Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

22 червня 2015 року позивач [PERSON]. звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів, в звязку з порушенням строків виплати та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 27.01.2012 року його були прийнято в ПАТ «Азовзагальмаш» на посаду техніка по радіонавігації в аеропорт «Маріуполь» 05.02.2015 року його було звільнено з підприємства, у звязку з скороченням штату працівників, при цьому заробітна плата з липня 2014 року не була виплачена й по сьогодення. Просив стягнути з відповідач заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по дату постановлення рішення, суму компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати та моральну шкоду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу в його відсутність, просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш», будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, повторно не зявився до судового засідання з невідомих причин. Разом із тим, представником відповідача 23.07.2015 року надано заперечення до позову в яких він просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки 14.07.2015 року позивачу було виплачено 13\~901, 33 гривень. Зазначена сума містить в собі вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, в решті позовних вимог просить відмовити за безпідставністю. Заслухавши, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення\~\~законодавства про\~\~оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом\~\~про стягнення належної\~\~йому заробітної плати без обмеження будь яким\~\~строком. Згідно із ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до\~ ст. 47 КЗпП України\~\~роботодавець\~\~зобовязаний в день звільнення\~\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України. Згідно\~із ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника\~\~виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з трудової книжки серії АА № 529228, на підставі наказу ПАТ «Азовзагальмаш» № 5і від 27.01.2012 року позивача [PERSON] було прийнято на в ПАТ «Азовзагальмаш» на посаду техніка по радіонавігації в аеропорт «Маріуполь» з 27.01.2012 року та наказом № 94к від 05.02.2015 року звільнено з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України в звязку з скороченням штату працівників. Згідно із наданою відповідачем ПАТ «Азовзагальмаш» списку звільнених, станом на 14.07.2015 року розмір виплат належних працівнику [PERSON]І при звільнені складає - 13\~901, 33 гривні. Згідно відомості за № 200 ПАТ «Азовзагальмаш» п/д 628387 від 14.07.2015 року працівнику [PERSON]І перерахована на його картковий рахунок 26255015336139 сума 3 518,06 гривень та згідно відомості за № 202 ПАТ «Азовзагальмаш» п/д 628393від 14.07.2015 року, працівнику [PERSON] на його картковий рахунок перерахована сума 10 383,27 гривень, загалом - 13\~901,33 гривні Вказана сума сплачена позивачу з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів та включає заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати. Факт виплати позивачу зазначеної суми підтверджене належними та допустимими доказами, а саме відомостями ПАТ «Азовзагальмаш» по сплаті заробітної плати та авансу за №200 та №202 від 14.07.2015 року та не спростовано в ході судового розгляду позивачем [PERSON], а тому суд вважає що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходів, в звязку з порушенням строків виплати не підлягають задоволені, оскільки на момент постановлення рішення виконані відповідачем в повному обсязі. Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Вважаючи обґрунтованою вимогу позивача [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми виходячи з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини, для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді Так, згідно із наданою відповідачем довідкою-розрахунком № 238/ро-344 від розмір середньогодинної заробітної плати працівника [PERSON] складає 12,23 гривні в годину, що відповідає передбаченому п.5 Порядку та не спростовано позивачем. Позивач був звільнений 05 лютого 2015 року, в день звільнення був на роботі, але розрахунок з ним проведено лише 14 липня 2015 року. Отже середній заробіток розраховуватиметься починаючи з наступного дня після дати звільнення, тобто з 06 лютого 2015 року по день здійснення фактичної виплати 14 липня 2015 року. Як вбачається з графіку робочого часу позивача, норма тривалості його робочого часу відповідає сорокагодинному робочому тижню. Відповідно до [PERSON] соціальної політики України №10196/0/14-14/13 від 09 вересня 2014 року «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік», норма тривалості робочого часу в годинах при сорокагодинному робочому тижню становить: кількість годин з 6 лютого 2015 року - 128, 0 годин (виходячи з розрахунку - з 06 лютого 2015 року - 16 робочих днів, в перерахунок на години становить 16х8 = 128,0 годин), у березні 2015 року 168,0 годин, у квітні 2015 року 167,0 годин, у травні 2015 року -143,0 годин, у червні 2015 року 160 годин, з 01 липня по 14 липня 2015 року -10 робочих днів, що в перерахунок на години складає - 80 години. (10х8) Загалом з 06 лютого 2015 року по 14 липня 2014 року норма тривалості робочого часу в годинах становить - 846 годин. Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні з 06 лютого 2015 року по 14 липня 2015 року включає 846 години. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 846 годин х 12,23 гривень = 10 347 гривні. Доказів, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суду не надано. Законних підстав, передбачених ст.117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки спір щодо розміру заборгованості по заробітній платі між сторонами відсутній. Отже, в сенсі викладених обставин та наведених норм суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у загальному розмірі 10 347 гривні, з утриманням з вказаної суми при її виплаті передбачених законом податків і зборів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника. Враховуючи, що факт порушення трудових прав [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, обґрунтованими визнаються і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки у відповідності з положеннями ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, також наведених позивачем обґрунтувань моральних страждань і визначає до відшкодування 200 грн. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial