Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.06.2020 року звернулася до суду з позовом до комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області", яким просила: - визнати протиправним та скасувати наказ комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" №69/К від 28.12.2020 року «Про застосування засобів дисциплінарного стягнення» за підписом директора [PERSON] , яким до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани; - визнати протиправним та скасувати наказ комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" №70/К від 30.12.2020 року «Про застосування засобів дисциплінарного стягнення» за підписом директора [PERSON] , яким до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани; - визнати протиправним та скасувати наказ комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" №6/К від 01.02.2021 року «Про звільнення з посади» за підписом директора [PERSON] , яким до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення; - поновити її на посаді практичного психолога комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області"; - стягнути з комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" на її користь середній заробіток за час вимішеного прогулу з дати звільнення (05.02.2021 року) по дату ухвалення рішення у справі; - стягнути з комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" на її користь судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що відповідачем винесені оскаржувані накази незаконно по надуманим підставам. Вказує, що накази про застосування дисциплінарних стягнень у вигляді догани не містять посилання на зміст та час вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, накази не містять посилання на локальний акт, вимоги якого було порушено позивачем, накази не містять форми вини позивача, у позивача не відбиралися пояснення. Позивач вважає, що дисциплінарні стягнення накладено за відсутності підстав, тобто складу проступку та за відсутності самих фактів проступку. Звільнення вважає незаконним, оскільки накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності є незаконні, та зважаючи, що позивач не допустив систематичного порушення трудової дисципліни після притягнення його дисциплінарної відповідальності, Ухвалою суду від 23.02.2021 року позовну заяву залишено без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали. В установлений строк позивачем було усунено недоліки та у справі було відкрите провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 03.08.2021 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради. Комунальною установою "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" було надано до суду відзив, згідно якого заперечували проти задоволення посилаючись на те, що позивач не виконувала вказівок керівника і виконання покладених на неї посадових обов`язків - планування і ефективну організацію роботи, ведення передбаченої документації, організацію роботи з дітьми та їх батьками. Позивач не виконувала свої посадові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією практичного психолога даного закладу, їй було надано можливість виправити недоліки в роботі, однак висновків нею не було зроблено. Позивачем мало місце надання відзиву на позов, згідно якого вказує на те, що відповідачем не вказано, які саме недоліки мали міце в її роботі, не зазначено самі факти порушення нею своїх посадових обов`язків та законодавства України. Позиція відповідача грунтується лише на припущеннях, не доведена достатніми доказами. З наданих відповідачем комунальною установою "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" заперечень вбачається, що на їх думку додані до відзиву на позов додатки є достатніми доказами правомірності дій щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Відповідачем Відділом освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради також було надано до суду відзив на позов, згідно якого заперечують проти задоволення позову, в частині вимог до їх установи, посилаючись на те, що Відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради не перебував у трудових відносинах з позивачем, нарахування і виплату заробітної плати позивачу не здійснював. Комунальна установа "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" є самостійним розпорядником своїх коштів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що звільнення позивача було здійснено без наявності достатніх підстав для цього. Фактів порушення трудової дисципліни позивачем фактично на мало місця. Представник відповідача Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. Суд заслухавши сторін, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 43 Конституції України визначає, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення йому належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та ст. 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким необхідно розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14. Згідно роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові. Судом встановлено наступне. 02.10.2019 року наказом № 63-К від 01.10.2019 року позивача [PERSON] було призначено на посаду практичного психолога комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області» (запис в трудовій книжці а.с.23). Наказом директора комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" №69/К від 28.12.2020 року «Про застосування засобів дисциплінарного стягнення» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до статей 147-149 КЗпП України за систематичні порушення виконавської дисципліни та неналежне виконання своїх посадових обов`язків (а.с.18). Наказом директора комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" №70/К від 30.12.2020 року «Про застосування засобів дисциплінарного стягнення» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до статей 147-149 КЗпП України на підставі скарги від [PERSON] від 18.12.2020 року за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, порушення етичних норм поведінки педагогічного працівника, псування іміджу закладу (а.с.19). Наказом директора комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" №6/К від 01.02.2021 року «Про звільнення з посади» [PERSON] звільнено з посади практичного психолога комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" 04.02.2021 року (а.с.13) на підставі систематичного неналежного невиконання посадових обов`язків, за що було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності, але висновків не зроблено. Частиною першою статті 147-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. Суд виходить із того, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є різновидом відповідальності у сфері трудових правовідносин, адже тягне для працівника певні негативні наслідки, в тому числі позбавлення премії, звільнення та інше. Тому в таких правовідносинах застосовуються загальні положення для притягнення винуватої особи до відповідальності, які передбачають необхідність вини працівника у формі умислу або необережності за порушення чітких положень правил внутрішнього трудового розпорядку (трудової дисципліни) або виробничої дисципліни, а також формування у наказі об`єктивної сторони - суті правопорушення. В цьому випадку застосовується презумпція правомірної поведінки працівника, що полягає в обов`язку працедавця довести в судовому засіданні належними та достатніми доказами законність звинувачення працівника в порушенні тих чи інших правил та накладення на нього стягнення. Отже, тягар доведеності правомірності накладення стягнення на працівника та виконання при цьому працедавцем передбачених КЗпП України трудових обов`язків під час судового розгляду спору покладається саме на власника або на уповноважений ним орган. Крім того, застосування догани вимагає від роботодавця чіткого дотримання загального порядку застосування дисциплінарних стягнень, встановленого законодавством, та забезпечення себе достатніми доказами для переконання стороннього наглядача, в тому числі суду, у законності та неупередженості накладеного стягнення. Згідно вищевказаних наказів про застосування дисциплінарних стягнень, позивачем [PERSON] мало місце порушення трудової дисципліни, а саме систематичні порушення виконавської дисципліни та неналежне виконання своїх посадових обов`язків, неналежне виконання своїх посадових обов`язків, порушення етичних норм поведінки педагогічного працівника, псування іміджу закладу, систематичне неналежне невиконання посадових обов`язків, за що було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності, але висновків не зроблено. Проте, стороною відповідача не наведено належних та допустимих доказів, які б свідчили про конкретні факти порушення позивачем трудової дисципліни під час перебування у трудових відносинах. Крім того, суд бере до уваги визнання позову представником відповідача комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області", при цьому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування дисциплінарних стягнень у вигляді доган та подальше звільнення позивача здійснено з порушенням вимог встановлених трудовим законодавством, чим порушено трудові права позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень та поновлення позивача на роботі. Крім того, відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік. Якщо заява про поновлення розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Визначаючись з сумою середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з того, що строк вимушеного прогулу відліковується з дати звільнення, а саме з 05.02.2021 року по 25.08.2021 року, тобто по день постановлення судового рішення. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п.8 розділу ІV вищезазначеного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Для обчислення середньої заробітної плати, суд приймає до уваги надану позивачем довідку про доходи (а.с.36). Разом з тим, суд не бере до уваги доводи позивача, з приводу того, що за період грудень 2020 року - січень 2021 року (останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню) вона відпрацювала лише 33 робочі дні (в зв`язку з чим розмір середньоденної заробітної плати, на її думку, становить 502 грн.68 коп.), оскільки дана обставина позивачем не доведена належними та допустимими доказами. Відтак, суд вважає, що в даному випадку визначення середньоденної заробітної плати позивача необхідно здійснити входячи із загальної кількості робочих днів, що мали місце за період грудень 2020 року - січень 2021 року, яка становить 41 день (22 дні - грудень 2020 року, 19 днів - січень 2021 року) Заробітна плата позивача у грудні 2020 року склала 7357,27 грн., у січні 2021 року - 9231,30 грн. за відпрацьовані 41 робочий день. Тож, середньоденна заробітна плата за цей період складає (7357,27 +9231,30) : 41 = 404 грн. 60 коп. Кількість робочих днів, за які має бути проведене стягнення, становить: у лютому 2021 року - 16 днів, у березні 2021 року - 22, у квітні 2021 року - 22, у травні 2021 року - 18, у червні 2021 року - 20, у липні 2021 року - 22, у серпні 2021 року - 16, а всього 136 робочих днів. Отже, за період з 05.02.2021 року по 25.08.2021 року сума середнього заробітку складає 55025 грн. 60 коп. (404,60 х 136). В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач комунальна установа "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" є самостійним розпорядником коштів, самостійно нараховує та виплачує заробітну плату своїм працівникам, а Відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради лише здійснює перерахування (транзит) коштів від засновника (Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області) на рахунки даної комунальної установи. З наявної в матеріалах справи копії статуту комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" вбачається, що вказана комунальна установа є юридичною особою, має рахунки в органах казначейства, самостійний баланс, бланк із своїм найменуванням (п.5 розділу І). З огляду на вказане, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід здійснювати саме з комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області". З вищенаведених підстав в частині позовних вимог до Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради слід відмовити за безпідставністю. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно скасувати накази про застосування відносно позивача дисциплінарних стягнень у виді доган та звільнення, поновити [PERSON] на посаді практичного психолога комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" з 05.02.2021 року, стягнути з комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 55025 грн. 60 коп., з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів. Крім того, суд, приймаючи рішення по даній справі, відповідно до вимог ч.1 ст. 430 ЦПК України зобов`язаний допустити його негайне виконання в частині поновлення позивача на роботі та в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача комунальної установи "Баштанський міський інклюзивно-ресурсний центр Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області" слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908 грн. за поновлення на роботі (оскільки позивач при пред`явленні позову звільнений від сплати судового збору за дану вимогу) та на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 2724 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial