленому законом порядку, але повістка була повернута суду за закінченням терміну зберігання (а.с.17). Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як встановлено судом, позивач доводиться рідною матір'ю відповідачу [PERSON] Останнім часом стан здоров'я позивача погіршився, [PERSON] знаходиться на "Д" обліку у сімейного лікаря з 2014 року з клінічним діагнозом: ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний, ГХ ІІІ ступеню, 3 ст, гіпертензивне серце, СН ІІ А ст., що є наслідком перенесеної транзиторної ішемічної атаки в ВББ від 18 серпня 2016 року. Дані обставини підтверджуються довідкою Комунального закладу "Нікопольський центр первинної медико-санітарної допомоги" № 1033 від 15 вересня 2017 року (а.с.9-12). Єдиним джерелом доходів позивача є її пенсія, розмір якої становить 1616,44 грн., що підтверджується довідкою Нікопольського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області № 5057 від 07 червня 2017 року (а.с.7). Однак цих коштів не вистачає для забезпечення нормального рівня життя, оскільки значна їх частина витрачається на лікування та оплату комунальних послуг, а суми, яка залишається ледве вистачає на мінімальну кількість продуктів харчування. Таким чином, суд вважає доведеним факт потреби позивача в матеріальній допомозі. Відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної матері, оскільки працює в ПАТ "НЗФ" та отримує заробітну плату, однак добровільно такої допомоги не надає. Суд, даючи оцінку доказам наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач має обов'язок надавати допомогу на утримання своєї непрацездатної матері, але безпідставно ухиляється від виконання своїх обов'язків утримувати її. Враховуючи те, що позивач є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги суд, з огляду на вимоги розумності та справедливості, приходить висновку, що з [PERSON] повинні бути стягнуті аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] у примусовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця, довічно. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] має бути стягнутий судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved