Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

03.09.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути кошти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ? частини від заробітку щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 03.09.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ними був укладений шлюб, від якого мають малолітню доньку. Одруження с відповідачем вийшло невдалим, через деякий час сімя розпалась, шлюбні відносини припинились. Спільне господарство вони не ведуть, у них абсолютно різні погляди на життя, виховання дитини, різні звички та уподобання. Також позивачка вказує, що вони постійно сваряться, між ними склалися неприязні стосунки. За таких обставин примирення неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Крім того [PERSON] зазначає, що вона самостійно виховує та забезпечує свою доньку, відповідача допомоги не надає, нікому іншому аліменти не сплачує, інших утриманців не має. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2013 року (актовий запис № 1207 від 07.12.2013 року, вчинений Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу дружині, яка в дівочості мала прізвище «Каплуновська», було присвоєно прізвище чоловіка «Білозерова». ( а.с. 4). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. ( а.с. 5). Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Крім того підлягають частковому задоволенню позовні вимоги в частині стягнення аліментів виходячи з наступного. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобовязаний брати участь у виховані та утримані своєї дитини наряду з позивачем. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, який на даний час, згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" становить 1032 грн., від шести до вісімнадцяти років становить 1286 грн., суд вважає, що аліменти у розмірі ? частини від заробітку буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, з позовними вимогами про стягнення аліментів, (уточнені позовні вимоги від 25.09.2015 року )[PERSON] звернулась до суду 25.09.2015 року, а тому саме з цього часу необхідно присудити стягнення аліментів. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати за позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 487,20 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial