Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

07 листопада 2017 року представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 04.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, відповідно до умов якого останнім отримано кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначений кредитний договір є договором приєднання та складається з підписаних [PERSON] заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», відповідно до яких позичальник надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту та його зміну за рішенням позивача. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на офіційному веб-сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (далі - кредитний договір). Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, своєчасно погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. та 5 відсотків від суми позову (пеню). У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, станом на 24.10.2017 року виникла заборгованість в розмірі 21535,51 грн., де: заборгованість за кредитом -4355,25 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 4942,93 грн.; заборгованість за пенею за користування кредитом 10735,64 грн.; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина), 1001,69 грн. (процентна складова). Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, [PERSON] та його представник, [PERSON], проти позову заперечували, в наданих письмових запереченнях посилались на те, що анкета заява не є кредитним договором, витяг з «Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна» не містять підпису відповідача. Позивачем не зазначено в позовній заяві жодних даних про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки, не містять таких даних і анкета -заява. Позивачем не надано суду жодних доказів надання та отримання кредиту у вказаному розмірі, не надано доказів про картковий рахунок, не надано жодних доказів щодо встановлення відсоткової ставки щодо кредитного договору, і не надано доказів ознайомлення відповідача з розміром відсоткової ставки, які б містили підпис останнього, строк дії договору, інших умов кредитування. Враховуючи викладене, просять суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 04.11.2010 року [PERSON] власноруч було заповнено та підписано Анкету -заяву про отримання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 9), що підтвердив в судовому засідання представник відповідача. Відповідач, ознайомившись з Умовами та правилами, просив оформити на його ім'я картку «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом у 8 тис. грн. Відповідно до вказаної заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з Тарифами банку базова відсоткова ставка становила 2,9 % на місяць (34,8 % річних). З 01 квітня 2015 року процентна ставка встановлена у розмірі 3,6 % в місяць ( 43,2% на рік), що підтверджується наказом Банку СП -2015-6552838 від 18.02.2015 року ( а.с. 175,178-182) Відповідно до пункту 2.1.1.12.6 Умов та правил за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то рахується, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попередньої повідомлення клієнта. В пунктах 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (пункт 2.1.1.2.4 Умов та правил). Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Отже, суд вважає, що між сторонами кредитного договору були письмово узгоджені всі суттєві умови договору. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Судом також встановлено, що [PERSON] був ознайомлений з наявними в матеріалах справи Умовами та правилами. Відповідач, користуючись кредитними коштами, періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом ( а.с.6-8). Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі №239/396/15-ц. Що стосується укладеного між сторонами у даній справі кредитного договору та його складових, то, як зазначалося раніше, підписавши 04.11.2010 року анкету-заяву, [PERSON] дав свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач та його представник не надали. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав [PERSON] та його представник не заявляли. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання Анкети -заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаних вище заяви про отримання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Представник відповідача в судовому засіданні підпис в анкеті заяві [PERSON] не спростовував. За таких обставин, суд не може визнати обґрунтованими доводи відповідача та його представника щодо недоведеності позивачем факту укладення кредитного договору. Доводи [PERSON] відносно того, що зміст укладеного між ним та банком договору є неповним та не відповідає обставинам справи, а також вимогам\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд також вважає необґрунтованими, оскільки [PERSON] було підписано не тільки Анкету - заяву про отримання банківських послуг, в якій висловлено згоду на те, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг та підтверджено, що він ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитки та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач покладені на нього зобов'язання належним чином не виконував, зважаючи на що, відповідно до наданого позивачем розрахунку, утворилася заборгованість в розмірі 21535,51 грн. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Частиною першою\~статі 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі\~\~мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України\~передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які\~\~боржник\~\~повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2\~ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом вказаного строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Всупереч вимог ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, [PERSON] та його представник, [PERSON] не надано суду доказів того, що відповідач звертався до позивача щодо припинення дії укладеного між ними кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що картка № 4149437850106806 та картка № 4149437851109452 були видані [PERSON] до 06 червня 2018 року року (а.с. 116). Представник відповідача в судовому засідання заперечував, що відповідач отримував вищевказані картки, однак, як пояснив представник відповідача в судовому засідання до органів поліції з приводу шахрайських дій позивача відповідач та його представник не звертались. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах від 19 березня 2014 року та від 07 жовтня 2015 року у справах №№ 6-14цс14 та 6-1295цс/15, зазначено, що перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту по картковому рахунку в цілому починається зі спливом останнього дня місяця дії картки. За таких обставин суд приходить до висновку, що вказаний кредитний договір був чинним на час звернення позивача до суду з даним позовом 07 листопада 2017 року. Доводи відповідача та його представника про те, що відповідач не отримував кредит у 2010 році спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил від 04.11.2010 року, яка підписана відповідачем ( а. с.9), розрахунками заборгованості (а. с. 6-8). Відповідач користувався кредитними коштами та періодично сплачував заборгованість за кредитним договором, що стверджується випискою про рух грошових коштів за період з 06 жовтня 2014 року по 25 травня 2017 року (а. с. 117-130). В частині стягнення пені в сумі 10735,64 грн. нарахованої за період з 01.09.2016 року по 24.10.2017 року, та штрафів в сумі 500,00 грн. ( фіксована частина) та 1001,69 грн. ( процентна складова) позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно довідки Адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області станом на 23.11.2017 р. відповідач зареєстрований у [INFO] (а.с. 37). На виконання частини шостої статті 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Національний банк України з метою забезпечення реалізації статті 2 цього Закону листом від 5 листопада 2014 року № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив всі банки про необхідність неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання. Також на виконання частини п'ятої статті 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2015 року № 1053-р та від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, серед яких зазначено місто Ізюм Харківської області. Отже, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» повинно бути стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 4355,25 грн., заборгованість по процентах в розмірі 4942,93, а всього 9298,18 грн. На підставі\~ст.141 ЦПК України\~позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 9298,18 грн. та судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 690,82 грн.\~\~

Outcome: partial