Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкування з дитиною, про усунення перешкод у вихованні дитини, про встановлення часу для зустрічей з дитиною. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON], з 2004 р. по 2007 р. перебував у шлюбі із [PERSON]. У 2007 році шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач, [PERSON], є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК серія 2-18 ОД № 083831 від 11.01.12р. За твердженням позивача його колишня дружина, [PERSON], постійно чинить перешкоди у спілкуванні із дитиною та у її вихованні. Вона забороняє позивачу бачитись із сином, відмовляється приймати та передавати подарунки. В серпні 2012 року, позивач вимушений був звернутись до ради опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради.. 27 вересня 2012 року на засіданні ради опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради було прийнято висновок № 17, згідно якого позивачу встановлений час зустрічей із сином, [PERSON], у суботу та неділю з 11:00 по 14:00, кожного першого та третього тижня календарного місяця. Однак не зважаючи на рішення ради опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради позивачу не дають можливості спілкуватись з сином. На підставі викладеного, позивач просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, визначати час для зустрічі і спілкуванні з дитиною та просить надати йому протягом шістьох місяців з дати набранням рішення законної сили систематичні побачення із сином [PERSON], кожної суботи та неділі з 11.00 до 14.00 за місцем реєстрації дитини, а після сплину даного строку за його місцем реєстрації. (а.с. 128-129) В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, а також підтвердили обставини заявлених позовних вимог. Позивач пояснив, що відповідачка після припинення подружніх відносин постійно йому чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також взагалі не дає йому можливості побачити дитину. Він бажає приймати участь у вихованні дитини, проводити спільний відпочинок з дитиною. Всі його звернення до відповідачки не дали жодного результату, а навпаки відповідачка будь-яким чином намагається уникнути його зустрічі з дитиною. Після його звернення до органу опіки та піклування ситуація не змінилась, у зв'язку з чим, він вимушений звернутись до суду. Відповідачка, а також її представник заперечували проти задоволення позову. Так, відповідачка пояснила, що вона дійсно перебувала в шлюбі з позивачем. Однак перед фактичним припиненням шлюбних відносин позивач почав спричиняти їй тілесні пошкодження, а також створив такі умови, що вона з малолітньою дитиною вимушена була його покинути. Після того, відповідач не бажав приймати участь у вихованні дитини, а також не надавав коштів на її утримання. В зв'язку з чим, вона була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, позивач мав заборгованість по виплаті аліментів, а також постійно намагається матеріально її знешкодити, звертаючись до суду з позовами про стягнення з неї коштів. Вона також посилається на те, що позивач є хворою людиною та страждає на епілепсію, а тому вона побоюється за дитину. При цьому, дитина не бажає бачитись з батьком, його фактично не знає. Вона з дитиною неодноразово відвідувала дитячого психолога, оскільки дитина відчувала сильні душевні хвилювання з приводу батька. Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради вважала, що позов є обґрунтований, а також наполягала на підтвердженні висновку органу опіки та піклування. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON], з 2004 р. по 2007 р. перебував у шлюбі із [PERSON]. У 2007 році шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 4-5) Позивач, [PERSON], є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК серія 2-18 ОД № 083831 від 11.01.12р. (а.с.6) В серпні 2012 року позивач звернувся до Ради опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради з приводу встановлення йому часу спілкування з дитиною. (а.с. 18) Згідно висновку ради опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-08-1/2947вх від 09.10.2012р., позивачу встановлений час зустрічей із сином, [PERSON], у суботу та неділю з 11:00 по 14:00, кожного першого та третього тижня календарного місяця. (а.с. 24) В судовому засіданні позивач стверджував, що відповідачка, [PERSON], постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні із дитиною та у її вихованні. Вона забороняє позивачу бачитись із сином, відмовляється приймати та передавати подарунки. Суд вважає, що вищевказані факти дійсно знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Так в судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачка після припинення подружніх відносин постійно йому чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також взагалі не дає йому можливості побачити дитину. Відповідачка не заперечувала того факту, що забороняє бачити позивачу дитину, вважаючи, що це може негативно вплинути на психіку дитини. Вона також посилається на те, що позивач є хворою людиною та страждає на епілепсію, а тому вона побоюється за дитину. При цьому, дитина не бажає бачитись з батьком, його фактично не знає. Вона з дитиною неодноразово відвідувала дитячого психолога, оскільки дитина відчувала сильні душевні хвилювання з приводу батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка [PERSON] не давала можливості бачити [PERSON] дитину. Так а у разі, якщо дитина бачила батька, вона одразу відвертала дитину в іншу сторону, і одразу намагались покинути імовірне місце зустрічі. (роздруківка судового запису а.с. 142-145) Свідок [PERSON] пояснив, що є сином [PERSON]. Він пояснив, що його батько протягом шести років намагався забирати молодшого брата, проте його колишня дружина [PERSON] постійно йому відмовляла. (роздруківка судового запису а.с.146-148) Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] вигнав відповідачку [PERSON] спільно з дитиною в 2007р.. Після цього, він взагалі не надавав матеріальної допомоги та дитиною не цікавився. (роздруківка судового запису а.с.150-153) Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю [PERSON]. Вона пояснила, що позивач вигнав її дочку спільно з дитиною та пришла до неї, де проживає по теперішній час. Вона пояснила, що дитина батька взагалі не знає, а батьком називає свого дідуся. Вони спільно із сім'єю намагались зробити все, щоб дитина отримала належне виховання, а також отримала знання. Свідок пояснила, що позивач тривалий час самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. (роздруківка судового запису а.с. 154-160) Таким чином, з пояснень свідків вбачається, що дійсно позивач не має можливості спілкуватись з дитиною, оскільки цьому перешкоджає відповідачка. В той же час, тривалий час сам позивач не приділяв належної уваги дитині, не надав необхідну матеріальну допомогу на її утримання. Вищевказаний факт, також підтверджується характеристикою „Дошкільного навчального закладу спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови" від 04.09.2012р. № 272 батько [PERSON] протягом навчання дитини жодного разу не цікався його навчанням, школу не відвідував. (а.с. 62) Крім того, відповідно до характеристики Одеського навчально-виховного комплексу „Гімназія № 7" від 04.03.2013р. батько [PERSON] протягом навчання дитини жодного разу не цікався його навчанням, школу не відвідував. (а.с. 63) В судовому засіданні відповідачка посилалась на ту обставину, що позивач має певні розлади здоров'я, що не дозволяють йому тривалий час перебувати з дитиною. Вищевказані відомості знайшли лише часткове підтвердження. Так, дійсно згідно виписки з медичної картки [PERSON] вбачається, що він страждав на симптоматичну епілепсію з частими складними парціальними нападами з вторинною генералізацією. Органічне емоційно-лабильний розлад , внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми. (а.с. 78) В зв'язку з даними обставинами, а також клопотаннями сторін, ухвалою суду від 25 червня 2013р. по справі була призначена комплексна судова психолого-психіатрична експертиза. (а.с. 133-134) Відповідно до висновків комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 64 від 12.02.2014р., у випробуваного [PERSON] , [INFO] рівень психічного (інтелектуального ) розвитку відповідає середній нормі для його вікової групи. Схильність до фантазування, сугестивність не перевищує діапазон норми для вікової групи випробуваного. Дитина, як і всі діти його віку, схильний приймати думку значущих для нього дорослих. За характером товариський, допитливий. Дослідження міжособистісних (сімейних) стосунків виявляє виражене негативне ставлення до батька. « Я його не знаю , мама каже , що він поганий, коли жив з нами бив маму ». До матері відноситься тепло, емоційно прив'язаний до неї. (а.с. 182-186) Ухвалою суду від 28 квітня 2014р. по справі була призначена амбулаторна судова психіатрична експертиза щодо [PERSON]. (а.с. 208-209) Відповідно до висновків амбулаторної судової психіатричної експертизи № 245 від 21.05.2014р. [PERSON], [INFO], хронічними психічними розладами не страждає, органічний емоціональне-лабільний розлад, якого було діагностовано в 2010-2011р.т. у теперішній час компенсовано, а також не може негативно впливати на можливість та тривалість спілкування та виховання сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 215-218) На підставі викладеного, суд вважає, що на теперішній час, хвороба позивача не може негативно впливати на можливість та тривалість спілкування та виховання сина [PERSON], [INFO], що також підтверджується експертним висновком. Судом також враховуються висновок дитячого психологу [PERSON]. Так, у висновку він відзначив, що дитина у діалозі щодо батька реагує нестійко, проявляється напруженість, нервозність, непосидючість, стає неспокійним . При цьому у дитини починає тремтіти голос, порушується артикуляція, з'являється задишка, мимовільна жестикуляція. (а.с. 50) Вищевказаний висновок суду підтвердив в судовому засіданні безпосередньо [PERSON], який був допитаний судом в якості свідка. В судовому засіданні він пояснив, що неодноразово займався психологічною корекцією [PERSON], оскільки дитина має певні негативні асоціації з батьком. Суд вважає, що вищевказані факти можливо лише врахувати під час встановлення часу та тривалості спілкування батька з дитиною. Судом також встановлено, що під час спільного проживання з дитиною, позивач займався її доглядом, гуляв з дитиною, спільно відпочивав, що підтверджується наданими фотографіями (а.с. 84-86, 222-234) Спірні правовідносини регулюють наступні норми законодавства. Статтею 151 СК України встановлено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. При цьому, п. 3 цієї статті встановлено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною 2 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. При цьому, ч. 3 цієї ж статті встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В судовому засіданні встановлено, що позивач має самостійний дохід, та не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, не страждає на психічні захворювання, а також своєю аморальною поведінкою не може зашкодити розвиткові дитини, оскільки відповідачка не довела суду протилежного. При ухваленні рішення суд враховує той факт, що дитина багато років не спілкувалась з батьком, а тому необхідно встановити такий порядок систематичних побачень, який буде максимально сприятливим для відновлення взаємовідносин між батьком та сином. Суд також вважає, що заперечення відповідачки щодо позовних вимог носять фактично суб'єктивний характер та пов'язані з особистою неприязню її до позивача, особливостями припинення шлюбних відносин. Саме вищевказана обставина сприяла тому, що відповідачка намагались уникнути можливість спілкування батька з дитиною. В той же час, суд враховує той факт, що позивач лише через декілька років після припинення шлюбних відносин звернувся до органу опіки та піклування, а також до суду з відповідними вимогами. При ухваленні рішення суд враховую думку малолітнього [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні без присутності батьків. Так він пояснив, що батька він не знає, з ним не спілкується. Зі слів матері знає, що він її бив, а також погано до нього відносився. Суд кредитно відноситься до пояснень малолітнього [PERSON], оскільки його пояснення обумовлені його схильністю приймати думку матері, що підтверджується висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 64 від 12.02.2014р.. Відповідно до ч. 3 ст. 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Суд вважає, що систематичні побачення з батьком буде сприяти нормальному розвитку дитини, можливістю подолання негативних асоціацій з батьком, на що посилався дитячий психолог [PERSON], а також експерти які проводили експертизу. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що необхідно наступний порядок систематичних побачень батька з сином, а саме: - [PERSON] має право на побачення з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] у неділю з 11.00 до 14.00., кожного першого та третього тижня календарного місяця, у присутності матері [PERSON]. - зобов'язати [PERSON] ([INFO], що зареєстрована за адресою [ADDRESS], іпн. [NUMBER]) не перешкоджати [PERSON] ([INFO], іпн. [NUMBER], що проживає за адресою [ADDRESS]) у відвідуванні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] у визначений судом час. При цьому, суд не обмежує місце проведення зустрічей батька з дитино, оскільки такі зустрічі можуть відбуватись як за місцем реєстрації сторін, а також у будь-якому іншому місці (дитячі розважальні центри, майданчики, парки тощо), проте їх місце повинна визначати мати дитини, оскільки суд вважає необхідним її присутність під час зустрічі батька із сином. Суд вважає, що вищевказаний порядок максимально буде сприяти інтересам сторін, а також не буде суперечить інтересам дитини. Крім того, необхідно стягнути з відповідачки судовий збір, оскільки позивач звільнений від сплати судового сбору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial