Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що у шлюбі з відповідачкою у них народилося троє дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Тячівського районного суду від 09.02.2016 р. місце проживання доньки [PERSON] та сина [PERSON] було визначено з [PERSON], а сина [PERSON] - з ним. Після набрання рішенням законної сили відповідачка виїхала до Чеської Республіки та залишила дітей на вихованні їхньої баби - [PERSON] Позивачка та її мати протягом року перешкоджають йому бачитися з дітьми - зачиняють їх у будинку. Про даний факт він повідомив працівників поліції. Після цього позивачка дозволяла йому побачитися з дітьми через вікно. Він звернувся до органу опіки та піклування для визначення йому годин та днів для спілкування з дітьми, який своїм висновком надав йому згоду на зустріч з донькою [PERSON] та сином [PERSON] у першу і третю суботу кожного місяця і четверту неділю кожного місяці з 10-ї по 17-угод. Позивач та його представник просять задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що діти проживають та виховуються у належних умовах. Позивачеві ніхто не перешкоджає зустрічатися з дітьми, але чомусь він кожного разу приходить разом то зі своїм представником, то з дільничним і намагається зафіксувати факт перешкоджання йому бачитися з дітьми. У школі діти характеризуються з позитивного боку. [PERSON] не заперечує, щоб діти бачилися з батьком. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки з боку [PERSON] не було ніяких дій, які б суперечили інтересам дітей та спілкуванню позивача з ними. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають троє дітей. Між позивачем та відповідачкою існують стійкі неприязні відносини, які переносяться і на питання про виховання та місце проживання дітей, у зв'язку з чим вони неодноразово зверталися до суду. Кожен з них періодично виїжджає на роботу за межі області, а інший у цей час намагається забрати дітей до себе. На даний час син [PERSON] проживає з позивачем, а донька [PERSON] та син [PERSON] - з відповідачкою. Через неможливість домовитися про час і місце побачення батька з донькою [PERSON] та сином [PERSON] [PERSON] звернувся до органу опіки і піклування, який своїм висновком від 27.01.2016 р. надав йому згоду на зустріч з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] у визначенні дні по місцю його проживання. Із письмової заяви [PERSON] убачається, що вона не перешкоджала і не буде перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми, якщо вона колись і перешкоджала позивачу спілкуватися з дітьми, то тільки через те, що він приходив разом з адвокатом, створював конфліктні ситуації та фіксував їх на технічні засоби. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Із ст. 153 СК України убачається, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклуванні постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частинами 1 та 2 статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно із ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ст. 12 цього Закону зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Право на виховання дитини - це особисте немайнове право батьків. Воно є таким, що тісно пов'язане з особою. Батьки можуть бути позбавлені цього права не інакше як за рішенням суду. Право батьків на виховання дитини включає: право на особисте виховання; право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; право вимагати невтручання у здійснення батьками права на виховання дитини (ст. 5 Сімейного кодексу України); право на захист порушеного права на виховання дитини (ст. ст.18, 158, 159, 162, 163 Сімейного кодексу України). Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 Сімейного кодексу України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України відповідає світовим стандартам захисту прав дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олссон проти Швеції" (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Посилання представника відповідачки на те, що з боку [PERSON] відсутні перешкоди на побачення батька з дітьми суд до уваги не приймає, так як обидві сторони в судовому засіданні визнали наявність постійних судових справ між ними щодо місця проживання дітей. У судові засідання відповідачка не з'являється, користуючись своїм правом мати представника, що суд розцінює, як її небажання зустрітися з позивачем особисто та вирішити спірні питання добровільно. Задовольняючи позов суд виходить із того, що наявність судового рішення про встановлення часу та місця побачення батька з дітьми сприятиме сторонам у вирішенні їхніх спорів щодо прав та обов'язків відносно дітей, зменшить кількість конфліктних ситуацій пов'язаних із дітьми та дозволить дітям перестати бути об'єктом суперечок між батьками. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 640 грв. За таких обставин,

Outcome: approved