Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в\~ користуванні житлом шляхом визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку №9 (7) по 3-му проїзді Комарова в м. Вінниці. В даному будинку прописаний але не проживає відповідач. Даний будинок належав [PERSON], який і зареєстрував відповідачку. [PERSON] не проживає в будинку з 11.06.1991 року по теперішній час, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих її речей в будинку не має та будинком не цікавиться. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком №9(7) по 3-му проїзді Комарова в м. Вінниці та зняти її з реєстрації. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин. Враховуючи думку позивача, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослі\-ди\-в\-ши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що по\-зов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини що виникають із житлових правовідносин, які регулюються Житловим кодексом України. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23.12.2004 року [PERSON] є власником жилого будинку з господарськими будівлями, розташований в м. Вінниці по 3-му проїзду Комарова, 9(7) (а.с.6). Згідно довідки КК «Пирогово» №456 від 10.04.2015 року в будинку №9(7) по 3-му проїзду Комарова в м. Вінниці зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яке за місцем реєстрації не проживає з 11.06.1991 року по теперішній час (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю \~між ними і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивачє власником зазначеної квартири, а реєстрація в ній відповідача є порушенням прав позивача, який змушений нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлений можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації, суд вважає за необхідне відмовити, зважаючи на положення ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, що свідчить про те, що у випадку визнання відповідача такою, що втратила право на користування будинком, відповідний уповноважений орган з реєстрації вже має передбачений законом обов'язок зняти його з реєстрації місця проживання. За клопотанням позивача судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: partial