Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою до [PERSON] про спростування недостовірної інформації, яка порушує гідність, честь та ділову репутацію та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що [PERSON] поширила про позивача недостовірну інформацію, а саме, у заяві [PERSON] до загальноосвітньої шкоди № 309 від 20.01.2015 року (зареєстрований номер 03-04/21 від 20.01.2015 року): - «Я [PERSON],… вимагаю….притягнути до відповідальності [PERSON], батька [PERSON], за вчинення злочинів проти власної неповнолітньої дитини, який з 15 листопада самочинно зрізав вхідні двері в квартиру де з 1993 р. проживаю разом з двома дітьми, вигнав спочатку старшу доньку - [PERSON] (заява в прокуратурі), а потім мене з [PERSON], [INFO].»; - «Дитина, [PERSON], не має ні житла, ні одягу, ні підручників, все розікрали невідомі особи, які захопили нашу квартиру за допомогою [PERSON].»; - «Батько [PERSON] - [PERSON], з 2011 р. кинув свою сім'ю і дітей, завів іншу сім»ю з якою проживає до сьогоднішнього дня в [ADDRESS], з жінкою [PERSON]»; - «Своїми дітьми [PERSON] ніколи не займався, освіту забезпечую тільки я, мама, [PERSON]». Просив суд зобов'язати [PERSON] у строк не більше трьох робочих днів починаючи з дня набрання чинності рішення суду у зазначеній справі спростувати поширені нею недостовірні відомості шляхом особистого подання до загальноосвітньої школи № 309 м. Києва та Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві письмової заяви, зі спростуванням вищевказаної інформації. Крім того, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в сумі - 5 000,00 гривень, посилаючись на те, що вищевказана інформація, є недостовірною та порушує його честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], а саме компрометує його як батька та колишнього військовослужбовця правоохоронного органу та державного службовця. Також позивач пояснив, що протягом усієї служби, [PERSON] мав бездоганну репутацію серед коллег по роботі, як посадова особа не допускав будь-яких порушень законодавства та військової дисципліни, позивач цінувався на рівні найвищого керівництва СБУ, Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України і Державної Служби України з контролю за наркотиками за професіоналізм, чесність, принциповість і незаангажованість, нагороджувався орденом «За заслуги» ІІІ ступеня. У судовому засіданні [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про захист честі та гідності, а саме просила суд: постановити рішення, яким визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] відомості, зазначені у зверненнях [PERSON], а саме: 1) у заяві до Генеральної прокуратури України від 17.04.2013 року: «У складі струнного квартету Національної опери України, що виконує «твір» очільника секти, наявні, зокрема артисти оркестру Національної опери України [PERSON] і [PERSON](у квартеті перша з правої сторони). Виконання здійснено у приміщенні секти із використанням малюнків, авторство яких начебто також належить [PERSON] вона ж очільник секти [PERSON])». 2) у заяві до Міністерства культури України від 05.09.2013 року: «..у відповіді Міністерства від 07.06.2013 №863/7-1/53-13 (на №19-р від 22.04.2013), повідомлялося, що рекламування діяльності «Великого білого братства Юсмалос» здійснювалося без участі посадових осіб адміністрації Національної Опери, і не структурними підрозділами, і не за договірними відносинами, а окремими артистами з числа професійних творчих працівників Національної опери». 3) у заяві [PERSON] від 25.12.2013 керівнику служби у справах дітей Дарницької РДА [PERSON]: «повідомляю, що моя колишня дружина [PERSON] самовільно змінила місце проживання моєї доньки [PERSON], 2003 р.. Так із 20.12.2013 [PERSON] відсутня за місцем проживання [ADDRESS]. Місце її перебування мені не відоме. Більш того, із 20.12.2013 року без об'єктивних причин [PERSON] припинила навчання [PERSON] у школі, оскільки із 20.12.2013 року [PERSON] перестала відвідувати заняття. Зазначені дії [PERSON] здійснила самовільно і без попередження або згоди з моєї сторони. Усі дії [PERSON] щодо дитини очевидно мають на меті нанесення якомога більших морально-психологічних страждань.» 4) у заяві [PERSON] від 21.10.2013 року до комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації: «із 2009 року [PERSON] почала вести активне позашлюбне особисте життя, не приховуючи його від доньки [PERSON].» «Останнім часом [PERSON] співробітничає з деструктивною сектою «Велике біле братство Юсмалос» під орудою [PERSON] (вона ж -[PERSON], вона ж - «[PERSON]», раніше засудженою за протиправну діяльність із одурманюванням громадян та заволодіння їх майном. Секта під приводом проповідування релігійних віровчень чи виконання релігійних обрядів заподіює шкоду здоров'ю людей. Заволодіває майном громадян та пропагує статеву розпусту. «[PERSON] розпочала залучення до секти мої дочки [PERSON]». «На ґрунті участі в деструктивній секті, поєднаному зі статевою розпустою із «духовним учителем» та іншими особами, у [PERSON] почались психічні розлади, під час яких вона викликає міліцію, або подає заяви про начебто вчинені мною правопорушення, або влаштовує істерики в державних органах і установах освіти». «[PERSON] протягом семи місяців намагається підмінити моє батьківське виховання своїм черговим коханцем, для якого напевне не існують поняття «родина», «сім»я», «дитина», «батьківський обов'язок», «виховання», а основною метою є матеріальний зиск (квартира та інше майно, яким користуються мої діти і яке я їм заповів); «[PERSON] наносить фізичні побої дитині при примушуванні грі на скрипці, психологічно залякує її тим, що всі інші професії, крім музиканта - це ніби-то безумовний шлях до «миття підлоги у метро»; [PERSON] втягувала дитину у діяльність секти «Біле братство». Шляхом подачі звернень до уповноважених органів мною припинені відкриті спроби такого втягування; [PERSON] тривалий час забороняла [PERSON] бачитися з двоюрідними сестричками, бабусею, моєю сестрою, хрещеним батьком, подружками. Такі дії припинені мною у вересні 2013 року; [PERSON] здійснює заходи із перешкоджання навчанню дитини шляхом намагання перевести дитину в іншу школу, систематичних наклепів на педагогічний колектив школи, де навчається [PERSON], влаштування істерик; [PERSON] у пізній час (аж до 23 години) систематично тримає дитину за місцем своєї роботи, що спричиняє постійне пізнє повернення дитини додому, відсутність нормального відпочинку і заважає засвоєнню навчального матеріалу. Наразі мною здійснюються офіційні заходи щодо недопущення перебування дитини на робочому місці [PERSON] Оскільки у вихідні дні [PERSON] постійно працює, то до 23 вересня 2013 року [PERSON] знаходилася у цей час або за місцем роботи матері, або дивилась телевізор у зачиненій квартирі. [PERSON] не слідкує за дитиною. Так, іще на при кінці вересня 2013 року [PERSON] обувала [PERSON] в розірвані вщент літні босоніжки та порвані і брудні колготи. Лише 25 вересня, тобто після отримання мною можливості відводити дитину до школи, я забезпечив [PERSON] осіннім взуттям, колготами і верхнім одягом. Але зазначені речі [PERSON] назвала «обносками з негативною енергетикою» і заборонила [PERSON] їх одягати; [PERSON] не опікується питаннями належного харчування дитини. Так, [PERSON] за останній час відучена снідати до виїзду в школу, хоча відомо, що саме повноцінний сніданок є необхідною складовою дитячого харчування. Вечері для дитини [PERSON] систематично також не готує». 5) у заяві від 01.11.2013 року керівнику служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві [PERSON]: «після стаціонарного лікування травм, отриманих внаслідок бандитського нападу на мою квартиру і на мене з боку [PERSON] та її поплічника по секті «Велике біле братство». «[PERSON] досі не притягнута до відповідальності за свої правопорушення щодо дитини, зокрема, за втягування дитини до небезпечної секти, позбавлення сну, відпочинку, їжі і навчання, вчинення цих дій, що загрожують життю і здоров'ю дитини Зазначені факти мають велике значення для подальшої долі моєї доньки, перебування якої поряд із [PERSON] почало становити небезпеку для дитини у зв'язку з розладами психіки у матері на ґрунті участі в діяльності секти «Велике біле братство»». Крім того, [PERSON] просила суд зобов'язати [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно [PERSON], які виражались в приниженні її як матері малолітньої дитини - [PERSON], 2003 р.н. та як професійного артиста та спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] шляхом письмового звернення [PERSON] про спростування вищезазначеної недостовірної інформації відносно [PERSON] до Генеральної прокуратури України, Міністерства культури України та до Служби у справах дітей Дарницької РДА. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду в сумі - 12 000,00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору - 120,00 гривень та 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, додатково надавши письмові пояснення , які судом були враховані при розгляді справи та постановлені рішення. просив позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах. Зустрічний позов не визнав , надавши в судове засідання письмові заперечення , просив у задоволенні відмовити . Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє за довіреністю НАМ 474608 від 06.03. 2015 року ( а.с. 101 т.1) позовні вимоги не визнали, надали суду письмові заперечення на первісну позовну заяву, які судом були враховані при розгляді справи та постановлені рішення, просили у задоволенні позову відмовити. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах. Суд, вислухавши пояснення [PERSON], [PERSON] та її представника [PERSON] за довіреністю, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про спростування недостовірної інформації, яка порушує гідність, честь, ділову репутацію та стягнення моральної шкоди необхідно відмовити, а зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про захист честі і гідності та ділової репутації - задовольнити частково, з наступних підстав. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до положень ч. 4 ст. 32 Конституції України та п.3 ч.1 ст. 5 ЦПК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно п.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України та роз'ясненнями, які містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р., фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на захист, а також на спростування цієї інформації. Згідно із п. 4 Постанови Пленуму чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об?єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов?язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов?язків Відповідно до роз'яснень наведених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р., при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації , тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р. вирішуючи питання про визначення поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р., способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути , крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди . Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди». Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач [PERSON] свої вимоги, обґрунтував тим, що [PERSON] поширила недостовірну інформацію директору загальноосвітньої школи № 309 м. Києва, де навчається малолітня донька сторін - [PERSON], 2003 року народження, яка є недостовірною та порушує його гідність, честь та ділову репутацію, однак у судовому засіданні на запитання суду та представника [PERSON], позивач сам підтвердив деякі факти, які викладені у заяві [PERSON] від 20.01.2015 року, а саме: що [PERSON] дійсно має шлюбні стосунки з іншою жінкою - [PERSON] з липня 2012 року, яка проживає в м. Бровари; що [PERSON] зрізав замки вхідних дверей квартири [ADDRESS] (де зареєстровані сторони та їх діти) у листопаді 20014 року, у зв'язку з чим ні [PERSON], ні діти сторін не мають доступу до квартири (позивач зазначив у судовому засіданні, що ні діти ні [PERSON] не мають ключів від квартири). Фактично, враховуючи вимоги [PERSON], його обґрунтування та надані суду докази, в обгрунтування своїх вимог, позивач не надав суду належних доказів, в розумінні ст. 58 ЦПК України, яка передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, та суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. [PERSON] не надав суду належних доказів, які б підтвердили факт поширення [PERSON] недостовірної інформації, та яка б порушувала його честь та гідність. Звернення [PERSON] до школи № 309 із заявою від 20.01.2015 року, враховуючи п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р., суд розцінює, як оцінююче судження матері малолітньої дитини щодо життєвої ситуації, яка склалась на той момент, а не фактичне твердження відповідачки, яке документально та обґрунтовано підтверджено. [PERSON] у позовній заяві зазначив, що поширена [PERSON] у заяві від 20.01.2015 року інформація до школи № 309 м. Києва, порушує його ділову репутацію, оскільки компрометує його як батька, як колишнього військовослужбовця правоохоронного органу та державного службовця. Також позивач пояснив, що протягом усієї служби, мав бездоганну репутацію серед колег по роботі, як посадова особа не допускав будь-яких порушень законодавства та військової дисципліни, позивач цінувався на рівні найвищого керівництва СБУ, Державної служби спеціального зв»язку та захисту інформації України і Державної Служби України з контролю за наркотиками за професіоналізм, чесність, принциповість і незаангажованість. Нагороджувався орденом «За заслуги» ІІІ ступеня. З приводу вказаного, суд вважає, що ділова репутація позивача не порушена, оскільки, по-перше, [PERSON] вже не працює, у заначених ним установах, по-друге, заява [PERSON] адресована загальноосвітній школі № 309 м. Києва, а не державним установам, у яких працював позивач, а тому інформація зазначена відповідачкою у заяві від 20.01.2015 року, на переконання суду, ніяким чином не порушує ділову репутацію [PERSON] Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р., під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Щодо висліву [PERSON] «Батько [PERSON] [PERSON], з 2011 року кинув свою сім»ю і дітей, завів іншу сім»ю з якою проживає до сьогоднішнього дня в м, Бровари [ADDRESS], з жінкою [PERSON]», то у судовому засіданні [PERSON] підтвердив що припинив шлюбні стосунки з [PERSON], та має стосунки з іншою жінкою [PERSON] , яка мешкає у Броварах. Щодо висловлювання «кинув», то суд вважає дане висловлювання [PERSON] особистою думкою та її ставленням до даної ситуації, яка ніяким чином не порушує честь і гідність та ділову репутацію [PERSON] Щодо забезпечення виключно матір»ю освіти дитини, то це також оціночне судження [PERSON], яка тривалий час, проживає окремо від [PERSON], та фактично виховує доньку без участі батька, бере активну участь у духовному вихованні дитини, займаючись із донькою у музичних установах та забезпечуючи їй право на прийняття участі у різноманітних дитячих конкурсах, що підтверджується письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи. Враховуючи вказане, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки вона є необґрунтованою та такою, що не підтверджується належними доказами. Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON] то суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Факт поширення відомостей щодо [PERSON], які викладені у зустрічному позові, відповідач [PERSON] визнав. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували достовірність розповсюдженої ним інформації відносно позивачки [PERSON] до суду не надав. У заяві до Генеральної прокуратури України від 17.04.2013 року, копія якої на адвокатський запит була надана Міністерством культури України супровідним листом від 07.07.2015 року та міститься в матеріалах справи, [PERSON] зазначає, що «У складі струнного квартету Національної опери України, що виконує «твір» очільника секти, наявні, зокрема артисти оркестру Національної опери України [PERSON] і [PERSON](у квартеті перша з правої сторони). Виконання здійснено у приміщенні секти із використанням малюнків, авторство яких начебто також належить [PERSON] вона ж очільник секти [PERSON]), однак підтвердити правдивість своїх тверджень [PERSON] не зміг та висловлювання [PERSON] про те, що [PERSON] є членом секти «Велике біле братство», [PERSON] ніяким чином не довів у судовому засіданні, хоч неодноразово заявляв що [PERSON] є членом секти, пропагандує секту та долучає дитину до неї. [PERSON] було надану суду копію довідки Української Православної Церкви Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври від 31.05.2013 року, згідно якої [PERSON] є парафіянкою даної церкви. Враховуючи копії відповідей з місця роботи [PERSON] - «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка», Міністерства культури України, на імя [PERSON] з приводу секти «Велике біле братство» та участі [PERSON] в ній, відповідно суд вважає, що [PERSON] поширив недостовірну інформацію щодо [PERSON], безпосередньо до місця її роботи, у зв'язку з чим, згідно норм чинного законодавства, які регулюють питання захисту честі, гідності та ділової репутації, порушив честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Крім того, у заяві [PERSON] від 25.12.2013 року керівнику служби у справах дітей Дарницької РДА [PERSON], у заяві [PERSON] від 21.10.2013 року до комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, у заяві від 01.11.2013 року керівнику служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві [PERSON], [PERSON] поширив інформацію, яка не підтверджується жодним доказом, та яка як вважає, суд порушує честь та гідність [PERSON], як людини, особистості та як матері, оскільки [PERSON] надала суду докази того, що вона турбується про свою малолітню доньку [PERSON], займається її розвитком та навчанням, про що свідчать копії дипломів та нагороди дитини та виписка зі школи про успішність дитини, її характеристики. Також, [PERSON] надала суду докази того, що вона захищає свої права та права своєї малолітньої дитини щодо усунення перешкод у користуванні квартирою, в якій зареєстровані вона з дитиною та в якій не можуть проживати, оскільки не можуть потрапити до неї, що також визнав [PERSON] у судовому засіданні. У матеріалах справи на а.с. 159 міститься відповідь на запит суду школи І-ІІІ ступенів №309 м. Києва від 28.10.2015 року, з якої не вбачається, що малолітня [PERSON], була відсутня у школі у період з 20.12.2013-26.12.2013 року та з 13.01.2014-17.01.2014 року. А отже, позовна вимога, [PERSON] в частині спростування недостовірної інформації відносно позивачки за зустрічним позовом щодо припинення без об»єктивних причини за її ініціативою навчання дитини у школі у період з 20.12.2013 року, підлягає задоволенню. Належних доказів на спростування даних поширених відомостей [PERSON] суду не надав. Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у зв'язку з поширенням недостовірної інформації [PERSON] до Служби у справах дітей Дарницької РДА у м. Києві, Генеральної прокуратури України, місця роботи [PERSON] та Міністерства культури України, [PERSON] було завдано моральну шкоду, оскільки поширення недостовірної негативної інформації [PERSON] про позивачку, призвело до того, що [PERSON] нервує, перебуває у стресовому стані, що призвело до виникнення у позивачки пригніченого стану, депресії, порушення її нормального укладу життя у побуті, а також призвело до формування негативної думки про неї, як артиста на роботі, а також до приниження її честі і гідності як матері по відношенню до своєї малолітньої дитини -доньки [PERSON]. Завдану [PERSON] моральну шкоду, яку позивачка оцінює в 12 000,00 гривень, суд вважає значно завищеною, а тому враховуючи всі об»єктивні обставини справи, спосіб поширення такої інформації, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки моральна шкода у розмірі - 2 500,00 гривень. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, є такими , що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене та на підставі положень ст. ст. 32 ч.4, 34 ч.1, 68 Конституції України ,

Outcome: partial