Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

У червні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що [INFO] помер її син, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на майно, частку квартири [ADDRESS] . Встановлений законодавством шестимісячний строк прийняття спадщини з часу смерті спадкодавця позивач пропустила , в зв`язку з тим, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року. Однак, коли позивач 10.06.2020 звернулась до державної нотаріальної контори , їй було повідомлено, що вона не може подати заяву про прийняття спадщини, так як пропустила шестимісячний строк для звернення. Таким чином, вважає що зазначений строк пропущений мною з поважних причин у зв`язку із об`єктивними та істотними труднощами подачі такої заяви. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , в якому просить визнати пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, визначивши достатній строк для подання зави про прийняття спадщини за законом 2 місяці. Ухвалою суду від 06.07.2020 відкрито провадження у справі, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. належним чином посвідчену копію спадкової справи № 02/2020 до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] , яку надіслати до суду в п`ятиденний термін з часу отримання ухвали. 22.07.2020 на виконання ухвали суду нотаріусом надано завірену копію спадкової справи. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги підтримує повністю , просить такі задовольнити, тому справа розглянулася на підставі ст. 223 ЦПК України в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надав, тому справа розглянулася на підставі ст. 223 ЦПК України в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть від 04 листопада 2019 року, серія [NUMBER] , [INFO] помер син позивача, [PERSON] , про що 04 листопада 2019 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 18288. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, частку квартири [ADDRESS] . Однак, коли позивач 10.06.2020 звернулась до державної нотаріальної контори, їй було повідомлено, що вона не може подати заяву про прийняття спадщини, так як пропустила шестимісячний строк для звернення. Встановлений законодавством шестимісячний строк прийняття спадщини з часу смерті спадкодавця позивач пропустила, в зв`язку з тим, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року. Відтак, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , в якому просить визнати пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, визначивши достатній строк для подання зави про прийняття спадщини за заповітом 2 місяці. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221,1223ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Як передбачено ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Даною статтею також визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи позивачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved