Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

04.04.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ СК «Альфа страхування» про відшкодування шкоди завданої внаслідок страхового випадку. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.11.2016 о 15:00 год. по вул. Незалежності у м. Волочиськ, в результаті падіння вантажу, належний йому транспортний засіб Ford Kuga, державний номерний знак [NUMBER], зазнав пошкоджень, а саме пошкодження передньої центральної частини, бокової лівої частини, передньої верхньої частини. Транспортний засіб на момент ДТП був застрахований згідно Договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0900474.708 від 22.04.2016 укладеного з ПАТ СК «Альфа страхування». У листопаді 2016 року [PERSON] було подано відповідачеві заяву про виплату страхового відшкодування та надано усі необхідні документи для виплати. Листом від 31.01.2017 його було повідомлено про прийняття рішення про виплату 03.02.2017 страхового відшкодування у розмірі 8830,68 грн., що становить 75% від висновків калькуляції. У зв'язку із непогодженням із вартістю збитків та з метою встановлення дійсного розміру завданих збитків, позивач звернувся до незалежного суб'єкта оціночної діяльності, яким було проведено оцінку транспортного засобу, та визначення вартості матеріального збитку. За результатами оцінки розмір матеріальних збитків, завданий внаслідок ДТП, складає 60822 грн. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача недоплачену різницю страхового відшкодування в сумі 30945,82 грн., 1600 грн. вартості проведеної оцінки майна, та судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з'явились. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надіслала суду заперечення (а.с. 87-91), в яких просила розглянути справу у її відсутності, в позові відмовити. Також зазначила, що відповідно до умов договору страхування вигодонабувачем за договором є ПАТ «Кредобанк». 04.11.2016 відповідач отримав від позивача повідомлення про настання страхового випадку, а 07.11.2016 - письмову заяву. 07.11.2016 відповідачем було складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу, де визначений перелік пошкоджень. Даний акт огляду було підписано позивачем, однак, зазначено, що позивач не згоден з висновком аварійного комісара з п. 4 та вважає, що капот даного ТЗ підлягає заміні. Відповідачем було замовлено Звіт № 17599-47026 від 09.12.2016, складений ФОП [PERSON] У даному звіті експерт підтвердив факт, що капот потребує ремонту, а не заміни, як на тому наполягає позивач. Страхове відшкодування позивачеві було здійснено на підставі ремонтної калькуляції № 1242.206 ЕО від 26.12.2016 (відповідно до п. 15.5.2 Договору), що складає 19560,90 грн. 31.01.2017 позивачеві було повідомлено про виплату страхового відшкодування у сумі 8830,68 грн. Дана сума була виплачена позивачеві та отримана ним. Однак, з невідомих причин позивач не відремонтував свій ТЗ на ці кошти, тим самим склалася така ситуація, що деталі подорожчали, так як ціни на деталі стали вищими, відповідно позивач самостійно завищив вартість ремонту. Стосовно вимоги позивача стягнути кошти на його рахунок за проведення оцінки майна, то відповідно до п. 4.3.15 страхового договору не відшкодовує витрати на повторне проведення експертизи з ініціативи страхувальника. Крім того, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не може взяти до уваги розрахунки в Звіті Позивача від 06.03.2013 адже: по-перше, дата оцінки є на дату 06.03.2017, тобто не на дату ДТП; по-друге, вартість матеріального збитку у сумі 60822 грн. включає в себе 17591 грн. - величини втрати товарної вартості, яку відповідно до п. 4.3.18 страховик не відшкодовує; по-третє, звіт позивача, який надійшов разом з позовною заявою, є неналежним доказом, так як відповідачу не надано додатки до звіту, що не дає можливості порівняти на підставі чого було отримано суму 60822 грн. Стосовно вимоги позивача стягнути кошти на його рахунок, то відповідно до умов страхування вигодо набувачем за договором є ПАТ «Кредобанк». Між позивачем та ПАТ «Кредобанк» було укладено Кредитний договір, відповідно до якого банк надає позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти на купівлю транспортного засобу марки Ford Kuga, реєстраційний номер [NUMBER]. У вищевказаному договорі визначений предмет застави - транспортний засіб марки Ford Kuga, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до умов Кредитного договору протягом строку дії вищевказаного договору автомобіль страхується за договором добровільного страхування і вигодонабувачем на цей час повинен бути зазначений банк - ПАТ «Кредобанк». Представник третьої особи - ПАТ «Кредобанк» 27.07.2017 надіслав суду пояснення, відповідно до яких банк, як вигодонабувач за договором від 22.04.2016 не заперечує проти самостійного звернення [PERSON] з позовом до страховика ПрАТ «СК«АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» про стягнення шкоди, завданої внаслідок страхового випадку (а.с. 161). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється через неявку всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновків, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 22 квітня 2016 року сторони уклали Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0900474.708, згідно умов якого позивач застрахував автомобіль Ford Kuga, державний номерний знак [NUMBER]. Вигодонабувачем за умовами даного договору є ПАТ «Кредобанк» (а.с. 4-14). У вказаному договорі сторони домовилися, що страхова сума за ним складає 584000 грн. Франшиза безумовна складає 1%. Знос не враховується (п. 7.1 частини 1 Договору). 04 листопада 2016 року о 15:00 годині по вул. Незалежності у м. Волочиськ, в результаті падіння вантажу, застрахований транспортний засіб зазнав пошкоджень, а саме пошкодження передньої центральної частини, бокової лівої частини, передньої верхньої частини (а.с. 15). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про страхування», страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. Згідно п. 18 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України "Про страхування", і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Як випливає із пояснень, ПАТ «КРЕДОБАНК» не заперечує про самостійне звернення [PERSON] до страхової компанії із даним позовом, що фактично підтверджує відмову банку звертатись із самостійними вимогами до відповідача (а.с. 161). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Як слідує з наданої відповідачем ремонтної калькуляції № 1242.206ЕО від 26.12.2016 вартість ремонту автомобіля марки FORD, моделі KUGA, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням ПДВ складає 19560 грн. 90 коп. (а.с. 100-102). При розрахунку вказаної суми, було враховано вартість робіт, яка складає 2916,62 грн.; вартість матеріалів - 3598,67 грн.; вартість запчастин - 9785,46 грн.; ПДВ - 3260,15 грн. На підставі даних розрахунків (а.с. 99) 31 січня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» повідомила відповідача, що нею прийнято рішення щодо проведення йому авансової виплати страхового відшкодування у розмірі 8830 грн. 68 коп., що становить 75% від висновків калькуляції (за вирахуванням франшизи, яка за умовами п. 7.1 частини 1 Договору складає 1% від страхової суми (5840 грн.) (а.с. 60). Разом з тим, з наданого представником відповідача звіту № 17599-47026 від 09.12.2016, розрахунку страхового відшкодування (а.с. 104-122), письмових заперечень відповідача слідує, що з урахуванням права страхувальника з'ясовувати причини, обставини і наслідки страхового випадку, перевіряти всі надані документи обумовленого п. 12.3.3 страхового договору, відповідачем було замовлено Звіт № 17599-47026 від 09.12.2016, складений ФОП [PERSON] «Про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту КТЗ Ford Kuga, реєстраційний номер [NUMBER]», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки FORD, моделі KUGA, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням ПДВ складає 44388 грн. 18 коп. При розрахунку вказаної суми, було враховано вартість робіт, яка складає 3187,45 грн.; вартість матеріалів - 4225,85 грн.; вартість запчастин - 29576,85 грн.; ПДВ - 7398,03 грн. Отже, з урахуванням вказаної оцінки, страхувальник відповідно до п. 15.5.2 договору страхування повинен був виплатити [PERSON] 44388,18 х 75/100 - 5840 = 27451,13 грн. Разом з тим, позивачем також була проведена оцінка збитків та згідно звіту про оцінку майна - автомобіля марки FORD, моделі KUGA, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ у результаті його пошкодження, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (а.с. 16-59), вартість матеріального збитку завданого [PERSON] внаслідок пошкодження його транспортного засобу зводиться до загальної вартості ремонту КТЗ, та величини втрати товарної вартості, що на визначену дату оцінки з урахуванням округлення становить 60822 грн. При розрахунку вказаної суми, було враховано вартість ремонтно-відновлювальних робіт, яка складає 666 грн.; вартість необхідних для ремонту матеріалів, яка складає 7760,22 грн.; вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту - 34445,40 грн., величину втрати товарної вартості - 17951 грн. Отже, як вбачається, при наступній оцінці матеріального збитку, оцінювачем було враховано величину втрати товарної вартості КТЗ. Разом з тим, згідно з п. 4.3.18 укладеного між сторонами договору страхування, страховик не відшкодовує втрату товарної вартості ТЗ, у тому числі витрати, пов'язані з вирівнюванням кольору суміжних елементів. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Отже, врахування позивачем в даному випадку величини втрати товарної вартості транспортного засобу суперечить умовам підписаного ним з відповідачем договору страхування, а тому не може бути взяте судом до уваги. Отже розмір збитків, які можуть бути відшкодованими страховою компанією за даними розрахунками складає 60822 - 17951 = 42871 грн. При виборі судом звіту та розрахунків, якими слід керуватися в даному випадку при вирішенні питання щодо розрахунку збитків, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, з урахуванням наведених положень, в даному випадку суд враховує саме останню проведену оцінку матеріального збитку за виключенням наведеної у ньому величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до п. 15.5.2 договору страхування, відповідач повинен був виплатити [PERSON] 42871 х 75/100 - 5840 = 26313,25 грн. Страховою компанією виплачено [PERSON] 8830,68 грн., що визнано сторонами. Отже, за виключенням цієї суми з відповідача на користь позивача має бути стягнено 26313,25 - 8830,68 = 17482,57 грн. При цьому, вимога позивача стягнути з відповідача 1600 грн. вартості проведеної оцінки майна не може бути задоволена, оскільки у п. 4.3.15 страхового договору сторони передбачили, що страховик не відшкодовує витрати на повторне проведення експертизи з ініціативи Страхувальника. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оцінка майна проводилась за ініціативою самого позивача при зборі ним доказів до звернення до суду з позовом, а тому її вартість не може бути віднесена ні до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи і бути стягнута в порядку ст. 88 ЦПК України, ні до шкоди, завданої відповідачем в розумінні ст. 1166 ЦК України. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням наведеного, у зв'язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 343 грн. 79 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial