Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

17.04.2014 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» (далі [PERSON]) звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просили в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Банком за кредитним договором №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року в сумі 7940005,19 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха пров.Червонофлотський №1, разом із земельною ділянкою, на якій він розташований площею 1000,00 кв.м., шляхом визнання права власності на зазначене майно за Банком за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни не цей вид майна. Виселити відповідачів, та усіх осіб, які проживають за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха пров.Червонофлотський №1, та зняти їх з реєстрації. У судове засідання представник позивача не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги Банку підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, за наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 08.07.2008 року між ВАТ «[PERSON] та Кредит» правонаступником якого є ПАТ [PERSON] та Кредит» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №131-kigl-2008. Згідно умов кредитного договору, [PERSON] відкрив [PERSON] відновлювану кредитну лінію на загальну суму 800000,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності зі сплатою відсоткової ставки, встановленої п.4.1 договору з остаточним строком погашення до 07.07.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 08.07.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором солідарно із позичальником. Крім того в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 08.07.2008року між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір №2454 від 08.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON] за реєстр.№2454. Відповідно до п.1 Іпотечного договору, предметом іпотеки є житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха пров.Червонофлотський №1, разом із земельною ділянкою на якій він розташований площею 1000,00 кв.м. В звязку з невиконанням позичальником [PERSON], та поручителем [PERSON] договірних зобовязань, рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.10.2009 року, з [PERSON] та [PERSON] стягнуто у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором від 08.07.2008 року, яка станом на 06.11.2008 року складала 839369,04 грн. Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.10.2009 року боржниками виконано не було. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Станом на 08.04.2014 року заборгованість за кредитним договором від 08.07.2008 року складає 7940005,19 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 800000,00 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам 988628,59 грн., сума нарахованих відсотків 43879,45 грн., сума пені 6151376,60 грн. Згідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за вказаним договором або зобовязань позичальником за кредитним договором, має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.7.4.3. іпотечного договору від 08.07.2008 року, іпотеко держатель, має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином. Відповідно до п.11.1 іпотечного договору від 08.07.2008 року задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст..37 Закону України «Про іпотеку». Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що однім із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачити передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст..37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. За таких обставин, наявні підстави для звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості перед Банком за кредитним договором №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року в сумі 7940005,19 грн., на предмет іпотеки, а саме житловий будинок за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха пров.Червонофлотський №1, разом із земельною ділянкою, на якій він розташований площею 1000,00 кв.м., шляхом визнання права власності на зазначене майно за Банком. Стаття 39 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Згідно з ч.1 ст. 40 Закону «Про іпотеку», при зверненні стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення, виселення мешканців проводиться в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Порядок та підстави виселення у такому випадку передбачені ст. 109 ЖК України. Зокрема, частиною 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Така ж правова позиція викладена у пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, в якому роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житлове приміщення , на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно наданої Банком довідки Ф3 у спірному будинку за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха пров.Червонофлотський №1, зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] 04.04.2014 року та 08.04.2014 року відповідачам були надіслані вимоги Банку, про добровільне погашення заборгованості, та виселення з будинку за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха пров.Червонофлотський №1. Однак відповідачі продовжують проживати у спірному будинку. За таких обставин, відповідачі підлягають виселенню з будинку за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха пров.Червонофлотський №1. Вимоги Банку, щодо виселення зі спірного будинку інших осіб які там зареєстровані і проживають, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Способи захисту прав в цивільному судочинстві передбачені ст.16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Проте законом не передбачено в цивільному судочинстві такого способу захисту як зняття особи з реєстраційного обліку, а тому в цій частині вимоги Банку не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial