Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира, яка розташована в [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі Договору дарування. 11.08.2001р. він зареєстрував шлюб з [PERSON], після чого зареєстрував її у спірну квартиру. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] 03.09.2012р. шлюб між ними розірвано. Влітку 2012р. відповідачка забрала всі своє речі та добровільно виселилась з дитиною із спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи - Балаклійського районного сектора Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області в судове засідання не з'явився, письмових заперечень не надав. Представник третьої особи - Червонодонецької с/ради в судове засідання не з'явився,надав заяву, в якій не заперечував проти її задоволення, просили справу розглянути без їх участі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору дарування належить квартира , яка розташована в [ADDRESS] (а.с.13). Як вбачається із довідки ПЖКГ "Червонодонецьке" від 24.11.2014 року, в квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.18). Як вбачається із акту обстеження від 04.11.2014 року, складеного депутатом Червонодонецької с/ради Балаклійського району Харківської області, під час перевірки за фактом реєстрації мешканців в квартирі розташованої [ADDRESS] встановлено, що на вищезазначеній житловій площі мешкала колишня дружина позивача [PERSON], який з лютого 2012 року там не проживає, що також підтверджено свідками-сусідами [PERSON], [PERSON] (а.с.17). Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється на підставі рішенням суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному будинку більш ніж рік, втратила зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом. На користь доводів позивача свідчить і та обставина, що судові документи відповідачем за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою його місця проживання чи місця перебування отримані не були. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, тому зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні власністю позивача шляхом зняття з обліку у спірному приміщенні правового значення не має, а тому ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial