Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

13.01.2016 року до Миргородського міськрайонного суду поштовою кореспонденцією надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» /далі по тексту ПАТ «Банк Форум»/ за позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В позовній заяві, уточненій в судовому засіданні представником позивача(а.с.169-175), вказувалось що 23.05.2008 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0041/08/25-ZNv, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 26750 доларів США на строк до 22.05.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,5% річних. У забезпечення виконання цього зобовязання позичальником [PERSON] між ПАТ «Банк Форум» та відповідачами [PERSON] і [PERSON] того ж дня було укладено іпотечний договір №0041/08/25- ZNv/S-1, за яким останні передали, а позивач прийняв в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, що знаходиться в м. Миргороді Полтавської області по вул. Гурамішвілі №73 та складається в цілому з житлового будинку, загальною площею 61,4 кв.м., сараю, вбиральні та споруд. Посилаючись на те, що станом на 24.12.2015 року позичальник заборгував позивачу за умовами кредитного договору 39731,48 доларів США (із яких: 25943,61 доларів США заборгованість за кредитом; 13787,87 доларів США заборгованість по процентах), а також 524702,32 грн пені за порушення кредитних зобов'язань, позивач просив для погашення згаданої заборгованості позичальника звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23.05.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, а її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність правових підстав для його задоволення та пропуском строку позовної давності. Відповідачка [PERSON] (прізвище уточнене на день розгляду справи, а.с.100) в судове засідання повторно не з'явилася, хоч про час та місце слухання справи була повідомлена в порядку встановленому діючим законодавством (а.с.51,63,64,72,74,98,102,114,156,165). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 04.04.2016 року за клопотанням представника позивача, [PERSON], до участі в справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON]В.(а.с.84), який будучи повідомленим про час та місце слухання справи в порядку ст 74 ч.5 ЦПК, повторно в судове засідання не з'явився і своїх заперечень проти позову суду не подав(а.с.50,96,115,154,167) Суд заслухавши представника позивача ПАТ «Банк Форум», представника відповідача [PERSON], дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, надані сторонами на засадах змагальності та диспозитивності, вважає позов підлягаючим до часткового задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2008 року між ПАТ «Банком Форум» і третьою особою по справі [PERSON] було укладено кредитний договір №0041/08/25ZNv, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 26750 доларів США \~\~зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,5% річних (а.с.8-9). Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 21 березня 2013 року було повністю задоволені позовні вимоги позивача до [PERSON] і стягнуто з нього на користь позивача 339810 грн 73 коп в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором, виникнувшої станом на 23 січня 2013 року, із яких: 91553,50 грн- прострочена заборгованість за кредитом; 115813,77 грн поточна заборгованість по кредиту; 104607,51 грн прострочена заборгованість за процентами; 26125,20 грн пені). Стягнута сума за курсом НБУ на момент вирішення справи судом відповідала 42513,54 доларам США, що також підтверджується згаданим рішенням суду. Вказане рішення набрало законної сили 12.06.2013 року (а.с.22-23). Однак згадане рішення залишається до цього часу невиконаним, що підтверджується довідкою державного виконавця , від 09.06.2016 року на а.с. 157, та дослідженим в судовому засіданні дублікатом відповідного виконавчого листа (а.с.177) і сума невиконаного зобовязання станом на 24 грудня 2015 року складає 339810 грн 73 коп відповідно рішення Миргородського міськрайонного суду від 21.05 2013 року (а.с.22-23,177), 486,45 доларів США нарахованих процентів за користування кредитними коштами в період з 24.01.2013 року по 13.03.2013 року (а.с.144-145, 171-175), та 524702,32 грн пені за простроченим кредитом та сплатою процентів за період з 30.12.2014 року по 23.12.2015 року (а.с.171-175). Так на час розгляду справи по суті, боржником [PERSON] не виконано рішення Миргородського міськрайонного суду від 21 травня 2013 року про стягнення заборгованості по кредитному договору №0041/08/25-ZNv від 23.05.2008 року в сумі 339810 грн 73 коп. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей\~526,599 ЦК України. Пунктом 4.1 згаданого кредитного договору, від 23.05.2008 року, передбачено , що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. З огляду на зазначене положення договору за користування кредитними коштами в період з 24.01.2013 року по 13.03.2013 року відповідачу [PERSON] нараховано процентів в сумі 486,45 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ 12071,40 грн. на день розгляду справи судом), що підтверджується розрахунком на а.с.144-145. З тих же підстав [PERSON] зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 524702,32 грн за простроченим кредитом та сплатою процентів за період з 30.12.2014 року по 23.12.2015 року, тобто за 358 днів, що передували зверненню позивача до суду з цим позовом (а.с.145, 171-175). Надані позивачем розрахунки процентів та пені суд вважає достовірними, оскільки їх не оспорювали відповідачі і вони не спростовані належними та допустимими Таким чином, загальний борг [PERSON] перед позивачем станом на 24 грудня 2015 року становить 486,45 доларів США (що еквівалентно 12071,40 грн. на день розгляду справи судом), та 864513,05 грн (із розрахунку: 339810,73 грн (розмір боргу за кредитним договором, встановленого рішенням суду від 21.05.2013 року станом на 23.01.2013 року та невиконаного на момент розгляду цієї справи) + 524702,32 грн (пені за 358 днів, що передували зверненню позивача до суду з цим позовом) = 864513,05 грн)). 23.05.2008 року між \~ПАТ «Банком Форум», з однієї сторони, та відповідачами [PERSON] і [PERSON], з другої сторони, було укладено іпотечний договір №0041/08/25-ZNv/S-1 за яким відповідачі [PERSON] і [PERSON] \~\~(іпотекодавці) з метою забезпечення належного виконання зобовязання позичальником [PERSON], що випливає з Кредитного договору, передали в іпотеку, а Іпотекодержатель (ПАТ «Банк Форум») прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться в м. Миргороді Полтавської області по вул. Гурамішвілі №73, що складається в цілому з: жилого будинку, житловою площею 33.3 кв.м., загальною площею 61,4 кв.м., зазначеного в плані під літерою «А-1», сараю літера «Б», вбиральні літера «В», та споруд №1-3, що перебуває на земельній ділянці норма землекористування якої не встановлена. (а.с.11-13). Вказаний жилий будинок належить відповідачам на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом другої Миргородської державної нотаріальної контори 16 березня 2004 року по реєстру №393. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином. Відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1\~ст.33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Зважаючи на вище викладене, позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є такими, що узгоджуються з вимогами\~Закону України «Про іпотеку», з умовами договору іпотеки, а тому підлягаючими до задоволення. При цьому сума, що підлягає задоволенню за рахунок предмету іпотеки складає та 486,45 доларів США(що за курсом НБУ на день розгляду справи судом відповідає 12071,40грн) та 864513,05 грн. При визначенні суми заборгованості за кредитним договором (як по кредиту так і по процентах, що виникла станом на 23.01.2013 року) суд не погоджується із розрахунком наданим позивачем в доларах США, оскільки загальна сума цієї заборгованості за проханням позивача була визначена та стягнута рішенням Миргородського міськрайонного суду від 21.05.2013 року (а.с.22-23), яке набрало законної сили і є обовязковим для виконання. До того ж, на день постановлення судом рішення від 23.01.2013 року, стягнута на користь позивача з [PERSON] сума за курсом НБУ відповідала 42513,54 доларам США, що підтверджується згаданим рішенням (а.с.22-23). Суд не може прийняти до уваги посилання в судовому засіданні представника відповідача [PERSON] [PERSON] про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення ним із цим позовом до суду, із наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Договір іпотеки, укладений між сторонами забезпечує виконання зобовязання позичальником за кредитним договором, укладеним між [PERSON] і позивачем по справі. Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань позичальника за кредитним договором від 23.05.2008 року, укладеного між Банком та [PERSON] по поверненню кредиту в сумі 26750 доларів США, з кінцевим терміном повернення 22 травня 2018 року. Оскільки зобовязання боржник не виконував, банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та п.3.22 кредитного договору право вимоги дострокового виконання основного зобовязання та відповідно змінив строк виконання основного зобовязання, предявивши в березні 2013 року відповідний позов до [PERSON] про дострокове повернення кредиту(а.с.22-23). Тому суд вважає, що перебіг строку позовної давності для звернення позивача із Позовом до іпотекодавців про звернення стягнення на предмет іпотеки почався в березні 2013 року. Оскільки позивач звернувся до суду із зазначеним позовом (відповідно датоштампу на конверті) 30.12.2015 року (а.с.2,42), то відповідно він реалізував своє право на звернення до суду за захистом свого права у межах трьохрічного строку позовної давності. Тому посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про пропуск позивачем строку позовної давності суд вважає неспроможними. \~\~ Разом з цим\~\~07 червня 2014 року набрав чинності\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує\~140кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. \~\~\~\~ За змістом\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. \~\~\~\~ У\~рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999р. №1-рп/99\~у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 3 Закону № 1304-VII\~передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. \~\~\~\~ В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої\~статті 263 ЦК України). \~\~\~\~ Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. \~\~\~\~ Встановлений\~Законом № 1304-VII\~мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). \~\~\~\~ Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015р. у справі за №6-46цс15. \~\~\~\~ При цьому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії\~Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". \~\~\~\~ Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, суд, приймаючи до уваги, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] іншого власного житла не мають (а.с.117-134), [PERSON] постійно проживає в житлі, що є предметом іпотеки(а.с.48), ухвалюючи відповідне судове рішення, відповідно до\~ст. 217 ЦПК України\~вважає за необхідне зазначити в ньому про наявність підстав для відстрочки виконання рішення суду в цій частині на час дії Закону. Відповідно ст. 88 ЦПК України із відповідачів [PERSON] та [PERSON] у відшкодування судових витрат на користь позивача підлягає стягненню по 6574 (шість тисяч пятсот сімдесят чотири) грн 38 коп з кожної (із розрахунку: 864513,05+12071,40 = 876584,45 (ціна задоволеного позову) Х 1,5%(ставка судового збору для позивача) = 13148,76 грн : 2 =\~6574,38\~грн). На підставі викладеного та

Outcome: partial