Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Куп'янська районна державна адміністрація Харківської області звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав з передачею дитини для подальшого влаштування сектору опіки та піклування служби у справах дітей Куп'янської райдержадміністрації, в якій вказала, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], але належним чином утриманням, вихованням та розвитком дитини вона не займається, оскільки веде асоціальний спосіб життя, а саме: ніде не працює, вживає алкогольні напої з сумнівними особами в будинку, де мешкає з донькою. Стан житла незадовільний, кількість продуктів харчування і дитячих речей обмежена. Батько дитини в актовому запису про народження записаний відповідно до ст. 135 СК України. Сім'я [PERSON] перебуває в полі зору служби у справах дітей з 2007 року, протягом цього часу дитина потрапляла на облік, як така, що проживає у складних життєвих обставинах. Після проведеної профілактичної роботи, на деякий час, поведінка відповідача та умови проживання дитини поліпшувалися, але на нетривалий час. З 03 липня 2017 року [PERSON] у черговий раз була поновлена на обліку як така, що проживає у складних життєвих обставинах, тому що її мати зовсім не реагує на профілактичну роботу, разом зі співмешканцем та іншими особами постійно вживає спиртні напої, дитині не приділяє належної уваги. На даній час дівчинка навчається в 6 класі Гусинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Куп'янської районної ради Харківської області та за характеристикою має середній рівень навчальних досягнень. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно. З нею постійно проводилась профілактично-роз'яснювальна робота щодо необхідності створення належних умов для утримання, виховання та розвитку дитини, необхідності приведення житлового приміщення у належний санітарний стан, неприпустимості вживання спиртних напоїв, але це не мало позитивного результату. Під час чергової постановки на облік служби у справах дітей, [PERSON] була попереджена про можливість позбавлення батьківських прав, але ситуація в сім'ї не покращилась. Відомостей про звернення Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області до суду з аналогічним позовом немає. 04 жовтня 2017 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 25 жовтня 2017 року, у цей же день ухвалою судді провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання на 10 листопада 2017 року. 10 листопада 2017 року у судовому засіданні була оголошена перерва для виклику свідків за клопотанням представника позивача та надання актів обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача. У судове засідання 27 листопада 2017 року такі акти були надані та, крім того, допитані свідки. У судовому засіданні була продовжена перерва до 14 грудня 2017 року для допиту малолітньої [PERSON] у присутності психолога. Допитавши у судовому засіданні 14 грудня 2017 року в якості свідка малолітню [PERSON], перерва була продовжена до 26 грудня 2017 року у зв'язку з необхідністю направлення запиту до Управління праці та соціального захисту Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області про отримання відповідачем соціальної допомоги на дитину. 18 грудня 2017 року від Управління праці та соціального захисту Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області надійшла запитувана судом довідка. Представник позивача по довіреності Діденкова Л.І. та представник третьої особи Василенко Л.В. дану позовну заяву підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, вказуючи на те, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини позитивно вплине на подальшу долю малолітньої [PERSON]. Відповідач не працює та достатнього рівня життя для дитини не забезпечує. Родина перебуває на обліку, як така що живе у складних життєвих умовах, раніше проводилася профілактична робота з відповідачем, після якої вона виправилася, однак на неї з 03 липня 2017 року знову почали надходити скарги до сільської ради та позитивних змін не відбулося. Відповідач у судовому засіданні з позовом категорично не погодилася, пояснюючи, що дитиною вона не нехтує, у доньки є необхідні речі та умови. За домоволодінням вона доглядає, готує їжу, займається пранням, є огород і домашнє господарство. Для школи у дитини є все необхідне. Зі своїм співмешканцем вона мешкає постійно на протязі 12 років. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази та допитавши свідків, судом буди встановлена такі факти та відповідні до них правовідносини. [INFO] року народилась [PERSON], про що Гусинською сільською радою Куп'янського району Харківської області 05 липня 2006 року був зроблений актовий запис № 04. Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відомості про батька дитини булли вказані на підставі ч.1 ст. 135 СК України за заявою матері, що підтверджується довідкою виконкому Гусинської сільської ради за № 03 від 05 липня 2006 року (а.с.12). Відповідач зареєстрована і мешкає в [ADDRESS] спільно з батьком [PERSON], 1941 року народження, донькою [PERSON] та співмешканцем [PERSON], 1987 року народження (а.с.4,5,6). За довідкою-характеристикою виконкому Гусинської сільської ради Куп'янського району Харківської області від 13 вересня 2017 року за № 224, [PERSON] недостатньо уваги приділяє дитині, зловживає спиртними напоями, не працює, у будинку постійно сторонні люди. До сільської ради надходили скарги від жителів села з приводу вживання місцевими жителями спиртного у будинку відповідачки. У 2017 року помешкання [PERSON] неодноразово відвідувалося та проводилися профілактичні рейди, в результаті яких фіксувався незадовільний стан житла та перебування відповідача і її співмешканця у стані алкогольного сп'яніння. Профілактична робота не дає позитивного результату. У зв'язку з вищевикладеними обставинами сільським головою Гусинської сільської ради Куп'янського району Харківської області Коньшиним С.В. 18 вересня 2017 року за № 230 на адресу начальника Служби у справах дітей Діденкової Л.І. було направлене клопотання про вирішення питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а.с.7). Під час проведення 13 вересня 2017 року комісійного обстеження співробітниками Гусинської сільської ради Куп'янського району Харківської області житлово-побутових умов проживання відповідача [PERSON], було встановлено, що вона знаходилася у стані алкогольного сп'яніння, на зауваження не реагує, дитини пішла до школи у неохайному вигляді (а.с.8). Крім того, під час кількох профілактичних рейдів щодо обстеження умов проживання родини відповідача у складі комісій як співробітників Гусинської сільської ради, так і представників Гусинської ЗОШ І-ІІІ ступенів та Служби у справах дітей Куп'янської РДА встановлено, що у будинку умови задовільні, є пічне опалення, але немає дров, також недостатньої продуктів харчування, білизни і речей для дитини. Малолітня [PERSON] не має власної кімнати, але у неї є місце, де вона виконує домашнє завдання. Батьки належної уваги дитині не приділяють. Комісіями було зафіксовано кілька випадків перебування у будинку кількох осіб на підпитку. У зв'язку з цим з відповідачкою проводилися профілактичні бесіди ( а.с.36-39). Як було з'ясовано судом малолітня [PERSON] навчається у 6 класі Гусинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Куп'янської районної ради Харківської області та має середній рівень здібностей, приймає участь у позакласній та позашкільній роботі, має друзів серед однолітків та до школи завжди ходить охайна (а.с.9,10). Дитини не перебуває на диспансерному обліку в АЗПСМ с. Гусинка та є здоровою ( а.с.11). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської райдержадміністрації Харківської області від 18 грудня 2017 року за № 0118/4402 відповідач до 30 вересня 2017 року перебувала на обліку та отримувала допомогу одиноким матерям на неповнолітню [PERSON], [INFO]. У ході розгляду даної справи було встановлено, що 22 грудня 2017 року відповідач подала документи до Управління праці та соціального захисту населення на продовження зазначеної вище виплати, що підтвердила у судовому засіданні і представник позивача. 02 жовтня 2017 року сектором опіки та піклування Служби у справах дітей Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області за № 12-29/926 складений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її доньки [PERSON], [INFO], оскільки вона належним чином не займається утриманням, виховання та розвитком дитини, веде асоціальний спосіб життя, ніде не працює, вживає за місцем мешкання спиртні напої. Родина відповідача перебуває у полі зору Служби у справах дітей з 2007 року як така, що проживає у складних життєвих обставинах. Після проведеної профілактичної роботи на деякий час поведінка відповідача та умови проживання дитини поліпшувалися, але не на тривалий час. З 03 липня 2017 року дитина [PERSON] знов була поновлена на обліку у зв'язку з не реагуванням її матері на профілактично-роз'яснювальну роботу ( а.с. 13). Допитана у судовому засіданні в якості свідка секретар Гусинської сільської ради Куп'янського району Харківської області [PERSON] пояснила, що родину відповідача знає тривалий час. Під час профілактичного рейду у листопаді місяці 2017 року комісією, до складу якої вона входила, було з'ясовано, що відповідач соціальну допомогу на дитину не одержує, так як не оформила документів. У будинку чисто, тепло, санітарний стан на достатньому рівні, але немає окремого місця для дитини, туалет відсутній. Обмежена кількість консервації, є господарство і свійські тварини (кози, качки, кролики). У помешканні бувають особи, які зловживають спиртними напоями. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка директор Гусинської ЗОШ [PERSON] пояснила суду, що малолітня [PERSON] навчається посередньо, порушень дисципліни не має, зовнішній вид у дитини нормальний. Зі слів дитини йому відомо, що [PERSON] бажає залишатися з матір'ю. Мати дівчинки вживає алкоголь та не займається вихованням дитини. Під час рейду з'ясовано, що у будинку умови задовільні, але окремого місця для занять дитини немає. Мати батьківські збори не відвідує. Відомостей про неналежне батьківське піклування щодо дитини школа не має та звернень з цього приводу не було. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до норм ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При вирішенні спору суд виходив з того, що данні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про захист основних прав і свобод, рішеннями ЄСПЛ. Статтею 8 Конвенції проголошено, що кожен має право на повагу до свого... сімейного життя... Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В рішеннях ЄСПЛ у справах "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ЄCПЛ 2000-IX), "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII) було встановлено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, у рішеннях ЄСПЛ по справі "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)), "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, пп. 73 - 76 від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року) п. 61, "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I), "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року констатовано, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Рішеннями ЕСПЛ "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року) встановлено, що крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, Суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав. Мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення кримінального правопорушення щодо дитини. З огляду на зміст норми Закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли мати чи батько не просто не виконують свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. За роз'ясненнями п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю обов'язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послався на те, що відповідач нехтує інтересами дитини, не займається вихованням і забезпеченням дочки. Але доказів в підтвердження, що відповідач умисно і систематично ухиляється від виконання батьківських обов'язків, суду надано не було. Згідно з ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Аналізуючи надані акти обстеження умов проживання сім'ї відповідача суд виходить з того, що відомості, відображені у них, були частково спростовані свідками, які зауважували, що умови проживання родини відносно задовільні, санітарний стан достатній, є домашнє господарство і харчі, дитина має куточок для виконування домашніх завдань. Взагалі, оцінюючи надані в ході розгляду даної справи докази, суд дійшов висновку, що всі письмові докази, надані представником позивача, не містять посилань на конкретні факти ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Не вбачається, у чому саме полягали її дії по ухиленню від виконання цих обов'язків, та які дії реагування, окрім профілактичних бесід, у зв'язку з цим були вжиті. Доказів перебування відповідача на обліку у відповідних установах, через зловживання спиртними напоями, тощо, суду не надано, у висновку на них також відсутнє посилання. Не надано суду і доказів притягнення [PERSON] до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, розпиття спиртних напоїв чи насильства у родині. Доказів соціальної занедбаності неповнолітньої [PERSON] суду не надано. Навпаки, наявна задовільна характеристика дитини з місця навчання. Щодо емоційного статусу дитини, то свідками, а також характеристикою з навчального закладу, підтверджено, що дитина активна, має друзів серед однолітків до школи ходить охайна (а.с.10). Крім того, у ході розгляду даної справи судом з'ясовувалася думка неповнолітньої [PERSON] щодо можливості позбавлення її матері батьківських прав. У присутності спеціаліста психолога [PERSON] дитина виявила бажання залишитися у родині з матір'ю і дідусем. Також додала, що мати сама та з її допомогою готують їжу, прибирають у хаті. [PERSON] робить уроки, має окреме ліжко, але іноді спить з матір'ю, гуляє, спілкується з однолітками. Є домашнє господарство, тварини, город, овочі. Повідомлені дитиною обставини суд розцінює, як докази задовільного психоемоційного клімату у родині. Таким чином, у судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки відповідача чи свідомого систематичного нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та її ставлення до дитини, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дитини, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав, у даному випадку є недоцільним, оскільки відповідач приймає участь у вихованні дитини, виявляє бажання у виконання батьківських обов'язків, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, що за обставин, які склалися, застосовувати не можна. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення [PERSON] батьківських прав, у зв'язку з чим слід відмовити в задоволенні позову. Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що з врахуванням відносин, що склалися у родині, вона повинна вживати дієві заходи щодо прийняття участі у вихованні, утриманні та розвитку дитини, проявляти батьківську турботу, оскільки у подальшому, якщо її ставлення до дочки не зміниться, зацікавлені особи не позбавлені можливості повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав.

Outcome: dismissed