overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

що позивачка звернулися до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником будинку [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 16.06.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Калуської державної нотаріальної контори. При укладанні договору позивачку не повідомили, що в будинку зареєстрований ще й відповідач [PERSON] Це виявилося згодом, коли на його ім»я стали приходити повідомлення про обов»язок погасити банківські кредити. На даний час місце проживання відповідача невідоме. Тому просить визнати його таким, що втратив право на користування вказаним житлом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та суду пояснила, що її цілий час попереджають, щоб повідомляла місце проживання [PERSON] або погашала його борги. За період придбання будинку вона ні разу його не бачила і жодного відношення до його кредитів не мала. Тому просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що спірна хата, ще як до неї перейшла жити позивачка, стояла на замку кілька років і в ній ніхто не жив. Коли [PERSON] придбала ту хату, то відповідача також ніхто не бачив і місце його перебування не відоме. Суд , вислухавши пояснення позивачки та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Власником будинку [ADDRESS] являється [PERSON] про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 3/. Як зазначає ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Про те, що відповідач зареєстрований в спірному будинку свідчить довідка видана Войнилівською селищною радою №3180 від 23.11.2015р. /а.с.4/. Про те, що [PERSON] не проживає в спірному житлі з 2003 свідчить акт комісії від 23.11. 2015 року /а.с.5/. Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідача по місцю своєї реєстрації, і приходить до висновку, що [PERSON] без поважних на це причин не проживав в спірному житлі понад один рік, а тому втратив право на користування цим житлом. На підставі викладеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

що позивачка звернулися до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності будинок по [ADDRESS]. В даному житлі крім позивачки зареєстрована її дочка [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON],, а також колишній зять та відповідач [PERSON] В жовтні 2009 року останній забрав всі свої особисті речі та покинув вищезазначене житло, заявивши що має намір проживати в м.Калуші. На даний час місце проживання відповідача невідоме. Тому просить визнати його таким, що втратив право на користування вказаним житлом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та суду пояснила, що сімейне життя її дочки з відповідачем не склалося, [PERSON] покинув сім»ю та живе своїм життям. Уже більше шести років відповідач не проживає в їх будинку. Тому просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в газету «Галичина»/ а.с.15/ , причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що живе з позивачкою по сусідству та може підтвердити те, що [PERSON] - колишній зять [PERSON]. Десь восени 2009 року він виїхав разом з дружиною та дітьми проживати в Калуш, однак дочка позивачки з дітьми вернулися додому, а [PERSON] залишився проживати в Калуші. З тих пір місце його перебування невідоме. Суд , вислухавши пояснення позивачки та свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Власником будинку [ADDRESS] являється [PERSON] про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно та свідоцтво про право на спадщину за законом /а.с. 5-6/. Про те, що відповідач являється зятем позивачки свідчить копія свідоцтва про одруження /а.с.7/. Як зазначає ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки від 08.09.2015 р., виданої виконкомом Новицької сільської ради за №1684, відповідач зареєстрований в складі сім»ї позивачки /а.с.8/. Про те, що [PERSON] не проживає в спірному житлі більше шести років свідчить акт комісії від 12 травня 2015 року /а.с.9/. Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідача по місцю своєї реєстрації, і приходить до висновку, що [PERSON] без поважних на це причин не проживав в спірному житлі понад один рік, а тому втратив право на користування цим житлом. На підставі викладеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2020 року позов задоволено. Ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця та жителя [ADDRESS] , військового інваліда 3 групи, службовця по контракту у ЗСУ в/ч [NUMBER] м. Мукачево, Закарпатської області, на користь [PERSON] , [INFO] РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Представник позивача звернулася до суду з письмовою заявою про винесення додаткового рішення, оскільки при вирішенні справи по суті позовних вимог, судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явились. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У відповідності до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід ухвалити додаткове рішення, щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, яка підтверджена актом виконаних робіт і відповідною квитанцією (а.с. 9,11). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 800 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

що рішенням суду від 24.02.2016 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про стягнення коштів було прийняте рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено частково і з відповідача в користь позивача стягнуто 29206,76 грн невиплаченої пенсії. Судом встановлено, що при винесенні даного рішення від 24.02.2016 р. судом не вирішено питання про судовий збір. Відповідно до п.4 ч.1ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що необхідно винести додаткове рішення яким визначити, що витрати за оплату судового збору слід стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. Відповідно до ст. 218 ЦПК України суд проголошує вступну та резолютивну частини рішення. На підставі вищенаведеного,ст.ст. 15,16,526,527,530,543, 553,554,559,610-612,625,1046,1049,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 88, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. Відповідно до ст. 218 ЦПК України суд проголошує вступну та резолютивну частини рішення. На підставі вищенаведеного,ст.ст. 526, 554,610,611,1049,1054,1050 ЦК України, ст.ст. 88, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, враховуючи те, що для виготовлення повного тексту рішення необхідний значний час,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. На підставі викладеного, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 64,150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 383, 391, 396, 405 ЦК України, ст.ст. 77, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1186, 1187, 1194 ЦК України, ст. 15, 22, 26, 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК України, ст.ст. 59, 60, 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. На підставі викладеного, ст.ст.93, 116, 124, 134, 152 ЗК України, ст.ст.11, 15, 16, 21, 202, 203, 215, 216, 182, 331 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. На підставі викладеного, ст.ст. 9, 64,150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 383, 391, 396, 405 ЦК України, ст.ст. 77, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. \~\~\~\~ \~На підставі ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 160,161 СК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

що справа являє собою певну складність і для виготовлення повного мотивованого рішення необхідний додатковий час. На підставі ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 22, 96, 140, 509, 526, 541, 549, 653, 678, 712, 837, 840, 847, 852, 857, 858, 875, 1212 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 10.09.2011р. по 31.03.2015р. від спільного проживання в якому народився син [PERSON], 24.10.2012р.н., який на даний час перебуває на утриманні та вихованні позивачки. З часу розірвання шлюбу відповідач надавав періодично незначну матеріальну допомогу. Позивачці важко одній утримувати дитину, оскільки постійних доходів немає і фактично перебуває на утриманні своїх батьків. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців немає, працює у приватних осіб і має значний, однак мінливий дохід, таким чином може надавати матеріальну допомогу у твердій грошовій сумі, тому [PERSON] звернулася із позовом до суду про стягнення в її користь із [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], 24.10.2012р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву про зменшення позовних вимог і просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 700 грн. щомісячно, а справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON], також у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про те, що позов визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі по 700 грн. щомісячно, а справу просить розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав: Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 10.09.2011р. по 31.03.2015р., що стверджується рішенням Калуського мськрайонного суду вано-Франківської області від 31.03.2015 р. (а.с. 2-3). Відповідач [PERSON] являється батьком сина [PERSON], 24.10.2012р.н., згідно запису у свідоцтві про народження (а.с. 4), який на даний час перебуває на утриманні та вихованні позивачки [PERSON], згідно довідки від 16.11.2015 р. (а.с. 8). Оскільки відповідач, як батько належно матеріально не утримує сина, є працездатним, то суд вважає, що позивач, як мати правомірно вимагає стягнення аліментів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити і стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 24.10.2012р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із відповідача також слід стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору в користь держави та 400 грн. витрат на правову допомогу в користь позивачки (а.с. 5). На підставі ст. ст. 180, 182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 15.02.2012 року. За час перебування у шлюбі за спільні кошти, відповідачем на підставі договору купівлі-продажу частини квартири було набуте нерухоме майно, а саме 8/9 частин квартири [ADDRESS]. Вартість вищенаведених частин складала 19 468,00 грн. Хоча згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником 8/9 частини спірної квартири є відповідач [PERSON], однак позивачка вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тому просить виділити їй у власність 4/9 частин квартири [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти виділення позивачці 4/9 частин спірної квартири. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23,24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.1996 року до 15.02.2012 року /а.с.6-8/. За час перебування у шлюбі за спільні кошти, відповідачем на підставі договору купівлі-продажу частини квартири було набуте нерухоме майно, а саме 8/9 частин квартири [ADDRESS]. /а.с.8-10/. Оскільки добровільно спільно нажите майно сторони не розділили, то позивач бажає розділити його у судовому порядку. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із вимогами ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, враховуючи викладене суд вважає, що потрібно провести поділ вищевказаного майна подружжя у рівних частках між [PERSON] та [PERSON], так, як воно було набуте сторонами за час шлюбу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача і судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст.60-71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.05.2011 року . Від спільного проживання народилося двоє дітей : син [PERSON], [INFO] \~та син [PERSON], [INFO]. Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачкою спільне життя не складається через різні погляди на життя, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, дружина ставиться до нього байдуже, її не цікавлять його справи, не займається господарством й фактично живе так як вважає за потрібне. Це призвело до того , що вони спільно як подружжя не проживають. Вважає, що зберегти сімю на даний час неможливо, шлюб носить формальний характер, тому просить його \~розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. \~\~\~\~ Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи \~з наступних \~підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі одружилися 10.05.2011 року (а.с.3). Від спільного проживання народилося двоє дітей : син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Так як за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сімї, судом надавався термін для примирення строком на три місяці, однак сторони наполягають на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітей, що має істотне значення, в даний час шлюб носить формальний характер, тому суд вважає за необхідне його розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.02.2003 року. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачкою спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні обов`язки та виховання дітей. Через це у них постійно виникають суперечки. Вважає, що зберегти сімю на даний час неможливо, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про місце і час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином , причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі одружилися 12.02.2003 (а.с.4). Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, шлюб просить розірвати, на примирення не згідний. Так як за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сімї, позивач настоює на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітей , в даний час шлюб носить формальний характер, тому суд вважає за необхідне його розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 17.08.2009 р., від спільного проживання в якому народилася дочка [PERSON], 17.07.2010р.н. та син [PERSON], 17.01.2013р.н., які на даний час перебувають на утриманні та вихованні позивачки, оскільки відповідач більше року проживає окремо. На даний час позивачкою подано позов до суду про розірвання шлюбу. Позивачка ніде не працює і не має можливості влаштуватися на роботу, так як зобовязана забезпечувати належний догляд за дітьми. На неодноразові звернення позивачки з проханням надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, відповідач постійно ігнорує та не відповідає на телефонні дзвінки, тому [PERSON] звернулася із позовом до суду про стягнення в її користь із [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], 17.07.2010р.н. та сина [PERSON], 17.01.2013р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. У судове засідання [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву про зменшення позовних вимог і просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, а справу просить розглянути у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином про що свідчить повідомлення про розгляд справи у газеті «Галичина». Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав: Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач являється батьком неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], 17.10.2010р.н. та сина [PERSON], 17.01.2013р.н., які на даний час перебувають на утриманні та вихованні позивачки (а.с. 3, 4). Оскільки відповідач, як батько не утримує дітей, є працездатним, то суд вважає, що позивач, як мати правомірно вимагає стягнення аліментів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити і стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 17.10.2010р.н. та сина [PERSON], 17.01.2013р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із відповідача також слід стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору в користь держави та 120 грн. судових витрат в користь позивачки. На підставі ст. ст. 180, 182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved