Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

25.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з останього аліменти на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі - 700 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач надає недостатньо матеріальної допомоги на утримання дітей. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснивши, що проживає з дітьми в квартирі по найму, колишній чоловік проживає в її батьківському будинку, надає допомогу епізодично в недостатньому для утримання дітей розмірі, хоч являється добрим спеціалістом, займається ремонтом квартир та побутової техніки. Відповідач у судовому засіданні заявив про часткове визнання позову, та повідомив суд про неможливість з його сторони на даний час сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 200 грн., пояснивши, що офіційно ніде не працює, займається ремонтами квартир і побутової техніки, майстерня в нього розташована в будинку дружини, але вона хоче його звідти виселити, він згоден годувати дітей так як в нього є продукти харчування. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Діти входять до складу сім'ї позивачки. Будучи батьком дітей відповідач надає недостатньо та епізодично матеріальну допомогу на їх утримання. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на утримання дітей, в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішення питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст.88 ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. Суд відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial