Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , уточненою в судовому засіданні 26.11.2019 року, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не проти сплачувати аліменти, але у меншому розмірі, ніж просить позивач. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області 01.02.2018 року (а.с.4). Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 24.09.2019 року, депутатом Рокитненської сільської ради Муляр В.М. встановлено, що малолітня донька [PERSON] проживає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації від 24.10.2019 року №493, відповідач перебуває на обліку у УПСЗН та отримує виплату непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за особою похилого віку. Загальна сума доходу [PERSON] за період з квітня 2019 року по вересень 2019 року склала 201,36 грн. (а.с.34). Витягом з ЄДР юридичних осіб, ФО-П та громадських формувань підтверджується, що відповідач в даному реєстрі не значиться як фізична особа - підприємець (а.с.41). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, наданих Головним управлінням ДПС у Харківській області 06.11.2019 року, [PERSON] жодних доходів не отримує (а.с.42-43). Довідкою Чугуївської міськрайонної філії Харківського обласного центру зайнятості підтверджено, що [PERSON] станом на 06.11.2019 року перебуває на обліку у філії (а.с.44). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 180 СК України наголошує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зі статті 181 СК України слідує, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розмiру алiментiв, який стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, однак не працює, перебуває на обліку у Чугуївській міськрайонній філії Харківського обласного центру зайнятості, здійснює догляд за особою похилого віку - своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , з 22.01.2019 року по 29.04.2034 року, фізичною особою - підприємцем не являється. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України». На момент ухвалення судом рішення неповнолітній [PERSON] виповнилось 6 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2019 року становить 2118,00 грн. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину в рівній мірі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1200,00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 614,72 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial