Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

26.11.2018 року перший заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру Харківської області, скасування державної реєстрації про право власності та витребування спірної ділянки у власність Держави. Позов обґрунтований тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №5908-СГ від 04.07.2016 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, орієнтовним розміром земельної ділянки 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.10.2016 року №11113-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка знаходиться за межами населених пунктів на території Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу на вказану земельну ділянку державним реєстратором 04.11.2016 зареєстровано право власності за [PERSON] 22.12.2016 приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Вовк І.В. право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку припинено на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2016, укладеного з [PERSON] . Вищезазначені накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.07.2016 № 5908- СГ та від 12.10.2016 №11113-СГ підлягають визнанню незаконними та скасуванню, а земельна ділянка витребуванню у [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з наступних підстав. [PERSON] вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER] , виданого реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області 25.05.2015 року, отримав у власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER] ) для ведення особистого селянського господарства на території м. Первомайський Харківської області. Таким чином, відповідач [PERSON] повторно звернувся до органу виконавчої влади за отриманням безоплатно з земель державної чи комунальної власності земельної ділянки одного і того ж виду призначення, при цьому вже скориставшись раніше таким правом, а Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, не перевіривши використання [PERSON] раніше цього права, безпідставно надало дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, потім затверджено цей проект та передано у власність [PERSON] земельну ділянку для особистого селянського господарства площею 0,2 га, що є порушенням ч.1ст.121 ЗК України. За таких обставин просить визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 04.07.2016 року №5908-СГ про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою та від 12.10.2016 року №11113-СГ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, Крім того, в позові зазначив, що у подальшому відповідач [PERSON] продав спірну земельну ділянку [PERSON] . Позивач вважає, що [PERSON] придбала земельну ділянку в особи, яка не мала права її отримувати та відчужувати. З посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, просить витребувати від [PERSON] , як добросовісного набувача, спірну земельну ділянку та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію її права власності. В судове засідання представник прокуратури не прибув, подавши заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заявлених вимог наполягає з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Головного управління Держгеокадастру в Харківській області до суду не прибув, проте у своїх письмових поясненнях підтримав заявлені прокурором вимоги та просив розглянути справу без його участі. Зокрема, представник Головного управління посилається на положення ч.7 ст. 118 ЗК України, згідно якого підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко економічних обґрунтувань використання та охорони земель, адміністративно територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Стосовно рішення про передачу у власність відповідача земельної ділянки вказує, що таке стало можливе під впливом навмисного цілеспрямованого введення в оману щодо фактів та обставин, які мають істотне значення та які вплинули на прийняття такого рішення. Відповідно до ч. 6. ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, від її представника надано заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позовних вимог заперечують у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема, зазначено, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем і на час укладення з [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки не знала та не могла знати, що придбала майно у особи, яка не мала права на його відчуження. Відповідно до ст. ст. 330, 387-388 ЦК України позивач не має права витребувати у неї земельну ділянку без будь-якої компенсації з боку осіб, винних у недійсності правочину. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи неявку всіх відповідачів й одночасне існування вищезазначених умов, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій, крім іншого, надаються такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, в тому числі, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Постанова КМ України від 07.06.2017 № 413 «Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» закріплюється першочерговість забезпечення земельними ділянками учасників антитерористичної операції. Відповідно до положень зазначеної постанови Держгеокадастр та його територіальні органи підчас передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність у межах норм безоплатної приватизації повинні визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області (крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6,пунктів 11-14частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (учасникам антитерористичної операції). Згідно даної постанови, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність у межах норм безоплатної приватизації повинні:визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області (крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється діяпунктів 19і20 частини першої статті 6,пунктів 11-14 частини другої статті 7(що стосується прав осіб з інвалідністю внаслідок війни) Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Таким чином, надання у власність земельних ділянок учасникам АТО здійснюється у порядку, визначеному ст. 118 ЗК України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території м [ADDRESS] , право власності на яку, він отримав на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER] , виданого реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області 25.05.2015 року. В подальшому відчужив на підставі договору купівлі-продажу /а.с. 35-40/. Таким чином, [PERSON] в повному обсязі, використав своє право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної власності або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в межах граничних норм, передбачених ст. 121 ЗК України. Разом з тим, 06.06.2016 року відповідач [PERSON] через свого представника звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про надання йому, як учаснику АТО, дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в межах території Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області /а.с. 41/. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №5908-СГ від 04.07.2016 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, орієнтовним розміром земельної ділянки 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства /а.с. 46/. 30.09.2016 року представник [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про затвердження проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки 2,0 га для ведення особистого селянського господарства /а.с. 48/. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.10.2016 року № 11113-СГ затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться за межами населених пунктів на території Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства Згідно ч. 1 ст. 15-1 ЗК України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин,належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 № 308 "Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру", вказаний орган розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Крім того, відповідно до зазначеного положення Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Таким чином, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, окрім повноважень щодо розпорядження земельними ділянками має повноваження контролю, щодо дотримання вимог законодавства, зокрема, при передачі у власність земельних ділянок. Виходячи з вимог діючого законодавства, прийняті Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області області накази №5908-СГ від 04.07.2016 року та 12.10.2016 року № 11113-СГ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності та про затвердження документації із землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, суперечать вимогам ст. 121 ЗК України, а тому мають бути визнані незаконними та скасовані. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності (а.с.38-40), отримавши у власність спірну земельну ділянку [PERSON] відчужив її на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2016 року укладеного з [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Первомайського районного округу Харківської області Вовк І.В. Стосовно позовної вимоги про витребування спірної земельної ділянки у відповідача [PERSON] суд має зазначити, що вона задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка немала права його відчужувати, про що набувач незнав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою,якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи,якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно п. 21 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014№ 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Відповідно до п. 22 Постанови від 07.02.2014 № 5, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Таким чином, підставами для витребовування майна є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом і наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі. Воля на передання земельної ділянки у позивача [PERSON] була, тому, це унеможливлює його витребовування від добросовісного набувача [PERSON] Згідно п. 26 Постанови ПВСУ від 07.02.2014№ 5 відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі. Суд, встановивши незаконність наказу позивача щодо передання у власність відповідача [PERSON] земельної ділянки, вважає, що останній добросовісно вважав, що право на 2,0 га землі вказаного цільового призначення йому належить як учаснику бойових дій в зоні АТО. Натомість, позивач Головне управління під час передачі земельної ділянки не переконалося у тому, що [PERSON] вже використав своє право на приватизацію 2,0 га землі для ведення особистого селянського господарства, при цьому омани з боку відповідача [PERSON] не було і земельна ділянка позивачем відповідачеві [PERSON] передана з власної волі, тому, підстав для витребування у [PERSON] земельної ділянки - немає. Так, відповідно до ч.5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Відповідно до ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес, чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Ст. 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Відмовляючи у витребовуванні земельної ділянки у [PERSON] , суд не знаходить і підстав для задоволення вимоги про скасування державної реєстрації права власності за нею. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню саме в частині скасування наказів, а в решті позовних вимог у задоволенні слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду прокурором сплачено судовий збір в загальному розмірі 7884,00 грн. Із заявлених позовних вимог задоволено дві вимоги немайнового характеру, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь прокуратури судові витрати за вимогою про скасування двох наказів 3524,00 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial