Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та 500 грн. на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона одружена з відповідачем, дитина народжена у шлюбі, та батьком дитини є відповідач, проте їх відносини не склались, тому вона проживає окремо від чоловіка, та дитина проживає разом з нею. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та пояснив, що він згідний сплачувати аліменти на утримання їх з позивачем спільного сина в тому розмірі, що просить позивач. Щодо аліментів на утримання дружини то пояснив, що згідний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 200 грн., оскільки не працює та не має можливості сплачувати їй по 500 грн. щомісяця. Крім того заперечував той факт, що він не надає допомоги дитині, оскільки позивач сама відмовляється від його допомоги. Суд, заслухавши відповідача, врахувавши позицію позивача, висловлену письмово, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини, та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.4) сторони з 24 жовтня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії [NUMBER] від 3 лютого 2016 року (а.с.5) та не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою квартального комітету № 6 від 28 квітня 2016 року № 112876 (а.с.6) та також, не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки сторони від шлюбу мають спільну малолітню дитину, [INFO], яка проживає з матір'ю, та перебуває на її утриманні, то позивач має право на стягнення з відповідача аліментів як на утримання дитини до досягнення нею повноліття, так на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. У відповідності із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пункті 17 Постанови від 15.05.2006р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Твердження відповідача, про те, що він надає позивачу матеріальну допомогу в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, так, товарний чек, на який посилався відповідач не містить відомостей про те хто та для кого придбавав відповідні дитячі товари. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 181 СК України, участь у утриманні дитини в натуральній формі передбачена виключно за домовленістю між батьками. Проте, будь-яких доказів наявності такої домовленості із позивачем, відповідач не навів. З огляду на відсутність даних про надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини в період її тимчасової непрацездатності, пов'язаної з перебуванням у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, суд приходить до переконання про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Оцінюючи матеріальне становище відповідача, суд бере до уваги відсутність у нього постійного місця роботи та наявність лише мінливих періодичних заробітків, необхідність сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, враховує розмір встановленого законом прожиткового мінімуму і погоджується з відповідачем у тому, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 500 грн. щомісячно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку, що на думку суду відповідає можливостям відповідача. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: partial