Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

14.12.2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. 28.12.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. 02.02.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 01.03.2021 року ухвалою суду замінено третю особу: службу у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації на орган опіки та піклування Гуляйпільської міської об`єднаної територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 21.11.2009 року, який заочним рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.04.2013 року по справі №315/477/13-ц було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після шлюбу, вони з відповідачем проживали разом ще якийсь час, проте останній повідомив, що їде до Києва, нібито на роботу, потім один раз приїхав через пів року і зник. Їй не вдавалося знайти жодної інформації про нього, та знайшла чоловіка випадково, дивлячись телевізійну програму «Говорить Україна», де останній був представлений жінкою [PERSON] , тобто змінив стать. Після проведення операції по зміні статті [PERSON] змінив ім`я і став [PERSON] . За всі роки відсутності відповідач ні разу не цікавився своєю дитиною, не надавав жодної фінансової допомоги. Враховуючи те, що дитина проживала з нею та перебувала на її забезпеченні за її заявою рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 17.08.2011 року по справі №2-301/11 з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.05.2011 року до її повноліття. Проте, відповідач жодного разу їх не платив, якийсь час їх платила мати колишнього чоловіка [PERSON] та його рідна сестра [PERSON] . На сьогодні родина Відповідача, з нею та її донькою не спілкується та жодним чином не допомагає, в тому числі матеріально. По факту не сплати відповідачем аліментів, у провадженні Гуляйпільського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження АСВП №28418418 з примусового виконання виконавчого листа №2-301/2011, виданого 17.08.2011 року. Виконавчій службі вдалося вийти на зв`язок з відповідачем, та останній повідомив, що дітей у нього ніколи не було, не має та не може бути, а сам він знаходиться на території Російської Федерації. Зазначає, що враховуючи викладенні факти Гуляйпільський районний суд Запорізької області виніс ухвалу про розшук боржника [PERSON] по справі №2-301/11 від 14.09.2020 року. Отже, Відповідач не здійснює сплату аліментів та заборгованість станом на 01.09.2020 року становила 48423,63 грн. Місце перебування відповідача наразі невідомо. Вихованням дитини останній зовсім не цікавиться. Відповідач взагалі зник з життя своєї доньки, не зустрічається з нею, не спілкується і навіть не вітає її з днем народження чи іншими святами. Вона виховує дитину в дусі поваги до інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, відповідальності за свої дії. Враховуючи те, що батько взагалі не приділяє увагу доньці, не забезпечує її матеріально, не займається її вихованням, то дуже хвилююсь, що така поведінка Відповідача може негативно вплинути на психологічний розвиток дитини. Вважає, що через соціальну безвідповідальність Відповідача і відсутність самоусвідомлення батьківських обов`язків колишній чоловік почне чинити перепони в подальшому житті і негативно впливатиме на розвиток дитини. Також зазначила, що у зв`язку із відсутністю спеціальних знань в області права, вона була вимушена звернутися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, в касу якої нею було сплачено суму у розмірі 7830 грн, що підтверджується чеком. Посилаючись на ст.164 СК України, прохала позбавити [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] ( [PERSON] ) на її користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 7830 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що дитині було три роки, коли її батько залишив сім`ю, зараз дитині 13 років, і вона знає, що її батько змінив стать. Відповідач за 11 років жодного разу не цікавився життям доньки, дитина також не спілкується з бабусею, яка частково сплачувала за свого сина аліменти, але з березня 2019 року перестала виплачувати аліменти, прохала позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Гуляйпільської міської об`єднаної територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради Копасов О.М. вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що відповідач з родиною не проживає, самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку щодо виховання дитини. Крім цього має заборгованість по аліментам, в той час як матір дитини повність забезпечує дитину, вважає, що висновком органу опіки та піклування доведено необхідність та доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала в школі №4 м. Гуляйполе, знає відповідача зі школи, так як була його класним керівником з п`ятого класу. Як відповідач, так і позивач були її учнями, знає, що вони були одружені, позивач народила дитину, вона бачила їх в м. Гуляйполе - у них була сім`я, відповідач гуляв з коляскою по місту і вона його не раз зустрічала. Потім їй стало відомо, що відповідач виїхав в м. Київ і змінив стать, перед тим як відповідач переїхав, десь років десять тому, можливо і більше, він їй казав, що йому пропонують роботу і він забере з собою родину, однак родина залишилася в м. Гуляйполе. Вона бачила відео в Інтернеті, з його змісту вона встановила, це [PERSON] , який після зміни статі став називатися « [PERSON] ». Такоєж вона знає, що матір та сестра відповідача живуть в [ADDRESS] , зі спілкування з позивачем вона знає, що остання більше 10 років самостійно опікується дитиною. Відповідач в судове засідання не з`явилася, була неодноразово належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України (а.с.29,39,66,77), поштові повідомлення повернуто до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.31,56,80), будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надала, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00028499228 від 09.02.2021 року Гуляйпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.47-51). Однак, висновком Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві №169 від 06.09.2016 року про внесення змін до актового запису цивільного стану вирішено за можливе змінити в актовому записі про народження [PERSON] №18 від 25.01.1983 року власне ім`я дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », стать з «чоловіча» на «жіноча» на підставі медичного свідоцтва про зміну (корекцію) статевої належності, виданого 18.07.2016 року Комісією з питань зміни (корекції) статевої належності Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров`я України (а.с.92). Тому, 20.09.2016 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до актового запису №18 від 25.01.1983 року про народження [PERSON] , [INFO] , внесено зміни на підставі висновку Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві №169 від 06.09.2016 року, а саме: у відомостях про ім`я дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », у відомостях про по батькові дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », у відомостях про стать дитини «чоловіча» змінено на «жіноча», та видано нове свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.09.2016 року, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00028499228 від 09.02.2021 року Гуляйпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.47-51). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] , [INFO] , і відповідач [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою. [INFO] в с. Полтавка Гуляйпільського району Запорізької області народилася позивач - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 16.12.2019 року, орган видачі 2327 та копією довідки про реєстрацію місця проживання №11-11/100 від 03.01.2020 року (а.с.10). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.11) та копією актового запису про народження №129 від 18.09.2007 року (а.с.70). 21.11.2009 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, про вчинено актовий запис №84, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.14) та копією актового запису про шлюб №84 від 21.11.2009 року (а.с.71). Після реєстрації шлюбу сторони проживали разом деякий час, однак потім відповідач виїхав до м. Київ та більше до сім`ї не повертався, що підтверджується позовом та поясненнями позивача та свідка. Також, відповідно до висновку Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві №169 від 06.09.2016 року про внесення змін до актового запису цивільного стану встановлено, що згідно медичного свідоцтва про зміну (корекцію) статевої належності, виданого 18.07.2016 року Комісією з питань зміни (корекції) статевої належності Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров`я України, [PERSON] , 1982 року народження, що проживає за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення комісії з питань зміни (корекції) статевої належності (протокол №3 від 13.05.2014 року) в клініці «мед лаз» м. Москва, Росія була проведена зміна статевої належності з чоловічої на жіночу стать (а.с.92). 17.08.2011 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі №2-301/2011 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.05.2011 року до її повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа від 17.08.2011 року у справі №2-301/2011 (а.с.13). 22.04.2013 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі №315/477/13-ц, яке набрало законної сили 08.05.2013 року, розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 21.11.2009 року відділом РАЦСу Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізької області актовим записом №84, при оформленні розірвання шлюбу в органах державного РАЦСу залишено [PERSON] прізвище " [PERSON] " (а.с.12). 30.11.2019 року позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб актовим записом №74, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.11.2019 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.52). Позивач та її донька, на час розгляду справи судом, фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою депутата Гуляйпільської міської ради Гури О. від 11.03.2021 року (а.с.61). Дитина [PERSON] , на час розгляду справи судом, навчається в КЗ «Гуляйпільський колегіум «Лідер» ГРР у 8-А класі, за період навчання, а саме: з 30.08.2013 року по 27.08.2019 року, з 28.10.2019 року по 21.10.2020 року. З 19.03.2021 року по 31.03.2021 року батько участі у вихованні дитини не брав: до колегіуму не з`являвся, батьківській збори не відвідував, у ремонті класу участі не брав, з класним керівником не спілкувався, що підтверджується довідкою КЗ «Гуляйпільський колегіум «Лідер» ГРР від 31.03.2021 року №01-47/083 (а.с.62). Відомості про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] на час розгляду справи судом відсутні, що підтверджується довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області від 20.04.2021 року №1001/11-11 (а.с.68) та довідкою Гуляйпільського РС УДМС України в Запорізькій області (а.с.81). Відповідач [PERSON] на час розгляду справи судом має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 19.11.2020 року в сумі 53974,52 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості по аліментам від 19.11.2020 року №16061, складеного старшим державним виконавцем Гуляйпільського РВ ДВС Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рощупкіноюю А.С. (а.с.15-17). Відповідач [PERSON] не документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджується копією довідки Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області №10059 від 25.06.2020 року. Відповідач [PERSON] документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий 22.11.2016 року Шевченківським РВ ГУДМС України в м. Києві на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.09.2016 року, що підтверджується копією довідки Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області №8010.5.3-26173/80.3-20 від 02.07.2020 року. 17.06.2021 року Гуляйпільська міська рада як орган опіки та піклування затвердила висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого за весь час, що [PERSON] проживає з дитиною, батько дівчинки [PERSON] жодного разу її не відвідав, не цікавився станом її здоров`я, з класним керівником не спілкувався, крім того, [PERSON] має заборгованість із сплати аліментів у розмірі 53974 грн. Родина [PERSON] та [PERSON] під соціальним супроводом не перебувала, інших соціальних послуг не отримувала. Відповідно до витягу з реєстрації права на нерухоме майно [PERSON] має право на 1/6 частину будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження від 29.04.2021 року за місцем проживання родини [PERSON] створені задовільні санітарно-гігієнічні умови для виховання та утримання її доньки. У дитини є окрема кімната, ліжко для відпочинку, стіл для підготовки уроків та необхідний сезонний одяг, продуктами харчування родина забезпечена у повному обсязі. При спілкуванні з працівниками служби у справах дітей Гуляйпільської міської ради 29.04.2021 року малолітня [PERSON] повідомила, що давно не бачила батька, він не телефонує, не цікавиться її життям, не надає матеріальну допомогу на її існування. Фактично з 2008 року і по сьогоднішній день всі турботи про [PERSON] взяла на себе її мати, яка утримує доньку, цікавиться навчанням, підтримує тісний зв`язок із класним керівником і дирекцією закладу, турбується про стан її здоров`я, тому вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.85-88). Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ від 16.07.2015 року). Відповідно до п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є матір`ю малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав батька дитини - [PERSON] , [INFO] , який після зміни (корекції) статевої належності та внесення відповідних змін до актового запису про народження іменується як [PERSON] , [INFO] , жіночої статі, з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що є наслідком свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками протягом більше 10 років. Факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується поясненнями позивача та свідка [PERSON] , наданими суду письмовими доказами: довідкою зі школи, довідкою про місце проживання дитини, розрахунком заборгованості по аліментам, висновком Гуляйпільської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Крім того, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що дитина сама повідомила, що давно не бачила батька, він їй не телефонує, не цікавиться її життям, не надає матеріальну допомогу на її існування, про зміну ним статі вона знає. Також, суд бере до уваги те, що фактично з 2008 року і по сьогоднішній день всі турботи про [PERSON] взяла на себе її мати, яка утримує доньку, цікавиться навчанням, підтримує тісний зв`язок із класним керівником і дирекцією закладу, турбується про стан її здоров`я. При цьому, суд враховує ту обставину, що орган опіки та піклування, затверджуючи висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки, вказав саме [PERSON] , як особу, яка підлягає позбавленню батьківських прав, з огляду на відсутність інформації під час затвердження вказаного висновку про зміну (корекцію) останнім статевої належності та внесення відповідних змін до актового запису про його народження, яку було отримано судом під час розгляду справи, після чого останній іменується як [PERSON] , [INFO] , жіночої статі. А тому суд з максимально можливим урахуванням інтересів дитини вважає, що позов підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, як на підстави позову, передбачені законом, встановлені у судовому засіданні під час їх перевірки наданими суду доказами. Також суд зазначає, що при задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав суд не приймає одночасно рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину прийнято 17.08.2011 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області у справі №2-301/2011 та перебуває на примусовому виконанні. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу та судового збору суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача в розмірі 840,80 грн. Однак, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 7830 грн. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з наступних підстав. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З наданої позивачем копії договору про надання юридичних послуг, укладеного 22.10.2020 року між ТОВ «Київський центр юридичної допомоги» та [PERSON] , вбачається, що замовником юридичних послуг та їх платником є [PERSON] , а не позивач у справі. Тому суд відмовляє позивачу в розподілі витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, за недоведеністю їх понесення саме позивачем.

Outcome: partial