Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] (далі-позивачка) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів (далі-відповідач) . На підтвердження позовних вимог позивачка посилається на такі обставини. 12 червня 2014 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалося, відповідач виїхав до своєї бабусі у м.Одесу, не бере участь у вихованні дитини, матеріально не допомагає. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про те надала до суду заяву в якій на задоволені своїх позовних вимогах наполягає, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та дату розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали, про причини неявки не повідомляв, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав. Суд визнає його неявку з неповажних причин, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України 29 лютого 2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - уразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам. [PERSON] 12 червня 2014 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції - актовий запис № 720, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина від їх спільного шлюбу, а саме [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю - [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на теперішній час відповідач з позивачкою та сином не проживає, так як виїхав на проживання до м.Одеси, де є зареєстрованим, позивачка зазначає, що відповідач у вихованні дитини участь не приймає, матеріально не допомагає, розмір його заробітку позивачці не відомий. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 900 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Судом встановлено, що стан здоровья батька, його матеріальне становище, наявність або відсутність на утриманні інших неповнолітніх дітей суду відповідачем не повідомлені, тому суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини , пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Законом України "Про державний бюджет України" для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2016 пo 30 квітня 2016 року встанолено прожитковий мінімум у розмірі 1167 гривень. Виходячи з наведено та з принципу рівності обовязку утримання батьками своїх дітей, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 50 % від прожитковогомінімум для дитини відповідного віку . Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч.3 ст.88 ЦПК України вбачається, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial