Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. Окрім нього в даній квартири зареєстровані його родичі: [PERSON], племінники: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] вже більше ніж три роки не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденції за цією адресою, її особистих речей в квартирі не має. Перешкод у користуванні квартирою він не чинить. Позивач також зауважив, що сплачує комунальні платежі відповідно до кількості зареєстрованих осіб, і саме в цьому вважає порушення свого права, що є підставою для позову. У зв'язку з чим позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Верхньодніпровський районний відділ Міграційної служби України зняти [PERSON] з реєстрації за цією адресою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та зауважив, що раніше відповідач мешкала в цій квартирі разом зі своїми дітьми, проте потім зникла і зараз місцезнаходження відповідача не відомо. Вже майже три роки її діти проживають з позивачем, вона з ними не спілкується та не приїздить до них. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є наймачем комунальної квартир и [ADDRESS], що підтверджується довідкою комунального підприємства «Дніпровець» від 30 жовтня 2013 року (а.с. 4). За даною адресою зареєстрована [PERSON], що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.9). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 18 листопада 2013 року, складеного депутатом Дніпровської селищної ради, [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з серпня 2010 року (а.с. 5). Довідкою Дніпровської селищної ради від 24 жовтня 2013 року підтверджується, що в період з 1 січня 2010 року [PERSON] до селищної ради не зверталася (а.с 4). Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в одному під'їзді з позивачем, в кв. [NUMBER]. Раніше відповідач жила в квартирі з позивачем, проте вже майже 4 роки вона її не бачила. Відповідач залишила своїх трьох дітей, які зараз живуть у дідуся, але їх також утримує позивач. [PERSON] раптово зникла, також вона пам'ятає, що близько трьох років назад відповідач вивозила з квартири свої речі: холодильник, пральну машину та інші. Де знаходиться зараз відповідач їй не відомо. Свідок [PERSON], суду пояснив, що живе з позивачем на одному поверсі. Відповідач не проживає в цій квартирі близько 3 років, і за цей час він її жодного разу не бачив. Про її теперішнє місцезнаходження йому нічого не відомо. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зі змісту ст. 71 Житлового кодексу Української РСР вбачається, що право користування жилим приміщенням втрачається, якщо наймач або член його сім'ї відсутні в ньому понад шість місяців без поважних причин. Досліджені у справі докази дають суду підстави вважати, що [PERSON] понад три роки не проживає в [ADDRESS] без поважних причин, а тому є такою, що втратила право користування цим житлом. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою законними та обґрунтованими. В той же час суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо зобов'язання Верхньодніпровського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку. У зв'язку з цим, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приймає до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial