Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

01 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визначити в натурі частини співвласників [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS], загальною площею 691, 2 кв.м., житловою площею 394, 3 кв.м., який належить сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках. Виділити у власність [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання [ADDRESS]), частину житлового будинку [ADDRESS] яка складається з наступних приміщень загальною площею 285, 50 кв.м.: підвалу: 2- підсобне площею 9, 60 кв.м.; частина приміщення 4 - підсобне площею 10,40 кв.м.; 6 - підсобне площею 8,70 кв.м.; 1-го поверху: частина приміщення 13 - гараж площею 50,30 кв.м.; 2-го поверху: 23 -житлова площею 16,10 кв.м.; 24 - санвузол площею 3,10 кв.м.; 25 - житлова площею 27,90 кв.м.; 26 - санвузол площею 3,0 кв.м.; 27 - житлова площею 20,70 кв.м.; мансарди: 38 - коридор площею 20,80 кв.м.; 39 - житлова площею 33,30 кв.м.; 40 - санвузол площею 3,60 кв.м.; 41 - житлова 1 площею 7,80 кв.м.; 42 - санвузол площею 3,50 кв.м.; 43- житлова площею 17,70 кв.м. ; 44 санвузол площею 3,60 кв.м.; 45 -житлова площею 31,90 кв.м.; 46 - санвузол площею 3,50 кв.м. Виділити у власність [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання [ADDRESS]), частину житлового будинку [ADDRESS] яка складається з наступних приміщень загальною площею 307, 0 кв.м.: підвалу: 3 - підсобне площею 8,20 кв.м.; частина приміщення 4 - підсобне площею 10,50 кв.м.; 7 - сауна площею 8,90 кв.м.; 11 0 коридор площею 12,80 в.м.; 1 -го поверху: частина приміщення 13 -гараж площею 58,40 кв.м.; 14 - сход кл. площею 4,50 кв.м.; 16 вітальня площею 28,0 кв.м.; 17 - вбиральня площею 1,50 кв.м.; 2 -го поверху: 19 - житлова площею 18,70 кв.м.; 20 - санвузол площею 3,0 кв.м.; 21 - житлова площею 18,60 кв.м.; 22- санвузол площею 2,90 кв.м.; 3 - го поверху: частина приміщення 28 - коридор площею 16, 4 кв.м.; 29 - підсобне площею 6,30 кв.м.; 30 - житлова площею 22,90 кв.м.; 31 - санвузол площею 3,50 кв.м.; 32 - житлова площею 20,80 кв.м.; 33 - санвузол площею 3,60 кв.м. ; 34 - житлова площею 20,60 кв.м.; 35 - санвузол площею 3,60 кв.м.; 36 - житлова площею 29, 80 кв.м.; 37 - санвузол площею 3, 50 кв.м. Залишити у спільній часткові власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання [ADDRESS]) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання [ADDRESS]), в рівних частках, наступні приміщення загальною площею 98, 70 кв.м. житлового будинку [ADDRESS]: підвалу: 1- коридор площею 6, 0 кв.м.; частина приміщення 4 - підсобне площею 7,50 кв.м.; 5 - коридор площею 4, 30 кв.м.; 8 басейн площею 21,40 кв.м.; 9 - душова площею 2, 60 кв.м.; 10 - вбиральня площею 3, 10 кв.м.; 1- го поверху: 12 - коридор площею 5, 80 кв.м.; 2-го поверху: 18 - коридор площею 36, 0 кв.м.; 3- го поверху: частина приміщення 28 - коридор площею 12, 0 кв.м.Стягнути з відповідача судові витрати. Визначити порядок виконання рішення суду, вказавши, що воно є підставою для реєстрації у органах реєстраційної служби права власності [PERSON] та [PERSON] на відповідні частки житлового будинку [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] Позивач стверджує те, що вона має намір виділити частку у спільній частковій власності та відокремити свою частину будинку із виведенням його в самостійний об'єкт, однак у зв'язку з тим, що з відповідач ухиляється від укладання нотаріального договору, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в заяві про визнання мирової угоди просили розглянути справу у відсутності сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 01 березня 2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній, на праві спільної часткової власності належить об'єкт, який розташований за адресою [ADDRESS], який в цілому складається з будинку літ. «А», загальною площею 691,2 кв.м., житловою площею 394,3 кв.м., відображеного у технічному паспорті від 23.02.2012 року. 28 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було підписано протокол про намір визначити в натурі частки співвласників у житловому будинку [ADDRESS], для реалізації намірів сторони домовились укласти Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності у письмовій формі із нотаріальним посвідченням, та з метою визначення варіантів поділу майна, сторони домовились звернутись до спеціалістів - судових експертів ОФ ТОВ «Незалежна судова експертиза». Однак, як стверджує позивач у своїй позовній заяві, відповідач до теперішнього часу ухиляється від укладання нотаріального договору з надуманих причин, що порушує її права. У відповідності до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до вимог статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Аналогічну правову позицію зазначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 квітня 2013р. по справі №6-12цс13, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2012р. по справі № 6-510св12, ухвалі Верховного Суду України від 1 квітня 2009 року по справі № 6-27902св08. Крім того згідно п. 1.1. і 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за № 55, ця інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об'єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. В матеріалах справи міститься Висновок будівельно - технічного експертного дослідження № ЕД -2-1-93/15 від 03.09.2015 року, виготовлений експертами Одеської філії судової незалежної експертизи України, згідно якого експерт дійшов висновку про те, що розподіл житлового будинку [ADDRESS], з технічної точки зору можливий із незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників, оскільки технічної можливості поділити будинок в точної відповідності до часток без нанесення шкоди їх господарському призначенню не існує. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про можливість задоволення у повному обсязі позову [PERSON] до [PERSON] про визначення в натурі часток співвласників. Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 7 064, 40 гривень. Разом з тим, у задоволенні вимог в частині визначення порядку виконання рішення суд вважає за доцільне відмовити, так як Реєстраційної служби на теперішній час не існує, а функції реєстрації здійснює Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул.. Черняховського, 6), яке до участі у справі не залучалось.

Outcome: partial