Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном та позбавити [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] шляхом зняття їх з реєстраційного обліку за цією ж адресою, що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових пояснень, які долучено до справи, пояснив, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. За згодою позивача в цій квартирі були зареєстровані відповідачі [PERSON] - з 2006 року, та її син [PERSON] - з 2008 року, при цьому за передньою домовленістю відповідачі мали намір знятись з реєстраційного обліку відразу як знайдуть роботу та окреме житло. Відповідачі в квартиру не вселялись, наміру проживати в квартирі не мали, тому особисті речі відповідачів в квартирі відсутні, їх реєстрацій в квартирі була формальною та здійснена з метою вирішення певних побутових проблем. Згодом, позивач звернулась до відповідачів з вимогою знятись з реєстраційного обліку за адресою власної квартири, оскільки вимушена нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги з урахуванням відповідачів, які не приймають участі в утриманні житла, однак перемовини з відповідачами не мали успіху, до цього часу відповідачі не вирішили питання про зняття з реєстраційного обліку, що спонукало позивача звернутись за захистом порушених прав до суду шляхом пред'явлення вимог про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном та позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] шляхом зняття їх з реєстраційного обліку за цією ж адресою. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомлення про вручення відповідачам викликів в судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 16 січня 1996 року. (а.с.43) Згідно відомостей, викладених у довідці Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №404 (форма №3) від 18 вересня 2015 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ( з 1982 року); [PERSON] ( (з 2009 року); [PERSON] ( з 1962 року); [PERSON] (з 2003 року); [PERSON] (з 2006 року); [PERSON] ( з 2008 року). (а.с.6) Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень частин другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинене нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. (ст. ст. 379, 382 Цивільного кодексу України). Права власника житлового будинку квартири визначені у ст. 383 Цивільного кодексу України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як роз'яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи зі змісту ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.63 Цивільного процесуального кодексу України) На підтвердження факту відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] за адресою місця реєстрації, за клопотанням позивача, допитані свідки [PERSON], [PERSON]. Свідок [PERSON], рідна сестра позивача, пояснила, що відповідачі [PERSON], двоюрідна сестра свідка, та [PERSON], племінник свідка, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані, однак з моменту їх реєстрації в квартирі не проживають, наміру вселятись до квартири не мали, їх реєстрація носила формальний характер, участі в утриманні квартири відповідачі не приймають, неодноразові звернення позивача про зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку залишились без належного реагування з боку відповідачів. Свідок [PERSON], донька позивача, пояснила, що на прохання відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивач, як власник квартири, надала згоду на їх реєстрацію в квартирі [ADDRESS], після реєстрації відповідачі до квартири не вселялись, оскільки мають власне житло, проживають своєю сім'єю за іншою адресою, попередньо існувала усна домовленість про те, що відповідачі зобов'язувались на першу вимогу позивача знятись з реєстраційного обліку, однак в подальшому відмовились вирішити це питання в добровільному порядку. Зняття з реєстрації місця проживання - це юридична процедура, здійснення якої свідчить про офіційне вибуття особи з місця постійного або тимчасового проживання. Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені у статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання, серед іншого, здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки відповідачі в квартирі не проживають з моменту їх реєстрації, відповідачами не виконано зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням, оскільки відсутні докази, які підтверджують набуття відповідачами законних прав на користування житловим приміщенням, яке належить позивачу на праві приватної власності, а сам факт взяття фізичної особи на реєстраційний облік не може слугувати підставою набуття права користування житловим приміщенням. Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд зобов'язує [PERSON], [PERSON] усунути порушення прав [PERSON], власника квартири [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в іншій частині позовних вимог відмовити. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. з кожного відповідача окремо, який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналами платіжних документів. (а.с.10,20) Враховуючи наведене та

Outcome: partial