Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

10 липня 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ТАС», за участю третьої особи: [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2018 р. визначено головуючого суддю Тітову Т.П. Ухвалою судді від 16.07.2018 р. позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору. 24.07.2018 року на виконання ухвали Балтського районного суду Одеської області від 16.07.2018 року на адресу суду надійшло дві квитанції від 23.07.2018 року про сплату судового збору. Ухвалою судді від 24.07.2018 р. провадження у справі відкрито та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.08.2018 р. 07.08.2018 року від представника відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) за довіреністю [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. 14.08.2018 року від представника відповідача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 04.09.2018 р. підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду на 24.09.2018 року. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що 03.09.2016 р. з вини [PERSON], який управляв автомобілем марки ВАЗ 210930, державний номер [NUMBER] в м. Балта по вулиці Котовського сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки перед перестроюванням, зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, виїхав на смугу проїзної частини дороги призначену для руху автомобілів у зустрічному напрямку та зіткнувся з рухаючись в зустрічному напрямку автомобілем TOYOTA CARINA E під керуванням його батька [PERSON] Позивач зазначив, що внаслідок цієї ДТП, його автомобілю TOYOTA CARINA E, було завдано технічних пошкоджень та відповідно до висновку про вартість матеріального збитку шкода на дату оцінки складає 35900 грн. Згідно постанови Балтського районного суду Одеської області від 31.05.2018 р. водія [PERSON] визнано винним у вищевказаному ДТП. Відповідно до страхового полісу № АЕ/8616631 від 19.02.2016 р. з відповідачем [PERSON] був укладений з АТ «СГ «ТАС» (приватне) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, терміном з 20.02.2016 р. до 19.02.2017 р. включно, вказаним полісом було передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000 грн., майну в розмірі 100000 грн. Позивач зазначив, що оскільки відповідачі добровільно відмовилися компенсувати витрати за ремонт автомобіля, він звернувся з вказаним позовом до суду і просив стягнути солідарно з відповідачів матеріального збитку, що становить 35900 грн., витрати за проведення дослідження з визначення матеріального збитку в сумі 2900 грн., витрати на судовий збір в сумі 2466,80 грн., і моральну шкоду в сумі 20000 грн., яка виразилась в порушенні звичного укладу життя його сім'ї, виходячи з ступеня завданих ушкоджень автомобілю, а також наслідків до яких це призвело, вважає, що розмір завданої моральної шкоди є розумним та справедливим. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] уклав договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить поліс № АЕ/8616631 від 19.02.2016 р. на автомобіль ВАЗ 210930, державний номер [NUMBER], яким встановлена страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000 грн., майну в розмірі 100000 грн., а тому позовні вимоги позивача повністю можуть бути задоволені за рахунок наявних страхових лімітів встановлених договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Підстав для стягнення у солідарному порядку з [PERSON] та ПАТ Страхова група «ТАС» моральної шкоди у сумі 20000 грн. та 35900 грн. у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди немає. Позивач не вказав чи звертався до ПАТ Страхова група «ТАС» та яку відповідь отримав, бо у даному випадку існує досудове врегулювання спору шляхом виплати страхових сум страховиком, бо [PERSON] надав страховій компанії усі необхідні документи. Наданий позивачем звіт незалежної оцінки з визначення матеріального збитку від 24.09.2016 року не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки проведений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», а підписаний оцінювачем [PERSON], який не має посвідчення зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України. Оцінка вартості відшкодування пошкодженого колісного транспортного засобу визначена на дату оцінки для умов і в межах товарного ринку Котовського регіону Одеської області, але при цьому надає витяги з інтернету з м. Одеси, Харкова, Луцька та інших міст. В матеріалах справи не міститься жодних доказів про те, щоб замовник повідомив оцінювача про направлення звіту до судових органів. Оцінювач в звіті визначив коефіцієнт фізичного зносу автомобіля К=0,3, але при цьому застосовує лише вартість нових деталей, а не застосовує коефіцієнт зносу деталей та її ціну з врахуванням зносу. 06.09.2016 року був складений акт № 0692006-1 дефектації колісного транспортного засобу (дефектна відомість) автомобіля TOYOTA CARINA E за участі представника страховика, який відмовився від підпису та [PERSON] Були виявлені пошкодження, які не відносяться до ДТП: тріщина скла, корозія правого заднього крила, тріщина кріплення правої фари. Не зважаючи на те, що вказані пошкодження не відносяться до ДТП, але оцінювач все ж включив їх до ремонту та відшкодування витрат. Не погоджуються із тим, що на ремонт правого крила були витрачені кошти у сумі 1080 грн., коли на фото чітко та однозначно видно, що воно має незначну вм`ятину, на усунення якої потрібні незначні кошти. Позивач не надав до суду жодного письмового доказу того, які запасні частини ним були придбані, які замінені, а які були відремонтовані та встановлені на транспортному засобі. Аналогічно позивачем не надано жодного письмового доказу того, де саме він проводив ремонт транспортного засобу та які саме кошти ним було сплачено виконавцю проведених робіт. Щодо стягнення моральної шкоди вважали, що вона є необґрунтованою, оскільки позивач не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Представник відповідача ПАТ Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, але надав відзив про відмову у задоволені позову відносно страхової компанії, посилаючись на те, що станом на 01.08.2018 року позивач не подав до АТ «СГ «ТАС» (приватне) заяву про виплату страхового відшкодування встановленого зразка, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а отже звернення позивача до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання, або оспорювання прав, свобод чи інтересів з боку АТ «СГ «ТАС» (приватне) не було. На даний час АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю. Спеціаліст [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що для детального огляду автомобіля був визначений час огляду, про що повідомлялися всі учасники ДТП і страхова компанія. В ході огляду були описані всі пошкодження автомобіля TOYOTA CARINA E і згідно цього опису та Методики був визначений розмір шкоди та складено Звіт, відповідно до якого величина матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, пошкодженого при ДТП станом на 24.09.2016 року складає 35900 грн. Також, спеціалістом при допиті було повідомлено суду про те, що ним при огляді даного автомобіля були виявлені і інші пошкодження, що не відносяться до дорожньо-транспортної пригоди і вони ним у звіті не були враховані. В звіті зазначено вартість деталей, які мають три вартості: оригінальна вартість за технологією заводу виробника\~це найвища вартість; неоригінальна вартість, вона як правило на 25 % нижча; вартість деталей вторинного ринку, від розборки старих автомобілів. Вартість оригінальних деталей береться на заводі виробника. Сума матеріального збитку в розмірі 35900 грн. це сума розрахункова, автомобіль на момент проведення експертизи не був відремонтований і він виходив з того, яку суму позивач може витратити на його відновлення. Вислухавши представника позивача,\~відповідача та його представника, третю особу, ознайомившись з відзивом відповідача, допитавши спеціаліста, дослідивши матеріали справи, суд вважає,\~що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 03 вересня 2016\~\~року приблизно о 12:50 год. в м. Балта по вул. Любомирська,\~\~водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210930» реєстраційний номер [NUMBER], перед початком руху, перестроюванням, зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем TOYOTA CARINA E, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Після зіткнення обидва автомобіля отримали значні механічні пошкодження. Власником пошкодженого транспортного засобу TOYOTA CARINA E, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії СХТ 583352 (а.с. 9). 31 травня 2018 року Балтським районним судом Одеської області винесено постанову у справі № 493/1328/16-п, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 12-13). Цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 210930», реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП (03 вересня 2016 року), була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» за полісом № АЕ/8616631 (а.с. 11). Позивач самостійно звернувся із заявою до оцінювача [PERSON] та просив провести огляд пошкодженого транспортного засобу та визначити вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого ТЗ в результаті ДТП. За результатами даного огляду був складений звіт від 24.09.2016 року та розрахована сума вартості матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого ТЗ в результаті вищевказаного ДТП, яка складає 35900 грн. (а.с. 15-81). Однак до вказаної страхової компанії з приводу виплати страхового відшкодування позивач не звертався. Згідно з ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування,\~протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися найменування страховика, якому подається заява; прізвище, ім'я по батькові (найменування) заявника, його місце проживання або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви; до заяви додаються, у тому числі відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). У разі, якщо заява про відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Позивач не надав доказів подання ним заяви страховику про виплату страхового відшкодування. Ствердження представника позивача та представника відповідача про те, що заява про виплату страхового відшкодування подавалась позивачем, до уваги братися не можуть, оскільки належними і допустимими доказами такі ствердження не підтверджено, а суду\~заборонено ґрунтуватися на припущеннях. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 4 п. 16 Постанови Пленуму № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року роз`яснив судам, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Таким чином, [PERSON] є відповідальною особою за відшкодування шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, що передбачено положеннями\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Ст. 1188 ЦК України\~встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника відносно того, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з тих підстав, що йому слід отримати відшкодування шкоди від страхової компанії з урахуваннями наступного. Згідно правової позиції висловленої у постанові Верховного суду України від 20 січня 2016 р. по справі № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Підстав для відступлення від вищевказаної правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 20 січня 2016 р. не має. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а згідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Суд вважає, що позивачем не надані відповідні та належні докази відносно стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 20000 грн. З урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є значно завищеним. Суд враховує, що тяжких наслідків для позивача не настало, не відбулося суттєвих вимушених змін у його життєвих стосунках, після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки автомобіль було відремонтовано через 4 місяці і якість його життя не була істотно погіршена. А тому, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивача з відповідача [PERSON] Слід зазначити, що відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо не відповідності дійсності наданого позивачем звіту на підтвердження свого позову. На замовлення позивача ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] було проведено експертне автотоварозначе дослідження по встановленню розміру матеріальної шкоди спричиненої володільцю автомобіля TOYOTA CARINA E, про що складений звіт від 24.09.2016 р. Також при допиті [PERSON] у судовому засіданні по даній справі у якості спеціаліста, будучі попередженим про кримінальну відповідальність, підтвердив та роз`яснив, свій звіт. Враховуючи, що звіт, здійснений у відповідності до вимог закону, висновок узгоджується із іншими допустимими доказами, суд при розгляді даної справи бере до уваги саме цей звіт. Даний розрахунок коефіцієнту фізичного зносу автомобіля К=0,3 та ремонт правого крила у сумі 1080 грн. не спростований представником відповідача. Відповідач мав право заявити клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, але не скористатися даним правом, під час розгляду справи клопотань про призначення експертиз не заявлялось. Тому відповідачем не спростовано розміру спричиненої матеріальної шкоди визначеної позивачем. Посилання на неналежність та недопустимість звіту про розмір матеріальної шкоди, безпідставні та необґрунтовані. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати по оплаті товарознавчої експертизи у розмірі 2900 грн. та оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто 1628,35 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial