Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

03.11.2020 [PERSON] звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 250 000,00 грн. моральної шкоди (50\~000грн. - з ПрАТ «ЦГЗК», 200.000грн. з ПрАТ «Півн.ГЗК»), у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-5). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час помічником машиніста екскаватора з 05.08.1985 по 03.04.1987, з 31.05.1993 по 01.08.1994, та водієм автомобіля БЕЛАЗ (з 26.02.1997 по 03.02.1998) в автоколоні технологічного транспорту Петрівського рудоуправління, зайнятих в технологічному процесі на транспортуванні гірничої маси з кар`єру, у Криворізькому ГЗК (правонаступником якого є ПрАТ «Центральний ГЗК»), а також машиністом екскаватора з 13.03.2001 по 26.04.2019 у кар`єрі ВАТ «Півн.ГЗК» (правонаступником якого є ПрАТ «Півн.ГЗК»), внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: еквівалентний рівень загальної транспортно-технологічної вібрації перевищує нормативний на 2 дБ (61 дБ при ГДР 59 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99); вміст пилу із вмістом кристалічного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,4 рази перевищує ГДК (4,8 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3), ним отримані хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальних вібрацій, периферичний ангіодистонічний синдром у поєднанні із синдромом полірадикулонейропатії (С5,С6,С7,L4,L5,S1), двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ першого ступеня) суглобів, та остеоартрозом дрібних суглобів кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого ступеня, які, відповідно до акту розслідування від 29.03.2019, виникли з вини роботодавця. Підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут. Згідно висновку МСЕК від 20.06.2019 вперше безстроково позивачу з 03.06.2019 року було встановлено 50% втрата професійної працездатності та третя група інвалідності, де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортне лікування, застосування жорсткого поперекового корсету, забезпечення лікарськими засобами та ВМП. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, йому важко виконувати будь-яку роботу, він відчуває постійний стійкий біль та обмеження об`єму рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в обидві ноги перемінно при помірному фізичному навантаженні, різких рухах, тривалій ході, тривалому статичному навантаженні, біль та обмеження рухів у суглобах кистей, оніміння рук та ніг, мерзлякуватість та зниження чутливості кистей, запаморочення при різкій зміні положення тіла, загальна слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні. Через захворювання не може виконувати роботу по дому, потребує сторонньої допомоги. Перебуваючи у громадських місцях, у транспорті, позивач відчуває приступ кашлю, на що оточуючі звертають увагу та помилково припускають, що позивач хворіє на інфекційні хвороби, та становить загрозу для перехожих, що негативно впливає на психоемоційний стан здоров`я позивача. Обмежений у спілкуванні з оточуючими, значну частину часу витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує його нормальні життєві зв`язки. Від цього постійно відчуває не лише фізичний дискомфорт, а й моральний. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2020 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідачі ПрАТ «Північний ГЗК» та ПрАТ «Центральний ГЗК» повідомлені про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.42,43). 15.12.2020 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив ПрАТ «Північний\~ГЗК» на позов разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що під час розслідування обставин та причин виникнення хронічного професійного захворювання у позивача встановлено, що цьому сприяла також його робота за іншими професіями у ПрАТ «Центральний ГЗК». Крім того, позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки, забезпечувався спеціальним одягом та засобами індивідуального захисту, у тому числі органів дихання, позивачу було встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову (а.с.44,56). 30.12.2020 на електронну адресу суду надійшов відзив ПрАТ «Центральний\~ГЗК» на позов разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач ще після роботи на ПрАТ «ЦГЗК» мав значний стаж роботи починаючи з 2001 року (протягом більше 18 років) у шкідливих умовах праці на іншому підприємстві, що позначилось на виникнення у позивача професійного захворювання (представник відповідача посилається на медичний висновок ЛЕК від 11.02.2020, розділ «Анамнез хвороби»). Позивач за роботу в шкідливих умовах отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Позивачем не надані докази негативних проявів психологічного стану, які б виникли в результаті професійного захворювання. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 05.08.1985 по 03.04.1987, з 31.05.1993 по 01.08.1994 позивач працював на Криворізькому ГЗК (правонаступником якого є ПрАТ «Центральний ГЗК») помічником машиніста екскаватора, з 26.02.1997 по 03.02.1998 - водієм автомобіля БЕЛАЗ в автоколоні технологічного транспорту Петрівського рудоуправління, зайнятих в технологічному процесі на транспортуванні гірничої маси з кар`єру, що разом складає 3 роки 9 місяців 7днів. У період з 13.03.2001 по 26.04.2019 [PERSON] працював машиністом екскаватора Першотравневого кар`єру ВАТ «Північний ГЗК» (правонаступником якого є ПрАТ «Північний ГЗК»), що разом складає більше 18 років 1 місяць 14 днів (копія трудової книжки - а.с.8-12). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 29.03.2019 (а.с.20-21), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальних вібрацій, периферичний ангіодистонічний синдром у поєднанні із синдромом полірадикулонейропатії (С5,С6,С7,L4,L5,S1), двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ першого ступеня) суглобів, та остеоартрозом дрібних суглобів кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Позивачу вперше безстроково встановлено 50% втрати професійної працездатності (40% - вібраційна хвороба, 10% - ХОЗЛ) та третя група інвалідності, згідно висновку МСЕК від 20.06.2019, де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортне лікування, застосування жорсткого поперекового корсету, забезпечення лікарськими засобами та ВМП. Причиною втрати професійної працездатності визначено професійне захворювання машиніста екскаватора (а.с.41). Повторно 13.10.2020 висновком МСЕК позивачу безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності (40% - вібраційна хвороба, 25% - ХОЗЛ) та третя група інвалідності, де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортне лікування, забезпечення лікарськими засобами та ВМП (а.с.23). \~ \~ \~ \~З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, статтею 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 29.03.2019 (а.с.20-21), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: еквівалентний рівень загальної транспортно-технологічної вібрації перевищує нормативний на 2 дБ (61 дБ при ГДР 59 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99); вміст пилу із вмістом кристалічного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,4 рази перевищує ГДК (4,8 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3). Умови праці [PERSON] машиністом екскаватора в кар`єрі в Першотравнневому кар`єрі ПАТ «Північний ГЗК» відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем загальної транспортно-технологічної вібрації - до 3 класу 1 ступеню шкідливості; за рівнем виробничого шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості; за важкістю праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Раніше працював водієм автомобіля (зайнятим на транспортуванні гірничої маси з кар`єру) БілАЗ Петровського рудоуправління в Петровському кар`єрі Петровського рудоуправління Центрального ГЗК, де умови праці відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за рівнем загальної транспортно-технологічної вібрації - до 3 класу 2 ступеню шкідливості; за рівнем виробничого шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості; за важкістю праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Також позивач працював помічником машиніста екскаватора в кар`єрі в Петровському кар`єрі Центрального ГЗК, де умови праці відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за рівнем загальної транспортно-технологічної вібрації - до 3 класу 2 ступеню шкідливості; за рівнем виробничого шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості; за важкістю праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості (санітарно-гігієнічна характеристика умов праці - а.с.16). Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 18 років (пункт 12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання а.с.20 зворот). Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд враховує\~характер \~захворювання,\~пов`язаного з\~обмеженням в\~пересуванні та\~фізичними навантаженнями,\~фізичними і\~моральними стражданнями\~позивача у\~зв`язку з\~цим,\~ їх\~тривалість і\~тяжкість.\~Зокрема,\~враховується стан\~здоров`я потерпілого,\~тяжкість отриманого\~захворювання,\~істотність вимушених\~змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках,\~конкретні обставини\~по справі,\~характер моральних\~страждань і\~наслідки,\~що наступили,\~що узгоджується\~з практикою\~Верховного Суду\~України ( п.9 Постанови Пленуму від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, медичними висновками лікарсько-експертної комісії, виписками з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.17-19,23-27,41), враховуючи термін роботи позивача на підприємствах відповідачів, позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь позивача 110 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, та з ПрАТ «Центральний ГЗК» - 20\~000грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18\~Податкового кодексу\~України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164\~Податкового кодексу\~України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, слід стягнути з ПрАТ «Північний ГЗК» та ПрАТ «Центральний ГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі по 420,40 грн. з кожного. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial