Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

17 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа відділ державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, про скасування засобів забезпечення позову та зняття арешту на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вона посилалась на те, що 9 листопада 2012 року на прилюдних торгах придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 46 кв.м., в тому числі житловою площею 30.4 кв.м., що була зафіксовано Протоколом № 0512630-1 від 9 листопада 2012 року. 13 листопада 2012 року відділом Державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку їй було видано Акт про проведення прилюдних торгів. В цей же день приватним нотаріусом [PERSON] було видано Свідоцтво, яким було підтверджено право власності [PERSON] на цю квартиру. Позивачка зазначає, що не може зареєструвати своє право власності на цю квартиру, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна існує обтяження - заборона відчуження квартири, яка на думку позивачки була внесена відповідачем. Посилаючись на статтю 17 Закону України «Про іпотеку», [PERSON] просила: - «скасувати іпотечну заборону» та арешт, накладений ПАТ АБ «Укрсоцбанк» на квартиру [ADDRESS], - стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 229 гривень 40 копійок. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 13 лютого 2014 року позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк про скасування засобів забезпечення позову та зняття арешту на нерухоме майно був задоволений, а саме: «було звільнено з під арешту нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS], а саме: знято заборону (обтяження) №7351708, накладену 9 червня 2008 року приватним нотаріусом Донецького міського округу [PERSON] на підставі договору іпотеки №787 від 9 червня 2008 року та стягнуто з відповідача судовий збір. З таким рішенням не погодився відповідач і приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову з наступних підстав: - поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що арешт та заборона відчуження майна є різними за своєю природою способами обтяження майна, підстави їх застосування та зняття також є різними, - задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував того, що не існує такої правової норми як «іпотечна заборона» і на свій розсуд розтлумачив позовні вимоги, що є порушенням статей 10 і 11 ЦПК України, згідно із якими суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, - судом першої інстанції не було вирішено питання про постановлення Окремої ухвали на адресу відділу державної виконавчої служби щодо факту недодержання виконавчою службою Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та Типової Інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Позивачка і її представник заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили її відхилити. Представник відділу державної виконавчої служби не з*явився у судове засідання, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма направлена на її адресу і зареєстрована у журналі телефонограм апеляційного суду. Заслухавши суддю-доповідача, позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про скасування «іпотечної заборони» та арешту на квартиру, суд першої інстанції виходив із того, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов*язаний подати протягом п*яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. При цьому суд першої інстанції посилався на пункт 9 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається: 9 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір на 35 000 доларів США строком до 8 червня 2028 року. 9 червня 2008 року у забезпечення зобов*язань за цим кредитним договором був укладений Договір іпотеки №787 між банком та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 874 (а.с. 63-66). В цей же день, у відповідності до вимог статті 73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження квартири [ADDRESS], про що був зроблений відповідний надпис на всіх примірниках договору іпотеки (а.с. 66). Згідно із витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна в реєстрі зроблено запис щодо квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], а саме: запис №7351708 на підставі накладення заборони на відчуження, вчинений приватним нотаріусом [PERSON] на підставі договору іпотеки від 9 червня 2008 року (а.с. 11). Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 17 червня 2010 року було стягнуто солідарно з [PERSON], [INFO], та з [PERSON], [INFO] на користь публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 230,98 доларів США (а.с. 59). 6 квітня 2011 року відділом Державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька було відкрито провадження по примусовому виконанню рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 17 червня 2010 року (а.с. 60). В цій же Постанові державного виконавця було прийнято рішення про арешт майна, яке належить [PERSON] (а.с. 60). 8 квітня 2011 року до Єдиного реєстру заборони відчуження об*єктів нерухомого майна був внесений запис щодо вказаного типу обтяження (арешту) - (а.с. 61). Згідно із Актом про проведення прилюдних торгів від 9 листопада 2011 року квартира була виставлена на прилюдні торги і переможцем прилюдних торгів стала [PERSON] (а.с. 9). 13 листопада 2012 року приватним нотаріусом [PERSON] було видано Свідоцтво, яким було підтверджено право власності [PERSON] на цю квартиру (а.с. 10). Згідно із витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна в реєстрі зроблено запис №11048540 про накладення арешту на все майно [PERSON] на підставі Постанови відділу державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку від 8 квітня 2011 року (а.с. 11- оборотна сторона). Таким чином, на час звернення позивачки до суду з позовом, нею був наданий Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна, в якому було зроблено два записи щодо квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], а саме: перший запис №7351708 на підставі накладення заборони на відчуження вчиненої приватним нотаріусом [PERSON] на підставі договору іпотеки від 9 червня 2008 року, та другий запис №11048540 про накладення арешту на все майно [PERSON] на підставі Постанови відділу державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку від 8 квітня 2011 року (а.с. 11). 14 листопада 2012 року Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку було звільнено з під арешту квартиру [ADDRESS] і копія цієї Постанови була направлена на виконання до відповідного органу (а.с. 71). Згідно із статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення та припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", врегульовано правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в редакції, яка діє з 01.01.2013 року, а також встановлені підстави та орган, що вчиняє дії з реєстрації речових прав. Відповідно до статті 2 вказаного Закону України державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Термін «обтяження» відповідно до частини 1 статті 4 цього Закону визначається як заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до пункту 2.1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року арештоване майно (надалі - майно) - майно боржника, на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації. Тобто, заборона на відчуження і арешт майна не є тотожніми поняттями, а є різними способами обтяження майна, що не врахував суд першої інстанції, який звільнив з під арешту квартиру шляхом зняття заборони (обтяження) №7351708, накладеної 9 червня 2008 року приватним нотаріусом Донецького міського округу [PERSON] на підставі договору іпотеки №787 від 9 червня 2008 року. Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року із подальшими змінами заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію. Згідно із пунктом 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки та в інших в інших випадках, передбачених законом. Іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону (стаття 17 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2006 року із подальшими змінами). Статтею 50 Закону України «Про іпотеку» визначено, що після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем. Згідно із Свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом [PERSON] 13 листопада 2012 року було підтверджено право власності [PERSON] на цю квартиру у результаті придбання її на прилюдних торгах, що свідчить про реалізацію предмета іпотеки (а.с. 10). Під час розгляду справи в судових інстанціях позивачкою не було надано даних про її звернення, як нового власника придбаної з прилюдних торгів квартири, до нотаріуса для зняття заборони відчуження квартири. Пунктом 6.2 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів, суд першої інстанції в порушення вимог вищевказаних норм права - перебрав на себе повноваження нотаріуса і зняв заборону відчуження квартири за №7351708, яка була накладена приватним нотаріусом [PERSON] на підставі договору іпотеки від 9 червня 2008 року, а не публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк». Вказані обставини свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права і у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з вище приведених підстав.

Outcome: partial