Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

23.11.2018 [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що під час перебування в шлюбних відносинах із відповідачем, у них народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2010 було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти в розмірі 350 грн. Рішенням цього ж суду від 21.11.2011 шлюб між сторонами розірвано. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує рішення суду по виплаті аліментів, не бере участі у вихованні своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток та взагалі не цікавиться життям доньки, що в свою чергу свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та самоусунення від виховання та утримання своєї дитини, позивач вимушена була звернутися до суду. Крім того, позивач просить збільшити розмір аліментів до 2000 грн., оскільки розмір визначений судом не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини (придбання одягу, продуктів харчування, засобів гігієни). Позивач не має змоги оплатити у разі потреби лікування доньки, відвідування гуртків тощо. Ухвалою суду від 11.12.2018 вказаний позов було залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 14.01.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 05.03.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він просив вирішення питання про позбавлення його батьківських прав покласти на розсуд суду. При цьому послався на те, що починаючи з жовтня 2010 року він протягом 6,5 років відбував покарання спочатку у Запорізькому СІЗО, а потім у виправній колонії № 20 в Запорізькій області, тому не мав можливості піклуватися про дитину. Позивач жодного разу не відвідала його у колонії, а згодом у 2011 році розірвала з ним шлюб. Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів, не заперечував проти стягнення з нього 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 16.05.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відзиві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник третьої особи у судовому засіданні надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Вислухавши виступ представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.11.2011 було розірвано /а.с. 9-10, 17/. Сторони по справі мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи /а.с. 18/. Відповідно до положень п.п. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Службою у справах дітей Дарницької РДА в місті Києві встановлено, зокрема, що з 2009 року батько з дитиною не проживає, зі слів матері, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини, бачив свою дитину у віці шести місяців. Відповідно до характеристики учениці 4-Г класу [PERSON] від 12.07.2018, виданою спеціалізованою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 296 Дарницького району міста Києва, батько дитини вихованням дитини не займається, в школі жодного разу не був /а.с. 25/. Позивач працює в ТОВ «СПОРТСХАБ» менеджером з продажу, за період з січня 2018 по червень 2018 отримала дохід в розмірі 18723,71 грн., позитивно характеризується за місцем роботи /а.с. 23-24/. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 17.04.2019 за місцем проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] створено належні умови для проживання, повноцінного та всебічного розвитку. Як було встановлено в ході розгляду справи, малолітня [PERSON] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.06.2019 за №101-5678/03, відповідач у справі, батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] , свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання доньки, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується по стан її здоров`я. Враховуючи інтереси дитини Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини. Пунктом другим частини першої ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] . Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2010 було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної доньки аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно та до повноліття дитини. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд критично оцінює позицію відповідача стосовно того, що дитина, яка має обох батьків, повинна мати утримання на рівні прожиткового мінімуму. Адже дитина, яка має двох працездатних батьків, вправі розраховувати на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, належне виконання батьком свого обов`язку щодо утримання власної дитини, забезпечення належних умов її життя та розвитку, не може обмежуватися 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наявність у відповідача стягнень по аліментам, інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, судом не встановлено. Враховуючи всі вищенаведені обставини, які мають істотне значення, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі до 2000 грн., є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому суд бере до уваги, що позивач забезпечує дитину лікуванням вразі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів в сумі 2 000 грн. щомісячно, у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку, [PERSON] суду не надав. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial