Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю УНТ УКРАЇНСЬКЕ НАРОДНЕ ТЕЛЕБАЧЕННЯ, код ЄДРПОУ 38130165 (50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Свято-Миколаївська, будинок 56/1) на користь [PERSON] 3668,18 гривень заборгованості зі сплати заробітної плати. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Посилається на те, що 29 липня 2015 року її згідно до Наказу №04 від 29 липня 2015 року було прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю УНТ УКРАЇНСЬКЕ НАРОДНЕ ТЕЛЕБАЧЕННЯ. Відповідно до банківської виписки [PERSON] отримувала заробітну плату в наступному розмірі: 17 вересня 2015 1945,72 гривень, 14 жовтня 2015 1297,95 гривень, 20 листопада 2015 1297,95 гривень, 23 грудня 2015 1297,95 гривень. Як стало їй відомо із відомостей за звітний місяць, що міститься в довідці ОК-5 пенсійного фонду і які подавалися з вересня 2015 ро березень 2016 року, заробітну плату їй було нараховано за період з січня по березень 2016 року у розмірі: 1500 гривень за січень 2016 року, 1500 гривень за лютий 2016 року та 668,18 гривень за березень 2016 року. 01 березня 2016 року [PERSON] , було звільнено із займаної посади, однак всупереч інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників запису у трудову книжку не було зроблено. Також при звільненні не було виплачено належні суми заробітної плати, в тому числі заробітна плата за період з січня по лютий 2016 року включно. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 20.10.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу в судове засідання до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведенням судового засідання. \~ \~ \~ \~Позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~З боку відповідача заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] позивач 27 липня 2015 прийнята на роботу в ТОВ УНТ УКРАЇНСЬКЕ НАРОДНЕ ТЕЛЕБАЧЕННЯ на посаду заступника директора. (а.с.18-19). Згідно відомостей з Держаного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] з 1 кварталу 2015 року по 2 квартал 2020 року отримувала доходи з різних джерел, зокрема із з ТОВ УНТ УКРАЇНСЬКЕ НАРОДНЕ ТЕЛЕБАЧЕННЯ. (а.с.12). Відповідно до довідки сформованої засобами автоматичних систем пенсійного фонду України від 06 жовтня 2020 року [PERSON] надала індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 2015 року по 2020 рік. (а.с.13-14). Позивачем надано історію по картковому рахунку [NUMBER] в Пат Райффайзен Банк Аваль. (а.с.20-27). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. \~ \~ \~ \~Зважаючи на\~те,\~що правовідносини,\~що виникли\~між сторонами\~по справі,\~регулюються положеннями\~Кодексу законів\~про працю\~України,\~Законом України\~«Про оплату\~праці»,Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, наприклад, справи «Суханов та Ільченко проти України» та «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» («правомірне очікування») стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 01.03.2016, при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 цього Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. У відповідності до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем з 29.07.2015 по 01.03.2016, був звільнений з посади, на момент звільнення мав заборгованість зі сплати заробітної плати. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" N 2 від 12.06.2009 року передбачено, що виходячи з принципу рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 3668 гривень 18 коп. підлягає до задоволення. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. за вимогу про стягнення розрахункових коштів та на користь позивача 3668 грн. 18 коп. судового збору. В частині стягнення витрат по правничій допомозі, заявлених позивачем в розмірі 10000 гривень, то у суду відсутні підтвердження понесення даних витрат, і вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Також, на момент винесення рішення, з урахуванням наявних в справі матеріалів, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про винесення окремої ухвали суду. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.27 Закону України «Про оплату праці», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995,

Outcome: partial