Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 21 лютого 2020 року в квартирі [ADDRESS] відбулося залиття вищевказаної квартири мешканцями об`єднаної квартири [ADDRESS] , [INFO] , що розташована вище поверхом. Причиною залиття стало перепланування внутрішньо-квартирної мережі труб гарячої води, що підтверджується актом залитті від 26 лютого 2020 року. Оскільки самостійно відповідач шкоду не відшкодовує, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права та просила стягнути з [PERSON] майнову шкоду в сумі 41388 грн, 333,30 грн збитків за складання кошторисної документації та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. 06 квітня 2020 року представник позивача подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду. Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року залишено без змін. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 17 вересня 2020 року відповідач подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 29 вересня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що залиття квартири сталося не з вини відповідача, оскільки позивач проводила у своїй квартирі ремонтні роботи із залученням третіх осіб. Внаслідок ремонту стелі було створено аварійну ситуацію в будинку та пошкоджено стояк холодного водопостачання між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] та пошкоджено вхідний вентиль. Акт залиття є одностороннім документом, який складений за вимогою позивача без участі відповідача та не відповідає дійсним обставинам. У зв`язку з викладеним відповідач просить замінити його на належного відповідача, а саме: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва) та закрити провадження у зазначеній справі. 09 жовтня 2020 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 41388 грн, 333,30 грн збитків та 40 000 грн у відшкодування моральної шкоди. 09 жовтня 2020 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач вводить суд в оману про причини залиття квартири позивача. Проте внаслідок неправомірних дій [PERSON] відбулось три залиття квартири. Друге залиття відбулось після подання позову 21 липня 2020 року і 31 липня 2020 року знову залиття з вини відповідача про що обслуговуюча організація склала відповідні акти. Крім того, пошкодження вхідного вентиля холодного водопостачання відбулось через пів-року після першого залиття квартири позивача відповідачем. Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року в задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 22 жовтня 2020 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що збільшуючи вимоги щодо стягнення моральної шкоди до 40000 грн, позивач не зазначає про моральні страждання та не має інтересу щодо проведення у його квартирі ремонтних робіт. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які були досліджені судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, на підставі договору купівлі-продажу від 08 липня 2019 року [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Згідно з договорами дарування від 18 червня 2004 року [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] у цьому ж будинку. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом частини другої статті 1166 ЦК України, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акта встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Суд установив, що 21 лютого 2020 року в квартири [ADDRESS] відбулося залиття квартири мешканцями квартири [ADDRESS] . 26 лютого 2020 року представниками ЖЕД «Печерськжитло» складено акт про залиття квартири, згідно з яким зафіксовано, що причиною залиття стало пошкодження внутрішньо квартирної розводки (водовідведення від бойлера гарячої води) у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до п. 7 Правил користування приміщенням житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету міністрів від 24.01.2006 року № 45, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані забезпечувати збереження сантехнічного обладнання та при появі несправностей вжити заходів їх усунення власними силами. Згідно зі зведеним кошторисним розрахунком від 02 березня 2020 року, складеним КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» ремонт квартири [ADDRESS] після залиття з квартири [ADDRESS] складає 41388 грн. За послуги з виготовлення кошторисної документації позивач сплатила КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» 308,30 грн. За змістом частини другої статті 1166 ЦК України, у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач. Оскільки відповідач не спростував обставин, на які посилається позивач та не спростував вину, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача та стягнення з нього суми заподіяних збитків в сумі 41 388 грн. Заперечуючи проти позову відповідач вказував на те, що залиття квартири відбулось внаслідок ремонту позивачем стелі, чим було створено аварійну ситуацію в будинку та пошкоджено стояк холодного водопостачання між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] та пошкоджено вхідний вентиль. На підтвердження своїх доводів відповідач надав акт від 14 вересня 2020 року, складений КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про те, що в покрівлі будинку [ADDRESS] виявлено тріщину, у зв`язку з чим працівниками КП були проведені ремонтні роботи із заміни одного елементу покрівлі. Крім того, відповідач додав акт обстеження внутрішньо будинкових та внутрішньо квартирних інженерних мереж централізованого холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] . від 18 вересня 2020 року, складений КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», згідно з яким працівниками КП було встановлено, що 11 серпня 2020 року в зв`язку із пошкодженням вхідного вентилю холодного водопостачання на квартиру [ADDRESS] та неодноразового залиття квартири [ADDRESS] було встановлено запірну арматуру на стояку холодного водопостачання в кв. [NUMBER] та відключено холодне водопостачання на кв. [ADDRESS] . Отже, доводи відповідача про відсутність його вини в залитті квартири 21 лютого 2020 року не заслуговують на увагу, оскільки надані на підтвердження його доводів акти, не спростовують причину залиття квартири [ADDRESS] 21 лютого 2020 року, разом з тим зазначені акти складені більш ніж через пів-року після залиття квартири позивача. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначаєтьсястаттею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Сам по собі факт порушення права, за відсутності доведеної наявності вищезазначених втрат немайнового характеру, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, а її наявність відповідно до загальних засад змагальності цивільного процесу підлягає доведенню особою, яка порушує питання про її відшкодування. Враховуючи те, що відповідач своїми неправомірними діями порушив права позивача, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, оцінює розмір відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи викладене, стороною позивача доведено обставини, на які вона посилається у позовній заяві щодо відшкодування майнової шкоди, а стороною відповідача вони не спростовані, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача також понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрати на оцінку майнової шкоди в доведеному позивачем розмірі в сумі 308,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial