Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в суд про розірвання договору купівлі-продажу гідроциклу Yamaha Cruiser VХ, укладеного між ним та ТОВ «Патронат-Плюс», стягнення з відповідача 75000 грн. основного боргу, 36000 грн. пені, 26332,71 грн. інфляційних втрат, три відсотки річних в сумі 7915,07 грн., 20000 грн. відшкодування моральної шкоди та витрат пов'язаних з розглядом справи. Свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2008 року придбав гідроцикл Yamaha Cruiser VХ у офіційного дилера Yamaha у м.Львові - ТОВ «Патронат-Плюс», 18.08.2008 року під час використання гідроциклу на Дністровському водосховищі в Хмельницькій області такий перестав працювати і заводитись. При цьому наголосив, що напередодні поїздки пройшов технічний огляд гідроцикла, який проводиться на межі кожних 10 мотогодин, жодних зауважень щодо технічного стану не було. Перед використанням він був ознайомлений з правилами експлуатації гідроцикла. 29.08.2008 року, повернувшись до м.Львова, він звернувся до відповідача з вимогою усунути виявлені проблеми. ТОВ «Патронат-Плюс» відправило гідроцикл в м.Київ до офіційного дистрибютора компанії Yamaha Motor Co. LTD - дочірнього підприємства «Панавто» для детального обстеження. Через кілька днів йому вручили відповідь ДП «Панавто», датовану 18.09.2008 року без підпису, з якої вбачалось, що двигун гідроцикла є поломаним, зокрема поломаний 2-й циліндр, погнуті клапани 3, 4 циліндрів, поломка сталася внаслідок гідроудару. Зазначив, що така відмова є необґрунтованою, оскільки поломка сталась через наявні дефекти купленого ним гідроциклу. На підставі наведеного, просить розірвати договір купівлі-продажу гідроцикла, повернути кошти, сплачені на його придбання, враховуючи вимоги ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», стягнути неустойку в розмірі 36000 грн., на підставі ч.2 ст.625 ЦК України стягнути 26332,71 грн. інфляційних втрат, три відсотки річних в сумі 7915,07 грн. за час прострочення, а також 20000 грн. відшкодування моральної шкоди, якої він зазнав в результаті неправомірних дій відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на мотиви такого та доповнив, що його довіритель внаслідок неправомірних дій відповідача зазнав моральних страждань, які виразились в тому, що відпочинок, який мав намір провести із сім'єю, був зіпсований, змушений був витрачати значний час на перемовини з відповідачем, що спричинило йому психологічний дискомфорт. Просить позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується розпискою його представника про повідомлення про судове засідання (т.2 а.с.123), в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вимог ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач під час використання продукції, яка реалізується на території України, має право на належну якість і безпеку продукції, а також на достовірну інформацію про продукцію та її якість. Судом встановлено, що 03.06.2008 року [PERSON] придбав у відповідача ТОВ «Патронат-Плюс» гідроцикл Yamaha Cruiser VХ 6D3-1067079, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000049 від 02.06.2008 року (т.1 а.с.9), при цьому повністю оплатив вартість придбаного ним гідроциклу в розмірі 75000 грн., що стверджується довідкою-рахунком №105 від 02.10.2008 року (т.1 а.с.5). Позивачу було оформлено сервісну книжку (а.с. 10-12), гарантійний строк на придбаний гідроцикл складав один рік. Також встановлено, що гідроцикл під час експлуатації позивачем 18.08.2008 року перестав працювати і не заводився. 29.08.2008 року позивач звернувся до відповідача та повідомив, що з придбаним гідроциклом під час гарантійного троку в нього виникли проблеми. Із відповіді дочірного підприємства «Панавто», яке є офіційним дистриб'ютором корпорації Yamaha Моtor Co. LTD, від 18.09.2008 року вбачається, що було виявлення заклинювання двигуна, характер виявлених пошкоджень вказує на гідроудар, поломка могла статись внаслідок занурювання чи затоплення гідроцикла, при цьому під час його руху (т.1 а.с.6). Статтею 7 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Згідно ч. 1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, у порядку та строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до ч. 3 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Продавець і виробник під час продажу (реалізації) товару зобов'язані інформувати споживача про підприємства, що задовольняють вимоги, встановлені частинами першою і третьою цієї статті. Згідно до ч.4 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацією безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов'язаний надати йому контрольно вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Частиною 2 ст.679 ЦК України передбачено, що в разі, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передачі покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Відповідно до зазначених положень законодавства вина виробника (продавця) у реалізації неякісної продукції презюмується, тягар доведення причин виникнення недоліків товару лежить на продавцю. Вимоги споживача не підлягають задоволенню тільки у разі, якщо у висновках експертиз буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушенням ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб. Зі змісту ст.57 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Із матеріалів справи, а саме висновку металознавчого дослідження №04с/11 від 06.07.2011 року вбачається, що причиною пошкодження наданих на дослідження шатуна, пальця поршня та поршня другого циліндру та руйнування шатуна і поршня є виникнення і дія циклічних ударних зусиль згину та розтягу в шатунно-поршневому з'єднанні в процесі роботи двигуна. Причиною пошкодження клапанів другого циліндру згином є прикладання до них деформуючих зусиль від фрагментів зруйнованого поршня в процесі роботи двигуна після його руйнування. Фактів, які б однозначно свідчили про те, що руйнування деталей двигуна (поршня, шатуна другого циліндра) та деформація клапанів другого циліндра сталося в результаті проявів гідроудару не встановлено (т.1 а.с.86-99). Не погоджуючись із зазначеним висновком, за клопотанням представника відповідача було проведено повторну експертизу (т.1 а.с.145). У відповідності до висновку автотехнічної експертизи № 1825 від 02.09.2013 року, що причиною пошкоджень двигуна гідроцикл Yamaha Cruiser VХ 6D3-1067079 не міг стати гідроудар, зафіксовані технічні пошкодження двигуна могли утворитись внаслідок порушення роботи системи охолодження двигуна гідроцикла, встановити причину відсутності води в системі охолодження двигуна не являється можливим (т.1 а.с.156-164). Відповідач, як встановлено, відмовляючи позивачу в його зверненні про усунення недоліків гідроцикла, вказував на те, що поломка двигуна гідроцикла сталася з його вини, оскільки характер виявлених пошкоджень вказує на гідроудар. Разом з тим, відповідач не довів того факту, що поломка сталася внаслідок порушення покупцем правил експлуатації (т.2 а.с. 3-121), оскільки покликання його саме на гідроудар, як причину поломки двигуна, спростовується вказаними висновками експертиз. При цьому, ТОВ «Патронат-Плюс» також не представлено доказів того, що порушення роботи системи охолодження двигуна гідроциклу, яке, згідно висновку автотехнічної експертизи № 1825 від 02.09.2013 року, могло стати причиною поломки, сталося з вини позивача в результаті порушення правил експлуатації гідроциклу. Згідно п. 2 ч. 1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у позивача, який виявив недоліки товару протягом встановленого гарантійного строку, виникло право вимагати розірвання договору та повернення коштів, сплачених за товар неналежної якості, відтак така вимога підлягає задоволенню. Згідно ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача 29.08.2008 року, а відповідь дочірного підприємства «Панавто» отримано 18.09.2008 року, тобто після спливу 20 днів з часу звернення. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Неустойка, передбачена п.7 ст.14 Закону, застосовується в разі пред'явлення споживачем протягом гарантійного строку вимог про безоплатне усунення недоліків товару, а на випадки затримки задоволення вимог споживача про вжиття інших заходів захисту дія цієї норми не поширюється. Таким чином, з огляду на наведене, враховуючи, що розрахунок неустойки позивачем проведено вірно, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 36000 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, щодо вимог позивача про застосування до правовідносин, які склалися між сторонами, положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, як до грошового зобов'язання, суд дійшов висновку про безпідставність такої вимоги, оскільки правовідносини між сторонами не містять боргових зобов'язань, передбачених ст.625 ЦК України. Суд також відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди виходячи з наступного. У відповідності з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»при вирішенні вимог споживачів про відшкодування моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Цією Постановою передбачено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Пунктом 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) визначено, що споживач має право на відшкодування моральної шкоди, лише у випадку, коли ця шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я продукцією. Однак, позивачем не представлено суду доказів того, що проданий їй товар містив небезпеку для його життя чи здоров'я. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За наданими доказами та встановленими обставинами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині розірвання договору, відшкодування вартості придбаного товару, а також пені є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а вимоги про стягнення моральної шкоди, інфляційних втрат і 3 % річних не грунтуються на законі, відтак в задоволенні таких слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Однак, позивачем не представлено суду доказів оплати експертизи, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті із відповідача. Разом з тим, із квитанції №28 від 10.11.2008 року вбачається, що позивач сплатив 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що від сплати судового збору при подачі позовної заяви позивач [PERSON] був звільнений, і виходячи з розміру задоволених позовних вимог, з відповідача належить стягнути 1110 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial