Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 14 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери, погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в них відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинені з квітня 2021 року, з цього часу вони і не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам та інтересам їх дітей. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Окрім того, просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність. Зазначив, що позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 156, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 14 червня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження виданими 25 вересня 2014 року та 13 листопада 2018 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] . Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Між тим, позовна вимога в частині залишення проживати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з позивачкою, задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, щодо місця проживання малолітніх дітей. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial