Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №б/н від 26 липня 2012 року відповідачці [PERSON] було надано кредит в розмірі 2800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за кредитом в розмірі 30% з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картко», та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення укладених умов кредитного договору №б/н від 26 липня 2012 року відповідачка [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 30.09.2019 року її заборгованість перед банком становить 120074,71 гривень, з яких 2776,58 гривень - сума заборгованості за кредитом, 107004,10 гривень - сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 4100 гривень - заборгованість по пені та комісії, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 5694,03 гривень - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 120074,71 гривень заборгованості за кредитним договором №б/н від 26 липня 2012 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2800 гривень шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанк», отримавши платіжну картку. Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом установлено, що укладений сторонами 26 липня 2012 року договір складається з підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку є Договором про надання банківських послуг. Підписана відповідачкою анкета-заява не містить відомостей про розмір грошових коштів та умови і порядок їх надання банком та повернення, а долучені позивачем до позовної заяви Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифи підпису відповідача не містять. Без належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті - заяві зафіксованої домовленості сторін про розмір наданого кредиту, розмір та порядок сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені та штрафів за несвоєчасне виконання умов договору, надані позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських та Тарифи не є стандартною (типовою) формою кредитного договору. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №342/180/17. За таких обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» повідомив споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. А тому, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що відповідачка [PERSON] зобов`язана сплачувати нараховані банком проценти, пеню, комісію та штрафи в розмірах, наведених банком у наданому до позовної заяви розрахунку, Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 2776,58 гривень (тіло кредиту) заборгованості за кредитним договором №б/н від 26 липня 2012 року, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial