Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

04 вересня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 59309,90 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 26.06.2013 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 4000 грн. У вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 59309,90 грн., яка складається з : - заборгованості за кредитом в розмірі 3994 грн. 92 коп.; -заборгованості за процентами в розмірі 48843 грн. 08 коп.; - пені в розмірі 3600 грн.; -штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 2821 грн.90 коп. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить застосувати строк позовної давності, надавши заяву про застосування наслідків спливу такої давності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2013 року на підставі письмової заяви [PERSON] між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, за яким Банк надав відповідачу 4000 грн. кредитного ліміту, зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За кредитом, відкрито банківський рахунок та видано платіжну картку № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня 05.2017 року . (відповідно до листа ПАТ КБ "ПриватБанк" від 19.10.2017 року). Складовою укладеної між сторонами угоди є заява клієнта, Умови та правила надання банківських послуг ( далі Умови) та Тарифи банку. Підписом на заяві відповідач погодився, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг , з умовами якого він ознайомлений. Факт отримання відповідачем карти підтверджується його підписом на заяві. Відповідно до п. 5.4 Правил користування платіжною картою по платіжним картам без встановлення мінімального обовязкового платежу проводиться в наступного порядку: - строк погашення процентів щомісячно за попередній місяць; - строк погашення кредиту у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці ( в полі Mont) Проте у встановлений у договорі строк відповідач свої зобовязання не виконав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Звертаючись до суду у серпні 2017 року (конверт від 27.08.2017 року), позивач просив стягнути з відповідача заборгованість яка утворилась станом на 31 січня 2017 року у розмірі 59309 грн. 90 коп., яка складається з: 3994 грн. 92 коп. - заборгованості по кредиту, 48843 грн. 08 коп..заборгованості по процентам за користування кредитом, 3600 грн. 00 коп.. пені; 500 грн. штрафу (фіксованої частини), 2821 грн. 90 коп.. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відсутність реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом. Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. у справі за № 6-1206цс15, та відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування. В той же час, статтею 256 ЦК визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачкою, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (стаття 264 ЦК ). Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки штрафу, пені ( частина 2 статті 258 ЦК ). Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Звернувшись до суду 27 серпня 2017 року позивач має право на стягнення платежів, строк внесення яких настав після 26 серпня 2014 року . За розрахунком, наданим позивачем станом на 31 січня 2017 року прострочена заборгованість за тілом кредиту складає 3994 грн. 92 коп., строк оплати якої сплинув у червні 2014 року, прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом складає 48843 грн. 08 коп, з яких 3562 грн. 14 коп. заборгованості, яка утворилась за період з 26 серпня 2014 року по 31 липня 2017 року (1070 дні) ( 3994,92 х 30%/360 х 1070 = 3562, 14 грн.) . Таким чином, відповідно до ст.267 ЦК України стягненню з [PERSON] підлягає 3562 грн. 14 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом . Штрафом є неустойка, що обчислюється від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Виходячи з аналізу частини 2 статті 549 ЦК, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Умовами передбачено, що у разі порушення термінів платежів позичальник зобовязаний сплатити штраф 500 грн. та 5% від суми позову. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу повязано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Отже, суд вважає обґрунтованим лише штраф в розмірі фіксованої частини 500 грн. Не можна погодитись із наданим позивачем розрахунком пені, оскільки він не відповідає порядку нарахування пені, передбаченого п.5.5. 1 Правил користування платіжною карткою, які діяли на час укладення кредитного договору. За такого, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становитиме 4062 грн. 14 коп., яка складається з: 3562 грн. 14 коп. - заборгованості по процентам та 500 грн. штрафу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп., які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial