Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач є її колишнім чоловіком. Їй та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 9/10 частин приміщення по [ADDRESS] Львівської області яке вони придбали під час проживання у шлюбі. На ім'я останнього також був укладений договір про постачання електроенергії за зазначеною адресою. Однак на даний час ситуація змінилася, шлюб між ними був розірваний , а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні придбаним приміщенням, зокрема відключив електроенергію та передав без її згоди спірну будову у користування третім особам, а саме ТзОВ «Магнусбудторг», ФОП [PERSON], ФОПГ [PERSON] Відтак з огляду на наведене та з урахуванням поданих під час розгляду справи уточнень просить визнати договір оренди укладений між [PERSON] та ТзОВ «Магнусбудторг» на користування приміщеннями по [ADDRESS] Львівської області недійсним; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в її користуванні приміщеннями, що розташовані по [ADDRESS] Львівської області, шляхом звільнення цих приміщень від торгівельного та іншого обладнання, товарів, майна користувачів приміщення ТзОВ «Магнусбудторг», ФОП [PERSON], ФОП [PERSON]; зобов'язати ТзОВ «Магнусбудторг», ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] усунути перешкоди в її користуванні приміщеннями по [ADDRESS] в с.м.т.Гірник Львівської області, шляхом негайного звільнення цих приміщень від належного їм торгівельного та іншого обладнання, майна, товарів, призначених для заняття підприємницькою діяльністю, припинення будь-якої підприємницької діяльності в ньому. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого ними була придбана частина нежитлового приміщення по [ADDRESS] , в с.м.т.Гірник Львівської області. На даний час вона не має можливості користуватися зазначеним майном, так як у ньому неправомірно перебувають без її згоди та згоди третього співвласника [PERSON] треті особи, а саме ТзОВ «Магнусбудторг», фізична особа підприємець [PERSON], фізична особа підприємець [PERSON], ПП «Магнусбудторг», які використовують це приміщення у своїй підприємницькій діяльності. Позовні вимоги [PERSON] підтримав у судовому засіданні її представник [PERSON], який додав, що ТзОВ «Магнусбудторг», фізична особа підприємець [PERSON], фізична особа підприємець [PERSON], ПП «Магнусбудторг» використовують орендоване приміщення для підприємницької діяльності та пред'явив платіжні документи про придбання в ТзОВ «Магнусбудторг» , що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , в с.м.т.Гірник Львівської області відповідних продовольчих та промислових товарів. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Його інтереси в суді представляв [PERSON], який позовних вимог не визнав та пояснив, що не доведено факту користування ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], ПП «Магнусбудторг» приміщенням по [ADDRESS] Львівської області. Користування цим приміщенням ТзОВ «Магнусбудторг» вважає правомірним, оскільки реально частки у ньому (цьому приміщенні) не розподілені між співвласниками , тому передача [PERSON] в оренду частину цього нежитлового приміщення не зачіпає прав та законних інтересів інших співвласників. Зважаючи на наведене позовні вимоги вважає безпідставними та просить у задоволенні таких відмовити. Представники відповідачів ТзОВ «Магнусбудторг», ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи ПП «Магнусбудторг» на виклик в суд не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення в якості свідка. Вислухавши пояснення сторін , оцінивши наявні у справі письмові документи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із наступних підстав. Судом встановлено , що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Як убачається із свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно -нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] відповідно 1/10 частина та [PERSON] - 9/10 частин. Як встановлено із резолютивної частини рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, 910 частина приміщення магазину по [ADDRESS] Львівської області визнана спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відтак 910 частина зазначеного приміщення є спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Водночас норма ст.63 СК закріплює , що дружина та чоловік мають рівні права на володіння , користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільною сумісної власності , якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 ст.68 СК України розпорядження майном , що є об'єктом права спільної сумісної власності , після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою , відповідно до Цивільного Кодексу України. Як повідомив свідок [PERSON] у судовому засіданні позивачка є його рідною сестрою. Спірне приміщення належить на праві часткової власності йому , його сестрі та її колишньому чоловіку, при цьому конкретного розмежування ідеальних часток за кожним із них не визначено. Відповідач [PERSON] без його дозволу надав дане приміщення для користування підприємством - ТзОВ «Магнусбудторг», фізичній особі підприємцю [PERSON], фізичній особі підприємцю [PERSON], ПП «Магнусбудторг», які використовують його для торгівлі. Він неодноразово бачив, що такі (підприємці) здійснюють торгівлю будівельними матеріалами. На вивісці у «кутку споживача» було зазначено, що підприємці у цьому приміщенні займаються підприємницькою діяльністю, а саме реалізацією будматеріалів. Із представлених у судовому засіданні квитанцій встановлено, що ТзОВ «Магнусбудторг» займається торгівельною діяльністю, зокрема в магазині «Млинок» що знаходиться за адресою [ADDRESS] , здійснює реалізацію промислових та продовольчих товарів. В той же час встановлено, що юридичною адресою ПП «Магнусбудторг» є [ADDRESS] Львівської області, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ № 535282 . Водночас повідомленням Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління мін доходів у Львівській області від 23.05.2014 року № 1813/17-0022/2 стверджується , що місцем провадження господарської діяльності ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] є Львівська область, [ADDRESS]. У цьому повідомленні також вказано , що ТзОВ «Магнусбудторг» станом на 13.05.2014 року здійснює торгівельну діяльність за адресою [ADDRESS] Матеріали справи також містять договір оренди від 05.01.2014 року, згідно якого [PERSON] - орендодавець передав в оренду частину нежитлового приміщення площею 97,5 кв.м. по вул. Грушевського в смт.Гірник Львівської області ТзОВ «Магнусбудторг» - орендарю на строк по 15 січня 2015 року для використання його в господарській діяльності без зміни цільового призначення. 05 січня 2014 року на виконання умов Договору оренди на пiдставi Акту приймання-передачi вiд 05.01.2014 р., [PERSON] передав, а ТзОВ «Магнусбудторг» прийняв в строкове платне користування орендоване примiщення загальною площею - 97,5 кв. м.. Таким чином ТзОВ «Магнусбудторг» користується зазначеним приміщенням на підставі зазначеного договору, який підписаний особисто [PERSON] На час укладення договору , 05 січня 2014 року, приміщення , яке передавалося в оренду належало 1/10 його частина на праві власності [PERSON], а 9/10 частин на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] без визначення та виділення ідеальних часток у ньому. Тому такі дії [PERSON] щодо розпорядження без згоди цих співвласників - [PERSON] та [PERSON] даним приміщенням порушують їх права , та останні у зв'язку із перебуванням у даному приміщенні третіх осіб не мають можливості в повній мірі реалізувати своє право власності щодо нього. За наведених обставин , суд приходить до переконання , що [PERSON] реалізовуючи своє право власності на нежитлове приміщення по.[ADDRESS], укладаючи договір оренди на 97,5 кв.м. його площі 05.01.2014 року, згідно з умовами цього договору передав не тільки своє право користування ним (приміщенням), а і право користування інших співвласників [PERSON] та [PERSON], так як дане приміщення реально не поділено між його співвласниками та ані [PERSON], ані [PERSON] не підписували такий договір та відповідно не уповноважували на це [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. В той же час, відповідно до змісту ст. 215 ЦК України та роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п. 8 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9, недійсним може бути визнано лише укладений договір. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як регламентує ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника , який вчинив правочин, необхідних повноважень. З огляду на вищенаведене , суд приходить до висновку, що договір був укладений, моментом його укладення є передача орендованого приміщення згідно акту передачі орендарю, тобто 05.01.2014 року. Так як такий укладений без відповідних на це повноважень та без згоди інших співвласників , тому його слід визнати недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Перешкоджання [PERSON], ТзОВ «Магнусбудторг», ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] у здійсненні позивачкою свого права власності на спірне приміщення є підставою для усунення цих перешкод, зокрема припиненням дії , яка порушує це право, що дасть можливість позивачці використовувати приміщення для власних цілей на свій розсуд. За таких обставин , суд вважає, що необхідно зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні частиною приміщення, яке належить їм нам праві спільної сумісної власності. Оскільки ТзОВ «Магнусбудторг» перебуває у приміщенні на підставі договору оренди, який визнано недійсним , тому орендаря слід зобов'язати усунути перешкоди у користуванні позивачкою спірним приміщенням, шляхом його звільнення. Щодо позовних вимог до ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], які, як встановлено на підставі здобутих судом доказів, без законних на те підстав займають приміщення по [ADDRESS] Льваівської області , то суд вважає, що між сторонами виникають правовідносини внаслідок зайняття примішення по [ADDRESS] без достатньої на це правової підстави, тому таке приміщення ними підлягає звільненню із незаконного володіння та користування. Відтак слід зобов'язати ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачкою зазначеним приміщенням, шляхом його звільнення. Що стосується вимог позивачки в частині зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в її користуванні приміщеннями, що розташовані по [ADDRESS] Львівської області, шляхом звільнення цих приміщень від торгівельного та іншого обладнання, товарів, майна користувачів приміщення ТзОВ «Магнусбудторг», ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], суд приходить до висновку, що суд не вправі делегувати повноваження виконання рішення суду на відповідача, оскільки звільнення приміщення від майна, торгівельного обладнання відповідачів - ТзОВ «Магнусбудторг», ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] саме [PERSON] , буде порушувати права та інтереси як самого відповідача , так і покладати на нього повноваження судового виконавця, що неприпустимо. Відповідно до ч. ст..88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У матеріалах справи наявні платіжне доручення із якого встановлено, що позивач понесла судові витрати на сплачений судовий збір, а також витрат за надання правової допомоги. На підставі аналізу зазначених доказів , суд вважає, що з відповідачів - [PERSON], ТзОВ «Магнусбудторг», фізичної особи підприємця [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути по 330 грн. понесених судових витрат.

Outcome: partial