Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

29 лютого 2016 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання. У позовній заяві зазначено, що вона з 06 листопада 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання в шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Вони з відповідачем припинили спільне проживання. [PERSON] добровільно коштів на утримання дитини не надає, не бере участі у вихованні сина. На даний час вона здійснює догляд за малолітнім сином, не працює, потребує утримання від чоловіка. Просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно і по 1000 грн. щомісячно на її утримання. У судовому засіданні позивачка позов підтримала частково із підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що самостійно не спроможна утримувати малолітнього сина, позбавлена можливості працювати, а тому потребує утримання від відповідача по справі. Просила позов в частині стягнення коштів на утримання малолітнього сина задовольнити повністю; в частині стягнення аліментів на її утримання - просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Пояснив, що на даний час не працює, а тому немає можливості сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою. Спроможний на даний час сплачувати аліменти на утримання сина в сумі по 400 грн. щомісячно і на утримання дружини по 200 грн. щомісячно. Після працевлаштування добровільно надаватиме утримання синові та дружині у більшому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 06 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, 06 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між сторонами по справі [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. [PERSON] народився [INFO] в м.Івано-Франківську. Батьки дитини - [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 18 грудня 2013 року. [PERSON], 2013 року народження проживає разом з матір'ю [PERSON], 1991 року народження в с.Пуків Рогатинського району, що підтверджується довідкою №250, виданою 25 лютого 2016 року виконавчим комітетом Пуківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки, виданої департаментом соціальної політики, [PERSON] знаходилася на обліку у департаменті соціальної політики та отримувала одноразову допомогу при народженні першої дитини по 860 грн. щомісячно з серпня 2015 року грудень 2015 року, в січні 2016 року сума допомоги становила 130 грн. [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою 09 березня 2016 року адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України. [PERSON], [INFO] з 03 лютого 2014 року звільнений з роботи за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER], виданої 03 травня 2011 року на ім'я [PERSON] За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для справи, а саме матеріальне становище сторін по справі, стан здоров'я сторін по справі, ту обставину, що обоє батьків дитини не працюють, інших утриманців немають, позивачка неспроможна самостійно забезпечити неповнолітній дитині прожиткового мінімуму, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином до досягнення ним трирічного віку. Сума прожиткового мінімуму на 2016 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII для дітей віком до 6 років з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року становить 1167 грн., з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року становитиме 1228 грн. з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року - 1313 грн. За Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно підлягає до часткового задоволення в сумі 750 грн. З врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, ліки, засоби гігієни, одяг сума аліментів у визначеній судом твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно забезпечуватиме мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Для виникнення права на одержання аліментів від чоловіка необхідні такі юридичні факти - наявність зареєстрованого шлюбу, виховання дружиною спільної дитини, яка не досягла трьох років, наявність у чоловіка достатніх коштів. У судовому засіданні встановлено, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, виховує спільну дитину, яка не досягла трьох років через що не може самостійно себе забезпечувати. Частиною 2 ст.18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) відповідно до ст.181 СК України щодо сплати аліментів на утримання дитини та позивачки, як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін у судовому засіданні між сторонами у справі не досягнуто. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягає до часткового задоволення в сумі по 250 грн. щомісячно. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial