Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

31.10.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позвона заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], та жителя [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним. З відповідачем по даній справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2006 року, але спільне сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюб між ними рішенням Кагарлицького районного суду від 15 січня 2016 року був розірваний, що стверджується копією рішення суду. Від шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], 08 квітня 2006 року, батьками якого є вона з відповідачем, що стверджується копією свідоцтва про народження сина . Згідно рішення Кагарлицького районного суду від 19.04.2016 року місце проживання сина [PERSON] залишено з нею. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина, хоча згідно ст. 180 СК України зобовязаний це робити. Оскільки їй самі тяжко утримувати сина, а відповідач в добровільному порядку відмовляється це робити, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Відповідач фізично здоровий, іншим особам аліменти не виплачує, не працює тимчасово. 31.10.2017 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання справи на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 02.11.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 16.11.2017 року. В судове заідання, яке відбулося 16.11.2017 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 16.11.2017 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з письмової заяви, позивачка [PERSON] не заперечує проти винесення заочного рішення, відповідач [PERSON] повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянки України позивачки [PERSON], серії СО 380509, який видано 06 квітня 2000 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, позивачка зареєстрована з 20.08.2015 року за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Кадомка, вул.. Олексієнка, будинок № 51. Як вбачається з матеріалів справи, на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться неповнолітня дитина. Отже, зглядаючись на місце проживання позивачки, та ту обставину, що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, яка з нею проживає, та ту обставину, що даний спір стосується стягнення аліментів, та враховуючи норми процесуального права, що регулюють підсудність цивільних справ, дана справа підсудна Кагарлицкому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 110 ЦПК України. Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. В 2006 році позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ОК № 015693, яке видане 24 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Лозова Харківської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 24 лютого 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24 лютого 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 75. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка [PERSON]. Дружини [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають одну малолітню дитину, - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 БК № 048221, яке видане 14 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, в якому вказано, що [PERSON] народився 08 квітня 2006 року в м. Київ, про що в Книзі реєстрації народжень 14 квітня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 873. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Проте, в подальшому спільне шлюбно сімейне життя у сторін не склалося, і 24.12.2015 року позивачкою [PERSON] було надіслано на адресу Кагарлицького районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу. По результатах розгляду справи № 368/2218/15 ц, Кагарлицьким районним судом було винесено рішення, згідно з яким: - позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, - задоволено. - шлюб, зареєстрований 24 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області між [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO], громадянином України, паспорт серії ВА 318791, виданий 01 жовтня 1996 року Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, ідентифікаційний номер [NUMBER], та [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], громадянкою України, паспорт серії СО 380509, виданий 06 квітня 2000 року Харківським РВ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер [NUMBER], свідоцтво про шлюб серії І - ОК № 015693, яке видане24 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 75, - розірвано. - після вступу рішення в законну силу [PERSON], [INFO], уродженці [INFO], громадянці України, паспорт серії СО 380509, виданий 06 квітня 2000 року Харківським РВ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер [NUMBER], залишено прізвище, - «Топчий». - місцем проживання неповнолітньо дитини: - [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], свідоцтво про народження серії 1 БК № 048221, яке видане 14 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, визначено місцем проживання позивачки, матері, - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, паспорт серії СО 380509, виданий 06 квітня 2000 року Харківським РВ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Отже, як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, а саме, з липня 2014 року, проживають на окремих житлових площах в різних населених пунктах. Неповнолітня дитина перебуває на повному утриманні позивачки [PERSON] Відповідач [PERSON] коштів на утримання сина не надає в добровільному порядку, також відмовляється надавати кошти на неодноразові прохання позивачки. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій\-них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення між дитиною та відповідачем доведено свідоцтвом про народження дитини 1 БК № 048221, яке видане 14 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, де в графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON], в графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. - недосягнення дитиною, - [PERSON] повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - [PERSON] зобов»язаний утримувати свою дитину, сина, - [PERSON] до досягнення 18 ти річного віку, тобто, до досягнення сином повноліття, - до 08 квітня 2026 року; Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Що стосується розміру частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Що стосується виду стягуваних аліментів, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, в даному випадку позивачка [PERSON] бажає стягувати аліменти з відповідача [PERSON] в частці, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, а тому перепон для застосування такого виду стягнення аліментів немає. Що стосується розміру стягуваних аліментів, то суд зазначає наступне. Згідно ст. 182 СК України: 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина, - [PERSON], [INFO] перебуває на повному утриманні матері, - позивачки по справі, - [PERSON], яка ніде не працює, а тому не спроможна самотужки утримувати дитину, зважаючи на ту обставину, що дитина з віком потребує більших коштів на утримання, причому коштів, які б забезпечували б хоча б мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Що ж стосується прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд окремо зазначає наступне. Окрім того, суд наголошує на тій обставині, що згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України» у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років з 1 травня 2017 року становить 1777 грн. Суд зазначає, що в Україні прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу. Крім того, прожитковий мінімум визначається диференційовано залежно від \~вікового \~критерію або ж залежно від\~соціальної\~та\~демографічної групи\~особи: для\~дітей\~віком до 6 років; для дітей віком від 6 до 18 років; для працездатних осіб; для осіб, які втратили працездатність. Такий поділ зумовлений особливостями людського організму, у його потребах в залежності від віку та фізичних можливостей. Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, за поданням Кабінету Міністрів України щорічно затверджується Верховною Радою України до початку розгляду Державного бюджету України і періодично переглядається відповідно до зростання індексу споживчих цін разом з уточненням показників Державного бюджету України та публікується в офіційних виданнях. Починаючи з 2006 року, згідно зі змінами, внесеними до частини третьої статті 4 Закону України від 15.07.1999 № 966-XIV "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум встановлюється\~Кабінетом Міністрів України\~після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг. Набір продуктів харчування формується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я з використанням нормативів фізіологічної потреби організму людини в продуктах харчування виходячи з їх хімічного складу та енергетичної цінності, з урахуванням рекомендацій\~Всесвітньої організації охорони здоров'я. Набір непродовольчих товарів формується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в сфері економіки з використанням нормативів забезпечення засобами\~гігієни, медикаментозними засобами, засобами захисту організму людини від впливу навколишнього середовища, а також засобами влаштування\~побуту. Напроти, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] працездатного віку, фізично здоровий, в інших шлюбах не перебував, відповідно, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений, інших осіб на своєму утриманні не має, інших об»єктивних обставин, з яких відповідач не може сплачувати аліменти, в судовому засіданні не встановлено. Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що позивачка [PERSON] просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, суд прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в фіксованій частці від всих видів заробітку (доходів) відповідача в розмірі 1/4 частки від його доходу на одну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 31.10.2017 року. Окрім того, суд приходить до висновку щодо допуску до негайного виконання даного судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за адин місяць. Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за адин місяць. Судові витрати. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керувався ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно від задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, позивачка [PERSON] є особою, яка звільнена від сплати судового збору, як особа, звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідач [PERSON] не є особою, яка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial