Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] померла його рідна мама, [PERSON] . Спадкоємцями за законом є діти: [PERSON] , син [PERSON] (який помер [INFO] ) та сам позивач [PERSON] . Позивач зазначає, що всі спадкоємці своєчасно звернулися до Літинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та 18.12.2015 спадкоємцям видано свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом. Разом з тим, ніхто із спадкоємців, в тому числі і позивач, не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який згідно із записами в погосподарських книгах Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, належав [PERSON] , котрий помер [INFO] та після смерті якого спадщину прийняла, але не оформила його дружина [PERSON] . Також спадкодавцю належало право на земельну частку (пай), яке перебувало в колективній власності КСП «Дяковецьке» в с. Дяківці Літинського району Вінницької області, розміром 1,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(належного [PERSON] ) на підставі сертифікату серії ВН № 0416616. Позивач [PERSON] зазначає, що претендує на частину спадщини, яку прийняла його мати після смерті свого чоловіка та батька позивача - [PERSON] , яку позивач не може оформити в нотаріальному порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. Крім того, позивач претендує на право на земельну частку(пай) належне батьку позивача [PERSON] . Таким чином просить визнати за ним: -право власності на спадковий житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; -право на земельну частку (пай) площею 1,65 умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області після смерті [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла його дружина та матір позивача- [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився надавши суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити з підстав зазначених у позові (а.с. 142). Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явилася подавши при цьому заяву, відповідно до змісту якої просить справу розглядати у її відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 144). Третя особа на стороні відповідача [PERSON] надала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у її відсутність (а.с. 143). Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи на стороні відповідача Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надали через канцелярію суду заяву, відповідно до змісту якої просили розгляд справи проводити буде представника сільської ради. Позовні вимоги визнають (а.с. 141). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 11) [PERSON] (батько позивача), помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 12) [PERSON] (мати позивача) померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 13) брат позивача [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтвом про народження (а.с. 14) батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 14) зазначені [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про одруження (а.с. 15) зазначається наявність шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину (а.с. 17) спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняли: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 751 від 05.11.2019 (а.с. 18) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований та являвся головою домогосподарства в [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрована та проживала дружина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 752 від 05.11.2019 (а.с. 19) [PERSON] , який помер [INFO] , приватизована земельна ділянка розміром 0,50 га, рішенням Дяковецької сільської ради 14 сесії 21 кликання 1994. Відповідно до довідки Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 739 від 01.11.2019 (а.с. 20) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . За даною адресою проживала одна. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 1828/02-14 від 05.11.2019 (а.с. 21) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки спадкова справа відносно останнього у Літинській державній нотаріальній конторі не заведена. Технічним паспортом (а.с. 23-27) зазначається технічна характеристика будинку по [ADDRESS] . Відповідно до сертифікату на земельну частку(пай) серії ВН № 0416616 (а.с. 38) [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дяковецьке» розміром 1,65 умовних кадастрових гектари. Згідно архівного витягу від 07.11.2019 (а.с. 39) [PERSON] в приватну власність передано земельну ділянку площею 0,50 га, яка знаходиться в межах [ADDRESS] га [ADDRESS] 0,18 га. Рішенням Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 618 від 10.09.2015 (а.с. 41) «вул. Кірова» в с. Дяківці перейменовано на «вул. «М.Стельмаха». У відповідності до копії матеріалів спадкової справи № 587/2011 витребуваної із Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області (а.с. 67-92) спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняли: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу відповідно до матеріалів спадкової справи № 53/2014 спадщину після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 95-126) прийняла його дружина [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині визнання права власності на спадковий житловий будинок Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому враховуючи визнання позову іншими спадкоємцями (а.с. 143-144) суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON] , та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] та рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої прийняв (у тому числі) позивач у справі син спадкодавця [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині визнання права на земельну частку (пай) Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Оскільки [PERSON] (мати позивача) прийнявши спадщину після смерті [INFO] [PERSON] та за життя не отримала державного акту на земельну ділянку, хоча земельна ділянка і передана останньому, відтак позивач в порядку спадкування за законом після смерті матері вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну ділянку з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для приватизації земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] , який помер [INFO] належало право на земельну частку (пай), розміром 1,65 в умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON] , у свою чергу спадщину після смерті останньої прийняв (у тому числі) позивач [PERSON] , проте успадкувати майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому враховуючи визнання позову іншими спадкоємцями (а.с. 143-144) з метою захисту майнових прав позивача, за останнім слід визнати право на земельну частку (пай), розміром 1,65 в умовних кадастрових гектарах, право на яку було у [PERSON] , та котрий помер [INFO] , право на яку згодом успадкувала його дружина [PERSON] , втім за життя не отримала державний акт на спірну земельну ділянку. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved