Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

22 жовтня 2021 року представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь матері дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 гривень щомісячно, починаючи з 08 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Даних коштів на цей час на утримання доньки [PERSON] матері не вистачає, донька підростає, навчається в 3-му класі ЗОСШ № 37 м. Кривого Рогу, потребує постійної заміни одягу, взуття, повноцінно харчуватися, тощо. Наголосив, що відповідач [PERSON] здійснює тимчасові підробітки від яких має певний дохід, відтак спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] в частці від його доходу, тому просив стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, між тим, від представника позивача, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж не з`явився, надав до канцелярії суду заяву в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності. Пред`явлений до нього позов визнав у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, встановивши правовідносини, які існують між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , на користь матері дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. 28 вересня 2015 року на підставі рішення суду видано виконавчий лист. Неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою (а.с. 6). 06 лютого 2021 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 4). Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, згідно з нормами чинного законодавства вибір способу стягнення аліментів на дитину (в твердій сумі чи частці від заробітку) належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. При цьому, визначений рішенням спосіб стягнення аліментів може бути змінений за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з їх стягнення в твердій грошовій сумі на стягнення в частці від заробітку, відповідач вказані вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. При цьому, при визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України, а також положення закону, згідно з яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. 181, 182, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилась вартість життя. Окрім того, Законом збільшений прожитковий мінімум для дітей (згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік") та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень) та мінімальний гарантований розмір аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач визнав позов, а відповідно спроможність сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі та у спосіб визначений позивачем, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів, оскільки така вимога є обґрунтованою та відповідає забезпеченню інтересів дитини, визнана відповідачем. Оскільки позов задоволено, позивач є звільненою від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. Вимоги позивача про звернення рішення суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць задоволенню не підлягають, оскільки на даний час аліменти на утримання дитини вже стягнуто, рішення суду виконується, а аліменти в зміненому розмірі підлягають стягненню з дня набрання даним рішенням суду законної сили, про що зазначала й сама позивач. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial