Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

22 грудня 2014 року [PERSON] звернулась у суд із позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, а саме 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову. На обґрунтування своїх вимог вказала, що дитина перебуває на повному її утриманні, домовленості між нею та відповідачем про спосіб утримання дитини не досягнуто. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов, просила стягувати заявлений розмір аліментів, пояснила, що відповідач хоча не працевлаштований, але працює і отримує доходи, інших утриманців не має, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач заперечень проти позову не подав та двічі не з'явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи з урахуванням вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином - судові повістки направлені судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Стаття 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) встановлює обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Сторони у справі з 14 вересня 2012 року по 09 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією витягу із рішення Ковельського міськрайонного суду від 09 жовтня 2014 року про розірвання шлюбу та записами у паспорті громадянина України на ім'я позивача. У шлюбі сторони народили одну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 березня 2013 року матір'ю дитини є позивач, батьком - відповідач [PERSON]. Встановлені обставини вказують на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини і відповідно до наведених положень закону зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі немає, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вимоги позивача про стягнення із відповідача у її користь аліментів обґрунтовані. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі - в розмірі 1000 грн. щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та неповнолітньої дитини, зокрема те, що дитина перебуває на повному забезпеченні позивача, остання не працює, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до шести, та вважає достатнім і справедливим розмір коштів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Тому, позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору. З урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial