overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

що [PERSON] в поданій суду позовній заяві просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO], на період його навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач є батьком останнього. По досягненню сином повноліття, виплата аліментів на його утримання припинена, а в добровільному порядку відповідач допомоги не надає, хоча має можливість приймати участь в утриманні сина на період його навчання, оскільки працює на ВП «Хмельницька АЕС», де отримує регулярний і достатній дохід. На даний час дитина є студентом денної форми навчання Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості, де навчатиметься до 31.07.2017 року, а тому потребує допомоги, яку вона одноосібно надати не може, так як тимчасово не працює. Останню позивачка мотивує значними витратами на гуртожиток за місцем навчання. [PERSON] в судове засідання подала заяву про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/5 частини всіх доходів відповідача на період навчання сина до 31.07.2017 року та справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник останнього [PERSON] змінені позовні вимоги визнав та просив розгляд справи провести у його відсутності, про що надав відповідну заяву. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з доводів позивачки та матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] від шлюбу батьків [PERSON] та [PERSON] Позивачка у встановленому законом порядку заявила вимогу про отримання аліментів на утримання сина, так як останній продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує допомоги. У відповідності зі ст. 199 ч. 1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON], у зв'язку зі своїм навчанням, незважаючи на бюджетну форму навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач таку йому може надати, матеріальне становище останнього дозволяє платити аліменти на утримання сина на період його навчання у Севастопольському національному університеті ядерної енергії та промисловості до 31.07.2017 року. Вказаного представник відповідача не заперечував, висловивши згоду на сплату аліментів в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача, про що зазначив у заяві від 23.04.2014 року. Тому, за таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

що [PERSON] в поданій суду позовній заяві просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно на період його навчання в Національному університеті «Львівська політехніка». Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що син, навчаючись у вищому учбовому закладі не отримує стипендії та через велике учбове навантаження не має можливості підробляти. Немає змоги належним чином забезпечити сина і вона, а відповідач є працездатним та має можливість приймати участь в його утриманні на період навчання, так як інших аліментних зобовязань немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно наданої нею заяви позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісяця на період навчання сина до червня 2016 року та розгляд справи проводити без її участі. Третя особа [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з доводів [PERSON] та матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON], народженого 12.01.1995 року. Позивачка у встановленому законом порядку заявила вимогу про отримання аліментів на утримання сина, так як останній продовжує навчання і у звязку з цим потребує допомоги. У відповідності зі ст. 199 ч. 1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON], у звязку зі своїм навчанням у Національному університеті «Львівська політехніка» до червня 2016 року, про що в матеріалах справи наявна довідка № 304 від 07.04.2015 року, потребують матеріальної допомоги, а відповідач таку йому може надати, так як є фізично здоровим, працездатним, не має інших аліментних зобовязань, чого в судовому засіданні останній не спростував, хоча мав таку можливість. Що стосується розміру стягуваних аліментів, так суд на даний час, виходячи з вимог ст.ст. 182, 200 СК України, вважає необхідним погодитись з вимогами позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 400 грн. щомісячно. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд враховує відсутність даних про працевлаштування платника аліментів та отримання ним регулярного доходу. Тому, за таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

що [PERSON] в поданій суду позовній заяві, яка була уточнена її представником [PERSON], просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком неповнолітнього, не виконує свого обов'язку по його утриманню, а вона одноосібно не має можливості належним чином утримувати дитину. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої її представником [PERSON] заяви останній просить справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі, зазначивши про це в письмовій заяві, в якій також просить справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно свідоцтва про народження сина - [PERSON], [INFO], батьком останнього записаний відповідач - [PERSON], який зобов'язаний його утримувати до досягнення ним повноліття. Однак, всупереч вимогам вищевказаного закону, обов'язку по утриманню дітей він не виконує. Мати дитини, позивачка по справі, самостійно не спроможна належним чином утримувати та виховувати неповнолітнього. Тому, за вказаних обставин, суд вважає вимоги позивачки підставними. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

що [PERSON] в поданій суду позовній заяві, яку підтримала в судовому засіданні, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітної плати щомісячно на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі заяви до суду і до виповнення синові 23 річного віку або до закінчення ним навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком останнього. В добровільному порядку відповідач допомоги не надає, хоча має можливість приймати участь в утриманні сина на період його навчання. На даний час дитина є студентом Хмельницького національного університету і потребує допомоги, яку вона одноособово не спроможна надавати. Відповідач позов не визнав, але зазначив, що буде сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з доводів позивачки та матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] від шлюбу батьків [PERSON] та [PERSON] Позивачка у встановленому законом порядку заявила вимогу про отримання аліментів на утримання сина, так як останній продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує допомоги. У відповідності зі ст. 199 ч. 1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON], у зв'язку зі своїм навчанням у Хмельницькому національному університеті, потребує матеріальної допомоги, а відповідач таку йому може надати, матеріальне становище останнього дозволяє платити аліменти на утримання сина на період його навчання, оскільки останній має постійне місце роботи і фактично цього не заперечував. Що стосується розміру стягуваних аліментів, так суд на даний час, виходячи з вимог ст.ст. 182, 200 СК України, враховуючу матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших аліментних зобов'язань, вважає необхідним погодитись з вимогами позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, що забезпечить належне утримання повнолітньої дитини сторін на період його навчання. Тому, за таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

що [PERSON] в поданому позові, який підтримала в судовому засіданні, просить стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], батьком якої є останній, в сумі 5309,50 грн., з яких 3459,50 грн. - витрати на навчання, 1850 грн. - вартість винайму житла. Позов мотивовано тим, що неповнолітня донька сторін навчається на платній формі в Шепетівському медичному училищі і позивачкою за перший курс навчання було сплачено 6 919 грн. Крім цього зазначає, що додаткові витрати були понесені нею у зв'язку з оплатою місця проживання доньки, що становить 370 грн. на місяць. За вказаних обставин, позивачка в порядку ст. 185 СК України, просить стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею витрат, що становить зазначену вище суму. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден нести додаткові витрати на утримання дитини, проте просить розстрочити їх сплату. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з доводів сторін та матеріалів справи, останні перебували у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], народжену [INFO]. Згідно даних довідки від 18.04.2014 року за № 296 та договору про навчання від 11.08.2013 року, неповнолітня донька сторін навчається в Шепетівському медичному училищі за напрямком підготовки молодшого спеціаліста із спеціальності «Фармація» і плата за надання освітньої послуги становить 6919 грн. на рік. Вказана сума коштів за навчання була сплачена позивачкою, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії квитанцій. Відповідно до вимог ст. 185 СК України відповідач, як батько зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь [PERSON] половину понесених позивачкою додаткових витрат на дитину в сумі 3459,50 грн. При цьому, позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат, пов'язаних з оплатою вартості житла задоволенню не підлягають, оскільки належних та допустимих доказів про сплату вказаних витрат позивачкою в судове засідання не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають також судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

що [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати [PERSON], яка є його дочкою, такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS], посилаючись на те, що остання є зареєстрованою у вказаному будинку, але з 2004 року в ньому не проживає. При цьому, зазначено, що перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачці ніхто не чинив, вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується більше восьми років. В будинку відсутні будь-які особисті речі відповідачки, вона не бере участі в утриманні даного будинку, не сплачує рахунки за використану електроенергію, не отримує поштову кореспонденцію. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги, вказавши на наявність підстав для їх задоволення, так як відповідачка [PERSON] з 2004 року не проживає у належному йому будинку, залишивши такий з власної ініціативи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», в порядку ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Заслухавши пояснення позивача та покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з доводів позивача та матеріалів справи, останній є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку на правах члена сім'ї проживала та була зареєстрована [PERSON], яка з 2004 року в будинку не проживає, витрат по його утриманню та обслуговуванню не несе. Факт відсутності відповідачки за вказаною адресою підтверджується також показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачка втратила право користування житлом власника, відповідно до вимог ст. 405 ч. 2 ЦК України, оскільки більше року у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин. Доказів щодо відсутності останньої у цьому житлі протягом зазначеного періоду з поважних причин нею не надано, хоча остання мала таку можливість. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

що [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] і посилається на те, що останній більше шести років без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, не має у спірному житлі особистих речей, не отримує кореспонденції за вказаною адресою, не вносить плату за користування житлом, не приймає участі у поточних ремонтах. Вважає, що відповідач, за вказаних обставин, втратив інтерес до спірного житла, що є підставою для визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням в порядку ст. 71 ЖК України. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений ним позов. Аналогічну позицію в судовому засіданні зайняв представник позивача [PERSON], вказавши на наявність законних підстав для задоволення позову в повному обсязі, так як відповідач більше, ніж півроку не проживає за місцем своєї реєстрації, про що свідчить відсутність його речей в квартирі, не цікавиться спірним житлом та не вносить плату за нього. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», в порядку ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник Нетішинського МС УДМС України в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши доводи позивача та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є зареєстрованим в квартирі [ADDRESS]. В даному житлі останній не проживає з 2008 року і не оплачує його, що ним не оспорено за наявності у нього такої можливості. На факт відсутності відповідача у спірному житлі вказали в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Викладене, крім пояснень учасників процесу, підтверджується даними довідки з місця реєстрації, актів від 20.06.2014 року та 25.07.2014 року, згідно яких відповідач за місцем реєстрації відсутній. У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких вимог закону та встановлених обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив інтерес до спірного житла як до свого постійного місця проживання з 2008 року, що є підставою для визнання останнього втратившим право на користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Що [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує наступним. 03.06.1995р. зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO], який на сьогодні вже досяг повноліття. Сімейне життя не склалося, спільно сторони не проживають близько 14 років. Шлюбні стосунки між ними припинені і існують тільки формально. Тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідачка подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, на розірвання шлюбу згідна. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони одружилися 03.06.1995 року /а.с. 4/. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який на сьогодні вже досяг повноліття /а.с.6/. Сторони припинили подружні відносини, миритися не бажають, шлюб носить формальний характер, тому зберігати його є недоцільним. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що дає підставу у відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України постановити рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Що [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує наступним. 04.06.2011р. зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя не склалося, сторони мають різні характери та погляди на життя, часто виникають сварки та непорозуміння. Спільно не проживають більше півроку, тому вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідачка просить справу слухати у її відсутності, на розірвання шлюбу згідна /а.с. 10.11/. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони одружилися 04.06.2011 року /а.с. 3/. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Причиною розлучення є те, що сторони не змогли утворити міцної сімї, мають різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Сторони припинили подружні стосунки, і шлюб носить формальний характер. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та їхньої неповнолітньої дитини, що дає підставу у відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України постановити рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Що [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує наступним. 05.06.1999р. зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від спільного проживання народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO]. Сімейне життя не склалося, останні роки дружина почала зловживати алкогольними напоями, забула про дітей, про їхнє виховання та сімейні обов»язки. Неодноразово зраджувала у подружній вірності. На даний час шлюбні стосунки між ними припинені і існують тільки формально. Тому просить шлюб розірвати, а дітей залишити проживати з батьком. В судове засідання позивач подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати, а позовну вимогу про місце проживання дітей не брати до уваги. Відповідачка подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, на розірвання шлюбу згідна. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони одружилися 05.06.1999 року /а.с. 3/. Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO] /а.с.6-7/. Причиною розлучення є те, що дружина почала зловживати алкогольними напоями, забула про дітей, про їхнє виховання та сімейні обов»язки. Неодноразово зраджувала у подружній вірності. Термін на примирення позитивних результатів не дав. Сторони припинили подружні відносини, миритися не бажають, шлюб носить формальний характер, тому зберігати його є недоцільним. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та їхніх неповнолітніх дітей, що дає підставу у відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України постановити рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Що [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує наступним. 08.08.2006 р. зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від спільного проживання дітей немає. Сімейне життя не склалося і вони не змогли створити міцної сім»ї, кожен живе своїм життям. Спільно не проживають більше двох років, тому вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідачка просить справу слухати у її відсутності, оскільки перебуває за межами області, на розірвання шлюбу згідна, про що подала до суду заяву. /а.с. 9,11/. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони одружилися 08.08.2006 року /а.с. 4/. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розлучення є те, що сторони не змогли утворити міцної сімї, мають різні погляди та інтереси, втратили повагу та почуття один до одного. Сторони припинили подружні відносини, більше двох років разом не проживають, шлюб носить формальний характер, тому зберігати його є недоцільним. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що дає підставу у відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України постановити рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved