Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним нікчемного договру. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16.01.2014 року між відповідачем та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» було укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42688, за яким вклад було розміщено з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року. В цей же день, а саме 16.01.2014 pоку, Постановою Правління Національний банк України від 16.01.2014 р. № 14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних, і було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Даніель». Позивач вважає, що спірний договір від 16.01.2014року укладено після розпочатої процедури здійснення тимчасової адміністрації і після призначення уповноваженої особи Фонду, в зв»язку з цим договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42688 від 16.01.2014року є недійсним в силу вимог ч.3 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, договір укладено від імені ПАТ КБ «Даніель» заступником голови правління [PERSON] у день коли вона не мала повного обсягу цивільної дієздатності на вчинення відповідної дії, а також, згідно витягу з програмного засобу операційний день, «Б2» датою ведення вказаної операції є 16.01.2014 року 21:42 год., тобто після операційного часу. Отже уповноважена особа Фонду заперечує дійсність Договору банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42688 від 16.01.2014 року, а тому просили суд визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42688 від 16.01.2014 року та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.01.2014 року між відповідачем та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в особі заступника голови правління [PERSON], що діяла на підставі посвідченої нотаріусом довіреності від 12.12.2013 року, укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42688, за яким було розміщено вклад в сумі 194 000 грн. з 16.01. 2014 року по 15.02.2014 року. Встановлено, що згідно постанови правління НБУ від 15.01.2014 року за №14 «Про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії неплатоспроможних» вирішено не пізніше дня, наступного за днем прийняття цієї постанови, повідомити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про прийняття Національним банком рішення про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії неплатоспроможних. Отже, 16.01.2014 pоку, Постановою Правління Національний банк України від 16.01.2014 р. № 14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Фонду гарнтування вкладів фізичних осіб від 16.01.2014 № 1 розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Даніель», яку запроваджено з 16 січня 2014року по 16 квітня 2014року. Відповідно до пункту 3 цього рішення, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.04.2014 року № 217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.04.2014 року № 29 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель». Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Згідно з ч.1,3 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення виконує повноваження органів управління банку, приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку, у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб (п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 48 Закону ). Згідно ст.215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги банку є обґрунтованими, оскільки з 16.01.2014року було розпочато процедуру введення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Даніель» та призначено уповноважену особу Фонду та з цього часу банк не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто, фактично, був позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати розміщення вкладу [PERSON], а тому є недійсним договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» Т-42688 від 16.01.2014 року. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на косрить позивача сума судових витрат - 1600 грн., що підтверджено відповідною квитанцією про сплату судового збору.

Outcome: approved