Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

У червні місяці 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал банк» звернулося до суду із позовом, який обґрунтовує тим, що 23 травня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсалбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за №03-2/6850-К згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 8 100 доларів США із сплатою процентної ставки в розмірі 12,5% річних строком на 60 місяців з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.05.2012 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 23.05.2007 року з відповідачем [PERSON] в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором було укладено договір поруки. Однак відповідач [PERSON] порушив зобов»язання за кредитним договором, і станом на 29 квітня 2016 року заборгованість позичальника по простроченому кредиту складає 3 296,61 доларів США, з них простроченої заборгованості по кредиту 765,17 доларів США, відсотків за користування кредитом 1 429,05 доларів США, пені 1 102,4 доларів США. Просить достроково стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом вимоги підтримав, просить їх задоволити. Представник [PERSON] в судовому засіданні заявлених вимог не визнав та просить у задоволенні позову відмовити, оскільки за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 жовтня 2009 року заборгованість за кредитом стягнута з позичальника достроково у повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. Подав заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, суду пояснив, що строк вимоги за кредитом минув, він як поручитель не може нести цивільно-правової відповідальності згідно положень статті 559 Цивільного кодексу України. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 23 травня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за №03-2/6850-К згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 8 100 доларів США із сплатою процентної ставки в розмірі 12,5% річних строком на 60 місяців з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.05.2012 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 23.05.2007 року з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки на строк дії кредитного договору. Позивачем заявлено позов до відповідачів, котрий мотивовано тим, що відповідачі зобов»язань належним чином не виконували, і станом на 29 квітня 2016 року заборгованість позичальника по простроченому кредиту складає 3 296,61 доларів США, з них простроченої заборгованості по кредиту 765,17 доларів США, відсотків за користування кредитом 1 429,05 доларів США, пені 1 102,4 доларів США. Проте, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 жовтня 2009 року з позичальника [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку достроково була стягнута кредитна заборгованість за означеним кредитним договором та вказане рішення було виконане повністю. Заборгованість за кредитним договором погашена у повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Другого міського відділу ДВС м. Хмельницький від 06.07.2011 року та звільнено з-під арешту майно. Позичальником [PERSON] подана суду заява про застосування строків позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Так, відповідно до умов кредитного договору від 23 травня 2007 року термін погашення кредиту був визначений сторонами 22 травня 2012 року. Кредитор звернувшись із позовом до суду у 2009 році стягнув із позичальника та його поручителя достроково заборгованість за кредитом, про що свідчить рішення суду від 14 жовтня 2009 року відповідно до пункту 10.3 кредитного договору. Зчасу постановлення рішення суду до його виконання банк вимог до позичальника не заявляв, і строк вимоги на час звернення до суду з позовом минув. Поважності причин позивач не навів та не просив поновити такий строк. Його ж посилання на умову договору, що такий договір діє до повного виконання сторонами зобов»язань по цьому кредитному договору вичерпав свою дію його виконанням 06 липня 2011 року. Тому згідно вимог частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в частині заявлених вимог до [PERSON] Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таку заяву позичальник [PERSON] подав суду 22.06.2016 року. Не підлягає до задоволення вимога заявлена банком і до поручителя [PERSON] з наступних підстав. З відповідачем [PERSON] в забезпечення вимог за кредитом 23 травня 2007 року було укладено договір поруки на строк до повного виконання зобов»язань за кредитом (пункт 12 договору поруки). За змістом частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Отже порука - це строкове зобов»язання, і незалежно від того, встановлений строк його дії договором чи законом, його сплив припиняє суб»єктивне право кредитора. Відповідно до пункту 10.3 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов»язань за цим договором. Таким чином, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та зазначеного пункту кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання. У зв»язку з порушенням боржником в свій час графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 10.3 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, звернувшись до суду із позовом про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов»язаних із ним платежів. Отже у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов»язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. Відповідач [PERSON] виконав умови договору щодо погашення кредитних зобов»язань 06.07.2011 року. Цих обставин представник позивача не заперечує. Відповідно до положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Тому із означених під став позов задоволеним бути не може. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed