Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~30\~квітня\~2020\~року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Пташинського\~О.\~А., звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 02\~липня\~2018\~року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бакою\~О.\~В., та зареєстрованого в реєстрі за №1748. У належній їй квартирі, з її згоди, були зареєстровані її невістка [PERSON] та онука [PERSON] , які є відповідачами у справі. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01\~лютого\~2019\~року (справа №\~183/375/18), шлюб між сином позивача - [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, а саме у січні 2019\~року, відповідач [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] виїхали з належної позивачеві квартири, забравши всі свої особисті речі. На цей час їх місце проживання позивачеві невідоме. Тож, фактично відповідачі понад рік не проживають у зазначеній вище квартирі, комунальні платежі не сплачують, і не утримують її, а реєстрація відповідачів порушує права позивача, як власника нерухомого майна вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Окрім того, позивач не має можливості оформити субсидію на газопостачання, електроенергію, водопостачання до квартири через неможливість надати компетентним органам достовірної інформації про доходи відповідачів та їх місцезнаходження. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати відповідачів [PERSON] та неповнолітню [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 03\~червня\~2020\~року було прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с.\~19-21). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Пташинський\~О.\~А. позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надіслання судом і отримання нею SMS-повідомлення на підставі поданої нею заявки про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення (а.с. 90, 112), причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву позивача не подавала. Представник третьої особи - \~Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що не підтримує позовні вимоги позивача щодо визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2005\~року\~народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є неприпустимим зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно приміщень, право власності чи право користування якими вони мають, разом з тим, на підтвердження своїх доводів надав суду висновок Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради №1729/0/2-20 від 05\~листопада\~2020\~року щодо заявлених позовних вимог позивача [PERSON] та копію рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради №\~99/0/6-18 від 16\~лютого\~2018\~року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що добре знає як позивача, так і відповідачів, проживали разом в одному будинку, є їх сусідкою, зазначила, що у теплу пору року у 2019\~році, сидячи під під`їздом, вона бачила, як відповідач [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] "вибралися" зі спірної квартири, протягом двох днів останні вивозили свої речі з квартири, після того вона їх більше не бачила, де проживають відповідачі на цей час їй невідомо. Примусово відповідачів з квартири ніхто не виганяв і не виселяв. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення представника позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування (дарувальник за договором син позивача [PERSON] ) від 02\~липня\~2018\~року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бакою\~О.\~В., зареєстрованого у реєстрі за №1748, є власником квартири [ADDRESS] (а.с.\~10). Указаний факт також підтверджується наявним у матеріалах справи Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №\~129442224 від 02\~липня\~2018 року (а.с.\~11). Зазначений договір дарування спірної квартири укладений з урахуванням рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 16\~лютого\~2018\~року за №\~99/0/6-18 «Про набуття права власності на нерухоме майно [PERSON] , 1960\~р.н.», з якого убачається, що Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради була надана згода на набуття [PERSON] права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за умови, що при зміні імені власника житла, у якому неповнолітня дитина [PERSON] має право користування, житлові права та інтереси останньої не будуть порушені, відповідальність за збереження права користування [PERSON] , [INFO] , була покладена на її матір [PERSON] (а.с.\~58). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради №1729/0/2-20 від 05\~листопада\~2020\~року, наданого останнім щодо заявлених позовних вимог позивача [PERSON] , убачається, що неповнолітня дитина [PERSON] , 2005\~року\~народження, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації її батьків [PERSON] та [PERSON] . Батько дитини [PERSON] з 04\~січня\~2003 року був власником цієї житлової квартири відповідно до договору дарування, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за №\~1-34. 18\~січня\~2018\~року до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради звернулася [PERSON] із заявою про набуття нею у власність квартири, яка належить на праві власності її синові [PERSON] . Відповідно до рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 16\~лютого\~2018\~року за №\~99/0/6-18 «Про набуття права власності на нерухоме майно [PERSON] , 1960\~р.н.» Органом опіки та піклування була надана згода на набуття нею права власності на квартиру за умови, що при зміні імені власника житла, у якому неповнолітня дитина [PERSON] має право користування, житлові права та інтереси останньої не будуть порушені. З пояснень, які надала мати дитини [PERSON] убачається, що нею була надана згода на вчинення цього правочину за умови, що права її неповнолітньої дитини [PERSON] , 2005\~року\~народження, порушені не будуть та її донька буде проживати і мати право користування цим житловим приміщенням. 17\~травня\~2019\~року після тривалих сварок, погроз зі знищенням їх особистого майна, мати з дитиною вимушені були покинути житлове приміщення. Наразі неповнолітня дитина разом з матір`ю винаймають кімнату у гуртожитку за адресою:\~ [ADDRESS] . Власного житла не мають. З урахуванням вказаних обставин, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача у справі є неприпустимими та неправомірними, так як у разі їх задоволення будуть порушені майнові права неповнолітньої дитини, а саме її право користування житловим приміщенням, яке гарантували сторони правочину при отриманні згоди на дарування квартири від органу опіки та піклування. [PERSON] (син позивача) та [PERSON] з 16\~липня\~2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01\~лютого\~2019 року, яке набрало законної сили 04\~березня\~2019 року (а.с.\~14). [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.\~14). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради №\~1893 від 06\~жовтня\~2020\~року, та наданою суду у засвідченій представником позивача копії, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.\~43). Згідно з Актом №\~406 від 19\~лютого\~2020\~року, наданим позивачем суду у копії, засвідченій його представником, зафіксовано непроживання відповідача [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з січня\~2019\~року (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать, що відповідач [PERSON] не проживає у належній позивачеві квартирі з травня\~2019\~року, виїхавши з неповнолітньою донькою зі спірної квартири. Поважних причин непроживання [PERSON] у спірній квартирі судом не установлено. Відповідач [PERSON] , будучи обізнаю про день місце та час розгляду цієї справи у суді, повідомлена за вказаним нею особисто номером телефону, залишивши заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення, отримавши ще 21\~квітня\~2021\~року копію позовної заяви з додатками, в судові засідання 30\~червня\~2021\~року, 12\~жовтня\~2021\~року, 25 листопада 2021\~року не з`явилась, відзиву на позов та будь-яких доказів на спростування доводів позивача, на підтвердження поважності причин непроживання у спірній квартирі, а також на підтвердження доводів, викладених у висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 05\~листопада\~2020\~року №\~1729/0/2-20 щодо створення позивачем умов, за яких вона вимушена була покинути спірне житлове приміщення, суду не надала. Отже, з урахуванням положень ст. 13\~ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог, пред`явлених до неповнолітньої [PERSON] , у їх задоволенні слід відмовити з таких підстав. Судом установлено, що неповнолітня [PERSON] не проживає у належній позивачеві квартирі з травня\~2019\~року, виїхавши з матір`ю зі спірної квартири. У той же час, набуття позивачем права власності на спірну квартиру відбулося за умови, що при зміні імені власника житла, у якому неповнолітня дитина [PERSON] має право користування, житлові права та інтереси останньої не будуть порушені, вона буде проживати і мати право користування цим житловим приміщенням. Таким чином, суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] щодо визнання неповнолітньої [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки у разі їх задоволення будуть порушені майнові права неповнолітньої дитини, а саме її право користування житловим приміщенням, яке гарантували сторони правочину при отриманні згоди на дарування квартири від органу опіки та піклування. На підставі викладеного,

Outcome: partial