Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

05.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути суму боргу в розмірі 5000,00 грн. за договором позики та моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Позивач в судове зсідання не з'явився, для захисту своїх інтересів направив представника. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судовому засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, в липні 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено розписку, відповідно до умов якої відповідач отримав у позику грошові кошти в сумі 5000,00 грн. Розписка була підписана сторонами в добровільному порядку, строк повернення боргу було встановлено домовленістю сторін. Звернення позивача стосовно повернення коштів відповідачем залишені без задоволення. Станом на 11.03.2014 року сума боргу позивачу не повернута та становить 5000,00 грн. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У відповідності до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позову щодо моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не підлягають задоволенню. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 229,41 грн.

Outcome: partial