Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У червні позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею право власності на 1/2 обов'язкову частину спадщини померлої [INFO] сестри [PERSON], виділити їй частку від 1/2 обов'язкової частини спадщини померлої [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON], яка була матір'ю позивачки та її рідної сестри [PERSON] Разом з тим [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. 22 березня 2005 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на свою частку квартири. Сестра позивачки [PERSON] за життя хворіла та позивачка [PERSON] доглядала за сестрою, сплачувала всі матеріальні витрати та після смерті сестри взяла на себе витрати на її поховання. Однак, згідно заповіту [PERSON] заповіла своє майно сторонній особі [PERSON], про що позивачка дізналась після смерті сестри від державного нотаріуса. Посилаючись на положення ст. 1241 ЦК України вважає, що має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки є непрацездатною особою - пенсіонером за віком. В судовому засіданні позивача підтримала пред'явлені вимоги. Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували. Представники третіх осіб Головного управлінням юстиції у м. Києві та Шостої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заяви про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON]., [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві та є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим бюро записів актів громадянського стану м. Києва. 17 травня 1964 року [PERSON]. уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності в рівних долях належало право власності на квартиру за адресою [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 липня 1994 року. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві та в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 15249. Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори 10 листопада 2000 року, [PERSON] заповіла в рівних частинах все своє майно [PERSON] та [PERSON] 22 березня 2005 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спадкового майна, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві та актовим записом про смерть № 1144 від 18 січня 2014 року. Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори 23 січня 2013 року, [PERSON] заповіла все своє майно відповідачці [PERSON] 06 березня 2014 року відповідачка [PERSON] звернулась до Шостої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] [INFO] з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Отже, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які залучаються до спадкування, коло яких визначено ч. 1 ст. 1241 ЦК України, незалежно від волі спадкодавця - в силу прямої вказівки закону. Таким чином, оскільки [PERSON] не належить до кола осіб, визначених ч. 1 ст. 1241 ЦК України, законом не передбачено обов'язкової частки в спадковому майні для інших спадкоємців, тому позовні вимоги є необґрунтованими, такими, що не ґрунтуються на нормах закону, а відтак правові підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed