Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Моторного (транспортного) Страхового бюро України про зобовязання здійснити регламентну виплату з фонду захисту потерпілих. Свій позов обгрунтовує тим, що 23 листопада 2014 року о 18 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по бульвару Шевченка в м. Черкаси, біля перехрестя з вулицею [PERSON], не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований біля правого узбіччя автомобіль ЗАЗ TF699P, який належить [PERSON], після чого скоїв зіткнення з автобусом БОГДАН А09202, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить ПП «Еліт-Транс», що рухався в попутному напрямку ліворуч, чим порушив п.2.3.6, 12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 грудня 2014 року винною особою в скоєнні ДТП визнано [PERSON] На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Getz, д.н.з., СА 4545 ВВ [PERSON] була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на підставі полісу АІ/6955672 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Заочним рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 7 травня 2015 року в справі №711/2514/15-ц задоволено позов [PERSON] до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення суми страхового відшкодування. Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь [PERSON] страхове відшкодування (регламенту виплату) в розмірі 24935 грн. 19 коп., судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 450 грн. та судовий збір 254 грн., а всього 25639 грн.19 коп. В подальшому, 28 травня 2015 року позивачу Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист № 711/2514/15-ц про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» боргу в розмірі 25639 грн. 19 коп. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у місті Києві [PERSON] від 26 листопада 2015 року відкрито провадження №49475923 за виконавчим листом Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2514/15-ц від 28 травня 2015 року про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] боргу в сумі 25639 грн. 19 коп. Постановою головного державного виконавця Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] від 18 січня 2018 року виконавче провадження № 49475923 при примусовому виконанні за виконавчим листом Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/2514/15-ц від 28 травня 2015 року про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] боргу в сумі 25639 грн. 19 коп. закінчено. Як зазначено в постанові державного виконавця від 18 січня 2018 року, постановою Господарського суду м. Києва від 29 листопада 2017 року в справі № 910/9445/16, Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» «Гарант-Авто» визнано банкрутом та призначено арбітражного керуючого [PERSON] \~ \~ \~ \~ 20 лютого 2018 року позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про призначення та здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до відповіді Департаменту внутрішнього страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України від 15 березня 2018 року № 3.1-5/7878 позивача проінформовано про те, що згідно повідомлення Вищого Господарського Суду України, Господарським судом м. Києва ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом 29 листопада 2017 року (справа № 910/9445/16). Ліквідатор майна-[PERSON] Розгляд питання щодо проведення регламентної виплати за зобовязаннями ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснено за умови наявності у МТСБУ підтвердження, що Господарським суд м. Києва вчинив наступне, а саме затвердив реєстр вимог кредиторів, до якої включено вимог позивача та затвердив ліквідаційний баланс, згідно з яким за вимогою позивача не здійснено виплати, що суперечить вимогам закону. На підставі наведеного просив суд стягнути з МТСБУ на його користь регламенту виплату з фонду захисту потерпілих за страховим випадком у сумі 25639 грн. 19 коп. та судові витрати. Провадження у справі відкрито на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 серпня 2018 року. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 серпня 2018 року закрите підготовче засідання по справі. Справа призначена до розгляду по суті. 27 серпня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 7 травня 2015 року вже визначено особу, відповідальну за шкоду і ця особа не МТСБУ. Згідно ч. 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після офіційного оприлюднення ухвали про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті судової влади України всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобовязань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно із ст. 14 цього Закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 зазначеного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Законом України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено необхідні обовязкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, який визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; внесення особи до реєстру вимог кредиторів страховика банкрута; недостатність коштів та майна страховика. Так, заперечуючи проти позову МТСБУ вказує, що позивач [PERSON] не звертався до господарського суду, який слухає справу про банкрутство ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з заявою про визнання його кредитором по справі. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про банкрутство» від 18 грудня 2009 року № 15 - Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. В той же час, в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 рокуроку (на яку йде посилання у вказаній справі) суд касаційної інстанції по іншому застосував вказану статтю та дійшов протилежного висновку - «Разом з тим, слід зазначити, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для покладення відповідальності на МТСБУ, оскільки встановили, що заява з вимогами до боржника була подана ОСОБА 4 до господарського суду 29 листопада 2013 року, тобто після винесення постанови від 11 листопада 2013 року про визнання боржника банкрутом, а відповідно після спливу тридцятиденного строку з моменту публікації оголошення про порушення справи про банкрутство ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» згідно вимог ч. 1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». За вищевикладеного вбачається, що вимоги [PERSON] не заявлені до господарського суду, який слухає справу про банкрутство страховика, в межах строку, визначеного ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є погашеними та не можуть бути стягнуті з МТСБУ на підставі ст.20 та ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виходячи з наведеного вище, висновок про недостатність коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом, може бути зроблений лише після складання ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу і подання його до господарського суду та їх затвердження останнім. Дані про те, що позивач [PERSON] визнаний кредитором ПАТ «УСК «Гарант-Авто», звіт і ліквідаційний баланс були складені та затверджені в установленому законом порядку та за даним балансом позивачу не вистачило коштів відсутні та висновку з приводу цих обставин матеріали позову не містять. Враховуючи, що самого лише факту визнання страховика банкрутом недостатньо для покладання обовязку на МТСБУ, без зясування в сукупності факту звернення позивача до Господарського суду м. Києва з заявою про визнання кредитором та встановлення факту недостатності коштів у задоволені позову слід відмовити. 12 вересня 2018 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання вказану заяву залишено без розгляду. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про витребування доказів. У відповіді на відзив від 17 вересня 2018 року позивач вказує на те, що до спірних правовідносин не застосовуються вимоги Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в запереченні на позов справу просив розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 7 травня 2015 року (справа №711/2514/15-ц) задоволено позов [PERSON] до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення суми страхового відшкодування. Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь [PERSON] страхове відшкодування (регламенту виплату) в розмірі 24935 грн. 19 коп., судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 450 грн. та судовий збір 254 грн., а всього 25639 грн.19 коп. Вказаним рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що 23 листопада 2014 року о 18 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по бульвару Шевченка в м. Черкаси, біля перехрестя з вулицею [PERSON], не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований біля правого узбіччя автомобіль ЗАЗ TF699P, який належить [PERSON], після чого скоїв зіткнення з автобусом БОГДАН А09202, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить ПП «Еліт-Транс», що рухався в попутному напрямку ліворуч, чим порушив п.2.3.6, 12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 грудня 2014 року винною особою в скоєнні ДТП визнано [PERSON] На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Getz, д.н.з., СА 4545 ВВ [PERSON] була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на підставі полісу АІ/6955672 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у місті Києві [PERSON] від 26 листопада 2015 року відкрито провадження №49475923 за виконавчим листом Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2514/15-ц від 28 травня 2015 року про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] боргу в сумі 25639 грн. 19 коп. Постановою головного державного виконавця Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] від 18 січня 2018 року виконавче провадження № 49475923 з примусового виконання Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/2514/15-ц від 28 травня 2015 року про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] боргу в сумі 25639 грн. 19 коп. закінчено. Як зазначено в постанові державного виконавця від 18 січня 2018 року, постановою Господарського суду м. Києва від 29 листопада 2017 року в справі № 910/9445/16, Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» «Гарант-Авто» визнано банкрутом та призначено арбітражного керуючого [PERSON] 21 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про призначення та здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Постановою Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2017 року в справі № 910/9445/16 ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до відповіді Департаменту внутрішнього страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України від 15 березня 2018 року № 3.1-5/7878 позивача проінформовано про те, що згідно повідомлення Вищого Господарського Суду України, Господарським судом м. Києва ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом 29 листопада 2017 року (справа № 910/9445/16). Ліквідатор майна-[PERSON] Розгляд питання щодо проведення регламентної виплати за зобовязаннями ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснено за умови наявності у МТСБУ підтвердження, що Господарським суд м. Києва вчинив наступне, а саме затвердив реєстр вимог кредиторів, до якої включено вимог позивача та затвердив ліквідаційний баланс, згідно з яким за вимогою позивача не здійснено виплати. На даний час МТСБУ не має правових підстав для здійснення регламентної виплати. Як вбачається з листа Господарського суду м. Києва від 27 серпня 2018 року [PERSON] з грошовими вимогами до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у справі № 910/9445/16 не звертався. Станом на 27 серпня 2018 року звіт та ліквідаційний баланс Господарським судом м. Києва не затверджувався. Так, заперечуючи проти позову, відповідач просить застосувати приписи ч.1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Вказує на те, що згідно ч. 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після офіційного оприлюднення ухвали про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті судової влади України всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобовязань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно із ст. 14 цього Закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 зазначеного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Разом з тим, стаття 14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вказує на підстави відмова у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство, стаття 15 визначає підстави повернення, відкликання заяви про порушення справи про банкрутство, а тому застосування цих норм Закону при розгляді цивільної справи є неможливим. Так, спеціальний Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 3 закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 39.1\~ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до підпункту ґ) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, обовязковою умовою відшкодування шкоди відповідно до підпункту ґ) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є наявність двох умов: визнання страховика банкротом та недостатності коштів та майна страховика, який визнаний банкрутом. Крім цього суд враховує, що шкода відшкодовується на умовах цього Закону а не Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Як встановлено в судовому засіданні, постановою Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2017 року в справі № 910/9445/16 ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури. Постановою головного державного виконавця Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] від 18 січня 2018 року виконавче провадження № 49475923 з примусового виконання Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/2514/15-ц від 28 травня 2015 року про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] боргу в сумі 25639 грн. 19 коп. закінчено, у звязку з визнанням Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» «Гарант-Авто» банкрутом. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що саме на МТСБУ покладено обовязок відшкодувати шкоду, завдану [PERSON], а тому приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 736 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією від 31 липня 2018 року. На підставі наведеного, Законів України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,

Outcome: partial