Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

17.10.2017 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Комінтернівського районного суду м.Харкова позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за спожиту теплову енергію без достатніх правових підстав, в розмірі 109777,25 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач мотивує, що відповідач не сплачує рахунки за спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим з жовтня 2009 року по квітень 2017 року у нього виник борг за неналежне виконання договірних обов»язків в розмірі 109777,25 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.10.2017 року провадження у справі відкрито. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження зі стадії судового розгляду , в якій також просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Представником відповідача до суду подана заява про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження зі стадії судового розгляду , в якій також просив розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги визнав частково в межах три річного строку позовної давності, просив застосувати такий строк та врахувати суму здійснених оплат . Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що відповідачу по справі на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі - продажу, а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.9,10 зворот). Крім того, згідно копії рішення Київського районного суду м.Харкова від 04.06.2009 року та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідачу на праві приватної власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-б-1-:-1-б-4, загальною площею 59,6 кв.м. в літ «А-4», що розташовані в [ADDRESS] ( а.с.9,11) Актами обстеження системи теплоспоживання КП « Харківській теплові мережі» № 174/3440 від 21.09.2015 р., № 174/3771 від 26.11.2015 р., № 174/5287 від 31.01.2017 р. встановлено, що відповідач не уклавши з КП «Харківські теплові мережі» договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку [ADDRESS], де розміщені нежитлові приміщення відповідача. ( а.с.14, 16,17) Крім того, постачання теплової енергії відповідачу за вищевказаною адресою підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками КП « Харківські теплові мережі», а саме : акт № 174/1279 від 14.04.2013р.; акт № 174/18851 від 19.10.2012 р.; акт № 174/4002 від 23.10.2014р.; акт № 174/6581 від 14.04.2015р.; акт № 174/772 від 14.04.2014 р.; № 174/1600 від 02.10.2013 р.; акт № 174/11150 від 05.04.2016р.; акт № 174/8493 від 13.10.2015 р.; акт № 174/13418 від 15.10.2016 р.; акт № 174/15450 від 03.04.2017 р.( а.с.27-31). Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням,постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність,пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб'єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно ст. 3 Закону, відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Статями 19, 24,25 Закону передбачено, що споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальнуорганізацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання тплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст. 24 Закону, споживач теплової енергії зокрема має право на:вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, які є обов'язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Відповідно до п. 3 зазначених Правил наведені : межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем; межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла; споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; тепловикористальне обладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб. Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі -договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Згідно п. 14 Правил споживач зобов'язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин(діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил). Відповідачем не було укладено з Комунальним підприємством «Харківські теплові мереж»і договору на постачання теплової енергії за вказаною вище адресою. Відповідно розрахунку нарахувань за період з жовтня 2009 року по квітень 2017 року, відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 109777,25 грн. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Таким чином, відповідачем та його представником не надано до суду безперечних доказів стосовно того, що КП «Харківські теплові мережі» незаконно проводило нарахування за спожиту теплову енергію в приміщенні, яке було власністю відповідача. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за вказаний період позивачем пропущений строк позовної давності, встановленийст. 257 ЦК України. Згідно ч. 3, ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача до суду була подана заява про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України- позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Оскільки представник відповідача заявив про застосування позовної давності, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2011 р. по жовтень 2014 р. включно, задоволенню не підлягають, у зв"язку із пропуском позивачем строків позовної давності, оскільки звернувся позивач до суду з даним позовом 17.10.2017 року. Таким чином, сума заборгованості, що виникла за період з 01.11.2014 р. по 01.04.2017р. складає 62407,54 грн. Згідно наданих суду копій квитанцій вбачається, що на виконання актів КП « Харківські теплові мережі» відповідачем на рахунок позивача було сплачено за теплову енергію наступні суми : - 3471,67 грн. за листопад 2015 року, що підтверджується рахунком фактури № 17400-7127 від 08.12.2015 року, відповідно до акту та копією квитанції № 117АD0177F від 26.02.2016( а.с.64, 66); - 6459,00 грн. за січень 2016 року, що підтверджується рахунком фактури № 17400-7127 від 08.02.2016 року, відповідно до акту та копією квитанції № 11А4301872 від 26.02.2016 року ( а.с.67, 68); - 116,78 грн. за квітень 2016 року, що підтверджується рахунком фактури № 17400-7127 від 10.05.2016 року, відповідно до акту та копією квитанції № 117264174 від 19.05.2016(а.с.69, 70). Крім того, згідно копії квитанції № 132А3Е1F0A від 31.01.2018 року відповідачем здійснено оплату в рахунок погашення заборгованості, на рахунок позивача в розмірі 25000,00 грн. З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається , що вищевказані суми, здійснені відповідачем в рахунок погашення виниклої заборгованості, при здійснені вказаного розрахунку не були враховані. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню за період з 01.11.2014 р. по 01.04.2017 р. та з врахуванням сплачених відповідачем сум, в розмірі 27 360,09 грн. Суд враховуючи, що відповідач безпідставно споживав теплову енергію та в добровільному порядку не відшкодував позивачеві її вартість в повному обсязі, задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в межах строку позовної давності та стягує з відповідача вартість спожитої теплової енергії, з врахуванням здійснених ним оплат за період з 01.11.2014 р. по 01.04.2017 р., в сумі 27360,09 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial