Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На даний час вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, оскільки не можуть його розірвати, так як дитині немає одного року. З моменту одруження вони проживали у батьків [PERSON], разом з ними проживав син дружини від першого шлюбу, спільних дітей вона мати не хотіла. Після вагітності відповідач радикально змінила своє ставлення до нього в результаті їх шлюбні відносини було припинено, а тому він повернувся проживати до своїх батьків. З моменту народження та поданий час їх спільна дочка проживає з відповідачем і з того ж періоду між ними виникають непорозуміння щодо його участі у спілкуванні з дитиною. Врегулювати питання щодо участі у вихованні малолітньої дочки [PERSON] в добровільному порядку не виявилось можливим. Просить суд, зобовязати [PERSON] не здійснювати йому перешкод у спілкуванні з донькою [PERSON], 04.01.2017 року та визначити йому спосіб участі у3 спілкуванні та вихованні дитини: систематичне побачення з дочкою щотижня кожного вівторка та четверга з 17:00 до 20:00 за місцем проживання дитини та правом прогулянки з дитиною поза межами житлового приміщення (квартири), на вулиці без присутності матері або інших осіб в межах встановленого часу побачення, систематичні побачення з дочкою щотижня кожної суботи та неділі за окремою домовленістю з відповідачкою з 10:00 до 13:00 за місцем проживання дитини та правом прогулянки з дитиною поза приміщенням на вулиці без присутності матері та інших осіб в межах встановленого часу побачення. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав з підстав в ній викладених. Просив суд, позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Згідно ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2015 року (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. В ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. На даний час сторони не досягли між собою згоди та не уклали договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків позивачем як батьком дитини, який проживає окремо від дитини. Положеннями ст. 159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд вважає, що між тим з батьків хто проживає окремо і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення частково, в межах строку побачень, визначених судом.

Outcome: partial