Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Черкаський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю та вартості навчання, посилаючись на те, що 03.09.2004 року [PERSON] звернулася до Черкаського міського центру зайнятості в пошуках роботи. 10.09.2004 року [PERSON] на підставі поданої заяви (в якій вона вказувала, що не зареєстрована як фізична особа - підприємець), був наданий статус безробітної, та призначено виплату допомоги по безробіттю у відповідності до п.п. 1,3,4 ст. 22, та п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом Черкаського міського центру зайнятості від 17.11.2005 року № НТ51117, [PERSON] було знято з обліку у зв'язку з поданням безробітною письмової заяви про відмову від послуг ДСЗ, з 17.11.2005 року. В період перебування на обліку в службі зайнятості з 10.09.2004 року по 17.11.2005 року [PERSON] було нараховано та виплачено допомоги по безробіттю в сумі 1677,53 грн. 04.02.2008 року [PERSON] повторно звернулась до Черкаського міського центру зайнятості в пошуках роботи. 11.02.2008 року гр. [PERSON] на підставі поданої заяви (в якій вона знову вказала, що не зареєстрована як фізична особа-підприємець), був наданий статус безробітної, та призначено виплату допомоги безробіттю у відповідності до п.п. 1,3,4 ст. 22, та п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 27.10.2008 року [PERSON] звернулась до директора Черкаського міського центру зайнятості з заявою проханням направити її на професійне навчання за професією «оператор котельні». 27.10.2008 року. [PERSON] було направлено на вказане навчання на підставі договору № 230008102401209 до ТОВ «Навчальний заклад «Черкаський навчально-курсовий комбінат». Наказом Черкаського міського центру зайнятості від 27.02.2009 року № НТ090227, [PERSON] було знято з обліку у зв'язку з самостійним працевлаштуванням, з 09.02.2009 року. В період перебування на обліку в службі зайнятості з 11.02.2008 року по 09.02.2009 року [PERSON] було нараховано та виплачено допомоги по безробіттю в сумі 5648,99 грн., витрати на навчання [PERSON] склали 988,97 коп. 02.12.2016 року гр. [PERSON] втретє звернулась до Черкаського міського центру зайнятості в пошуках роботи, проте при заповненні її персональної картки в електронному форматі до Черкаського міського центру зайнятості надійшла інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про реєстрацію [PERSON] як фізичної особи - підприємця з 03.03.1998 року по 08.01.2014 року. 16.12.2016 року за результатами обробки отриманої інформації було складено Акт перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків № 99, яким було встановлено, що [PERSON] під час реєстрації та перебування на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості з 10.09.2004 року по 17.11.2005 року з 11.02.2008 року по 09.02.2009 року приховала той факт, що вона була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 03.03.1998 року по 08.01.2014 року. Таким чином [PERSON] не мала права на отримання статусу безробітного та на отримання допомоги по безробіттю під час обох реєстрацій в Черкаського міському центрі зайнятості. На виконання вищенаведених вимог законодавства Черкаським міським центром зайнятості було прийняте рішення про стягнення з [PERSON] коштів, виплачених їй як допомога по безробіттю в сумі 6337,55 грн. та вартості навчання в сумі 988,97 грн. Рішення про стягнення коштів [PERSON] було оформлено Наказом Черкаського міського центру зайнятості «Про повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю» № 663 від 16.12.2016 року, згідно якого та [PERSON] було зобов'язано повернути грошові кошти в загальній сумі 7326,52 грн., копію вказаного наказу гр. [PERSON] отримала 23.12.2016 року під особистий підпис. Разом з тим до вручення наказу № 663 особисто [PERSON] 23.12.2016 року останній разом з актом № 99 від 16.12.2016 року 22.12.2016 року були направлені на адресу [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення позов, щодо оскарження вказаного рішення суб'єкта владних повноважень на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів [PERSON] у встановлений п. 5 ст. 99 КАС України строк, наскільки відомо Черкаського міському центру зайнятості, до судових органів не зверталася, але і кошти, в сумі 7326.52 грн. - не повернула. Просять суд стягнути з громадянки [PERSON] на користь Черкаського міського центру зайнятості кошти у сумі 7326,52 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суд не зверталася. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд діє в інтересах держави і розпоряджається коштами державного фонду на випадок безробіття, який утворений як позабюджетний цільовий фонд для фінансування заходів, передбачених програмою зайнятості населення. Згідно п. З Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, які здійснювалися органами державної служби зайнятості відповідно до цього закону, починаючи з 2013 року покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про зайнятість населення» (від 05.07.2012 року) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні підрозділи є правонаступниками відповідних органів державної служби зайнятості. Відповідно до п. 4 п.п. 25 Положення про Державну службу зайнятості України, що затверджене Указом президента України № 19/2013 від 16.01.2013 року Державна служба зайнятості України відповідно до покладених на неї завдань виконує функції виконавчої дирекції Фонду. Відповідно до п. 2 ч. 1 Указу Президента України № 90/2013 «Про внесення змін до статті 5 Указу Президента України від 16.01.2013 року № 19», «до завершені завершення здійснення заходів, пов'язаних з утворенням Державної служби зайнятості України та її територіальних органів, забезпечити виконання їх функцій відповідними органами без державної служби зайнятості». В судовому засіданні встановлено, що 03.09.2004 року [PERSON] звернулася до Черкаського міського центру зайнятості в пошуках роботи. 10.09.2004 року [PERSON] на підставі поданої заяви (в якій вона вказувала, що не зареєстрована як фізична особа - підприємець), був наданий статус безробітної, та призначено виплату допомоги по безробіттю у відповідності до п.п. 1,3,4 ст. 22, та п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом Черкаського міського центру зайнятості від 17.11.2005 року № НТ51117, [PERSON] було знято з обліку у зв'язку з поданням безробітною письмової заяви про відмову від послуг ДСЗ, з 17.11.2005 року. В період перебування на обліку в службі зайнятості з 10.09.2004 року по 17.11.2005 року [PERSON] було нараховано та виплачено допомоги по безробіттю в сумі 1677,53 грн. 04.02.2008 року [PERSON] повторно звернулась до Черкаського міського центру зайнятості в пошуках роботи. 11.02.2008 року гр. [PERSON] на підставі поданої заяви (в якій вона знову вказала, що не зареєстрована як фізична особа-підприємець), був наданий статус безробітної, та призначено виплату допомоги безробіттю у відповідності до п.п. 1,3,4 ст. 22, та п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 27.10.2008 року [PERSON] звернулась до директора Черкаського міського центру зайнятості з заявою проханням направити її на професійне навчання за професією «оператор котельні». 27.10.2008 року. [PERSON] було направлено на вказане навчання на підставі договору № 230008102401209 до ТОВ «Навчальний заклад «Черкаський навчально-курсовий комбінат». Наказом Черкаського міського центру зайнятості від 27.02.2009 року № НТ090227, [PERSON] було знято з обліку у зв'язку з самостійним працевлаштуванням, з 09.02.2009 року. В період перебування на обліку в службі зайнятості з 11.02.2008 року по 09.02.2009 року [PERSON] було нараховано та виплачено допомоги по безробіттю в сумі 5648,99 грн., витрати на навчання [PERSON] склали 988,97 коп. 02.12.2016 року гр. [PERSON] втретє звернулась до Черкаського міського центру зайнятості в пошуках роботи, проте при заповненні її персональної картки в електронному форматі до Черкаського міського центру зайнятості надійшла інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про реєстрацію [PERSON] як фізичної особи - підприємця з 03.03.1998 року по 08.01.2014 року. 16.12.2016 року за результатами обробки отриманої інформації було складено Акт перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків № 99, яким було встановлено, що [PERSON] під час реєстрації та перебування на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості з 10.09.2004 року по 17.11.2005 року з 11.02.2008 року по 09.02.2009 року приховала той факт, що вона була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 03.03.1998 року по 08.01.2014 року. Таким чином [PERSON] не мала права на отримання статусу безробітного та на отримання допомоги по безробіттю під час обох реєстрацій в Черкаського міському центрі зайнятості. На виконання вищенаведених вимог законодавства Черкаським міським центром зайнятості було прийняте рішення про стягнення з [PERSON] коштів, виплачених їй як допомога по безробіттю в сумі 6337,55 грн. та вартості навчання в сумі 988,97 грн. Рішення про стягнення коштів [PERSON] було оформлено Наказом Черкаського міського центру зайнятості «Про повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю» № 663 від 16.12.2016 року, згідно якого та [PERSON] було зобов'язано повернути грошові кошти в загальній сумі 7326,52 грн., копію вказаного наказу гр. [PERSON] отримала 23.12.2016 року під особистий підпис. Разом з тим до вручення наказу № 663 особисто [PERSON] 23.12.2016 року останній разом з актом № 99 від 16.12.2016 року 22.12.2016 року були направлені на адресу [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення позов, щодо оскарження вказаного рішення суб'єкта владних повноважень на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів [PERSON] у встановлений п. 5 ст. 99 КАС України строк, наскільки відомо Черкаського міському центру зайнятості, до судових органів не зверталася, але і кошти, в сумі 7326.52 грн. - не повернула. Згідно ст. 1 п. З пп. «б» Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-ХІІ), належать до зайнятого населення та не можуть бути безробітними і отримувати допомогу по безробіттю громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. Згідно ст. 4 п. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції від 05.07.2012 року № 5067-VI), належать до зайнятого населення особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно п. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 5.5. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженого Наказом Мінпраці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 (чинний порядок на момент виникнення спірних правовідносин) «Виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими і угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами». Відповідно до абзацу 5, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума отриманої нею допомоги по безробіттю та соціальної послуги, а саме навчання. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved