Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

13 серпня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача компенсацію втрати\~частини заробітку в сумі 5550 грн. 05 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 434017 грн. 48 коп. Обгрунтовано позов тим, що з 12 лютого 1979 року по 17 серпня 2018 року позивач працювала в Приватному акціонерному товаристві «Чернігівський завод радіоприладів». На день припинення трудових відносин за Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивачу в сумі 49950 грн. 46 коп. Рішенням Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~18\~грудня 2018\~року стягнуто\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 49950 грн 46 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2018 року по 02 листопада 2018 року в сумі 52042 грн 82 коп., однак фактичний розрахунок проведено лише 12 серпня 2020 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Позивач перебувала у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» з 12 грудня 1979 року. На підставі наказу № 119/к від 16 серпня 2018 року позивач звільнена з роботи з 17 серпня 2018 року за власним бажанням, згідно зі статтею 38 КЗпП України (а.с. 12, 13). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2018 року у справі № 750/11840/18 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 49950 грн 46 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2018 року по 02 листопада 2018 року в сумі 52042 грн 82 коп. (а.с. 14-15). Однак, фактичний повний розрахунок з позивачем проведено лише 12 серпня 2020 року, що підтверджується випискою з АТ КБ «Приват Банк» (а.с. 16). Також, з копії розрахункового листка за серпень 2020 року вбачається, що розмір компенсації втрати частини заробітку за липень-серпень 2018 року становить 5550 грн. 05 коп. (а.с. 11). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із частиною 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За розрахунком позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.11.2018 до 11.08.2020 складає 434017 грн. 48 коп. (442 робочих днів * середньоденну заробітну плату 981 грн. 94 коп.). Відповідачем не надано доказів щодо спростування здійсненого позивачем розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком середнього заробітку наданого позивачем. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абзац 3 пункт 2). У пункті 8 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вказано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Оскільки позивач була звільнена з роботи 17 серпня 2018 року, а рішенням суду стягнуто середній заробіток за час розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2018 року по 02 листопада 2018 року, тому з 05 листопада 2018 року і до 11 серпня 2020 року (дата,\~по яку\~позивач заявив\~вимогу про\~стягнення середнього\~заробітку) минуло 442 робочих днів, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням середньоденного заробітку позивача - 981 грн. 94 коп. складає 434017 грн. 48 коп. Позивач в судовому засіданні пояснила, що після звільнення з роботи вона не працевлаштовувалась, вона має дохід у вигляді пенсії, яку отримувала ще під час роботи на ПрАТ «ЧеЗаРа». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості (за рішенням суду 12.08.2020 позивачу виплачено 86844 грн. 93 коп. після відрахування відповідних податків та зборів), характером цієї заборгованості (у виплаченій сумі враховано як заборгованість по заробітній платі в розмірі 49950 грн 46 коп., так і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 52042 грн 82 коп. за період з 18.08.2018 по 02.11.2018), діями позивача та відповідача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, з 434017 грн. 48 коп. до 100000 грн. Вказана позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 225/5266/18 (провадження № 61-7884св19). У зв`язку із викладеним вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 100000 грн. 00 коп. компенсації середнього заробітку, з урахуванням утриманих податків і зборів, тобто податки мають бути сплачені підприємтсвом відповідно до стягнутої суми. Також, відповідно до статті 34\~Закону України\~«Про оплату\~праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до пунктів 4, 5 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4). Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (пункт 5). Як вбачається з копії розрахункового листка за серпень 2020 року, розмір компенсації втрати частини заробітку за липень-серпень 2018 року Приватного акціонерного\~товариства «Чернігівський\~завод радіоприладів»\~перед позивачем\~становить 5550 грн. 05 коп. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем порушено строки виплати заробітної плати, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також,\~відповідно до\~статті 141\~ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача належить\~стягнути судовий\~збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial