Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач у листопаді 2011 року звернувся до суду з позовом, яким після уточнення своїх вимог просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 05-20183107-Ф від 22.02.2007 року, яка складає 8911,72 доларів США та 26111,50 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру під [ADDRESS], та яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 07.02.2007 року за реєстром № 1-199, право власності на підставі якого зареєстровано ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 20.02.2007 року в реєстровій книзі номер 68 за № 16059 і в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 16921323, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну за згодою сторін предмета іпотеки (п. 2.2 Договору) - 156000,00 грн. та стягнути понесені судові витрати( т.2 а.с.78). Представник позивача в подальше судове засідання 23.04.2014 року не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги з урахуванням заяви від 08.04.2014 року підтримав в повному обсязі. Відповідач, зокрема її представник позов не визнала, у його задоволенні просила відмовити за необґрунтованістю, безпідставністю. В судове засіданні 23.04.2014 року також не з»явилась, подала заяву про його проведення без її участі . Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON], [INFO], інтереси якого представляє законний представник [PERSON], Служба у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подавали. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог, виходячи з наступного. В суді з»ясовано, що 22 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON].(третя особа) було укладено кредитний договір № 05-20183107-Ф, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних та кінцевим терміном повернення до 21 лютого 2019 року. У забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 22 лютого 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 06.03.2014 року ( з врахуванням останньої заяви від 08.04.2014 року ) становить 8911,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 1124,7453 відповідно на день постановлення рішення складає - 100234,15 грн. та 26111,50 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту строкова - 8081,12 доларів США, заборгованість по процентам поточна - 94,10 доларів США, заборгованість по процентам прострочена - 736,50 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 7771,72 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 10539,78 грн., штраф за невиконання умов договору іпотеки - 7800 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Згідно п. 3.2.6 кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання за цим договором, забезпеченого іпотекою, а якщо вимога Банку не задоволена - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.2.8 кредитного договору встановлено, що у разі невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених зазначеним договором, відшкодування заборгованості здійснюється Банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно умов договору іпотеки. Зі змісту пунктів 2.1.1, 3.1.5, 3.1.6 договору іпотеки вбачається, що у випадку одноразової чи неодноразових прострочок Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту Іпотекодержателю або порушення інших умов кредитного договору, Іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач зазначав, що Позичальником( [PERSON].) не виконуються його зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку з чим Банком направлялись претензії до позичальника та іпотекодавця про повернення заборгованості за кредитом з вимогою сплатити Банку протягом десяти днів з дня отримання претензії суму заборгованості як за простроченими так і за поточними нарахуваннями по кредиту, процентами та штрафними санкціями за кредитним договором. Відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", Іпотечного договору від 22 лютого 2007 року, у іпотекодержателя, позивача по справі, виникло право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, як іпотекодержатель не реалізував своє право у безспірному порядку, він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень ст. 39 Закону України "Про іпотеку". Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" N 898-IV від 05 червня 2003 року містить вимоги щодо рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, у рішенні має бути вказаний загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно п. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Продаж Предмета іпотеки здійснюється згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", на підставі наступного застереження: задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом продажу Предмета іпотеки від імені Іпотекодержателя будь-якій особі. Продаж Предмета іпотеки здійснюється за ціною, що буде встановлена за згодою між Сторонами або на підставі висновку суб"єкта оціночної діяльності. Відповідно до п. 2.2 договору іпотеки за згодою сторін предмет іпотеки було оцінено в 156000,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 1277 грн. 18 коп., внесеного судового збору.

Outcome: approved