Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано 25.11.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач вихованням доньки не займається, працює, має постійний заробіток, ніякої матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в мінімальному розмірі встановленого законодавством. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково із наступних підстав: Відповідно до ст.10 ч. 2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та відповідно до ч. 4 зазначеної статті - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Згідно ст. 10-11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та суд вирішує справу в межах заявлених вимог та підставі наданих йому доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано з 25.11.2013 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Згідно наданої довідки з місця проживання позивач із донькою живуть разом (а.с. 3). Тому проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину та визначаючи розмір аліментів, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків і дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням роз'яснень, які містяться у пункті 15 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд вважає, що позивачка на підтвердження того, що відповідач працює та має можливість надати матеріальну допомогу в розмірі 2000 гривень, суду не надала, чим не виконала вимоги ст..ст.58,60 ЦПК України, відповідно до яких сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та обґрунтувати належність конкретного доказу. Враховуючи вищезазначені обставини, аліменти іншим стягувачам не платить, суд вважає, згідно ст.184 СК України, доцільним стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 21.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.180-184 Сімейного Кодексу України, На підставі викладеного,

Outcome: partial