Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим і підписаним її представником - адвокатом Луконіною Н.В., до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 7000 грн. щомісячно, , починаючи з дня подання до суду позову і до повноліття дитини. На обгрунтування позову вказала, що з 12.09.2013 року знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час перебування у якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, домовленість між нею та відповідачем щодо надання допомоги на утримання дитини відсутня, відповідач працює і проживає у Польщі, а тому вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно, що забезпечить дитині належний рівень життя та розвитку. Відповідач офіційно в Україні не працевлаштований, але одержує прибуток від виконання договорів підряду на ремонтні роботи у Польщі, середньомісячний заробіток відповідача у 2019 році складав 4256,04 польських злотих, що за курсом НБУ станом на дату подання позову еквівалентно 28 770,83 грн., отже він має змогу сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Ухвалою суду від 09.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.07.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково в розмірі 1500,00 грн. мотивуючи тим, що дійсно працював у Польщі в період часу з 04.02.2019 року по 06.07.2019 року, проте, вказана робота була тимчасовою. Наразі проживає за місцем реєстрації, тривалий час не працює, у зв`язку із запровадженням карантинних заходів. За період робити у Польщі регулярно надсилав кошти на утримання дитини. Вважає, що сума аліментів, яку просить стягнути позивач завелика, необґрунтована. Виходячи із встановленого прожиткового мінімуму дітей віком до 6 років, який становить 1859,00 грн., вважає, що достатнім для задоволення розумних потреб дитини буде стягнення аліментів в розмірі 1500,00 грн. У судове засідання 28.10.2020 року сторони та їх представники не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. У відповідності з вимогами ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, відзив до суду подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, з 12.09.2013 року сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який було укладено Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №441. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 13.11.2014 року). Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1 779 гривень, з 1 липня - 1 859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, часткове визнання позову зі сторони відповідача, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб та наявність у нього рухомого та нерухомого майна. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), враховуючи, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, не має інших утриманців, а також позицію відповідача про те, що на даний час у нього відсутнє постійне місце роботи та стабільний заробіток, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково, а саме про стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на дитину щомісяця до досягнення дитиною повноліття, що у повній мірі відповідатиме вимогам закону, щодо забезпечення достатнього рівня життя, фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку дитини та прожитковому мінімуму, встановленому законом, для дітей відповідного віку. При цьому судом не приймається твердження позивача та її представника про наявність у відповідача постійного місця роботи, та можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки матеріали справи таких відомостей не містять. Надана позивачем довідка про надходження з інших джерел і доходи та виплати податку на доходи є станом на 2019 рік, інших доказів, окрім усних тверджень, позивачем не представлено. На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 22 червня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial