Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2020 року по 22 вересня 2020 року, у розмірі 3479, 64 грн та суму заборгованості по аліментах у розмірі 10700, 00 грн, яку в подальшому уточнила, та остаточно просила стягнути 12 138, 00 грн. На обґрунтування позову зазначає, що на рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року стягуються аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] у розмірі 677, 50 грн. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області вказаний розмірі аліментів змінено на 1626, 00 грн. Позивач зазначила, що відповідач свій обов`язок зі сплати аліментів належним чином не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього станом на 22 вересня 2020 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 12138, 00 грн. Нею було проведено розрахунок пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за період з березня 2020 року по вересень 2020 року розмір якої становить 3479, 64 грн. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] 29 вересня 2020 року подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідача 12\~138, 00 грн заборгованості по аліментах. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2020 року вирішено проводити заочний розгляд справи. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області. 21 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Пустомитівського районного суду Львівської області. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2019 року змінено розмір аліментів визначений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1626, 00 грн. Постановами державним виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпи Р.П. від 14 липня 2020 року у зв`язку із невиконанням [PERSON] вимог виконавчого листа № 460/5236/18 від 12 квітня 2019 року відносно нього встановлено тимчасові обмеження, а саме: у праві полювання, користування вогнепальною мисливськю, пневматичною та охолощеною зброєю, праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження № 58932852 від 22 вересня 2020 року заборгованість [PERSON] станом на 22 вересня 2020 року становить 12\~138,00 грн. Даний розрахунок складено державним виконавцем Карпою Р.П. відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюється. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Жодних належних та допустимих доказів про відсутність вини у виникненні заборгованості по аліментам або відсутності в нього заборгованості зі сплати аліментів перед позивачем відповідачем не надано. Розрахунок заборгованості відповідач також не оспорив. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2020 року до вересня 2020 року включно підтверджується належними доказами розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд дійшов до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Також оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст. 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц та у справі від 03 квітня 2019 року№ 333/6020/16-ц. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд погоджується з розрахунком пені, поданим позивачем [PERSON] , відповідно до якого розмір пені становить 3\~479, 64 грн, що не перевищує 100 % заборгованості по аліментам, яка виникла за період з березня 2020 року до вересня 2020 року, такий розмір є обґрунтованим і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, зважаючи на наведене вище, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 12\~138, 00 грн позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів. Однак, суд дійшов до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та нормам закону. Згідно з ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного суду України у справі № 6-850св17. Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах у розмірі 12\~138, 00 грн в даному випадку сторонами не оспорюється, а тому не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментам, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст. ст. 194-195 Сімейного кодексу України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: partial