Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

21 червня 2016 року [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про припинення спільної часткової власності шляхом поділу будинку в натурі відповідно до належних сторонам часток, визначення порядку користування земельною ділянкою на якій розташований будинок, відповідно до часток кожного з співвласників, та усунення перешкод в користуванні житловим будинком, в якому просила суд: - припинити спільну часткову власність шляхом поділу будинку в натурі відповідно до належних сторонам часток, виділити в натурі належні позивачу 29/100 часток житлового будинку, а саме, житлову кімнату 19,10 кв.м., кухню 7,10 кв.м., ванну 3,60 кв.м., передпокій 5,90 кв.м., коридор 2,70 кв.м. та відповідну частину житлової кімнаті 17,10 кв.м., виділити відповідну частку надвірних споруд та будівель, які складаються з літньої кухні літ. «Б», літньої кухні «В», вбиральні літ. «Е», колодязя літ. «К», огорожі №1, 2, за адресою смт Пісочин, вул. Полтавське Шосе, 154, Харківського району, Харківської області; - визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 450,00 кв.м., на якій розташований будинок № 154 в смт Пісочин по вул. Полтавське Шосе, Харківського району, Харківської області, відповідно до часток кожного з співвласників квартири 2; - усунути перешкоди в користуванні житловим будинком з відповідними надвірними будівлями та спорудами, шляхом зобовязання [PERSON] та [PERSON] надати вільній доступ до належної позивачу 29/100 часток житлового будинку, за адресою смт Пісочин, вул. Полтавське Шосе, 154, Харківського району, Харківської області. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року по справі №635/4436/15-ц за нею визнано право власності на 29/100 частин житлового будинку загальною площею 149,10 кв.м., житловою площею 84,10 кв.м., з надвірними спорудами та будівлями: літнею кухнею літ. «Б», літнею кухнею «В», вбиральнею літ. «Е», колодязем літ. «К», огорожею №1, 2, за адресою смт Пісочин, Харківського району Харківської області, вул. Полтавське Шосе, 154, після смерті батька [PERSON], померлого 14 жовтня 2012 року. В теперішній час, відповідач [PERSON], не визнає права власності на дане майно за позивачем, всіляко перешкоджає в реалізації своїх прав та не дає доступу до житлового будинку. При цьому, право власності на спадкове майно після смерті батька зареєструвала лише позивач, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованими 07.04.2016. Спадкоємцями після смерті батька, [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину ще не отримані. У відповідача [PERSON] до позивача існують неприязні стосунки, який створює перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпоряджанні належною їй часткою у майні. Житловий будинок складається з квартири 1, що належить на праві власності [PERSON] та квартира 2, з якої рівно половина належить позивачу, інша половина квартири 2 належить на праві спільної власності відповідачам [PERSON] та [PERSON]. Реалізуючи своє право на виділ в натурі належної позивачу частки у спільній частковій власності, позивач звернулась до суду з відповідним позовом. При цьому, згідно з рішенням Харківського нарсуду від 03 серпня 1987 року, земельна ділянка на якій розташований житловий будинок № 154 по вул. Полтавське Шосе, Харківського району, Харківської області, поділена наступним чином: виділено в користування [PERSON] земельна ділянка площею 337,00 кв.м., [PERSON] виділена земельна ділянка у розмірі 450,0 кв.м., земельна ділянка площею 230,00 кв.м, залишена в загальному користуванні. Відтак, земельна ділянка площею 337,00 кв.м., знаходиться в користуванні [PERSON] по квартирі 1, земельна ділянка у розмірі 450,0 кв.м., знаходиться в користуванні власників квартири 2, земельна ділянка площею 230,00 кв.м, знаходиться в загальному користуванні. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року позов [PERSON] залишено без руху у звязку з недотриманням вимог статті 119 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення визначених недоліків. 12 липня 2016 року представником позивача [PERSON] [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, усунено визначені ухвалою суду недоліки. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2016 року відкрито провадження за позовом [PERSON] та призначено судове засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2016 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON], про проведення судової будівельно-технічної експертизи у даній цивільній справі задоволено, призначено судову будівельно-технічну експертизу у цивільній справі, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON]. На вирішення експерта поставлено питання: 1) Які можливі варіанти виділу в натурі 29/100 частки в житловому будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: вул. Полтавське Шосе, будинок 154, смт Пісочин, Харківського району, Харківської області, яка належить [PERSON], без відступу від ідеальних часток співвласників, з максимальною ізоляцією співвласників один від одного та відповідними пропозиціями щодо переобладнання? 2) У разі неможливості виділу в натурі 29/100 частки в житловому будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: вул. Полтавське Шосе, будинок 154, смт Пісочин, Харківського району, Харківської області, яка належить [PERSON], без відступу від ідеальних часток співвласників, то вказати, які можливі варіанти поділу спірного житлового будинку з мінімальним відступом від ідеальних часток, та визначенням грошової компенсації власнику, частка якого у звязку з перерозподілом зменшується, з відповідними пропозиціями щодо переобладнання, з максимальною ізоляцією співвласників один від одного? Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 23 лютого 2017 року до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи №9065/1057 від 06.02.2017 Згідно з ухвалою суду від 24 лютого 2017 року відновлено провадження у справі. 12 квітня 2017 року представник позивача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності, уточнила позовні вимоги у даній справі, та остаточно просила суд: - припинити спільну часткову власність шляхом поділу будинку в натурі відповідно до належних сторонам часток, виділити в натурі належні позивачу [PERSON] 29/100 часток житлового будинку відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №9065/1057 від 06.02.2017, а саме, по літ.А-1: житлову кімнату №2-3 площею 19,1 кв.м., частину передпокою №2-1 площею 5,9 кв.м., частину кухні №2-2 площею 2,4 кв.м., по літ. А2-1: частину передпокою №2-1 площею 3,7 кв.м., частину кухні №2-2 площею 4,2 кв.м., ванну №2-5 площею 3,6 кв.м., усього 38,9 кв.м., та відповідні надвірні споруди: літ.Г погріб, літ.Б літня кухня, літ.О вигрібна яма, літ.Д сарай, №1 частина воріт, літ.Р частина колонки, літ.З літній душ, №3 частина огорожі, з виплатою позивачу компенсації у розмірі 2150,00 гривень іншими співвласниками [PERSON] та [PERSON]; - зобовязати [PERSON] та [PERSON] надати вільній доступ до належної [PERSON] частки житлового будинку, за адресою смт Пісочин, вул. Полтавське Шосе, 154, Харківського району, Харківської області, а саме, по літ.А-1: житлову кімнату №2-3 площею 19,1 кв.м., частину передпокою №2-1 площею 5,9 кв.м., частину кухні №2-2 площею 2,4 кв.м., по літ. А2-1: частину передпокою №2-1 площею 3,7 кв.м., частину кухні №2-2 площею 4,2 кв.м., ванну №2-5 площею 3,6 кв.м., усього 38,9 кв.м., та відповідні надвірні споруди: літ.Г погріб, літ.Б літня кухня, літ.О вигрібна яма, літ.Д сарай, №1 частина воріт, літ.Р частина колонки, літ.З літній душ, №3 частина огорожі. В судове засідання позивач та її представник позивача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності, не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись. 24 квітня 2018 року до канцелярії суду надійшла заява, за підписом [PERSON], яка просила суд розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Між тим, в матеріалах справи міститься його письмове заперечення підписане спільно із відповідачем [PERSON], в якому відповідачі зазначили, що не погоджуються із твердженнями позивача щодо створенні перешкод у доступі до належної останній частки в нерухомому майні, а також щодо посилань позивача, що остання мешкала у спірному майні після 1993 року та відповідно не вчиняла поточного ремонту. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. При цьому, в матеріалах справи міститься її заява датована 20.03.2017, в якій вона зазначила, що просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність не надавала. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, допитавши експерта, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За вимогами частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Судом встановлено, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року у справі №635/4436/15-ц, яке набрало законної сили 28.11.2015, за [PERSON] визнано право власності на 29/100 частини житлового будинку, загальною площею 149,10 кв.м., житловою площею 84,10 кв.м., з надвірними спорудами та будівлями: літнею кухнею літ. «Б», літнею кухнею літ. «В», вбиральнею літ. «Е», колодязем літ. «К», огорожею №1, 2, за адресою: смт Пісочин Харківського району Харківської області, вул.Полтавське шосе, 154, після смерті батька [PERSON], померлого 14 жовтня 2012 року. Як вбачається з тексту приведеного вище рішення, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: смт Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Полтавське шосе, 154, зареєстрований в 29/50 частинах за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 квітня 2001 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 3-413, по спадковій справі № 220/2001, та в 21/50 частинах за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 грудня 2007 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1218, по спадковій справі № 148/2007. 14 жовтня 2012 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 29/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: смт Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Полтавське шосе, 154. При цьому, спадкоємцями першої черги після його смерті є його дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], які 11 лютого 2013 року у встановлений законом строк звернулися до Другої державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Донька померлого [PERSON] 11 лютого 2013 року подала до Другої державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь дочки спадкодавця [PERSON] Таким чином, частки спадкоємців розподілилися наступним чином: [PERSON] 1/2 частини спадщини, у тому числі з урахуванням 1/4 частки спадщини, від якої на її користь відмовилась дочка спадкодавця [PERSON], [PERSON] 1/4 частки спадщини, [PERSON] 1/4 частки спадщини. 16 квітня 2013 року Другою державною нотаріальною конторою [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 29/50 частин житлового будинку за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Полтавське шосе, 154, у звязку з тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 квітня 2001 року, реєстр № 3-413, були визначені переобладнання та прибудови до вищевказаного будинку, долі між співвласниками не змінені, запропоновано звернуться до суду. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 9065/1057 від 06.02.2017, експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. [PERSON] запропоновано два варіанти виділу в натурі 29/100 частки в житловому будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: вул.Полтавське шосе, 154, смт Пісочин Харківського району Харківської області, яка належить [PERSON], без відступу від ідеальних часток співвласників, з максимальною ізоляцією співвласників один від одного та відповідними пропозиціями щодо переобладнання та визначення грошової компенсації власнику. Вирішуючи спір у даній справі, суд керується наступними нормами закону. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Так, відповідно до положень статті 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, тоді як неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Так, відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває права власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно положень статей 183, 367 ЦК України та розяснень, викладених у пунктах 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Разом з тим, згідно пункту 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382, 383 ЦК України суд приходить до висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак, проаналізувавши всі обставини у справі, з огляду на отримані судом докази, зокрема, висновок судової будівельно-технічної експертизи № 9065/1057 від 06.02.2017, виконаний експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. [PERSON], суд вважає прийнятним для застосування та реалізації при вирішенні питання щодо виділу частки у спірному майні, застосувати запропонований експертом перший варіант поділу житлового будинку і надвірних будівель, відповідно до якого частки не перерозподіляються, здійснюються переобладнання та виплата грошової компенсації, у звязку з тим, що учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, а відповідний поділ потребує здійснення меншої кількості переобладнань (виключає переобладнання одного з приміщень під кухню з виконанням віконного отвору), і є менш затратний для співвласників будівлі. Згідно з першим варіантом поділу житлового будинку і надвірних будівель за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 9065/1057 від 06.02.2017, виконаного експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. [PERSON], [PERSON] виділяється з житлового будинку і надвірних будівель на загальну суму 91860 гривень та складає: -по житловим будівлям на загальну площу 38,9 кв.м., а саме: у житловому будинку літ.А-1 - житлову кімнату №2-3 площею 19,1 кв.м., частину передпокою №2-1 площею 5,9 кв.м. та частину кухні №2-2 площею 2,4 кв.м.; у прибудові літ.А2-1 - частину передпокою №2-1 площею 3,7 кв.м., частину кухні №2-2 площею 4,2 кв.м., ванну №2-5 площею 3,6 кв.м.; -по надвірними будівлям та спорудам: літ.п погріб, літ.Б літня кухня, літ.О вигрібна яма, літ.Д сарай, №1 частина воріт, літ.Р частина колонки, літ.з літній душ, №3 частина огорожі. При цьому за першим варіантом поділу, для користування житловим будинком №154 по вулиці Полтавський Шлях в смт Пісочин Харківського району Харківської області необхідно провести наступні переобладнання: закласти дверні прорізи між приміщеннями 2-3 та 2-6; обладнати квартири самостійними системами опалення та електропостачання; розділити горищне приміщення відповідно до варіанту розподілу будинку з обладнанням іншого ходу, без виконання перегородки. Також за даним варіантом поділу спірного майна на користь [PERSON] має бути сплачено грошова компенсація на загальну суму 2150,00 гривень. Разом з тим, як було зазначено експертом у судовому засіданні відповідна грошова компенсація має розподіляється між іншими співвласниками наступним чином: з [PERSON] 878,00 гривень, а з [PERSON] 1272,00 гривень. З огляду на приведене вище, суд прийшов до висновку, що в частині позовних вимог [PERSON] про виділ належної їй частки у спірному майні в натурі слід задовольнити, тоді як стосовно іншої частини позовних вимог, а саме, щодо надання вільного доступу до належної позивачу частки спірного житлового будинку, суд приходить до висновку про відмову, у звязку з тим, що не доведено належними доказами обставину перешкоджання у вільному доступі до належної позивачу частки спірного житлового будинку.

Outcome: partial