Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку посилаючись на те, що з 16.11.2013 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні; з грудня 2014 року позивач та відповідач разом не проживають; [PERSON] наразі не працює, оскільки перебуває у відпустці до досягнення дитиною трьох років та потребує матеріальної допомоги відповідача, який в добровільному порядку утримувати дитину та позивача не бажає, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на свє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення їх спільною дитиною трьох років та судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав, заяви про розгляд справи без його участі чи про відкладення судового розгляду не надіслав. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 16.11.2013 року уклали між собою шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького РУЮ за актовим записом №145 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована проживає разом з матір»ю в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Маяковського,87(а.с.6,7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] наразі не розірвано, але позивач та відповідач з грудня 2014 року разом не проживають. Згідно довідки № 756 від 17.06.2015 року, виданої Бахмацьким РС УДМС вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не подав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд вважає обґрунтованими, проте, враховуючи, ті обставини, що в провадженні Бахмацького районного суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, то суд, з урахуванням принципів доцільності та розумності, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову і стягнення з [PERSON] на утримання дружини аліментів в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач просить стягнути з відповідача 150 грн., понесених ним на правову допомогу у виді складання адвокатом позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати 150.00 грн. витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв»язку з тим, що в матеріалах справи наявні документи в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 150 гривень, то дані витрати підлягають стягненню з відповідача оскільки, вони належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial