Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

08 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що діти знаходиться на її утриманні, відповідач працездатний, однак в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка [PERSON] в судому засіданні підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] , який про час, місце та дату судового засідання повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився. Тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого позивачка народила двох дітей, батьком яких є відповідач [PERSON] , а саме: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов`язаний таку допомогу надавати. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч. 1 ст. 184 СК України). У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому суд, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин щодо матеріального становища сторін, вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усій видів заробітку (доходу) щомісячно, але але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Задовольняючи частково позов суд враховує стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище дітей, відповідачки та позивача. Зокрема, судом враховано, що сторони є працездатними, інших осіб на утриманні не мають. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, задовольняючи частково позов суд враховує, що позивачка всупереч ст. 81 ЦПК України не надала будь-яких доказів на підтвердженя своїх доводів щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial