Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та [PERSON] Позов обґрунтовано тими обставинами, що між позивачем та відповідачем 23.06.2012 року було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя не склалось по тій причині, що між подружжям втрачені почуття любові та поваги один до одного, у них різні характери та погляди на життя, у зв'язку з чим між ними виникали непорозуміння та конфлікти. На даний момент шлюбні відносини припинені, подружжя проживає окремо, шлюб носить формальний характер. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON]О за минулий час за період з 01.06.2016 року по 11.09.2017 року та у розмірі 1/4 частки від отриманих доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.09.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Зустрічний позов обґрунтовано тими обставинами, що [PERSON] є батьком [PERSON] З червня 2016 року відповідач за зустрічним позовом став ухилятися від покладеного на нього обов'язку утримувати їхню спільну дитину. Дитина проживає разом з [PERSON], яка разом зі своїми батьками займається вихованням та забезпеченням дитини. Ухвалами суду від 10.11.2017 року, 09.02.2018 року задоволено клопотання [PERSON] про забезпечення доказів. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнав в частині стягнення з його довірителя аліментів в сумі 2500 грн., надав письмові заперечення проти зустрічного позову. [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі, первісний позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Суд, оцінивши надані докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.06.2012 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №315. На час розгляду справи шлюбні відносини між подружжям припинені. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюб носить формальний характер. Примирення і подальше спільне проживання неможливе і суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України \~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, суд враховує позицію [PERSON], яка позовні вимоги за первісним позовом про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі, що згідно\~\~положень ч.4\~ст.206 ЦПК України\~є підставою для\~ухвалення рішення про задоволення позову. Крім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення\~ ними повноліття. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 ЦК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд вважає, що із відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в сумі 2500 грн., оскільки саме такий розмір аліментів забезпечить як баланс інтересів сторін, так і права їх дитини, гарантовані чинним законодавством. \~ На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги за зустрічним позовом про стягнення аліментів за минулий період, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно частин 1-3\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивачем за зустрічним позовом, всупереч зазначених вимог, не надано жодних доказів в підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача за зустрічним позовом та свідоме ухилення останнього від їх сплати. Тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за недоведеністю. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial