Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] 24.06.2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився 02.06.1997 р., його батьком в свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON],а матірю [PERSON] В даний час він навчається на другому курсі денного відділення Вінницького транспортного коледжу першого рівня акредитації на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2014 р. по 28.02.2017 р., стипендії не отримує, проживає в гуртожитку навчального закладу, що в м.Вінниці по вул. Червоних курсантів, 13, за проживання в гуртожитку ним з вересня 2014 року по лютий 2015 року сплачено 2640 грн. Його мати по мірі можливості підтримує його в учбовому закладі, а відповідач матеріальної допомоги не надає. До досягнення ним повноліття з відповідача стягувались аліменти на його утримання, однак після досягнення повноліття стягнення аліментів припинилось. Вони з відповідачем не досягли згоди щодо матеріальної допомоги в добровільному порядку. А тому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, до закінчення ним навчання, тобто, до 28.02.2017 р. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 800 грн. щомісячно і до закінчення ним навчання, тобто, до 28.02.2017 р. Додатково пояснив, що стан його здоровя нормальний, він навчається безкоштовно, однак несе витрати по проживанню у гуртожитку, проїзді, харчуванні, витрати, що пов»язані із навчанням (купівля книг, роздруківка текстів). Крім того йому не вистачає коштів на розваги та особисті потреби. Із батьком він спілкується мало, не звик до сільського життя, приїздити до батька та отримувати допомогу у матеріальній формі (продуктами харчування) не бажає. Коли він був неповнолітнім, то батько сплачував аліменти у розмірі 300-400 грн. на місяць. Є єдиною дитиною, йому по мірі можливості допомагає мама, працевлаштуватись він не має можливості. Розмір доходів батька йому не відомий, та твердження про те, що той може сплачувати аліменти в сумі 800 грн. щомісяця є його припущенням. Відповідач [PERSON] позов визнав часткового, згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 400 грн. щомісячно. Підтримав надані ним письмові заперечення (а.с. 18-19), згідно яких відповідач тимчасово надає послуги по договору цивільно-правового характеру в ТОВ «Агрокряж». Його дохід мінімальний і тому він перебуває у скрутному матеріальному становищі і не має можливості надавати матеріальну допомогу в розмірі 800 грн. щомісячно. З 01.08.1999 р. він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які перебувають на його утриманні. Також він допомагає своїй непрацездатній матері [PERSON], яка є людиною пенсійного віку. Додатково та на запитання суду пояснив, що він розуміє свій обов»язок щодо утримання сина також і на період навчання, однак не має матеріальної можливості сплачувати 800 грн. щомісяця, може допомагати синові продуктами харчування, оскільки він має велике підсобне господарство: 2 корови, 2 свиней, кури, індики, город, сад. Крім того він з березня 2015 року влаштувався на сезонну роботу, де отримує 1200 грн. плати за цивільно-правовою угодою, утримує сім»ю, яка складається із дружини та двох неповнолітніх дітей. Коли син був неповнолітнім, то він сплачував аліменти у розмірі 300-400 грн. щомісяця, оскільки більше коштів не мав. На даний час ці обставини не змінились. Він по мірі можливості буде надавати допомогу синові. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього сина позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 2, 4), їх шлюб розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 03.12.1998 р. (а.с. 5) В даний час позивач знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с. 6) і є студентом другого курсу денного відділення Вінницького транспортного коледжу першого рівня акредитації на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2014 р. по 28.02.2017 р. За період з 01.01.2015 р. по 30.04.2015 р. позивач не отримував стипендії. За проживання в гуртожитку №2 Вінницького транспортного коледжу, що по вул. Червоних Курсантів, 13 м. Вінниці, протягом 2014-2015 років позивачем сплачено 2640,00 грн. (а.с. 7, 8, 9, 10) Відповідно до свідоцтва про одруження відповідач [PERSON] та [PERSON] 01.08.1999 р. зареєстрували шлюб (а.с. 24), від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 17.03.2000 р.н.(а.с. 22, 23) Відповідач [PERSON] надає послуги по договору цивільно-правового характеру в ТОВ "Агрокряж1" з 02.03.2015 р.(а.с.27) Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати повнолітнього сина, судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В розясненнях, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, що визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальний стан повнолітнього сина [PERSON], який 02.06.2015 року досяг повноліття, є студентом, навчається на денній формі навчання, не отримує стипендію, не має доходів на своє утримання і потребує у зв»язку із цим допомоги, перебуває у скрутному матеріальному становищі; добрий стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, який працює за цивільно-правовою угодою та не має стабільного заробітку, має підсобне господарство, наявність у нього ще двох неповнолітніх дітей, те, що відповідач позовні вимоги визнав частково, а отже може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Однак відповідачем не доведено, що на його утриманні перебуває [PERSON] та що вона є його матір»ю. Таким чином суд приходить до висновку про наявність сукупності юридичних фактів за яких виникає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, а тому розмір аліментів у виді 500 грн. щомісяця, що буде стягуватись на утримання сина [PERSON], буде обґрунтованим та законним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів слід стягнути з відповідача на користь держави. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 182, 192, 199 200, 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial