Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] в квітні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] районної державної нотаріальної контори, [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції у Київській області , треті особи Відділ державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції у Київській області, Лютіжська сільська Рада Вишгородського району Київської області , про усунення перешкод в користуванні майном (зняття обтяження (заборони на відчуження) нерухомого майна). Позовні вимоги обґрунтовала тим, що під час підготовки нею документів для здійснення державної реєстрації права на спадщину на спадкове нерухоме майно після смерті її батька [PERSON] (житловий будинок за номером 8, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Чапаєва та земельну ділянку площею 0, 1281 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Чапаєва, 8) їй стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Київської області 13.09.2004 року було зареєстровано стосовно колишнього (попереднього) власника будинку [PERSON] обтяження (заборона відчуження, архівний запис), обєкт обтяження житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою, підстава обтяження повідомлення [PERSON] відділення держбанку, архівна дата 11.07.2001 року, дата виникнення 05.09.1988 року, номер реєстру 164. Позивач зазначила, що її батьком ([PERSON]В.) було придбано житловий будинок (з підвалом, входом в підвал та господарськими будівлями літньою кухнею, гаражем, сараєм, вбиральнею, скважиною № 1, скважиною № 2, огорожею), що знаходиться в с. Лютіж Вишгородського району Київської області по вул. Чапаєва, 8 на земельній ділянці розміром 0,08 га у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 14.12.1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Лютіжської сільської Ради народних депутатів (договір був зареєстрований в Бюро інвентаризації 31.05.1993 року). При цьому на примірнику зазначеного договору купівлі-продажу було зроблено службову відмітку про те, що на день посвідчення договору заборони на цей будинок не значилось, ссуда в розмірі 18\~700 крб. була виплачена [PERSON] згідно довідки від 24.11.1992 року, виданої [PERSON] відділенням сбербанку № 6151. Тому позивач вказує на те, що на момент укладення та посвідчення вказаного договору купівлі-продажу жилого будинку заборони на будинок не було (заборона не була жодним чином накладена), а попереднім власником будинку [PERSON] була повністю виплачена ссуда в розмірі 18\~700 крб. (надана йому раніше [PERSON] відділенням сбербанку № 6151), що і підтверджується відповідною службовою відміткою на договорі купівлі-продажу. Також позивач зазначає, що наявність зареєстрованого до цього часу обтяження (заборони відчуження) на вищезазначене спадкове майно обмежує її у праві здійснення права власності, та перешкоджає їй здійснити державну реєстрацію права на спадщину на спадкове майно в установленому порядку. В судове засідання позивач не з»явилась, її представник надала суду заяву про слухання справи в її відсутність. Відповідач представник [PERSON] районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також подав письмові заперечення проти позову, обгрунтовуючи свою позицію тим, що [PERSON] районна державна нотаріальна контора в особі її нотаріуса не вчиняла таку нотаріальну дію, як накладення заборони відчуження майна [PERSON], а виступала виключно реєстратором і проводила (як того вимагало чинне на 2004 рік законодавство) реєстрацію заборони згідно повідомлення осіб, уповноважених накладати заборони (повідомлення банків, рішення суду, правоохоронних органів тощо). Також в поданих письмових запереченнях відповідач зазначив про те, що у звязку з тим, що реєстрація обтяження на підставі повідомлення банку не повязана з вчиненням нотаріальної дії, нотаріус не має законних підстав для припинення обтяження (його вилучення), зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для скасування (вилучення) заборони відчуження обєкта нерухомості без вчинення нотаріальної дії щодо обєкта нерухомого майна нотаріус не має, а тому дії нотаріуса в такому випадку будуть суперечити вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідач представник [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції у Київській області, та представники 3-ї особи Відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції у Київській області та Лютіжської сільської радаи Вишгородського району Київської області в судове засідання не зявились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином. Лютіжська сільська рада подала письмову заяву про те, що повністю підтримує заявлені вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (батьком позивача) було придбано жилий будинок (з підвалом, входом в підвал та господарськими будівлями літньою кухнею, гаражем, сараєм, вбиральнею, скважиною № 1, скважиною № 2, огорожею), що знаходиться в с. Лютіж Вишгородського району Київської області по вул. Чапаєва, 8 на земельній ділянці розміром 0, 08 га у [PERSON] (продавця) на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, укладеного 14 грудня 1992 року та посвідченого секретарем виконавчого комітетом Лютіжської сільської Ради народних депутатів [PERSON], зареєстровано в реєстрі за номером 142 (а.с.1)0 Вказаний договір був зареєстрований належним чином в Бюро інвентаризації 31 травня 1993 року (інвентаризаційна справа номер 252). 20 лютого 2008 року державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за номером 8, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Чапаєва (зареєстровано в реєстрі за номером 1-65), та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1281 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Чапаєва, 8 (зареєстровано в реєстрі за номером 1-67) після смерті батька позивача, який помер 23 квітня 2005 року. Під час підготовки позивачем необхідних документів для здійснення державної реєстрації права на спадщину на вищезазначене спадкове нерухоме майно, їй стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Київської області 13.09.2004 року зареєстровано стосовно колишнього власника будинку ([PERSON]В.) обтяження (заборона, архівний запис) за № 1299395, обєкт обтяження житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Чапаєва, 8, підстава обтяження повідомлення [PERSON] відділення держбанку б/н, архівна дата 11.07.2001, дата виникнення 05.09.1988, номер реєстру 164. Обтяження (заборона відчуження) порушує права та законні інтереси позивача як спадкоємиці свого померлого батька, оскільки унеможливлює її право повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном. Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може в тому числі бути припинення дії, яка порушує право. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні майном шляхом зняття обтяження (заборони відчуження) нерухомого майна, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Київської області 13.09.2004 року (заборона, архівний запис) за № 1299395, обєкт обтяження житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Чапаєва, 8 (колишній власник [PERSON]В.), підстава обтяження повідомлення [PERSON] відділення держбанку б/н, архівна дата 11.07.2001, дата виникнення 05.09.1988, номер реєстру 164, що належить позивачу на праві власності в порядку спадкування за законом на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2008 року, підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині зобовязання відповідача [PERSON] районної державної нотаріальної контори скасувати (вилучити) записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо реєстрації обтяження (заборони відчуження) вищезазначеного нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності в порядку спадкування за законом, то судом встановлено наступне. 13 вересня 2004 року відповідачем [PERSON] районною державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення [PERSON] відділення держбанку б/н, архівний номер 3596182KIEV476, архівна дата 11.07.2001 року, дата виникнення 05.09.1988 року, номер реєстру 164, внутр. № С501892С28F2362В474А, реєстраційний номер обтяження 1299395 було зареєстровано обтяження (заборона відчуження) (архівний запис) нерухомого майна - житлового будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Чапаєва, 8, власник [PERSON] Таким чином, відповідач - [PERSON] районна державна нотаріальна контора не вчиняв таку нотаріальну дію, як накладення заборони відчуження майна [PERSON], а виступив виключно реєстратором і проводив реєстрацію обтяження (заборони відчуження) нерухомого майна відповідно до повідомлення осіб, уповноважених накладати заборони відчуження нерухомого майна (повідомлення банків, рішення суду, правоохоронних органів та ін.), підставою для реєстрації обтяження було повідомлення [PERSON] відділення держбанку б/н, архівний номер 3596182KIEV476, архівна дата 11.07.2001, дата виникнення 05.09.1988, номер реєстру 164, внутр. № С501892С28F2362В474А. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 (з наступними змінами та доповненнями). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом- реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.ст. 8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (з наступними змінами та доповненнями), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до статті 46-1 Закону України «Про нотаріат», нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію та/або здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до статті 73 зазначеного Закону, нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 74 Закону, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Тобто, статтею 74 Закону України «Про нотаріат» чітко визначені випадки, при наявності яких нотаріус може зняти заборону відчуження нерухомого майна, а тому Відповідач 1 як реєстратор не має визначених чинним законодавством України підстав для скасування (вилучення) за заявою Позивача записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо реєстрації обтяження (заборони відчуження) вищезазначеного нерухомого майна, що належить Позивачу на праві власності в порядку спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог в цій суд відмовляє. Позовні вимоги в частині зобовязання відповідача [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції у Київській області скасувати (вилучити) записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо реєстрації обтяження (заборони відчуження) вищезазначеного нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року за № 868 (з наступними змінами та доповненнями), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна;облік безхазяйного нерухомого майна за місцем розташування такого майна. Відповідно до пункту 1.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011року за № 3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. Відповідно до пункту 2.6. зазначеного Порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього Порядку. Пунктом 2.11 Порядку передбачено, що державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції у Київській області зобовязана скасувати (вилучити) записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо реєстрації обтяження (заборони відчуження) вищезазначеного нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності в порядку спадкування за законом, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial