Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

30 червня 2021 року [PERSON] звернулась до Обухівського районного суду з даним позовом в якому зазначила, що наказом №37 від 04.02.1997 року призначена на посаду рентгенолаборанта райлікарні м.Українка. 01.03.2017 року переведена на вакантну посаду рентгенолаборанта рентген-кабінету №2 Обухівської ЦРЛ. Наказом відповідача №737-к від 31.12.2020 року переведена на посаду рентгенлаборанта рентген-кабінету №5 рентген-діагностичного відділення комунального некомерційного підприємства Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня». Вказане переведення було проведено незаконно оскільки згоди на це, як зазначено в самому наказі, позивач не надавала. Фактично вона продовжувала виконувати свої попередні обов`язки. З наказом була ознайомлена лише в квітні 2021 року, а з новими посадовими обо`язками її взагалі ознайомлено не було. 18.03.2021 року відповідачем видано наказ №103 про скорочення посади рентген кабінету №5 0,5 ставки рентгенолаборанта. Такі умови значно погрішили права позивача, зокрема, на призначення пільгової пенсії, розмір заробітної плати. Жодних пропозицій щодо інших посад, які б могла зайняти ініціатор позову, від лікарні не надходило. 24.05.2021 року відповідачем видано наказ №219-к від 24.05.2021 року яким звільнено [PERSON] з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП. Позивач має вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «рентгенологія», безперевно працює у відповідача та сумлінно виконує свої обов`язки протягом 25 років, її переведення було здійснено без її згоди, а скорочення без врахування її інетересів та дотримання вимог трудового законодавства. Просила визнати незаконним та скасувати наказ №737-к від 31 грудня 2020 року Комунального некомерційного підприємства Обухівської районної ради "Обухівська центральна районна лікарня" "Про переведення [PERSON] "; визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» №103 від 18.03.2021 року «Про скорочення посад в штатному розписі»; визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради "Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" №219-к від 24 травня 2021 року "Про звільнення [PERSON] "; поновити її на посаді рентгенлаборанта рентген-кабінету №2 Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради "Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Обухівського районного суду від 05 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що фактично працює у відповідача з 02.04.1996 року. З 04 лютого 1997 року призначена на посаду рентгенлаборанта райлікарні м.Українка, а з 01 березня 2017 року переведена на вакантну посаду рентгенолаборанта рентген-кабінету №2 Обухівської ЦРЛ. В січні 2021 року її викликали до відділу кадрів та запропонували перейти добровільно у інший рентген-кабінет, надалили незаповнений бланк посадової інструкції. Від такої пропозиції вона відмовилась. Зазначає, що з лютого 2021 року на розрахункових листах про заробітну плату значилась її посада «кабінет №5», замість «кабінет №2». В зв`язку з такими подіями вона намагалась розібратись у ситуації, зверталася до головного лікаря. Про наказ №737-к від 31.12.2020 року їй стало відомо лише 23 квітня 2021 року. 29.03.2021 року її повідомлено про скорочення посади. 01 червня 2021 року вона звільнена відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням. Позивач вважає її переведення та звільнення таким, що проведено з грубим порушенням трудового законодавства та призвело до суттєвого порушення її прав. Представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] щодо задоволення позову заперечив через безпідставність та необгрунтованість. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані суду докази, встановив наступні обставини. [PERSON] наказом Обухівської районної лікарні №37 від 04.02.1997 року переведена на посаду рентгенлаборанта райлікарні м.Українка з 04.02.1997 року, а наказом №143 від 01.03.2017 року позивач переведена на вакантну посаду рентгенолаборанта рентген-кабінету №2 Обухівської ЦРЛ. Наказом №233 від 29.10.2018 року в зв`язку з реорганізацією Обухівську ЦРЛ переіменовано на комунальне некомерційне підприємство Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня». Наказом КНП №339 від 30.12.2020 року «Про організацію рентгено-діагностичного відділення в КНП ОРР «Обухівська ЦРЛ» для покращення якості лікувально-діагностичного процесу з 01.01.2021 року внесено зміни до структури закладу відповідно до штатного розкладу шляхом введення рентген-кабінету №1 та рентген-кабінету №2 та виведення рентгенлаборантів ВНМД в рентгено-діагностичне відділення. Згідно додатку №1 до вказаного наказу структурний підрозділ ЛПЗ наступний, зокрема, каб. №2 Поліклініка №2 м.Українка - R-гр., мамографія, каб.№5 поліклініка №2 м.Українка флюрографія. Наказом №737-к від 31.12.2020 року «Про переведення» [PERSON] рентгенолаборанта рентген-кабінету №2 КНП ОРР «Обухівська ЦРЛ» переведено працювати за її згодою на вакантну посаду рентгенолаборанта рентген-кабінету №5 рентгено-діагностичного відділення КНП ОРР «Обухівська центральна районна лікарня» з 01.01.2021 року. Наказом КНП Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» №103 від 18.03.2021 року «Про скорочення посад в штатному розпису» на підставі п.7.4.10 роздіду 7 Статуту КНП та службової записки завідувача відділення [PERSON] скорочено посаду з 01.06.2021 року - рентгенкабінет №5 0,5 ставки рентгенолаборанта. 29.03.2021 року [PERSON] , рентгенолаборанта рентген-кабінету №5 КНП ОМР «Обухівська БЛІЛ» в порядку ст.49-2 КЗпП України попереджено про майбутнє скорочення 0,5 ставки посади та у разі відмови на переведення працювати на 0,5 ставки звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України з 01 червня 2021 року. Наказом відповідача №219-к від 24.05.2021 року «Про звільнення» [PERSON] рентгенолаборанта рентген-кабінету №5 рентгенодіагностичного відділення КНП ОМР «Обухівської БЛІЛ» звільнена з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України 01.06.2021 року. Позивач не оспорює проведення з нею роботодавцем повного розрахунку при звільненні та отримання трудової книжки. Судом також встановлено, що [PERSON] у Профспілковому комітеті КНП ОМР «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» не перебувала. У відповідача відсутня комісія по вирішенню трудових спорів. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки, копіями наказів, довідок та іншими матеріалами справи. Частина шоста\~статті 43 Конституції України\~гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~статті 5-1 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Відповідно до\~статті 2 КЗпП України\~державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Стаття 21 КЗпП України\~закріплює рівність трудових прав громадян України. Відповідно до ст.32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У своїй постанові (пункт 19) Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», роз`яснив що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1\~статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. В обгрунтування позовних вимог про скасування наказу в частині її переведення позивач зазначала, що вказане переведення фактично мало місце без її відома та згоди, що суперечить її інтересам. Крім того, як її обов`язки, так і її робоче місце залишились попередніми і змін не зазнали. З новою посадовою інструкцією вона не знайомилась, заяву на переведення не писала. Відповідачем доводи позивача не спростовані. Враховуючи встановлені обставини суд приходить до висноку про незаконність наказу №737-к від 31.12.2020 року «Про переведення [PERSON] » та вважає за доцільне його скасувати. Доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку на оскарження вказаного наказу, який визначений ст.233 КЗпП України не заслуговують на уваги, оскільки з вказаним наказом прозивач була ознайомлена лише 23 квітня 2021 року і іншою стороною така обставина не спростована. У справі, що розглядається встановлено, що підставою для звільнення [PERSON] стали зміни істотних умов праці скорочення 0,5 ставки у зв`язку з чим позивачку було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Разом з тим частиною 3 ст.32 КЗпП передбачено, що через зміни в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією самою спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем і розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник має бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КЗпП. Тобто не передбачається вивільнення працівників у випадку, коли у штатному розписі вказано певну посаду в кількості однієї штатної одиниці, а скорочується лише певна її частина (0,5 штатної одиниці) за цією посадою. За таких обставин працівникові лише встановлюється неповний робочий час, тобто змінюються істотні умови його праці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботив нових умовах то ирудовий договір припиняєтьсяза п.6 ст.36 КЗпП України. В попереженні позивача 29.03.2021 року її роботодавцем зазначено, що теперішні умови праці не можуть бути збережені та у разі незгоди на продовження роботи в нових умовах трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 КЗпП України. При цьому при наявності відмови працювати на умовах запропонованих позивачу вказаним попередженням її все таки було звільнено за п.1ст.40 КЗпП України. Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведеняна іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розгялдає трудовий спір, а відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Процедура обчислення середньої заробітної плати працівника визначається Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами) (далі Порядок). Відповідно до пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, які передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Згідно з пунктом 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Зважаючи на те, що позивач звільнена 01 червня 2021 року стягненню з відповідача на її користь підялягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18990 грн. Водночас, при виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося реальне скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури. Відповідно до статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18, від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. За таких обставин позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» №103-к від 18.03.2021 року «Про скорочення посад в штатному розписі» задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та присудження заробітної плати в межах платежу за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання. Згідно вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816 грн. 00 коп.

Outcome: partial