Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

25 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. 03 червня 2008 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Зазначала, що відповідач не займається вихованням доньки та її духовним розвитком, не забезпечує матеріально, не спілкується з нею. Посилаючись на те, що відповідач без будь-яких поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивачка просила позбавити його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2018 року щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з»явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Кароліна проживає з матір'ю - [PERSON], яка займається її вихованням та забезпеченням. З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 14 вересня 2018 року № 583 вбачається, що в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відсутні, він свідомо ухиляється від їх виконання. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], в інтересах дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. Доказів того, що [PERSON] вживала заходи щодо одержання аліментів від відповідача, а останній ухилявся від їх сплати, позивачем не надано та судом не встановлено. Враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитинивід 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітьної доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 184 СК України. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial