Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

18 листопада 2012 року в с. В.Вільшаниця Золочівського району Львівської області , біля 17 год. [PERSON] керував своїм автомобілем ВАЗ-21093 [NUMBER] , рухаючись дорогою через це село . Навпроти будинку "Білі доми" , він вчинив наїзд на [PERSON], який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , лежав на дорозі . В результаті цього наїзду [PERSON] отримав тілесні пошкодженння від яких помер в Золочівській лікарні [INFO]. Зупинити свій автомобіль [PERSON] з моменту виникнення небезпеки для руху не міг так як не мав на це технічної можливості. Постановою слідчого Золочівського РВ ГУ МВСУ від 19.04.2013 року кримінальне проваджен- ня проти [PERSON] було закрите за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення , передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Дружина [PERSON] [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і в цьому позові просить стягнути з нього , як з власника джерела підвищеної небезпеки , в її користь 25 000 грн. моральної шкоди. Свій позов вона обгрунтовує тим , що смертю чоловіка їй заподіяно значну травму , яка змінила її життя . Через це потрясіння вона важко захворіла , у неї змінився і частково пропав голос . Без батька і дідуся залишились її діти і внуки , які також страждають. Чоловік був учасником війни , користувався пільгами за комунальні послуги , а з 20.11.2012 року надання цих пільг припинено. Вона по причині смерті чоловіка на довгий час була позбавлена можливості реалізувати свої звички і бажання , втратила надійну опору і підмогу , не може до сьогодні ввійти в нормальне життєве русло і їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду вона відчуває і через те , що відповідач не бажає добровільно відшкодовувати завдану шкоду. Відповідач [PERSON]. позову не визнав і подав письмове заперечення проти позову. Вказує у ньому , що позивачка дісно втратила чоловіка , а діти батька. Проте ДТП трапилось не з його вини , а з вини самого потерпілого і це підтверджено висновками екпертиз , показаннями свідків і це відображено в постанові слідчого Золочівського РВ ГУ МВСУ від 19.04.2013 року Невірним є твердження позивачки що він не бажає відшкодувати моральну шкоду. Він на своєму автомобілі доставив [PERSON] в Золочівську лікарню , організуввав виклик лікарів і дав його сину 800 грн. на лікування . Після того , як [PERSON] помер , він добровільно оплатив організацію його похорону , віддавши його сину 2000 грн. Отже , незважаючи на відсутність його вини , він відшкодував позивачці матерільну і моральну шкоду в сумі 2800 грн. В кров і [PERSON] було виявлено 2,57 проміллє алкоголю . Він , лежачи на проїзній частині дороги , грубо порушив Правила дорожнього руху , які передбачають , що в темну пору доби та в умовах недостаньої видимості пішоходи , які рухаються проїзною частиною чи узбіччям , повинні виділяти себе , а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху . Тому він просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково і погодився на відшкодування потерпілій 5000 грн. моральної шкоди. Оцінивши подані докази , суд прийшов до переконання , що позов підлягає частковому задоволеню з таких підстав. Як видно з постанови слідчого Золочівського РВ ГУ МВСУ від 19.04.2013 року , то нею закрито кримінальне провадження проти відповідача по факту наїзду [PERSON] автомобілем ВАЗ-21093 [NUMBER] на [PERSON] , який мав місце 18.11.2012 року в с. В.Вільшаниця Золочівського району , внаслідок якого той від отриманих тілесних пошкоджень помер. Кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення , передбаченого ст.286 ч.2 КК України. В процесі досудового слідства .була призначена судово-автотехнічна експертиза , яка дала висновок , що в умовах настання ДТП [PERSON]. не мав технічної можливості зупинити свій автомобіль з моменту виникнення небезпеки для руху. Отже , в настанні смерті [PERSON] дійсно нема вини відповідача. Ст.1167 ч.1 ЦК України вказує , що моральна шкода , завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою , яка її завдала , за наявності її вини , крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті. Ч.2 ст.1167 ЦК передбачає , що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади , органу Автономної Республіки Крим , органу місцевого самоврядування , фізичної чи юридичної особи , яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом , іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищенї небезпеки. Автомобіль , яким 18.11.2012 року керував відповідач , є таким джерелом підвищеної небепеки в розумінні ст.1187 ЦК України , а отже [PERSON] повинен відшкодувати позивачці моральну шкоду незалежно від його вини. У відповідності до ч.4 ст.1187 ЦК особа , яка здійснює діяльність , що є джерелом підвищеної небезпеки , відповідає за завдану шкоду , якщо вона не доведе , що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таких обставин відповідач не довів. Копією свідоцтва про смерть підтверджено , що чоловік позивачки помер 20.11.2012 року. Безперечно , що в результаті смерті чоловіка [PERSON] заподіяна моральна шкода , адже вона втратила близьку їй людину , пережила значні моральні страждання , змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя , в сім`ї наступило горе. Однак , при вирішення питання про розмір цієї шкоди ,суд враховує такі обставини. Згідно з ст.1193 ч.2 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди , то залежно від ступеня вини потерпілого ( а в разі вини особи , яка завдала шкоди ,- також залежно від ступеня її вини ) розмір відшкодування зменшується , якщо інше не встановлено законом. З матералів кримінального провадждення вбачається , що потерпілий [PERSON] в момент вчинення на нього наїзду лежав на проїзній частині дороги , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. В його крові було виявлено 2,57 проміллє алкоголю. Він грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху , адже згідно з п.4.4. цих Правил у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи , які рухаються проїзною частиною чи узбіччям , повинні виділити себе , а за можливості мати на зовнішньому одязі світоповертальні елементи для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. При таких обставинах суд вважає , що моральна шкода , яка була заподіяна позивачці підлягає зменшенню. Покликання відповідача на те , що він відшкодував позивачці моральну шкоду не відповідає дійсності. 2800 грн. , які він сплатив на лікування [PERSON] і на організацію похорону , це не моральна а матерільна шкода.

Outcome: partial