Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

17.03.2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 03.06.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі; в теперішні час сторони однією сім»єю не проживають. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей -дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем, знаходиться на її утриманні та потребують матеріальної допомоги відповідача. На даний час позивач не має можливості працювати, оскільки займається вихованням малолітньої дитини, тому теж потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. На підставі наведеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 2/3 частин з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позовною заяви та до досягнення дитиною трьох років. 17.05.2016 року позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій уточнила первинні позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини його доходів щомісячно та на своє утримання на період перебування у соціальній відпустці по догляду за дитиною до трьох років в розмірі 1/4 частини доходів. Уточнений позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився; надав заяву, в якій визнав уточнений позов в повному обсязі. Зазначив, що розміру аліментів не оспорює, усвідомляє, що сукупний розмір аліментів становить 75% його заробітної плати; інших аліментних зобов»язань не має, він є працездатною особою. Просив розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про час розгляду справи, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони з 03 червня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час не розірваний (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO], у свідоцтвах про народження яких сторони записані батьками (а.с.6,7). Визнавши позов в повному обсязі, відповідач не оспорює факту батьківства відносно дітей. Згідно з довідкою виконкому Великомихайлівської селищної ради № 967/02-16 від 16.03.2016 року, діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні (а.с.9). Відповідач не оспорює факту проживання дітей разом із позивачем. Визнавши позов, відповідач підтвердив, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, батьком якої він є. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Беручи до уваги, що діти мешкають з позивачем, знаходяться на її утриманні, відповідач проживає окремо, не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, що він підтвердив, визнавши позов, враховуючи, що відповідач не оспорює розміру аліментів, не має інших аліментних зобов»язань, підтвердив наявність стабільного доходу в грошовому еквіваленті, належний стан здоров»я, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1\\2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття, оскільки ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину стягуються по рішенню суду від дня пред'явлення позову. Розглянувши позов в частині стягнення аліментів на утримання позивача на період перебування у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, суд дійшов до наступного. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи те, що позивач не працює, займається вихованням малолітньої дитини віком до трьох років, батьком якої є відповідач, потребує матеріальної допомоги відповідача, приймаючи до уваги факт визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання на період перебування у соціальній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Визначаючи розмір аліментів, які мають бути стягнуті на утримання позивача, суд враховує наступне. Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» в діючій редакції, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що максимальний сукупний розмір аліментів, які можуть бути стягнуті із однієї особи, не має перевищувати 70% від заробітку. Позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів в розмірі, який дорівнює 75% від заробітку відповідача, що не відповідає вище наведеним правовим нормам, у зв»язку з чим, не зважаючи на повне визнання відповідачем позову, суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, які мають бути стягнуті на утримання позивача до 1/5 частини заробітку відповідача. Таким чином сукупний розмір стягнутих з відповідача аліментів буде дорівнювати 70% його заробітку. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial