Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ФК «Преміум актив») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 103420,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір №2409610487-157055 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Фінансова компанія є гроші»- www.e-groshi.com. За умовами договору позичальник отримав позику в розмірі 10 000 грн. зі сплатою процентів за користування позикою, які становлять 1,5% за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го видачі позики до дня фактичного повернення позики включно, що становить 537 % річних, дата повернення позики - не пізніше 12.04.2019 року включно.Таким чином загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті відповідачем у період згідно з вказаним договором, складає 13900 грн. Позикодавцем ТОВ «Фінансова компанія є гроші» на виконання своїх зобовязань за договором платіжним дорученням № 50807 від 13.03.2019 та повідомленням № 451 від 22.04.2020 року перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 10 000 грн. на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 92.15.000104/2 від 19.02.2018 року. Умовами договору позики передбачено, що у разі якщо позичальник не повернула суму позики у встановлений п. 1.3 договору , нарахування процентів, передбачених п.1.5.1 договору, проводиться за фактичну кількість калентарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів позичальник зобовязаний сплатити 4% додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові відсотки позичальника збільшуються на 2%. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 6% від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобовязується сплатити позикодавцю. Зазначені проценти є такими, що нараховані за прострочення виконання зобовязання у відповідності до ст. 625 ЦК України. Позивач також вказує, що 01.08.2019 року між позикодавцем ТОВ «Фінансова Компанія є гроші» (клієнт) та ТОВ «ФК «Преміум Актив» (фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0108/1, відповідно до якого клієнт відступив ТОВ «ФК «Преміум Актив» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржникам щодо заборгованостей стали дійсними для ТОВ «ФК «Преміум Актив» та вважаються наданими ТОВ «ФК «Преміум Актив», а також до ТОВ «ФК «Преміум Актив» перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та не сплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Позивач вказує, що [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим (з урахуванням пролонгації кредиту від 12.04.2019 на 30 днів) утворилась заборгованість в сумі 103420 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10 000 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -4500 грн. ; заборгованість по процентам за прострочку ( з урахуванням зменшення з підстав лояльності до боржника та з метою спонукання боржника до добровільної сплати заборгованості ) - 78940 грн. : заборгованість по сплаті штрафу -9980 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 17 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 19.08. 2020 року дану цивільну справу передано судді Карімову І.В. Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.ст. 128-129 ЦПК України, надала до суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала частково в частині основного боргу. В іншій частині позовних вимог просила відмовити. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного. Судом встановлено , що 13 березня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір №2409610487-157055 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Фінансова компанія є гроші»- www.e-groshi.com. Згідно з пунктом 1.1 договору позики позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у пункті 1.5 цього договору. Пунктами 1.3, 1.4 цього договору встановлено, що позика надається строком на 31 день та має бути повернута згідно з графіком розрахунків до 12 квітня 2019 року. Цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Відповідно до пункту 1.5 договору строк та проценти за користування позикою за договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на таких умовах: згідно з пунктом 1.5.1 договору позики протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 договору, розмір основних процентів складає: - 0% за кожен день користування позикою, починаючи з 1-го та до 5-го дня користування позикою - 1,5 процента за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку, зазначеного в п.1.3 цього договору, що становить 537 процентів річних. Пунктом 1.5.2 договору позики передбачено, що у разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений пунктом 1.3 договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, позичальник зобов`язаний сплатити 2 проценти від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові ваідсотки позичальника збільшуються на 2%. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 6% від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобовязується сплатити позикодавцю. Пунктом 1.6 договору встановлено, що позика надається на споживчі цілі. Згідно пункту 1.7 договору деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики при нарахуванні основних процентів відповідно до пункту 1.5.1 договору зазначена у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. У графіку розрахунків до договору позики від 13 березня 2019 року №2409610487-157055 зазначено, що сума кредиту за договором становить 10 000,00 грн., датою погашення є 12 квітня 2019 року, сума до сплати процентів становить 3900,00 грн, а разом до сплати 13 900, 00 грн (а.с. 12-15). ТОВ«Фінансова компанія є гроші» у порядку, встановленому пунктом 1.4 договору позики, та відповідно до договору № 9215000104/2 від 19 лютого 2018 року про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам, укладеного між АТ «АКБ «Конкорд» та ТОВ «ФК Є ГРОШІ» через оператора послуг платіжної інфраструктури на картковий рахунок відповідача була перерахована зазначена в договорі сума позики, що підтверджується повідомленням № 451 від 22.04.2020 року(а.с. 21-26). 01 серпня 2019 року між позикодавцем ТОВ «Фінансова Компанія є гроші» (клієнт) та ТОВ «ФК «Преміум Актив» (фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0108/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржникам щодо заборгованостей стали дійсними для ТОВ «ФК «Преміум Актив» та вважаються наданими ТОВ «ФК «Преміум Актив», а також до ТОВ «ФК «Преміум Актив» перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та не сплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі, в тому числі й за договором,укладеним з [PERSON] (а.с.8-10). Як зазначає позивач, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим (з урахуванням пролонгації кредиту від 12.04.2019 на 30 днів) утворилась заборгованість в сумі 103420 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10 000 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -4500 грн. ; заборгованість по процентам за прострочку ( з урахуванням зменшення з підстав лояльності до боржника та з метою спонукання боржника до добровільної сплати заборгованості ) - 78940 грн. : заборгованість по сплаті штрафу -9980 грн. Суд не може у повному обсязі погодитися з такими розрахунками, виходячи з наступного. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ» та відповідачем було укладено кредитний договір №2409610487-157055 від 13.03.2019 року у встановленій законом формі шляхом досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його підписання шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам (пункт 7.2 договору позики). Позичальник підтверджує, що до укладення цього договору позичальник отримав від позикодавця інформацію, що визначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позичальник повідомлений про свої права згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Інформація надана позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (пункт 7.5 договору позики). Порядок вчинення електронних правочинів регламентується Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 1 ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами [PERSON] відповідно до графіку розрахунків (який є додатком до договору) та наданим позивачем розрахунком заборгованості 12.04.2019 року сплатила за кредитним договором відсотки в сумі 3900 грн., загальна сума боргу на 12.04.2019 року (строк повернення позики) складає 10 000 грн.(тіло кредиту) - а.с. 15,16. Представник позивача в позовній заяві посилається на те, що кредит було пролонговано 12.04.2019 року на 30 днів. Згідно пункту 2.2.1.3 договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2409610487-157055 від 13 березня 2019 року позичальник має право звернутися до позикодавця з питання пролонгації терміну дії договору (а.с. 12 зворот). Між тим матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів (ст.ст. 76-79 ЦПК України) звернення [PERSON] до позикодавця з питання пролонгації терміну дії договору. У звязку із цим суд вважає, що доводи позивача про пролонгацію терміну дії кредитного договору з [PERSON] до 12.05.2019 року, є недоведеними, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4500 грн. задоволенню не підлягає. Суд вважає, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання повністю не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти в сумі 10 000 грн. (тіло кредиту) не повернула , унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням в межах строку кредитування з 13.03.2019 року по 12.04.2019 року, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Статтями 1046, 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. За умовами п. 1.5 Договору позики строк та проценти за користування позикою обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах:згідно з пунктом 1.5.1 договору позики протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 договору, розмір основних процентів складає: 0% за кожен день користування позикою, починаючи з 1-го та до 5-го дня користування позикою; 1,5 процента за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку, зазначеного в п.1.3 цього договору, що становить 537 процентів річних. Пунктом 1.5.2 договору позики передбачено, що у разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений пунктом 1.3 договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, позичальник зобов`язаний сплатити 2 проценти від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові ваідсотки позичальника збільшуються на 2%. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 6% від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобовязується сплатити позикодавцю. Тобто кредитним договором сторони обумовили розмір і порядок одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми кредиту, що відповідає вимогам частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України. Тому посилання позивача, що нараховані проценти за прострочку ( з урахуванням зменшення з підстав лояльності до боржника та з метою спонукання боржника до добровільної сплати заборгованості ) в розмірі 78940 грн. є такими, що нараховані за прострочення виконання зобовязання у відповідності до ст. 625 ЦК України, є безпідставними. Таким чином, після закінчення строку дії договору кредиту у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в розмірі 78940 грн. виходить за межі строку користування позикою, тому в задоволенні позову в частині стягнення цієї суми слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] штрафу суд зазначає наступне. За умовами пункту 4.3 договору позики в разі прострочення заборгованості більш ніж 61 днів, позичальник зобовязується сплатити штраф у розмірі суми кредиту, визначену відповідно до п.1.1 договору. Штраф включає в себе витрати позикодавця на повідомлення різними способами (телефонним дзвінком, смс-повідомленням, надсиланням поштових повідомлень, повідомлень на електронну адресу) позичальника про заборгованість, розшук позичальника для врегулювання у досудовому порядку спору, та інші витрати, повязані з захистом своїх прав позикодавцем. Позивач, посилаючись на те, що відповідачем частково в сумі 20,00 грн. сплачений штраф, просив стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати штрафу в сумі 9980,00 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №2409610487-157055 від 13.03.2019 року позивачем 12.07.2019 року було нараховано [PERSON] штраф в сумі 10 000 грн. (а.с. 17 зворот). З урахуванням визначеного пунктом 1.3 договору позики строку його дії до 12.04.2019 року, нарахування позивачем штрафу є безпідставним, і в задоволенні цієї частини вимог слід відмовити. Крім того, суд зазначає, що нарахування позивачем штрафу в сумі 10 000 грн. не узгоджується з вимогами ст. 627 ЦК України та ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» відповідно до якої сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Оскільки позовні вимоги задовольняються частково в сумі 10000 грн., судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача частково відповідно до суми задоволених вимог, тобто в сумі 203,25 грн.

Outcome: partial