Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії», у якому просить суд стягнути з відповідача за період з 08.11.2007 року по 05.05.2008 року суму компенсації та корегування за фактом невиплати різниці заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який йому належить та усіх виплат на які останній має право згідно з умовами трудового договору та відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством у сумі 549 438 грн. 79 коп., які підлягають перерахунку по день фактичного розрахунку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2007 році до 07.11.2007 року виконував польоти на літаку Ан-24 на посаді командира повітряного судна Ан-24 у Державному авіапідприємстві «Львівські авіалінії», також зазначив, що є членом Вільної професійної спілки інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії». З 08.11.2007 року по день звільнення - 05.05.2008 року першим заступником генерального директора ДАП «Львівські авіалінії» його було відсторонено від виконання льотної роботи за вигаданими підставами. 20.12.2012 року рішенням апеляційного суду Львівської області у справі № 22ц-88/12 вирішено стягнути з відповідача на його користь доплату до середнього заробітку за період з 07.11.2007 року по 05.05.2008 року у розмірі 13 250, 56 грн. 29.01.2013 року Сихівським районним судом м. Львова виданий виконавчий лист ц справі № 2-34/11 року, який був переданий до державної виконавчої служби. 04.04.2013 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/723/13-ц ухвалено стягнути на користь останнього з відповідача 35 506, 60 грн. середнього заробітку з урахуванням індексації та компенсації за період з 07.11.2007 року по 30.01.2013 року. Рішення суду набрало законної сили 01.11.2013 року, виданий виконавчий лист, який був переданий до державної виконавчої служби для примусового виконання, - не виконано. 04.06.2015 року Залізничний районний суд м. Львова ухвалив у справі № 462/2418/15-ц стягнути з відповідача на його користь різницю середнього заробітку з урахуванням індексації та компенсації у сумі 63 399, 85 грн. - судове рішення виконане. 25.02.2020 року Львівський апеляційний суд постановив у справі № 462/4598/18 стягнути з відповідача - боржника на користь позивача 115 251, 41 грн. компенсації за невчасно виплачену доплату до середнього заробітку, однак - судове рішення не виконане. Відтак, вважає, що ці факти вказують, на свідоме не виконання судових рішень роботодавцем, який не виплатив заробітну плату, не сплатив пенсійні внески та податки, не провів індексацію, компенсацію, коригування заробітної плати, що також у подальшому вплинуло на нарахування розміру пенсії позивача. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.04.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 15.06.2021 року від відповідача у справі, за підписом голови комісії з реорганізації -Копняк М. А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній надав суду власний розрахунок сум, які підлягають до стягнення та просить суд відмовити у повному обсязі у позовних вимогах [PERSON] 15.06.2021 року від позивача у справі [PERSON] надійшла письмова заява, у якій останній просить суд, надісланий відзив на позовну заяву та інші документи, що надходять від неуповноважених осіб вважати нікчемним та не долучати до справи не розглядаючи. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, та не спростовано сторонами, що [PERSON] працював на посаді командира повітряного судна АН-24 у ДАП «Львівські авіалінії». З 07.11.2007 року по день звільнення 05.05.2008 року [PERSON] було незаконно відсторонено відповідачем від польотів, без дотримання встановленого КЗпП України та локальними нормативними актами порядку, що встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 20.12.2012 року. Також, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.12.2012 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24.02.2011 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від польотів та моральної шкоди скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих вимог. Стягнуто з державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» в користь [PERSON] доплату до середнього заробітку за період з 07.11.2007 року по 05.05.2008 року у розмірі 13 250 грн. 56 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Окрім цього, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2013 року у справі № 462/723/13-ц стягнуто на користь [PERSON] з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» 35 506 грн. 60 коп. різниці середнього заробітку з урахуванням індексації та компенсації за період з 07.11.2007 року по 30.01.2013 року. Крім наведеного, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.06.2015 року у справі № 462/2418/15-ц стягнуто з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь [PERSON] різницю середнього заробітку з урахуванням індексації та компенсації в сумі 63 399,85 грн. Стягнуто з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь держави 633, 99 грн. судового збору. Вказані судові рішення набрали законної сили, відтак такі обставини, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відтак, судом встановлено, що на даний час заборгованість відповідача перед позивачем (яка не охоплена попередніми вищевказаними рішеннями судів) і виплати заробітної плати становить 13 250, 56 грн. (доплати до середнього заробітку за період 07.11.2007 року по 05.05.2008 року). Зазначена сума підлягає компенсації у відповідності до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та ст. 34 Закону України «Про оплату праці». Як вбачається із вищезазначених рішень судів за період з 07.11.2007 року по грудень 2018 року судовими рішеннями, які набрали законної сили така компенсація уже стягнута. Отже, у заявленому позові наступний період розрахунку починається з 01.01.2019 року. Порядок нарахування та компенсації регулює «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затверджений Постановою КМУ 21.02.2001 року № 159. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Також, відповідно до ст. 95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Крім цього згідно рішення Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Окрім наведеного, рішенням апеляційного суду від 20.12.2012 року встановлено, що на час відсторонення за п. 8.4. Галузевої угоди на 2006-2007 роки між Державною службою України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації, Фондом державного майна України, Асоціацією «Аеропорти України» цивільної авіації та профспілками працівників цивільної авіації, за членами екіпажів ПС, бортпровідниками, диспетчерами, які здійснюють УПР, а також інженерно-технічними працівниками, що зайняті безпосередньо обслуговуванням ПС та усунуті тимчасово від виконання службових обов`язків у зв`язку з авіаційною подією або інцидентом, зберігається посадовий оклад до висновку комісії з розслідування цієї події. Після висновку комісії, у разі відсутності вини члена екіпажу, йому виплачується різниця між середньою заробітною платою і посадовим окладом за час, на який він був усунений від виконання своїх службових обов`язків. Тобто, виплачена за рішенням суду сума у зв`язку із незаконністю наказу про догану та відповідно незаконністю відсторонення є доплатою до заробітної плати, яку повинен був отримати позивач та яка йому не була виплачена. Зважаючи на невиплату позивачу заробітної плати, що стягнута за рішенням суду його вимоги про стягнення компенсації за невчасно виплачену доплату до середнього заробітку слід вважати підставними зважаючи на ряд вимог нормативно-правових актів, на які посилався позивач у позовній заяві. Крім цього, згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 34 цього ж Закону компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Також, згідно змісту п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (далі - Порядку), у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Також, згідно ст. 3 ЗУ «Про оплату праці», розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну(годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати. При обчисленні розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру не враховуються доплати за роботу в несприятливих умовах праці та підвищеного ризику для здоров`я, за роботу в нічний та надурочний час, роз`їзний характер робіт, премії до святкових і ювілейних дат. Якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати. Якщо розмір заробітної плати у зв`язку з періодичністю виплати її складових є нижчим за розмір мінімальної заробітної плати, проводиться доплата до рівня мінімальної заробітної плати. Уразі укладення трудового договору про роботу на умовах неповного робочого часу, а також при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці. Мінімальна заробітна плата у погодинному розмірі застосовується на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у разі застосування погодинної оплати праці. Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України № 696/13/84-08 від 24.10.2008 року «Щодо застосування пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100», з метою недопущення зниження середньої заробітної плати у зв`язку із підвищенням на підприємстві, в установі, організації тарифних ставок окладів пунктом 10 Порядку передбачено проведення коригування заробітної плати. Так, вищезазначеним пунктом визначено, що у випадку підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими колективними договорами (угодами), як у розрахунковому періоді, так в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-203цс14 та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.05.2019 року у справі № 572/2429/15-ц у схожих за змістом правовідносинах. Відтак, враховуючи вищезазначене, суд використовуючи офіційні дані Державної служби статистики України, величина приросту індексу споживчих цін за період з 01.01.2019 року по 01.06.2021 року становить 115,04 % - 100 = 15,04. Відтак сума компенсації невиплаченої заробітної плати у розмірі 13 250 грн. 56 коп. розраховується наступним чином: 13 250 грн. 56 коп. х 15, 04 : 100 = 1 992 грн. 88 коп. Відомості за липень та серпень 2021 року Державною службою статистики України на момент ухвалення рішення суду - не опубліковані. Відтак, суд вважає, що оскільки вимоги позивача в частині стягнення спірних сум за період з 08.11.2007 року по 05.05.2008 року не підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, стягнувши з відповідача 1 992 грн. 88 коп. компенсаційних виплат за період з 01.01.2019 року по 01.06.2021 року. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: partial