Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

24.10.2016 КПТМ «Бориспільтепломережа» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з проханням : стягнути з [PERSON] на їхню користь 14 192 гривні 31 копійка суму заборгованості на р/р 26032301415592 в ТВБВ № 10026/0901 філії - ГУ по м. Києву та Київській області «АТ «Ощадбанк» МФО 322669. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між КПТМ «Бориспільтепломережа» та відповідачем виникли цивільні права та обов'язки на підставі вчинення правочинів, а саме позивач вчасно, безперебійно та якісно надає послуги з теплопостачання до квартири відповідача, яка проживає зі своєю сім'єю в квартирі по [ADDRESS], в якій опалювальна площа становить 51,2 кв. м., та користується послугами з теплопостачання. Особовий рахунок № [NUMBER] оформлений на ім'я відповідача. Крім того позивач зазначає, що тариф, по якому здійснюється нарахування відповідачу у відповідності до вимог чинного законодавства, встановлений постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та затверджено рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 та відповідно до умов договору, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20 числа місяця, що настає з розрахунковим. Позивач стверджує, що відповідач зобов'язаний щомісячно оплачувати послуги за теплопостачання відповідно до встановлених тарифів, але відповідач цей обов'язок не виконує, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2016 року виникла заборгованість в сумі 14192гривень 31 копійка. З цих підстав позивачем було подано заяву про видачу судового наказу та стягнення зазначеного боргу, проте ухвалою суду від 01.12.2014 у справі № 2-н/359/1350/2014, 359/11389/14-ц було відмолено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, в зв'язку з чим заявник має право звернутися з тими самими вимогами в позовному порядку. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.04.2017 року залучено до участі в даній справі в якості третіх осіб: КП ЖЕК-1, виконавчий комітет Бориспільської міської ради, Бориспільську міську раду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач надав невірні розрахунки, а саме не враховані її пільги - вона є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС. В зазначену квартиру вона заселилася на підставі ордеру Бориспільської міської ради, однак проживала в ній без відповідної реєстрації. Крім того, хоч вона і являється квартиронаймачем квартири за вказаною адресою постійно проживала з 2000 по 2012 рік, а потім лише навідувалась, а 24.02.2017 року виявила, що вказана квартира опломбована. Вона вважає, що позивач пропустив строки звернення з позовом до суду, вважає, що з цих підстав позов задоволенню не підлягає. Представник третьої особи КП ЖЕК-1, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява, за підписом юриста КП ЖЕК-1 Стріха А.І. з проханням проводити розгляд справи без участі їхнього представника. Представник третьої особи виконавчого комітету Бориспільської міської ради, також в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, проте направив суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, при вирішенні спору покладаються на думку суду. Представник третьої особи виконавчого комітету Бориспільської міської ради, також в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, проте направив суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, при вирішенні спору покладаються на думку суду. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ч.3, 60 ч.1,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою по [ADDRESS] оформлений на ім'я відповідача [PERSON],. Опалювальна площа становить 51,2 кв.м. (а.с. 4). Відповідач визнала, що проживала в квартирі [ADDRESS] без реєстрації у відповідних органах та користувалась послугами з теплопостачання, які надаються КПТМ «Бориспільтепломережа» до лютого 2017. Згідно з даними по абоненту [PERSON] особовий рахунок [NUMBER], борг станом на 01.10.2016 року становить 14192 гривні 31 копійка ( а.с.4). Встановлено, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 р. та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги, а також нараховував оплату згідно з тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Бориспільської міської ради та Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Заперечень щодо неправильності здійснених позивачем нарахувань, окрім заперечень щодо неврахування наявних у позивача пільг як особи, постраждалої внаслідок катастрофи на ЧАЕС, а також доказів, які б ці обставини підтверджували, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до п.1, 5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач послуг зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативі (норм) споживання. При цьому суд також враховує, що відповідно до п.22 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 №630, у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником. У разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу. Суд звертає увагу, що за змістом п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; Проте, будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідач зверталась до позивача з письмовою заявою щодо врахування її права на пільги та надала документи, які таку пільгу підтверджують, а також зверталась із заявами про перерахунок нарахованої вартості послуг та надавала докази щодо її тимчасової відсутності, суду надано не було. При цьому суд звертає увагу, що позивач як виконавець послуг в силу ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг, у разі, якщо такі пільги надані у встановленому чинним законодавством порядку. З урахуванням викладеного, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заперечення відповідача щодо неврахування позивачем її права на пільги з оплати житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не використала своє право на пільгу в порядку та спосіб, встановлені «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, та вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині вимог щодо стягнення заборгованості, яка виникла у період з 01.11.2013 року по 1.10.2016 року на суму 8183 гривні 68 копійок, а в частині вимог щодо стягнення заборгованості за період з 01.07.2011 року по 01.11.2013 року задоволенню не підлягають, у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду за захистом свого цивільного права. Частиною 1 статті 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Як вбачається із частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 1 статті 254 ЦК України передбачено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Як зазначено в ч.1 та ч.2 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, позовна давність переривається у разі пред'явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач. При цьому за змістом ч.1 ст.265 ЦК України, яка може бути застосована в порядку ч.1 ст.8 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що 12.11.2014 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання, проте 01 грудня 2014 року судом винесено ухвалу, якою у прийнятті заяви відмовлено (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у ч.1 ст. 96 цього кодексу, а саме - про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. В силу ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що з даною позовною заявою КПТМ «Бориспільтепломережа» звернулось 24.10.2016 року. Обставин, які б свідчили про поважність причини пропущення позовної давності, судом не встановлено. З наведеного вбачається, що строк позовної давності в частині вимог, що стосується періоду з 01.07.2011 року по 24.10.2013 року - закінчився, підстав для його поновлення не вбачається. Детального розрахунку суми боргу за період з 24.10.2013 по 01.11.2013 року суду надано не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про застосування позовної давності та відмови в задоволенні позову в частині вимог, що стосується періоду з 01.07.2011 р. по 24.10.2013 р. При цьому суд також враховує, що в даному випадку відсутні підстави для застосування вищенаведених положень ч.2 ст.264 ЦК України, оскільки боржником [PERSON] в оспорюваний період з 01.07.2011 по 24.10.2013 не вчинялись дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, і провадження в цивільній справі за заявою про видачу судового наказу не відкривалось, судовий наказ за заявою КПТМ «Бориспільтепломережа» виданий не був, та, відповідно, не скасовувався, а отже перебіг позовної давності перерваний не був. Позовні вимоги за період з 01.11.2013 р. по 01.10.2016 р., суд вважає такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем встановилися фактичні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, і позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, а відповідач навпаки плату за надані послуги у встановленому порядку не вносив. У порушення п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, за період з 01.11.2013 р. по 01.10.2016 р. відповідач не сплачувала вартість наданих послуг, у наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 8183 гривні 68 копійок (14192,31 - 6008,63), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ( а.с.63,64). Водночас, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 24.10.2013 по 01.11.2013. враховуючи відсутність детального розрахунку за цей період та доказів, які б його підтверджували, слід визнати необґрунтованими та недоведеними, такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial