Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

\~ 14 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2001 року. Сторони мають двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Близько року відповідач виділяє дуже мало коштів на утримання сім'ї, а саме: щомісячна грошова допомога на утримання обох дітей складає приблизно 500 грн, у той час, коли він отримує заробітну плату (з його слів) у розмірі не менше 3 500 грн. На неодноразові звернення щодо надання більшої суми грошової допомоги дітям відповідач не реагує, надає усні обіцянки про те, що буде надавати більшу допомогу, але не виконує їх. Коштів, які надає батько зовсім не вистачає на утримання спільних дітей та забезпечення їх належними матеріальними умовами проживання. Крім того, старша дочка є інвалідом дитинства та потребує додаткових коштів для придбання ліків. Взагалі діти часто хворіють, і мінімальної заробітної плати позивача та допомоги на дитину - інваліда не вистачає на придбання необхідних медикаментів. Інших джерел доходів позивач не має. Відповідач працює офіційно в Ржищівському Держлісгоспі, отримує заробітну плату, інших утриманців не має, а тому має змогу та повинен сплачувати аліменти на утримання двох спільних дітей. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів (заробітку) на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття, при цьому розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів (заробітку) останнього, оскільки старша донька є інвалідом дитинства, а також суду пояснила, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але в недостатьому розмірі. Зазначила, що дійсно, коли вона 7 днів перебуває на роботі, то за дітьми доглядає чоловік та його мати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити\~у задоволенні позовних вимог. Вказував, що він утримує дітей, надає їм матеріальну допомогу, під час перебування позивачки на роботі харчує дітей та доглядає за ними. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони проживають разом, мають двоє спільних дітей, батько надає матеріальну допомогу на їх утримання, однак, позивачці цієї домомоги недостатньо. Позивач вважає, що відповідач має змогу та повинен сплачувати аліменти на утримання спільних дітей. Відповідач працює, має задовільний стан здоров'я. Інших дітей та непрацездатних осіб відповідач на утриманні не має. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Такі витрати повинні бути обґрунтованими та підтверджені беззаперечними доказами та, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Оскільки позивачкою суду не надано доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів (заробітку), що останній заперечує, а також не надано доказів на підтвердження додаткових витрат, то в цій частині позову слід відмовити. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. \~

Outcome: partial