Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого, з урахуванням позовної заяви від 28.04.2017 року, поданої на виконання вимог ухвали суду від 27.02.2017 року про залишення позовної заяви без руху, просив: розірвати договір про надання фізкультурно-спортивних послуг від 29.09.2015 року та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер Фітнес Україна» повернути йому сплачену за послуги грошову суму в розмірі 4999,00 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Фітнес Україна» на його користь моральну шкоду,нанесену у зв'язку з порушенням прав споживача, у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.09.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Фітнес Україна» було укладено Договір про надання фізкультурно-спортивних послуг, за умовами якого відповідач зобов'язався за відповідну плату надати позивачу клубну карту категорії «Platinum», що надає останньому право отримати комплекс придбаних за договором послуг з басейном по вул. Білоруська, 36а, в м.Києві. При цьому, як передбачено п.п. 3.2, 7.1 вказаного Договору, доступ в клуб можливий лише за наявності Клубної карти, яку клієнт отримує на момент укладення Договору або в період першого відвідування клубу. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, при цьому зобов'язання клубу набувають щодо надання послуг клієнту настають з моменту активації клубної карти та діє до останнього дня строку дії клубної карти. Разом з тим, позивач вказує, що незважаючи на здійснення ним повної оплати послуг відповідача в розмірі 4 999,00 грн., останній свої зобов'язання за Договором щодо видачі клубної карти та надання комплексу послуг за адресою: м.Київ, вул.Білоруська,36а, не виконав, а кошти, сплачені позивачем за надання відповідних послуг, повертати відмовляється. За вказаних обставин, позивач, посилаючись на порушення своїх прав та інтересів як споживача послуг відповідача, просить розірвати договір про надання фізкультурно-спортивних послуг від 29.09.2015 року та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер Фітнес Україна» повернути йому сплачену за послуги грошову суму в розмірі 4999,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що незаконними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, викликаних неможливістю належним чином користуватися придбаними послугами та вимушеною необхідністю відстоювати свої права в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Скасків Т.М. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись та безпідставність та необґрунтованість останніх. При цьому, представник відповідача зауважив, що відповідач не порушив своїх зобов'язань за договором, оскільки наразі ще на настала обставина, з якою пов'язано початок виконання зобов'язання за Договором, а саме: клуб, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Білоруська, 36а, ще не відкритий та перебуває на стадії будівництва. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 29.09.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Фітнес Україна» в особі Директора [PERSON] було укладено Договір про надання фізкультурно-спортивних послуг (а.с. 6), згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.4, 2.1 якого відповідач зобов'язався надати позивачу за адресою: м.Київ, вул. Білоруська, 36а, комплекс фізкультурно-спортивних послуг, який відповідає категорії клубної карти «Platinum» з басейном, а позивач зобов'язався оплатити ці послуги у розмірі 4 999,00 грн. та дотримуватися усіх умов цього договору та усіх додатків до нього. Строк дії Клубної карти становить 12 місяців. Як передбачено п.п. 3.2, 3.3 вказаного Договору, доступ в клуб можливий лише за наявності Клубної карти, яку клієнт отримує на момент укладення Договору або в період першого відвідування клубу. Активація клубної карти проводиться в момент першого відвідування клубу, а період її активації становить 2 календарні місяці від дати купівлі або з дати відкриття нового клубу. При цьому, в п.7.1 Договору сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, при цьому зобов'язання клубу набувають щодо надання послуг клієнту настають з моменту активації клубної карти та діє до останнього дня строку дії клубної карти. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія товарного чеку про оплату у повному обсязі послуг відповідача на суму 4 999,00 грн. від 29.09.2015 року. В той же час, відповідач свої зобов'язання за Договором щодо видачі позивачу клубної карти та надання комплексу послуг за адресою: м.Київ, вул.Білоруська,36а, не виконав. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в тому числі й з пояснень представника відповідача, який у судовому засіданні підтвердив той факт, що наразі клуб за адресою: м.Київ, вул. Білоруська, 36а, не працює та перебуває в стадії будівництва. В свою чергу, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. При цьому, правові наслідки порушення зобов'язання визначенні в ст. 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Крім того, ст. 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до п.п. 17, 22 ч. 1 ст. 1 та ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як передбачено, ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються порушеними в будь-якому випадку порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору учасником якого є споживач; будь-яким чином обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію неналежної якості. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підставу для задоволення своїх вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а позовні вимоги щодо розірвання договору та стягнення коштів відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на чинному законодавстві та умовах договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання договору від 29.09.2015 року підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею ст. 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, положеннями ч. 1 ст. 906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів цивільної справи, з моменту укладання Договору жодних претензій або вимог від відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань по Договору, які б могли стати перешкодою для надання послуг відповідачем по цьому Договору, до позивача не надходило. Разом з тим, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору 25.05.2016 року позивачем направлено відповідачу заяву з вимогою повернути кошти сплаченні ним за Договором у розмірі 4 999,00 грн. (а.с. 9-10). Проте, вимогу позивача відповідач залишив без уваги. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої за послуги грошову суму в розмірі 4 999,00 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Водночас, щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до ч. 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні позовних вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В той же час, відповідно до п.5 ст.4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законом. При цьому, Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19.05.2011, яким внесено зміни в вищенаведені положення п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), визначено термін такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Отже, законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), тільки за умови, що така шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть у зв'язку з придбанням товару неналежної якості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено підстав для відшкодування моральної шкоди в розглядуваних правовідносинах між сторонами, які регулюються ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням положень п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позовні вимоги в частині відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Водночас, в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 280,00 грн., виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 525, 526, 611, 901, 903, 906, 907 ЦК України та

Outcome: partial