Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

21.01.2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 17 жовтня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Станом на 21.12.2018 року заборгованість по тілу кредиту становить 1\~274,75грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 434,52грн., заборгованість по сплаті пені 9\~156,53 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 543,29 грн. штраф (процентна складова). З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2013 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 7 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі заяви від 17.10.2013 року відповідач, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку оформив на своє імя платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом встановленим згідно Умов та правил надання банківських послуг, погодився, що дана заява разом із памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), а також Тарифами складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, зобовязався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua (а.с.7). В той же день, відповідачу була надана для ознайомлення довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та приклади розрахунку суми плати за її користування (а.с.8). Відповідно до укладеного договору б/н від 17.10.2013 відповідач отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-23). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.6) вбачається, що станом на 21.12.2018 року заборгованість по тілу кредиту становить 1\~274,75грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 434,52грн., заборгованість по сплаті пені 9\~156,53 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 543,29 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1\~274,75грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 434,52грн. є правомірними і підлягають до задоволення. Однак, суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання у вигляді пені та штрафу, з таких підстав. Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов'язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 9\~156,53грн. за порушення умов договору. Беручи до уваги зазначене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково, а саме - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по тілу кредиту 1\~274,75грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 434,53 грн., штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна складова) 543,29 грн. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1\~921,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial