Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У червні 2021р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: 1. Стягнути із [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. 2. Стягнути із [PERSON] суму коштів визначену законодавством України на її утримання, до досягнення молодшою дитиною трьох років. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2017 р. В шлюбі у сторін, народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільні діти сторін проживають разом з позивачкою, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу не надає, добровільно домовитися про сплату аліментів не вдалось, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2021 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.08.2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та згода на винесення заочного рішення суду, у якій позивач також просила залишити без розгляду позовну заяву в частині позовної вимоги про стягнення щомісячно суму на утримання [PERSON] , до досягнення дитиною трьох років. В іншій частині, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2021 р. позовну заяву в частині позовних вимог до [PERSON] , про стягнення щомісячно суму на утримання [PERSON] , до досягнення дитиною трьох років - залишено без розгляду. У встановленому судом строк, стороною відповідача відзив на позов не подавався. До судового засідання стороною позивача було подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що сторони зареєстровали шлюб 23.12.2017 р. у Шевченківському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у сторін, народилися діти. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.06.2018 року Виконавчим комітетом Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони у справі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.11.2020 року Шевченківським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони у справі. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільні діти сторін знаходяться на її утриманні, а батько дітей - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дітей. На спростування цих обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що спільні діти сторін проживають разом з позивачкою і перебувають повністю на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що спільні діти сторін перебувають на утриманні позивачки, та враховуючи те, що судом не встановлено, що на утриманні відповідача є інші особи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на обох дітей сторін, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 01.06.2021 р. та до досягнення дітьми повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття та до досягнення повноліття молодшою дитиною. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved