Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Херсонський державний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про дострокове розірвання угоди та стягнення заборгованості за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 50-К від 30.12.2005 року, яка становить 17202,58 грн. Позивач посилається на те, що 30.12.2005 року між сторонами було укладено угоду №50-К про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до умов якого, Херсонський державний університет надав [PERSON] цільовий пільговий кредит для здобуття вищої освіти, тобто за рахунок державного бюджету було забезпечено навчання за денною формою, освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та напрямком підготовки «мова і література (англійська та німецька)». В свою чергу відповідач зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки, протягом 15 років, починаючи з 12го місяця після закінчення навчання, повернути суму кредиту із сплатою 3% річних. Наказом від 30.06.2009 року №138-с, у зв'язку з отриманням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» відповідачу було присвоєно кваліфікацію бакалавра та відраховано з 30.06.2009 року. Наказом від 25.08.2009 року №95-з відповідача було зараховано студентом заочної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст», проте наказом №148-з від 11.11.2009 року відраховано за власним бажанням. Відповідно до умов договору відповідач мав повернути кредит та відсотки починаючи з третього місяця після відрахування з університету, тобто з 01.01.2010 року. Однак оплата за навчання відповідачем не здійснювалась, в результаті чого у неї виникла заборгованість перед університетом, яка складає 12821,08 грн., з яких - залишок за кредитом - 12372,09 грн., відсотки - 369,46 грн., пеня - 21,05 грн. та інфляційні втрати - 57,58 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2005 року між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено угоду №50-К про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до умов якого, Херсонський державний університет надав [PERSON] цільовий пільговий кредит для здобуття вищої освіти, тобто за рахунок державного бюджету було забезпечено навчання за денною формою, освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та напрямком підготовки «мова і література (англійська та німецька)». В свою чергу відповідач зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки, протягом 15 років, починаючи з 12го місяця після закінчення навчання, повернути суму кредиту із сплатою 3% річних. Наказом від 30.06.2009 року №138-с, у зв'язку з отриманням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» відповідачу було присвоєно кваліфікацію бакалавра та відраховано з 30.06.2009 року. Наказом від 25.08.2009 року №95-з відповідача було зараховано студентом заочної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст», проте наказом №148-з від 11.11.2009 року відраховано за власним бажанням. Відповідно до п.3.3 Угоди та п.22 Порядку надання кредитів, відповідач мав повернути кредит та відсотки починаючи з третього місяця після відрахування з університету, тобто з 01.01.2010 року. Однак оплата за навчання відповідачем не здійснювалась, в результаті чого у неї виникла заборгованість перед університетом, яка складає 12821,08 грн., з яких - залишок за кредитом - 12372,09 грн., відсотки - 369,46 грн., пеня - 21,05 грн. та інфляційні втрати - 57,58 грн. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. З положень ч.2 ст.651 ЦК України вбачається, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однією із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідачем не виконано зобов'язання щодо умов договору, чим порушені законні права та інтереси позивача, а тому позовні вимоги про розірвання угоди та стягнення боргу є обґрунтованими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню станом на 01.03.2015 року заборгованість у сумі складає 12821,08 грн., з яких - залишок за кредитом - 12372,09 грн., відсотки - 369,46 грн., пеня - 21,05 грн. та інфляційні втрати - 57,58 грн. Це підтверджується наданою до суду довідкою-розрахунком № 451, перевіреною в судовому засіданні. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: approved