Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

18.03.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та зобов`язати відповідні органи зареєструвати за нею право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що будинок належав до колгоспного типу двору та за життя власника не був переоформлений на робочий тип двору, документ про право власності на це нерухоме майно, виданий згідно законодавства, що діяло до 01.01.2013 року. На даний час документ, що стверджує право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями не може бути виданий у зв`язку зі смертю власника [PERSON] . Через неможливість перевести колгоспний двір до іншої категорії з видачею свідоцтва про право власності та зареєструвати нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав, оформити спадщину в нотаріальній конторі не можливо. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 27.03.2020 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, при цьому позов підтримала в повному об сязі, просила задовольнити. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти задоволення позову. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що з позовними вимогами згодна в поновному обсязі, зауважень та заперечень не має. Представник третьої особи - голова Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області Усань Н. надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника сільської ради в зв`язку із виробничою необхідністю. Третя особа - приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук С.В. будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не в`явився, причину неявки не повідомив, будь-яких клопотань не надав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] по [ADDRESS] виділено 0,12 га, для будівництва будинку, що підтверджується випискою з протоколу №7 засідання правління колгоспу «Більшовик» від 24.03.1988 року, на підставі якого зроблений паспорт під будівництво садиби та 11.04.1988 року затверджено проект на забудову земельної ділянки. Рішенням виконкому Сніжківської сільської Ради народних депутатів №39 від 27.03.1990 року затверджено акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку і господарських будівель індивідуального забудовника, згідно якого в присутності індивідуального забудовника [PERSON] оглянуто житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та прийнято в експлуатацію з оцінкою задовільно. Згідно виданого 03.11.1990 року Виконавчим комітетом Сніжківської сільської Ради народних депутатів Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , він дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 08.05.2019 року виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис №07. За життя [PERSON] склав заповіт від 04.07.2014 року, посвідчений секретарем Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області за реєстровим №275, яким заповів позивачу все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, на що на день смерті буде мати право за законом. Згідно наданої приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук С.В. інформації №01-16/84 від 26.02.2020 року, на підставі поданої позивачем заяви 17.07.2019 року відкрита спадкова справа №43/2019 відносно майна померлого [INFO] [PERSON] - батька позивача. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного вище заповіту позивач є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, про що подала відповідну заяву приватному нотаріусу. Дружина [PERSON] - [PERSON] , що досягла на момент смерті спадкодавця пенсійного віку, від обов`язкової частки у спадщині відмовилася. Як зазначає приватний нотаріус, видане 03.11.1990 року Виконавчим комітетом Сніжківської сільської Ради народних депутатів Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] лише встановлює право власності колгоспного двору, але не підтверджує право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст.1299 ЦК України передбачено обов`язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст.120-126 ЦК Української PCP, які втратили чинність на підставі ЗУ №3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов`язків щодо майна колгоспного двору іншими суб`єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. У відповідності до ст.318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у ст.2 ЦК України. Ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом. Положеннями ст.ст.120,123 ЦК Української PCP (в ред. від 18.07.1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст.126 ЦК Української PCP (в ред. від 18.07.1963 року) працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Як вбачається із наданих доказів, за життя [PERSON] 05.08.1973 року уклав шлюб із [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.08.1973 року Сніжківським сільським ЗАГС Валківського району Харківської області, актовий запис №18. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , (відповідач у справі) та [PERSON] , [INFO] , (позивач), про що відповідно свідчать дані свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 18.09.1974 року Первомайським міським ЗАГС Миколаївської області, актовий запис №866 та серії [NUMBER] , виданого 05.03.1981 року Первомайським міським ЗАГС Миколаївської області, актовий запис №193. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.03.1994 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, відповідач 05.03.1994 року уклала шлюб із [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , актовий запис №02. Позивач 28.04.2001 року уклала шлюб із [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 28.04.2001 року відділом РАГС Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №149. За даними будинкової книги, у спірному житловому будинку на момент зміни законодавства України щодо колгоспного двору разом із померлим проживали: [PERSON] - дружина, Яка відмовилася від своєї частки у майні, неповнолітні [PERSON] - дочка (відповідач), [PERSON] - дочка (позивач) та [PERSON] - мати дружини, яка згідно паспорту [NUMBER] зареєстрована за вказаною адресою з 06.02.1991 року Із довідки Сніжківської сільської ради №02/23-694 від 15.10.2019 року слідує, що [PERSON] на день смерті постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою на день смерті [PERSON] були зареєстровані: дружина - [PERSON] та теща [PERSON] . Отже, померлий [PERSON] , як голова колгоспного двору станом на 15.04.1991 року не втратив права власності на спірний будинок, який на даний час в цілому входить до складу його спадщини. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки докази свідчать про право власності померлого [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що незаконність набуття права власності померлим судом не встановлено, позивач є спадкоємцем за заповітом, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, позов в частині визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо зобов`язання відповідних органів зареєструвати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно технічного паспорту, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , суд не вбачає підстав для задоволення, оскільки згідно ст. 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, що виключає будь-який спір.

Outcome: partial