Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

16.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсним договір оренди землі від 17.10.2016 року № 456/16, укладений між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» в особі Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко», зареєстрований державним реєстратором Сумської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» номер запису № 18931637 від 09.02.2017 р.; скасувати запис про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 18931637 на підставі договору оренди від 17.10.2016 р. № 456/16, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» в особі Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко». Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до державного акту на право власності на землю серії СМ № 064354 він є власником земельної ділянки площею 1,7116 га з кадастровим номером 5920388700:01:001:0067 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Хухрянської сільської ради Охтирського району. Згідно договору оренди землі від 18.01.2007 року № 38 [PERSON] передав належну йому земельну ділянку в оренду ПСП «Хухрянське» строком на 10 років. На підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 27.07.2017 року по справі № 583/1499/17 вказаний договір оренди землі було розірвано. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 22.02.2018 р. рішення Охтирського міськрайонного суду від 27.07.2017 р. в цій частині було залишено без змін. В квітні 2018 року він дізнався про укладення між ним та відповідачем договору оренди вазаної земельної ділянки від 17.10.2016 року № 456/16 строком на 10 років. Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 33781164 від 09.02.2017 р. Позивач зазначає, що вказаний договір оренди з відповідачем він не укладав, своїх підписів на договорі та будь-яких інших документах, що стосуються права оренди земельної ділянки, не ставив, інших осіб на вчинення відповідних дій не уповноважував. Крім того, на момент укладення спірного договору оренди земельної ділянки не закінчився строк дії попереднього договору № 38 від 18.01.2007 року, укладеного з ПСП «Хухрянське». Оскільки підпис у Договорі оренди № 456/16 від 17.10.2016 р. виконаний не ним (позивачем), а іншою особою, вказаний факт у комплексі з доводами, викладеними ним в позовній заяві свідчать про відсутність у нього волевиявлення на укладення даного Договору оренди, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 203 ЦПК України. А тому, на переконання [PERSON] наявні достатні підстави вважати такий договір недійсним. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені, в письмовій заяві представник позивача - адвокат Сапіч В.М. просить справу розглянути у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «Райз-Максимко» - Скрипка А.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. У відзиві представник відповідача просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Райз-Максимко» в повному обсязі в зв`язку з їх необґрунтованістю, зазначивши, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки № 456/16, об`єктом якого являється земельна ділянка площею 1,7116 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0067, який зареєстровано 09.02.2017 року Сумською дирекцією УДП поштового зв`язку «Укрпошта». Фактично договірні правовідносини між позивачем та відповідачем почалися саме в 2016 р., а в подальшому його було зареєстровано 09.02.2017 р. і позивач однозначно знав та міг знати про це та підтверджував свою обізнаність безпосередніми діями на виконання оспорюваного правочину. Так, у розпорядженні відповідача знаходиться оригінал заяви позивача від 22.02.2016 р., з якою останній звертався до директора Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко» з проханням видати йому орендну плату. Відповідно до відомостей № 00000001776 від 23.06.2016 р. та № 00000004847 від 16.12.2016 р. позивач отримував орендну плату саме від Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко». Крім того, зазначає, що позивачем особисто були надані відповідачу державний акт серії СМ № 064354 від 09.12.2004 р. та довіреність від 29.09.2014 р., якою позивач уповноважував гр. [PERSON] здійснювати представництво, пов`язане з реєстрацією договору оренди. Вважає, що позивач щонайменше в 2016 р. знав або міг знати про існування оспорюваного правочину, адже ще у 2014 р. готував документи та уповноважував представника відповідача саме з метою вчинення оспорюваного правочину. Представник Приватного сільськогосподарського підприємства «Хухрянське» в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник Відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Охтирської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справита без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі державного акту серії СМ №064354 від 09.12.2004 року належить земельна ділянка площею 1,7116 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0067, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району (Том 1 а.с. 7). 14.09.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко», в якій вказував, що термін дії договору оренди земельного паю між філією ПСП «Хухрянське» та [PERSON] закінчується у грудні 2016 року, а тому просить не проводити осінні посівні роботи на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності [PERSON] (Том 1 а.с. 74) Згідно договору оренди землі від 17.10.2016 року № 456/16 [PERSON] надав Приватному акціонерному товариству «Райз-Максимко» в особі директора Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко» Смілика М.В. в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку площею 1, 7116 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0067, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області. (Том 1 а.с. 9-10) Відповідно до акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акту приймання-передачі земельної ділянки від 17.10.2016 року визначені межі вказаної земельної ділянки та проведено її передачу в оренду. (Том 1 а.с. 11) Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 12.05.2020 року № 382/383, проведеної експертами Сумського відділення ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, підпис від імені [PERSON] у розділі « Підписи сторін» у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі № 456/16 від 17.10.2016 року, укладеному між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 5920388700:01:001:0067, виконаний за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою. Рукописний запис від імені [PERSON] змістом « [PERSON] » у розділі « Підписи сторін» у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі 456/16 від 17.10.2016, укладеному між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 5920388700:01:001:0067, виконано не [PERSON] , а іншою особою. (Том 2 а.с. 116-133) Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ст. 628 ЦК України). В ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими сторонами доказами, зокрема, висновком судово-почеркознавчої експертизи від 12.05.2020 року № 382/383, що позивачем не підписувався оскаржуваний договір оренди землі. Будь - яких інших доказів на спростування зазначеного відповідачем до суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Суд звертає увагу, що своє волевиявлення на укладання договору учасник правочину здійснює в момент досягнення згоди з усіх істотних його умов шляхом складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що матеріали справи свідчать про те, що позивач своїм підписом оскаржуваний договір оренди землі не скріплював, то підстав вважати, що позивач виразив своє волевиявлення на укладання договору погодивши всі його істотні умови, немає. Доказів, які б спростовували такі висновки суду, відповідач не надав. Доводи відповідача про те, що в 2016 р. позивач саме від Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко» отримував орендну плату, що свідчить про його обізнаність з договором та про прийняття ним умов оспорюваного договору, - підлягають відхиленню, оскільки факт підписання позивачем договору оренди спростовано висновком експертизи № 382/383 від 12.05.2020 року, а отримання плати за фактичне користування земельною ділянкою не свідчить про дійсність укладеного з порушенням вимог статті 203 ЦК України правочину та не підтверджує волевиявлення орендодавця на укладання договору оренди саме на таких умовах. При цьому у платіжних документах, наданих відповідачем на підтвердження отримання позивачем орендної плати, мається посилання, що сплачені позивачу грошові кошти є орендною платою за договором оренди № 38 від 18.01.2007 р. (Том 1 а.с. 40-43). З огляду на викладене, враховуючи висновки судово-почеркознавчої експертизи від 12.05.2020 року № 382/383, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі від 17.10.2016 року № 456/16 між ним та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» в особі Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко» про передачу в оренду терміном на 10 років земельної ділянки площею 1, 7116 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0067, підлягають задоволенню. Однак суд вважає, що вимоги позивача про скасування запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 18931637 на підставі договору оренди від 17.10.2016 р. № 456/16, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» в особі Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко», - не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно вимог до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності до приписів п.п.1 та 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, зі змісту вище зазначених положень закону вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення суду про визнання недійсним договору оренди землі є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі та при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, він зобов`язаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав. Згідно ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки для її розгляду. Встановлено, що позивачем [PERSON] під час розгляду справи були понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 704,80 грн., витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи № 382/383 від 12.05.2020 р. в сумі 6047,28 грн.(Том 1 а.с. 1, Том 2 а.с. 83). Крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в сумі 2000,00 грн., що підтверджується угодою № 6/2 про надання правничої допомоги від 06.06.2018 р., квитанцією про оплату правової допомоги від 06.06.2018 р., ордером серія СМ № 38 від 11.07.2018 р. (а.с. 22-24 Т. № 1). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору, 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 6047,28 грн. за проведення судово-почеркознавчої експертизи, а всього 8752,08 грн. На підставі викладеного, ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі», ст. 203, 205, 207, 215, 628, 638 ЦК України,

Outcome: partial