Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

27.01.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Колективного сільськогосподарського підприємства СВСГ «Кам`янка», Дернівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області та Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення зборів співвласників майнових паїв колишнього СВСГ «Кам`янка» від 11.02.2017, яке оформлене протоколом №7; визнати протиправним та скасувати рішення Дернівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області №931 від 21.07.2020, №997 від 09.10.2020, №998 від 09.10.2020, №999 від 09.10.2020, №1019 від 22.10.2020, №1020 від 22.10.2020, №1021 від 22.10.2020 Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення ОСГ та для індивідуального садівництва. Ухвалою суду від 28.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 28.01.2021 до суду надійшла заява про забезпечення позову від позивачів і ухвалою суду від 29.01.2021 така заява була задоволена, суд вжив заходи забезпечення позову та заборонив Кам`янка-Бузькій міській раді Львівської області до моменту вирішення справи вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність земельних ділянок на підставі оскаржуваних рішень Дернівської сільської ради. Ухвалою суду від 08.02.2021 витребувано у Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області інформацію про те, хто на даний час є правонаступником прав та обов`язків КСП СВСГ «Кам`янка», а також у ПАФ «ЛАН» інформацію, чи є ПАФ «ЛАН» правонаступником прав та обов`язків КСП СВСГ «Кам`янка». Також суд ухвалив залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. 11.02.2021 до суду надійшла заява третьої особи [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. 22.02.2021 до суду надійшло клопотання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про залишення позовної заяви без руху. Також, 22.02.2021 до суду з клопотання про закриття провадження у справі звернувся [PERSON] . Крім того, 22.02.2021 від Кам`янка-Бузької міської ради надійшло клопотання про заміну одного виду забезпечення позову іншим. Ухвалою суду від 22.02.2021 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, однак задоволено заяву клопотання про заміну вжитих судом заходів забезпечення позову. 04.03.2021 позивачі звернулися до суду із заявою про збільшення позовних вимог та залучення до участі у справі співвідповідачів. Зокрема просили суд також визнати протиправним та скасувати рішення Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 22.12.2020 №20 в частині затвердження проекту землеустрою та передання у власність земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 04.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про закриття провадження у справі. Також, ухвалою суду від 04.03.2021 у задоволенні клопотання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про залишення позовної заяви без руху відмовлено, а заяву представника позивачів [PERSON] про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду та залучено до участі у справі співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] 19.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , 26.03.2021 надійшов відзив на позовну заяву від Кам`янка-Бузької міської ради, а 31.03.2021 надійшов відзив від [PERSON] . Треті особи у справі [PERSON] , [PERSON] та представник третіх осіб адвокат Мазяр М.Т. надали суду свої пояснення на позовну заяву. Ухвалою суду від 08.04.2021 залучено правонаступника прав та обов`язків КСП СВСГ «Кам`янка» в частині спірного майна Дернівську сільську раду. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 14.05.2021 до суду від [PERSON] надійшли письмові пояснення щодо ухвали суду в яких він просив закрити провадження у справі в частині вимог позивачів. Ухвалою суду від 09.06.2021 у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі відмовлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат Черниш І.І. просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі посилаючись на те, що у позивачів було право на багаторічні насадження, яке виділено їм як пайовикам колективного підприємства, однак в подальшому рішення про таке виділення було скасовано самими загальними зборами членів колишнього сільськогосподарського підприємства з порушенням процедури та без будь-яких підстав, що вважають незаконним. Вказали, що згодом органом місцевого самоврядування було вчинено дії щодо розпорядження земельною ділянкою на якій знаходяться багаторічні насадження шляхом надання дозволу на розробку проектів землеустрою та передання у власність громадянам. Такі рішення вважали незаконними та такими, що порушують права позивачів, а тому просили скасувати. Представники відповідача Кам`янка-Бузької міської ради Квасніцький О.В. та [PERSON] у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважали, що позивачі не набули права на багаторічні насадження, так як не сплатили всієї вартості таких, крім того, багаторічні насадження не підлягали паюванню відповідно до норм права. Вказали, що рішення органом місцевого самоврядування прийнято вірні, так як будь-яких перешкод для прийняття таких рішень не було. Окремо просили застосувати строк позовної давності до вимог позивачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] просили відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачі не набули жодних прав на багаторічні насадження, бо не сплатили їх повної вартості і таке майно не підлягало паюванню. Вважали, що позивач [PERSON] протиправно використав свої повноваження як голови зборів, які прийняли рішення виділити йому багаторічні насадження. Крім того, [PERSON] вказав, що такого саду на даний час практично немає, а тому, орган місцевого самоврядування вірно розпорядився земельною ділянкою під ним. Просили застосувати строк позовної давності до вимог позивачів. Треті особи у справі [PERSON] , [PERSON] , представник третіх осіб адвокат Мазяр М.Т. також просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважали такі безпідставними. Так, вказували на те, що багаторічні насадження не підлягали паюванню відповідно до чинного на той час законодавства, а права на земельну ділянку у позивачів взагалі не виникало. Договір про виділення майна в натурі є нікчемний, оскільки він не міг бути укладений, майно не було повністю оплачено, а сертифікати позивачів є непогашеними. Вважали, що виділення земельних ділянок відбулося у відповідності до чинного законодавства, а тому підстав для скасування відповідних рішень немає. Крім того, просили застосувати строк позовної давності щодо вимог позивачів. Свідок [PERSON] суду пояснив, що дійсно у 2001 році відбувалося розпаювання майна колишнього КСП «Кам`янка» і проведено його оцінку. Згодом у 2012 році виділяли майно особам, які мали сертифікати на майнові паї відповідно до процедури, яка передбачала наявність сертифікату, його здачі (погашення) і виділення майна. Підтвердив, що зборами було прийнято рішення про виділення позивачам майна « [INFO] » за умов відповідної доплати. Зазначив, що він особисто також голосував за виділення такого майна, однак за наявності умови про повну оплату. Також підтвердив, що він був присутній на зборах 20017 року коли рішення про виділення позивачам майна було скасовано, оскільки таке майно було помилково включено до того, що підлягало паюванню. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він був сільським головою с. Дернів з 2015 по 2020 роки, в т.ч. і на момент надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо земельних ділянок, на яких був розміщений сад. Вказав, що такі рішення були прийняті так як рішення про надання багаторічних насаджень позивачам було скасовано і будь-яких обтяжень земельна ділянка не містила. Зазначив, що йому особисто невідомо про включення багаторічних насаджень до пайового фонду, а тому вважав, що така ділянка є вільною і тому сесією сільської ради були прийняті рішення про надання таких ділянок мешканцям села. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була головою ЦМК у КСП «Кам`янка» і дійсно відбувалася процедура викупу майна колишнього підприємства. Пам`ятає, що сад дійсно був у переліку майна, однак такий не підлягав паюванню і виділенню Заслухавши учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до виписки з протоколу №1 загальних зборів спілки власників селянських господарств «Кам`янка» від 16.01.1997 вирішено зокрема ліквідувати СВСГ «Кам`янка», а Розпорядженням Голови Кам`янка-Бузької РДА від 22.07.1997 №292-р скасовано реєстрацію СВСГ «Кам`янка» (том 3, а.с. 63,64). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СВСГ «Кам`янка» серії ЛВ №VIII-31218 від 13.03.2008 [PERSON] мав право на пайовий фонд майна у розмірі 1588 грн.; відповідно до свідоцтва серії ЛВ №131281 від 21.08.2008 [PERSON] мав право на пайовий фонд майна у розмірі 102,00 грн.; відповідно до свідоцтва серії ЛВ № VIII-131240 від 17.07.2008 [PERSON] мала право на пайовий фонд майна у розмірі 102,00 грн.; відповідно до свідоцтва серії ЛВ № VIII-131241 від 17.07.2008 [PERSON] мала право на пайовий фонд майна у розмірі 102,00 грн.; відповідно до свідоцтва серії ЛВ №131333 від 23.07.2014 [PERSON] мав право на пайовий фонд майна у розмірі 30\~000,00 грн. (том 1, а.с. 9, 10, 11, 252). Наявність у позивачів даних майнових паїв у відповідних розмірах, як у членів колективного сільськогосподарського підприємства СВСГ «Кам`янка» підтверджується також відповідними записами за №№ 54, 76, 77, 118, 169 у Книзі обліку свідоцтв (майнових сертифікатів) про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СВСГ «Кам`янка», прошитій та пронумерованій, скріпленій печаткою Дернівської сільської ради (том 2, а.с. 66-101). Як видно з копії протоколу загальних зборів №2 уповноважених власників майнових паїв СВСГ «Кам`янка» від 12.03.2001, такими було вирішено ряд питань, зокрема затвердити перелік майна СВСГ «Кам`янка» (том 1 а.с. 13-15). З копії додатку до даного протоколу видно, що таким визначено перелік майна, яке входить в розрахунок пайового фонду СВСГ «Кам`янка», де у пункті №198 вказано «Сад» 1951 року вводу, балансовою вартістю 2241, залишковою вартістю 32, та експертною вартістю 32220 грн. (том 2, а.с. 118-122). Також, суду надано інший примірник додатку до протоколу загальних зборів №2 уповноважених власників майнових паїв СВСГ «Кам`янка» від 12.03.2001, відповідно до якого, визначено майно, яке не підлягало паюванню і де у пункті 57 вказано «Сад» 1951 року вводу, балансовою вартістю 2241, залишковою вартістю станом на 01.04.1998 37, а станом на 01.01.2001 2241. Витягом з протоколу зборів співвласників колишнього СВСГ «Кам`янка» №4 від 08.07.2012 доводиться, що збори вирішили виключити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] згідно поданої заяви та виділити їм в рахунок майнових паїв, які підтверджуються майновими сертифікатами багаторічні насадження вартістю 32\~220 грн. при умові представлення майнового сертифіката на суму 30\~326 грн. (том й, а.с. 22-23). 08.07.2012 між співвласниками майна, що належить на праві спільної часткової власності майнових паїв СВСГ «Кам`янка» в особі в.о. голови комісії Потапчук Н.В. з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, було укладено договір про виділ в натурі частки з спільного майна, за умовами якого, сторони погодили виділити власнику його майновий пай шляхом надання у власність багаторічних насаджень- фруктові дерева (сад) у кількості 11 тисяч штук вартістю 32220,00 грн. (при умові представлення майнового сертифікату на суму 30\~326,00 грн.) У цьому договорі вказано, що право власності на майно виникло 08.07.2012. (том 1, а.с. 24-25). Того ж дня, 08.07.2012 між сторонами було підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було передано багаторічні насадження вартістю 32\~220,00 грн., що знаходиться в с. Сапіжанка Кам`янка-Бузького району Львівської області (том 1, а.с. 26). 11.02.2017 протоколом №7 зборів співвласників майнових паїв колишнього СВСГ «Кам`янка» було вирішено зокрема, майно « [PERSON] », яке помилково рахувалось включеним в пайовий фонд, виключити з переліку майна пайового фонду колишнього СВСГ «Кам`янка» та анулювати рішення загальних зборів пайовиків колишнього СВСГ «Кам`янка», протокол №4 від 08.07.2012 та повідомити пайовика [PERSON] про прийняте рішення (том 1, а.с. 32-36). Зі схеми розташування земельної ділянки в с. Сапіжанка, яка підписана землевпорядником А.Павлів та скріплена печаткою сільської ради видно, що на такій зображена земельна ділянка з кадастровим номером 4622182600:07:000:0231 (том 1, а.с. 260), а відповідно до відповіді начальника відділу у Кам`янка-Бузькому районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30.03.2021, земельна ділянка з кадастровим номером 4622182600:07:000:0231 внаслідок поділу утворила інші земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами (том 3, а.с. 30). Із викопіювання з публічно-кадастрової карти та переліку земельних ділянок за межами села Сапіжанка в урочищі «Сад» станом на 15.05.2021, які надані Кам`янка-Бузькою міською радою видно, що в межах існуючої раніше земельної ділянки з кадастровим номером 4622182600:07:000:0231 утворено 71 земельна ділянка з відповідними кадастровим номерами (том 1, а.с. 261-264). Як видно з копій рішень Дернівської сільської ради від 21.07.2020 №931, від 09.10.2020 №997, від 09.10.2020 №998, від 22.10.2020 №1019, від 22.10.2020 №1020, від 22.10.2021 №1021, сільською радою було прийнято рішення про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення ряду земельних ділянок з кадастровими номерами, які знаходяться в урочищі «Сад» у селі Сапіжанка (том 1, а.с.37-50). А як видно з копії рішення Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області №20 від 22.12.2020, міською радою було прийнято рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га. в с. Сапіжанка [PERSON] з кадастровим номером 4622182600:07:000:0355 та площею 2,0000 га. в с. Сапіжанка [PERSON] з кадастровим номером 4622182600:07:000:0266 (том 2, а.с. 127-130). Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Так, позивачі, вважаючи рішення зборів співвласників майнових паїв незаконним та таким, що порушує їхні майнові права, звернулися до суду з вимогою скасувати його. Судом встановлено, що Спілка власників сільськогосподарських підприємств «Кам`янка» була ліквідована відповідно до рішення загальних зборів від 16.01.1997 та розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА від 22.07.1997, однак майно такого підприємства залишилося. Відповідно до чинної на цей момент редакції статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства громадянин має право на пай натурою, грішми або цінними паперами. Статтею 33 цього закону передбачено що, паї членів підприємства видаються їм натурою або грішми чи цінними паперами після задоволення претензій кредиторів. Майно, що залишилося після задоволення претензій кредиторів, розподіляється між членами підприємства. Вирішуючи питання про те, чи виникло у позивачів право на багаторічні насадження суд виходив з того, що судовим розглядом беззаперечно встановлено факт прийняття загальними зборами рішення 08.07.2012 про виділення позивачам, як власникам майнових паїв членів колективного сільськогосподарського підприємства, в натурі майна багаторічних насаджень (сад). Між сторонами підписано договір про виділ в натурі частки з майна та акт приймання-передачі такого майна. А тому, на підставі таких актів, у позивачів виникло право на багаторічні насадження. Оцінюючи посилання відповідачів та третіх осіб про те, що таке майно як багаторічні насадження не підлягало паюванню і не могло бути самостійним об`єктом права власності без земельної ділянки, суд враховує, що відповідно до рішення загальних зборів, якими затверджено перелік майна пайового фонду СВСГ «Кам`янка», таке було прийнято 12.03.2001. А відповідно до ст. 13 чинного на той час Закону України «Про власність» насадження на земельній ділянці входили до переліку об`єктів права приватної власності, тобто таке майно законодавцем визнавалось як об`єкт щодо якого може виникати право приватної власності. Дійсно, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. N 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» затверджено Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, де віднесено багаторічні насадження до переліку майна, що не підлягає паюванню. Однак, вказана постанова Кабінету Міністрів України була опублікована в газеті Урядовий кур`єр 15.03.2001, а в Офіційному віснику України 16.03.2001, тобто після того як загальні збори визначили перелік майна, яке входить до пайового фонду. А тому, загальні збори 12.03.2001 не мали законодавчих перешкод щодо включення такого майна до переліку того, яке підлягало паюванню. Оцінюючи наявність у матеріалах справи двох примірників додатку до протоколу загальних зборів від 12.03.2001, де в одному вказано сад, як майно, що підлягає паюванню, а в іншому вказано як таке, що не підлягає паюванню, суд керується положеннями статті 80 ЦПК України щодо достатності доказів та відповідно до якої, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачами на підставі належних та допустимих доказів доведено, що багаторічні насадження були включені до пайового фонду, оскільки встановлено факт прийняття загальними зборами рішення про виділення багаторічних насаджень позивачам у власність з пайового фонду, а також рішення про скасування попереднього рішення щодо виділення такого майна позивачам із формулюванням «майно «сад» помилково рахувалось включене у пайовий фонд», показами свідків, які підтвердили реальність прийняття таких рішень на загальних зборах та іншими доказами у справі Тому, суд за своїм внутрішнім переконанням вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для того, щоб зробити висновок про те, що багаторічні насадження СВСГ «Кам`янка» увійшли до переліку майна, яке підлягало паюванню. А наявність іншого примірника додатку до протоколу від 12.03.2001 не спростовує дійсно встановлених обставин справи. Суд звертає увагу, що рішенням загальних зборів співвласників від 08.07.2012 вирішено виділити в натурі майно багаторічні насадження позивачам в рахунок майнових паїв. Таке рішення є чинним та не скасованим у встановленому законом порядку, а тому породжує права та обов`язки для відповідних суб`єктів правовідносин, допоки інше не буде встановлено судом. Більше того, як встановлено судом з матеріалів справи та не спростовано відповідачами і третіми особами, між співвласниками майна в особі голови комісії та позивачами укладено договір про виділ майна в натурі та акт приймання-передачі майна, які датовані 08.07.2012. Відповідно до чинної на той час редакції Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358). У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364). Відтак, з моменту виділення відповідного майна позивачам в натурі, вони набули право власності на виділене майно і таке право підлягає судовому захисту. Посилання відповідачів та третіх осіб на той факт, що позивачі не пред`явили сертифікатів на всю суму вартості майна і у них наявна недоплата у сумі 326,00 грн., на переконання суду, не вказує на відсутність у них прав на таке майно, оскільки з моменту підписання відповідного договору та передачі майна, позивачі стали його власниками, а у особи, яка таке майно передала виникло право на стягнення недоплаченої суми. Більше того, суд відзначає, що предметом даної справи є виключно правомірність оскаржуваних рішень, а не питання наявності чи відсутності заборгованості у позивачів перед співвласниками майна, частка з якого була виділена. А оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення загальних зборів, суд виходив з того, що таким рішенням зборів співвласників майнових паїв від 11.02.2017 скасовано попереднє рішення загальних зборів від 08.07.2012, оскільки виділене майно було помилково включене у пайовий фонд. Суд вважає, що рішення загальних зборів від 11.02.2017 у цій частині порушує права позивачів та є незаконним, оскільки загальні збори не мали права скасовувати раніше ухвалені ними же рішення. Як відомо, рішення загальних зборів є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто офіційним письмовим документом, що породжує певні правові наслідки, на чому неодноразово наголошує Верховний Суд у своїх рішеннях (від 20.03.2018 №916/375/17; від 27.03.2018 у справі №904/9431/15; від 21.03.2018 у справі № 927/699/17). Рішення загальних зборів від 08.07.2012, яке оформлене протоколом №4 є актом ненормативного характеру та таким, що породило правові наслідки для позивачів, оскільки таким рішенням їм передано у власність майно в рахунок майнових паїв. Крім того, вказане рішення загальних зборів вичерпало свою дію фактом його виконання, так як на його підставі було укладено договір про виділ в натурі частки з спільного майна, а саме майно передано за актом приймання-передачі. А тому, таке рішення не могло бути скасованим після того, як воно вичерпало свою дію. Крім того, відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. А як вказано у Постанові Верховного Суду від 23.05.2018 №908/1027/17, Верховний Суд вважає, що розумним та справедливим є те, що після виходу учасника з товариства рішення загальних зборів, які приймалися за його участі, зокрема щодо виплати цьому учаснику дивідендів, є обов`язковими для товариства. Адже скасування загальними зборами товариства попереднього рішення про виплату учаснику товариства дивідендів після його виходу і втрати ним права голосу на загальних зборах, є порушенням його законних очікувань щодо ефективного здійснення свого "права власності" (що є несправедливим) та призводить до зловживання іншими учасниками товариства своїми правами на прийняття рішення щодо прав учасника, який вийшов без врахування його голосу (що є нерозумним та несправедливим). З урахуванням наведеного розумним та справедливим є те, що учасники товариства не можуть скасувати попереднє рішення про виплату дивідендів учаснику, який вийшов зі складу учасників товариства і щодо якого прийнято рішення про виплату йому дивідендів. Суд погоджується з доводами позивачів, що дана судова практика Верховного Суду є релевантною до спірних правовідносин та застосовує її відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Тому, загальні збори не мали права скасувати раніше ухвалені ними рішення, а відтак таке рішення підлягає скасуванню судом. Причому суд погоджується з доводами третіх осіб, що таке рішення не може бути скасовано у повному обсязі, так як вирішення зборами інших питань порядку денного не порушує права позивачів. У межах даної справи відповідачі та треті особи подали заяви про застосування строку позовної давності щодо даної вимоги позивачів. Аналіз ч. 3 ст. 267 ЦК України та ч. 1 ст. 48 ЦПК України свідчить, що заяву про застосування строку позовної давності може бути подано лише стороною у справі, якими є позивач та відповідач, а не третя особа. За доводами відповідачів, оскаржуване рішення загальних зборів прийнято 11.02.2017, а до суду позивачі звернулися лише 27.01.2021, тобто з пропуском трьох річного строку позовної давності. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як видно з матеріалів справи, встановлено з показів свідків у справі, позивачі не були присутні на загальних зборах 11.02.2017, а тому про його існування могли дізнатися лише після таких зборів. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивачі були обізнані з таким рішення поза межами строку позовної давності, а тому такі посилання відповідачів є недоведеними і суд не може їх взяти до уваги. Натомість позивач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що про існування такого рішення йому стало відомо лише на засіданні земельної комісії у грудня 2020 року, чого перед судом не спростовано. Відтак, за умов недоведеності перед судом обставини обізнаності позивачів про існування оскаржуваного рішення більш як три роки до моменту звернення до суду, позовна давність не може бути застосована судом. Щодо позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування рішень Дернівської сільської ради та рішення Кам`янка-Бузької міської ради, то суд вважає, що такі позовні вимоги є фактично похідними від вимоги про скасування рішення загальних зборів від 11.02.2017, а тому також підлягають скасуванню. Так, з обставин справи видно, що спірними рішеннями Дернівської сільської ради та Кам`янка-Бузької міської ради надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо земель та передано у власність землі, які входять у межі земельної ділянки, на якій розташовані багаторічні насадження, що виділялися позивачам в рахунок майнових паїв. Вказана обставина доводиться схемою розташування земельної ділянки, викопіюванням з публічно-кадастрової карти та переліком земельних ділянок за межами села Сапіжанка в урочищі «Сад» станом на 15.05.2021. Крім того, вказану обставину підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] , який був сільським головою і дана обставина не заперечується учасниками процесу. Згідно із частиною першою статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до частини другої статті 79 ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Згідно з положеннями частини другої статті 22 ЗК України багаторічні насадження відносяться до сільськогосподарських угідь. Згідно із частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній розташовані, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Верховний Суду неодноразово вказував, що багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони розташовані, оскільки є складовою частиною земельної ділянки (Постанова Верховного Суду від 05.09.2018 №152/907/13-ц). Враховуючи те, що право на багаторічні насадження позивачів виникло раніше ніж право власності на земельну ділянку під ними у відповідачів, то у даних, конкретних обставинах справи виникає ситуація, що власник земельної ділянки одночасно стає власником багаторічних насаджень, які на ній розташовані, а їх попередній власник позбавляється свого права без будь-якого відшкодування чи іншої сатисфакції. Відтак, суд погоджується з доводами відповідачів та третіх осіб, про те, що право власності на земельну ділянку поширюється і на багаторічні насадження, які на ній знаходяться, проте вважає, що виникнення права власності на земельну ділянку не може відбуватися без вирішення долі багаторічних насаджень, які на ній розташовані і право на які виникло у відповідних осіб, бо в такому випадку, власник земельної ділянки набуває автоматично права власності на багаторічні насадження, хоча таке право не набував у легітимний спосіб. Згідно статті 17 Загальної декларації прав людини та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна особа має право мирно володіти належним їй майном та ніхто не може бути свавільно позбавлений належного йому майна. Окремо суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 351 ЦК України право власності на житловий будинок, інші будівлі, споруди, багаторічні насадження може бути припинене за згодою власника у разі викупу земельної ділянки, на якій вони розміщені, для суспільних потреб чи за рішенням суду в разі її примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності з обов`язковим попереднім і повним відшкодуванням їх вартості. Таким чином, національне законодавство надає правовий механізм «вивільнення» земельної ділянки від багаторічних насаджень при умові відшкодування вартості таких. Однак передача у власність земельних ділянок, на яких наявні багаторічні насадження інших осіб, призводить до свавільного позбавлення права на багаторічні насадження, що не може бути визнано правомірною дією органу місцевого самоврядування. Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування підлягають скасуванню, оскільки вони порушують права позивачів та не відповідають вимогам закону. Разом з тим, суд в межах даної справи встановив, що оскаржуване рішення Дернівської сільської ради №999 від 09.10.2020 не стосується спірних правовідносин, так як таким рішенням надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо земельних ділянок, які ще не сформовані, тоді як у межах спірної земельної ділянки всі утворені земельні ділянки були сформовані та містили присвоєний кадастровий номер. Вказане також підтвердив свідок [PERSON] , а також третя особа [PERSON] , які вказали, що цим рішенням надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо земельних ділянок, які знаходяться біля домогосподарств відповідних осіб. Позивачами не доведено, що вказане рішення стосується їх прав та інтересів, а тому у цій частині суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а судові витрати розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial