Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

09 грудня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 18 січня 2008 року, має одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальну допомогу на утримання останньої, хоча має таку можливість, оскільки отримує дохід від сезонних заробітків. На її утриманні окрім спільної з відповідачем дитини, перебуває ще син він іншого шлюбу. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що виїжджає на сезонні заробітки, однак його доходи не є сталими і він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 400 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 05 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Любешівського районного управління юстиції Волинської області. Шлюб між сторонами розірвано (а.с. 2, 4, 5). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, сторони у справі як батьки неповнолітньої дитини зобов'язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Неповнолітня дочка сторін - [PERSON] проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою Камінь-Каширської міської ради № 6986 від 09.12.2014 року (а.с. 7) і чого відповідач у судовому засіданні не заперечував. Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON], будучи особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, хоча й має таку можливість, оскільки отримує дохід від сезонних заробітків, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, разом з тим є працездатним, отримує дохід від сезонних заробітків, розмір його щомісячних доходів не є сталим, інших утриманців немає, а також, враховуючи відсутність доказів про незадовільний стан його здоров'я, і те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, а також і те, що на утриманні позивачки, окрім спільної з відповідачем дитини, перебуває дитина від іншого шлюбу (син [PERSON], [INFO]), суд вважає за доцільне та необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 гривень щомісячно. На думку суду [PERSON] спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі і вони забезпечать необхідні потреби його неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не надала суду доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідач не довів суду тієї обставини, що має незадовільний стан здоров'я і у зв'язку з цим не може працювати та сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та враховуючи, що позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: partial