Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] 12.08.2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що 05.02.1982 року у виконкомі Ясенице-Замківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб із відповідачем, змінивши дівоче прізвище [PERSON], актовий запис №2. Від шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області шлюб було розірвано. Між ними не досягнуто згоди у поділі майна, яке є спільною сумісною власністю, а саме: житлової квартири № 5, яка складається із однієї кімнати та кухні, загальною площею 27,4 м2, житловою площею 14,4 м2, знаходиться за адресою: м. Самбір, вул. Коцюбинського, будинок №19 «а», Львівської області, зареєстрована на нею, вартістю 311618,00 гривень; житлової квартири № 5, яка складається із трьох кімнат та кухні, загальною площею 62,7 м2, житловою площею 36,2 м2, знаходиться за адресою: м. Старий Самбір, вул. Проектна, будинок №30, Старосамбірського району Львівської області, куплена згідно договору купівлі-продажу на імя відповідача, але в даний час зареєстрована на старого власника [PERSON], вартість квартири згідно звіту про оцінку майна і висновку про вартість обєкта оцінки складає в сумі 548841,00 гривень. Документи на квартиру зберігаються у відповідача. Просить розділити майно, що є їхньою спільною сумісною власністю та визнати за нею житлову квартиру, яка на даний час складається із однієї кімнати та кухні, загальною площею 27,4 м2, житловою площею 14,4 м2, в м.Самбір, вул.Коцюбинського, №19 «а»[ADDRESS], зареєстрована за нею, вартістю 311618,00 гривень та за відповідачем житлову квартиру № 5, яка складається із трьох кімнат та кухні, загальною площею 62,7 м2, житловою площею 36,2 м2, в м.Старий Самбір по вул. Проектна, будинок №30, Старосамбірського району Львівської області, куплена згідно договору купівлі-продажу на імя відповідача, але в даний час зареєстрована на старого власника [PERSON], вартістю 548841,00 гривень. В подальшому, позивачкою було внесено уточнення до позовної заяви, просить розділити майно, що є їхньою спільною сумісною власністю та визнати їй житлову квартиру № 5, яка на даний час складається із однієї кімнати та кухні, загальною площею 27,4 м2, житловою площею 14,4 м2, в м.Самбір, вул.Коцюбинського, №19 «а», Львівської області, зареєстрована за нею, вартістю 311618,00 гривень, та за відповідачем житлову квартиру № 5, яка складається із трьох кімнат та кухні, загальною площею 62,7 м2, житловою площею 36,2 м2, в м.Старий Самбір по вул. Проектна, будинок №30, Старосамбірського району Львівської області, куплена згідно договору купівлі-продажу на імя відповідача, але в даний час зареєстрована на відповідача, вартістю 548841,00 гривень. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо поділу майна - квартир, які є спільною їх сумісною власністю, були придбане ними під час їхнього щлюбу, визнав повністю, однак, додатково пояснив, що оскільки він являється інвалідом 1 групи, то згідно Закону України «Про судовий збір» суд не вправі стягувати з нього судові витрати в користь позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає \~задоволенню частково, мотивуючи це наступним. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони 05.02.1982 року зареєстрували шлюб у с. Ясениця-Замкова Старосамбірського району Львівської області, актовий запис № 02 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-СГ №089617 року, виданого 05.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 05.08.2014 року, актовий запис №11 (а.с.6). Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: за договором купівлі-продажу квартири від 09.07.2014 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], згідно якого, остання придбала квартиру за адресою: м. Самбір, вул. Коцюбинського, будинок №19 «а», Львівської області, загальною площею 27,4 м2, вартістю 163194 гривні 00 копійок (а.с.8), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9), ринкова вартість якої згідно звіту №150723-003 про оцінку майна, виконаної ФОП [PERSON], станом на 23.07.2015 року, складає без ПДВ 311618,00 гривень 00 копійок(а.с.29-48); за договором купівлі-продажу квартири від 16.05.2008 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], згідно якого, останній придбав квартиру за адресою: м.Старий Самбір, вул.Проектна, будинок №30, Старосамбірського району Львівської області, загальною площею 62,7 м2, вартістю 267873 гривні (а.с.67), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.68), ринкова вартість якої згідно звіту №150428-004 про оцінку майна, виконаної ФОП [PERSON], станом на 23.07.2015 року складає без ПДВ 548841,00 гривню (а.с. 49-66). При вирішенні спору щодо поділу майна спільної сумісної власності подружжя поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст. 61 СК України\~встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частино 1 ст. 69 Сімейного кодексу України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Ст. 71 Сімейного кодексу України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4\~ст. 65 СК України). Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки відповідач не заперечував проти задоволення позову, був згідний щодо визначеної вартості майна, зазначеного у позові та згідний саме з таким варіантом поділу майна, який запропонувала позивач у позовній заяві, суд прийшов до висновку, що поділ майна між сторонами слід провести по варіанту, представленому позивачкою у позові. Визначений сторонами порядок поділу майна не суперечить вимогам чинного законодавства. Однак, з приводу вимоги позивачки визнати за відповідачем в рахунок частки у їхній спільній сумісній власності житлову квартиру № 5, яка складається із трьох кімнат та кухні, загальною площею 62,7 м2, житловою площею 36,2 м2, в м.Старий Самбір по вул. Проектна, будинок №30, Старосамбірського району Львівської області, куплена згідно договору купівлі-продажу на імя відповідача, але в даний час зареєстрована на відповідача, вартістю 548841,00 гривень, суд вважає за доцільне роз'яснити наступне. Згідно ст.11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки [PERSON] уже визнаний власником квартири №5 за адресою: м.Старий Самбір, вул.Проектна, будинок №30, Старосамбірського району Львівської області за договором купівлі-продажу квартири від 16.05.2008 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно в цілій частині, до суду з самостійними вимогами не звертався, суд не вправі вирішувати питання про визнання за ним права власності на майно ще раз за вимогою іншої особи, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: partial