Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

21 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вона вказувала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2003 року по 06 лютого 2012 року. В шлюбі, 19 лютого 20017 року, народився їх син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає, вона була змушена звернутись до суду із цим позовом. 29 вересня 2014 року за позовом [PERSON] було прийняте заочне рішення, яким вимоги позивачки задоволено в повному обсязі. За заявою відповідача про перегляд заочного рішення, ухвалою від 29 травня 2015 року у звязку з істотним значенням для справи тих обставин, на які посилався відповідач, судом було прийняте рішення про скасування вищевказаного заочного рішення та перегляд справи. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач має значний дохід, придбав нерухоме майно, а отже має можливість надавати їх дитині матеріальну допомогу у зазначеному нею розмірі. Представник позивачки заявлені нею вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює разом із [PERSON] та їй відомо, що шлюб між сторонами розірвано і їх син проживає із позивачкою. Батько участі в утриманні сина не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] доказового значення для справи не мали. Свідки лише характеризували відповідача як працьовиту людину. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що має можливість надавати матеріальну допомогу дитині в розмірі 500 грн. на місяць, вказавши, що не має постійного місця роботи, його дохід від сімейного заробітку з вирощування овочів у місяць складає не більше 1000 грн. на місяць, іншого доходу не має, тому сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивачка не має можливості. Також вказував, що надавав дитині матеріальну допомогу, перераховуючи позивачці гроші на її платіжну картку. Представник відповідача також вважав, що позов не може бути задоволено в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не має доходу, який би забезпечив йому можливість сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. на місяць, а посилання позивачки на доходи відповідача нічим не підтверджені. Просив позов задовольнити частково. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2012 року (а.с.7). За даними свідоцтва про народження 1-ФП № 050322, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який за даними Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області проживає разом з матірю і знаходиться у неї на утриманні (а.с.6). Проживання дитини із позивачкою підтвердив і відповідач. Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, у відповідності до вимог, передбачених статтею 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачкою не надано суду доказів відносно доходу відповідача, а останній заперечує наявність такого, у розмірі на який вказує [PERSON] та посилається на щомісячний дохід від сімейного заробітку у розмірі не більше 1000 грн. на місяць, що за даними трудової книжки (а.с. 42) відповідач офіційного місця роботи не має, інших даних щодо розміру доходу відповідача суду не надано, тому на підставі ст.ст.180, 182, 183, 184 СК України, та приймаючи до уваги матеріальне становище дитини та позивачки, приймаючи до уваги мінімальний розмір аліментів, визначений ст. 182 СК України, який не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, встановленого ЗУ "Про Державний бюджет на 2015 рік", враховуючи те, що відповідач має мінливий дохід, суд прийшов до висновку, що [PERSON] зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial