Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

15 травня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 17 серпня 2010 року з відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 31 березня 2017 року : за кредитом у сумі 3946,29 грн., за процентами - 27423,58 грн., за пенею та комісією - 3000 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1718,49 грн., а всього заборгованість у сумі 36588,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 01 червня 2017 року зазначена цивільна справа прийнята до провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Октябрського районного суду м.Пролтави від 05 липня 2018 року змінено прізвище відповідача зі [PERSON] на [PERSON] у звязку з реєстрацією шлюбу. 30 січня 2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що суду не надано доказів узгодження під підпис з відповідачем [PERSON] та правил надання банківських послуг, правил користування кредитною карткою та тарифів банку. Відсутні докази щодо отримання відповідачем кредитних коштів, а є лише заява позивача про отримання відповідачем кредитних коштів, у звязку з чим відповідач заперечує проти отримання коштів. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки він обраховується за кожним платежем окремо, а для стягнення штрафних санкції законодавством обмежено строк позовної давності. Закон забороняє стягувати неустойку у розмірі, який значно перевищує суму боргу, якщо це не призвело до значних збитків кредитора. Із наданого позивачем неможливо встановити, в якій сумі та коли були видані грошові кошти. При цьому, вбачається, що відповідач їх нібито повертав, але жодного документу позивачем не надано. Просить взяти до уваги, що відповідач є менш захищеною стороною, якому потрібно сприяти у захисті його прав та обмежити право банка на безпідставне стягнення грошових коштів. 26 березня 2018 року позивач надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання ( ст.634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до [PERSON] та правил надання банківських послуг. На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку відповідач отримав, та мобільний телефон, який вказав відповідач. Картковий рахунок - це рахунок фізичної особи, до якого випущена картка та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема, за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний ОТП - пароль. Крім того, позивачем не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів», так як банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Із наданої суду виписки з карткового рахунку (фото клієнта з карткою) прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, відповідач частково сплачував заборгованість за договором. При укладенні договору сторони досягли і згоди щодо суми неустойки (штрафу, пені), яку сторони погодили та визначили при укладенні договору. Виходячи із засад дизпозитивності цивільного судочинства, за відсутності клопотання відповідача, суд за власної ініціативи не має права зменшити розмір неустойки. Позивачем не пропущений і строк позовної давності. Так, згідно позиції Верховного Суду України ( справи № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, № 6-61цс14 від 18.06.2014 року) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( а.с.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк перепущеної картки відповідача діє до останнього дня лютого 2018 року. Таким чином, позивач звернувся до суд в межах строку позовної давності. У судовому засіданні представника позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях, оскільки відсутні докази надання кредитних коштів. З невідомих підстав без згоди відповідача здійснено підвищення розміру пені та процентів та пропущено строк позовної давності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17 серпня 2010 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" та відповідач уклали кредитний договір, згідно з яким Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць, про що свідчить заява відповідача ( а.с.7-8) . Із зазначеної заяви вбачається, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з тарифами банку. Згідно з довідкою ПАТ КБ «Приватбанк», наданої позивачем 04 липня 2018 року, в рамках вищезазначеного кредитного договору відповідачу були видані кредитні картки : № [NUMBER], дата відкриття - 17.08.2010 року, термін дії - 06/14; № [NUMBER], дата відкриття - 17.07.2014, термін дії - 02/18. Згідно з п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 [PERSON] та правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2.1.1.7.6 [PERSON] надання банківських послуг при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач належним чином не виконував вимоги договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 31 березня 2017 року : за кредитом у сумі 3946,29 грн., за процентами - 27423,58 грн., за пенею та комісією - 3000 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1718,49 грн., а всього заборгованість у сумі 36588,36 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем ( а.с.4-6). У заперечення проти позову представник відповідача посилався на ту обставину, що відсутні докази отримання грошових коштів відповідачем, а тому відповідач заперечує проти отримання нею коштів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження позовних вимог щодо отримання відповідачем грошових коштів позивачем надано виписку по картковому рахунку [PERSON] за період з 01 серпня 2010 року по 26 березня 2018 року, згідно якої відповідачем здійснювалося зняття коштів через платіжні картки та з платіжних карток здійснювалося списання грошових коштів за користування кредитом у вигляді процентів та пені ( а.с.117-118). Також позивачем надано фото відповідача з отриманою нею платіжною картою ( а.с.121), що підтверджує факт отримання платіжної картки та, як наслідок, користування нею. При цьому суд бере до уваги, що відповідачем підписана анкета - заява пр. приєднання до [PERSON] та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 серпня 2010 року та отримання нею платіжної картки ( а.с.7) та довідка про умови кредитування від 17 серпня 2010 року ( а.с.8)., що не було спростовано відповідачем та його представником в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено факт користування відповідачем кредитними коштами. Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності. У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, відповідно до Правил користування платіжною карткою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month). У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно з довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» на а.с. 122 відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н від 17 серпня 2010 року, за яким було надано кредитні картки № [NUMBER] та № [NUMBER], остання з яких мала термін дії до останнього дня 02.2018 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем заявлено позовні вимоги в межах строку позовної давності. Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 3000 грн. та штрафів у сумі 500 грн. ( фіксована частина) та у сумі 1718,49 грн. ( процентна складова) суд зазначає наступне. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Беручи до уваги, що позивачем ставляться вимоги щодо одночасного стягнення з відповідача пені та штрафів, а тому суд вважає відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені у сумі 3000 грн., яка нарахована відповідно до розрахунку заборгованості не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання. Таким чином , з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 3946,29 грн., за процентами - 27423,58 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1718 грн., а всього 33588,36 грн. Крім того, відповідно до п.1.1.3.2.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору, а тому посилання представника відповідача на збільшення тарифів щодо нарахування процентів в односторонньому порядку суд вважає безпідставним. Згідно зі ст..141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1472 грн. ( 92% від 1600 грн.). На підставі наведеного,

Outcome: partial