Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона знаходилась у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано між ними 26.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №95. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], який мешкає разом з матірю. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.12.2013 року даний шлюб розірвано. Відповідач зобовязаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання спільної дитини, однак не надає, незважаючи на те, що є працездатним, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи в суді позивачка уточнила свої вимоги та остаточно просила стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 1\~000 грн. щомісячно. Відповідач проти уточненого позову заперечував частково, просив суд винести рішення, згідно якого стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої заперечення [PERSON] обґрунтовує тим, що протягом останнього часу у нього склалось складне матеріальне становище. На даний час він не працює, не отримує доходів і заробітку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, оскільки не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, а й свого неповнолітнього сина. [PERSON] наголошує на тому, що він постійно намагається утримувати свого сина, щомісячно надає позивачу кошти в розмірі 500 грн. Також відповідач періодично намагається дарувати сину іграшки, купує йому одяг та різні подарунки. Крім того, все майно, яке належить йому на праві власності, відповідач заповів своєму синові, що підтверджується копією заповіту, доданою до заперечення, що також є свідченням того, що [PERSON] піклуюся про майбутнє свого сина. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Зі ст. 61 ЦПК України слідує, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як розяснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано між ними 26.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №95, та який розірвано між ними рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.12.2013 року (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ВЛ №041384, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківській області (а.с.25). Крім того, судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, добровільно приймає участь у вихованні та утриманні [PERSON]: перераховує позивачці в рахунок сплати аліментів на утримання сина по 500 грн. щомісячно, про що свідчать копія трудової книжки, копії квитанцій, що містяться в матеріалах справи, все майно, яке належить йому на праві власності, заповів своєму синові, що підтверджується копією заповіту (а.с.19-24). Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач, не оспорюючи право позивачки на стягнення з нього аліментів на утримання сина, просив стягувати їх в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що він добровільно приймає участь у вихованні та утриманні [PERSON]. Крім того, на даний час він не працює, не отримує доходів і заробітку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, оскільки не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, а й свого неповнолітнього сина. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК . Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України вiд 21 квiтня 1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження» вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту вище приведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, передбачено статтею 184 СК України. Зі змісту цієї статті слідує, що вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може заявити не лише стягував аліментів, а й платник. При цьому підставами для присудження таких аліментів можуть бути нерегулярний та мінливий дохід платника аліментів, а саме: отримання доходу декілька разів на рік, тобто нерегулярно; розмір доходу має велику амплітуду коливань тощо. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідач, заперечуючи проти позову [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів спочатку в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу кожного місяця, потім по 1\~000 грн. щомісячно та наполягаючи на стягненні 500 грн., надав суду доказів, які підтверджують підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі, а саме копію трудової книжки. Суд враховує, що відповідно до вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" - з 01 вересня 2015 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років - 1455 грн. Обидва батьки повинні нести відповідальність з утримання дитини. При цьому, судом не приймаються доводи відповідача в частині визначення аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, оскільки розмір аліментів не повинен бути меньшим ніж 30%. В той же час відповідач інших утриманців немає, працездатний та, на думку суду, в рівних частках із позивачем повинен нести матеріальну відповідальність, а тому відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне присудити з нього аліменти в розмірі 730 грн. щомісячно. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial