Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «[PERSON] курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення про стягнення середнього заробітку за весь період затримки виплати заробітної плати після звільнення працівника, відшкодування моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з червня 2008 року він працював у відповідача водієм легкового автомобілю. 20.05.2017 року він був звільнений з даного підприємства за згодою сторін. 22.06.2017 року Словянським міськрайонним судом Донецької області було видано судовий наказ за його заявою про стягнення з ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «[PERSON] курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 25\~167,19 грн. По теперішній час фактичний розрахунок з ним не здійснено, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки виплати заробітної плати після звільнення працівника, а саме з 20.05.2017 року по день постановлення судового рішення; моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. та понесені витрати на юридичну допомогу в розмірі 400 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 17.10.2017 року (а.с.27), в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі (а.с.26; 28). Представник відповідача ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «[PERSON] курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» [PERSON], який діє на підставі довіреності від 12.09.2017 року (а.с.24), в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином. Суду надано письмові заперечення на позовну заяву [PERSON], відповідно до яких просили залишити даний позов без руху, оскільки [PERSON] не сплатив судовий збір в розмірі 640 грн. Крім того, вказали, що позовні вимоги частково не визнають, зазначили, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн. є безпідставною та необґрунтованою, оскільки будь-який розрахунок спричиненої йому моральної шкоди відсутній та невідомо з яких підстав виходив позивач при визначенні її розміру. Крім того зауважили, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази понесених позивачем витрат повязаних з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права. У звязку з викладеним просили відмовити у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу (а.с.22-23). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] дійсно працював у ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «[PERSON] курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» та відповідно до судового наказу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2017 року з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з червня 2016 року по травень 2017 року, яка станом на 01.05.2017 року становить 25\~167,19 грн.(а.с.12). До тепер остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до довідки ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «[PERSON] курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 18.09.2017 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 167,67 грн. (а.с.7). Відповідно до\~статті 43 Конституції України,\~кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Згідно з вимогами ч. 1\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зазначені норми трудового права структурно віднесені до розділу VІІ «Оплата праці» КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Законодавством не передбачено жодних підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.09.2017 року № 6-2597цс16 та в силу ст.ст.\~214, 360-7 ЦПК України,\~він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. З урахуванням вимог ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач [PERSON] просить стягнути з підприємства середній заробіток за час затримки з 20.05.2017 року по день постановлення судового рішення. Відповідно до п. 25\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"\~встановлено, що закінчення строку виплати заробітної плати (ст. 115 КЗпП) не є початком перебігу зазначеного процесуального строку, якщо не оспорюється право на її одержання; у відповідних випадках ця обставина може бути підставою для вимог про компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку із затримкою його виплати. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП. Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100\~(зі змінами, внесеними\~постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348) середньоденний заробіток позивача складає 167,67 грн., зазначена сума визначена з урахуванням довідки відповідача від 18.09.2017 року (а.с.7). Відповідно до п. 8\~Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин). За період з 20.05.2017 року по 19.10.2017 рік (день ухвалення рішення), кількість робочих днів становить 105 днів. Тобто за період затримки розрахунку при звільненні, відповідно до приписів ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток в розмірі 17 605 грн. 35 коп. (167,67 грн. х 105 днів). Тому з підприємства ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «[PERSON] курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь позивача [PERSON] слід стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., суд виходить з наступного. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що порушення відповідачем трудових прав позивача привели до втрати його налагоджених і нормальних життєвих зв'язків, через провину відповідача він не може своєчасно і в повному обсязі оплачувати необхідні платежі, податки і збори, передбачені законодавством, нести витрати по утриманню квартири, в якій він мешкає, а також належним чином харчуватись і вдягатись, утримувати свою сім'ю тощо. Внаслідок чого він став страждати на головні болі та безсоння. На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, тому враховуючи вищевказані обставини по справі, суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для стягнення на користь\~ [PERSON] моральної шкоди у розмірі 500 грн. При цьому, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості та враховує зазначені позивачем обставини. Частиною 3\~ст. 79 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з квитанції адвоката [PERSON] юридичної консультації від 21.09.2017 року, [PERSON] сплатив [PERSON] гонорар в розмірі 400 грн. (а.с.13). За такими обставинами витрати у сумі 400 гривень пов'язані з наданням юридичної допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі\~статтею 88 ЦПК України\~судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved