Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, вказуючи, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.02.2009 року. Від вказаного шлюбу вони мають повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. В даний час дочка навчається на ІІ курсі Національного фармацевтичного університету м.Харків, на денній формі навчання по контракту, син навчається на ІІІ курсі Рівненського автотранспортного коледжу, на денній формі навчання (державна). Навчання дітей потребує значних фінансових затрат, як на оплату навчання, гуртожитку, проїзду до навчання, купівлю продуктів харчування, одягу, та інших витрат пов'язаних з навчанням. Стверджує, що вона самостійно утримує дітей, матеріально їх забезпечує, однак їй важко одній утримувати їх, а відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання до досягнення ними 23 років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просять їх задовольнити в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частини від його доходу. Вважає, що заявлені позивачкою позовні вимоги є завищеними, просить суд врахувати, що він на даний час є одружений, має спільну малолітню дитину від вказаного шлюбу, також на його утриманні знаходиться ще й мама похилого віку. Крім того, дружина ніде не працює, тому він являється єдиним утримувачем сім»ї. Просить взяти до уваги викладені обставини при винесенні рішення. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію свого довірителя, та окрім того вказав що у відповідача мінімальна заробітна плата у розмірі 1300 грн. без вирахувань, тому при задоволенні позову в повному об'ємі він буде позбавлений можливості забезпечувати себе та свою теперішню сім»ю. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення по слідуючих підставах. Як вбачається з матеріалів справи, сторони розірвали шлюб 06.02.2009 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 23.02.2009 року. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Згідно довідки Рівненського автотранспортного коледжу національного університету водного та природокористування № 04-2/030 від 31 січня 2014 року, та угоди між вказаним коледжом та [PERSON] від 05.08.2011 року, останній навчається в даному вузі на ІІІ курсі денної форми навчання (державна). Відповідно до довідки Національного фармацевтичного університету м.Харків № 619 від 28.01.2014 року, а також трьохстороннього договору № дФф-31/1 від 10.08.2011 року про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» за спеціальність «Формація», [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми навчання на платній основі. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Плата за навчання у навчальний рік становить 12 900 грн., весь курс навчання - 51 600 грн. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивачка згідно довідки про доходи від 08.05.2014 року, працює головним бухгалтером Ізяславської СЗОШ І-ІІ ступенів Хмельницької обласної ради, та загальна сума нарахування заробітної плати за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року становить 26 936,72 грн. Відповідач працює директором ПП «ТЕОйФІЛІЯ», та загальна сума нарахування заробітної плати за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року становить 8 000 грн., що стверджується довідкою про його доходи. Суд також враховує, що відповідач на даний час перебуває в шлюбі з іншою жінкою, від вказаного шлюбу у них є малолітня дитина, а також те що дружина ніде не працює. Посилання відповідача щодо утримання своєї матері судом не береться до уваги, так як ним було зазначено, що мати є пенсіонеркою та відповідно отримує пенсію. Доказів того що вона потребує сторонньої допомоги відповідачем не надано. Також слід зазначити, що повнолітній син [PERSON] навчається на державній формі навчання та отримує стипендію. Ці обставини визнаються сторонами, а тому згідно ст.61ЦПК України доказуванню не підлягають. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За таких обставин та з врахування викладеного, а саме те що сторони по справі обидва працевлаштовані, дохід позивачки значно перевищує дохід відповідача, який є мінімальним. Також наявність у відповідача нової сім»ї, перебування на його утриманні малолітньої дочки, отриманням повнолітнім сином стипендії, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу й на утримання повнолітніх дітей, однак розмір аліментів, який просить стягнути позивачка, є завищеним. Суд вважає, що з врахуванням вищевказаних обставин з відповідача за можливе стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/5 частини від його заробітку щомісячно. Слід також вказати, що ст. 199 СК України передбачає в обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, що розміщена в главі 16 цього Кодексу, а також зважаючи на те, що особа яка досягла вісімнадцятирічного віку є повнолітньою, а тому положення глави 15 СК України не можуть бути застосовані у даному випадку, тобто аліменти не можуть стягуватися в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми особами. Крім того, суд зазначає, що частиною 2 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене та

Outcome: partial