Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути на свою користь з відповідача 66859,02 грн. збитків в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 травня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. на авто дорозі Київ - Знам`янка 43 км, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю «Fiat Scudo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач), та автомобіля «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. ДТП сталася з вини відповідача, що вбачається з постанови Обухівського районного суду Київської області від 20.06.2017 року по справі №372/1578/17. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », [PERSON] звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/1458224 від 06.12.2016року. На підставі страхового акта №ОЦ/173/000/17/0280 від 28.08.2017року, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 66 859 (шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням №595 від 28.08.2017року. Відповідачем не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, що дало підставу страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, оскільки він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону (п.п. «ґ) 16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (первісним кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (позивачем) укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги (надалі - договір), відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування №АК/1458224 від 06.12.2016. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 45-46). Сторонам надано всі можливості для реалізації їхніх процесуальних прав, чим вони не повною мірою скористалися. Зокрема, відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву та не брав участі в судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 06.12.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі - Страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1458224 (далі - поліс). У відповідності до умов вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Fiat Scudo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам (а.с. 13). Як вбачається з постанови Обухівського районного суду Київської області від 20.06.2017 року по справі №372/1578/17, [PERSON] 28 травня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. на авто дорозі Київ - Знам`янка 43 км, керуючи автомобілем «Fiat Scudo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним , при цьому не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції при виникненні небезпеки в русі не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної запинки транспортного засобу, при цьому виїхавши пасмугу зустрічного руху через суцільну лінію розмітки та повертаючись назад в свою смугу, допустив зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в своїй смузі в напрямку міста Обухів. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 14). Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортш пригоди автомобіля «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », [PERSON] звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АК/1458224 від 06.12.2016 року (а.с. 15). На підставі страхового акта №ОЦ/173/000/17/0280 від 28.08.2017року, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 66859 (шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням №595 від 28.08.2017 року (а.с. 31). Відповідачем не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, що дало підставу страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, оскільки він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону (п.п. «ґ). 16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (первісним кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (позивачем) укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги (надалі - договір), відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування №АК/1458224 від 06.12.2016 (а.с. 5 - 11). Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Між сторонами у справі, у зв`язку із завданням шкоди (збитків), виникли цивільні права та обов`язки в силу статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 20.06.2017 року по справі №372/1578/17, [PERSON] 28 травня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. на авто дорозі Київ - Знам`янка 43 км, керуючи автомобілем «Fiat Scudo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним , при цьому не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції при виникненні небезпеки в русі не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної запинки транспортного засобу, при цьому виїхавши пасмугу зустрічного руху через суцільну лінію розмітки та повертаючись назад в свою смугу, допустив зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в своїй смузі в напрямку міста Обухів. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 14) Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок такої протиправної поведінки [PERSON] , було завдано шкоду володільцю автомобіля «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Обухівського районного суду Київської області від 20.06.2017 року по справі №372/1578/17, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Отже суд встановив підстави для деліктної відповідальності відповідача за завдання шкоди володільцю застрахованого транспортного засобу. За умовами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », [PERSON] звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АК/1458224 від 06.12.2016 року (а.с. 15). На підставі страхового акту №ОЦ/173/000/17/0280 від 28.08.2017 року, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 66859 (шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням №595 від 28.08.2017 року (а.с. 31). Приписами ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону (п.п. «ґ). Відповідачем не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, що дало підставу страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі страхового акта №ОЦ/173/000/17/0280 від 28.08.2017 року, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 66859 (шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням №595 від 28.08.2017 року (а.с. 31). 16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (первісним кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (позивачем) укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги (надалі - договір), відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування №АК/1458224 від 06.12.2016 (а.с. 5 - 11). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи те, що ДТП була скоєна з вини відповідача, при цьому ПрАТ «УПСК» здійснило власнику пошкодженого транспортного засобу виплату страхового відшкодування, у останнього виникло право регресної вимоги до особи, що завдала шкоду, яке за договором про відступлення прав вимоги від 16 березня 2020 року перейшло до позивача, а тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим поданий позов підлягає задоволенню. При цьому, відповідач в судове засідання не з`явився, зазначені в позові обставини не спростував, не надав доказів того, що у останнього відсутній обов`язок по сплаті вказаних коштів позивачу, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до квитанції від 15 травня 2020 року позивачем сплачено 840,80 грн. судового збору, який було зараховано до спеціального фонду державного бюджету (а.с. 3, 40). Позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому судовій збір покладається на відповідача. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved