Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~22.06.2016р. [PERSON] звернулась до суду з\~вказаною позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 20398,14 грн., компенсації відпустки у розмірі 32110,52 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 61122,04 грн., компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням терміну їх виплати у розмірі 2157,57 грн., моральної шкоди у розмірі 10000 грн. В обгрунтування позову вказала, що з 07.06.2005 року по 12.01.2016 року позивач працювала на різних посадах, 12.01.2016 року звільнена з роботи за власним бажанням, перебуваючи на посаді заступника головного бухгалтера, розрахунок при звільненні з нею не проведено. Позивач зверталась до відповідача із письмовою заявою про видачу довідки про розмір заборгованості по заробітній платі, яка була отримана ще 12.02.2016 року, однак до даного часу відповідь позивач не отримала. Згідно розрахункового листа за січень 2016 року, заборгованість по заробітній платі складає 20398,14 грн., та 32110,52 грн. - компенсація відпустки, які вона просить стягнути із відповідача, із врахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням терміну їх виплати, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, зазначила, що невиплатою належних їй грошових сум, їй заподіяно моральну шкоду, так як вона змушена протягом тривалого часу докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав. Справа розглядалась судом у заочному порядку, з врахуванням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позов підлягає частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що з 07.06.2005р. по 12.01.2016 року [PERSON] працювала у ДП "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" на різних посадах. 12.01.2016 року звільнена з посади замісника головного бухгалтера за власним бажанням, що підтверджується трудовою книжкою /а.с.7/. 10.02.2016 року позивач зверталась до відповідача із заявою про надання довідки про заборгованість по заробітній платі, яка отримана відповідачем 12.02.2016 року. Однак, згідно пояснень позивача, вказану довідку їй не було надано. Згідно розрахункового листка, заборгованість [PERSON] по заробітній платі за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року складає 20398,14 грн., компенсація за невикористану відпустку 32110,52 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 116 КЗпП України, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач вказала, що заборгованість по заробітній платі складає 20398,14 грн., а компенсація за невикористані відпустки 32110,52 грн., надавши на підтвердження розрахунковий листок. Відповідач довідку про заборгованість та про середній заробіток позивача не надав, як не надав і заперечень проти позову. Таким чином, суд вважає, що заборгованість по заробітній платі позивача на момент звільнення складала 20398,14 грн., а компенсація за невикористану відпустку - 32110,52 грн., яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Що стосується виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8\~лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. У п.4 розділу ІІІ, зазначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховується: компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Згідно наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, та проти якого не заперечує відповідач, середньоденний заробіток позивача складає 379,64 грн. (8352 х2 - розмір зарплати за листопад та грудень 2015 року = 16704; 16704 : 44 (кількість робочих днів у листопаді- грудні 2015 року) = 379,64 грн.). На момент подачі позову період затримки складає з 13.01.2016 року по 21.06.2016 року або 161 календарний день, тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 379,64 грн. х 161 день = 61122,04 грн. Відповідно до ст.ст. 2,3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р., компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованим громадянам за період з дня набрання чинності цим законом. Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно п. 3 постанови КМУ від 21.02.2001р. «Про затвердження Порядку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням терміну їх виплати», компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума компенсації складає 2157,57 грн. /а.с. 3-4/, з яким суд погоджується, та вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Однак, враховуючи конкретні обставини справи, рішення суду, якими захищені права позивача та ступінь душевних страждань, які вона зазнала у зв'язку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні, суд приходить до висновку, що захист її прав судовим рішенням є еквівалентною компенсацією моральної шкоди. За такого, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. слід відмовити. Судові витрати відповідно до\~ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідача на користь держави у розмірі 1378 грн.

Outcome: partial