Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

У червні 2020 року Товариство з обмеженою вдповідальністю «Ліко-Житлосервіс» в особі представника звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , а тому є споживачем житлово-комунальних послуг. ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 28.07.2015. Відповідач станом на 17.04.2020 має заборгованість за період з серпня 2019 по березень 2020 в сумі 10521,28 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача борг за житлово-комунальні послуги та послуги за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 10521,28 грн, 3% річних в розмірі 188,88 грн, втрати від інфляційних витрат в розмірі 119,26 грн та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2020, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.05.2020 за номером довідки 210675984. Згідно з ст.137 ЖК України житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку. Відповідно до ст.149 ЖК України права і обов`язки члена житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім`ї, умови користування і підстави припинення користування жилими приміщеннями визначаються статутом кооперативу. Згідно з ст.145 ЖК України члени сім`ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж право набувають особи, які вселилися в жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу як члени сім`ї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї члена кооперативу зобов`язані брати участь в оплаті витрат по експлуатації і ремонту будинку та квартири. ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 28.07.2015. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу, відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постаові ВСУ від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15. Статтями 20, 21 Закону (в редакції, чинній у спірний період) визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Отже, відсутність письмового договору між сторонами не звільняє відповідача як власника житлового приміщення, від обов`язку щодо оплати за фактично надан послуги за оспорюваний період, оскільки між сторонами склалися фактичні відносини, за якими ТОВ «Ліко-Житлосервіс» надало відповідачу послуги, а обов`язок укладення договору на надання житлово-комунальних послуг та їх оплати, відповідно до закону повкладений на споживача. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Тобто, як норми житлового законодавства, спеціального закону, що регулює даний вид правовідносин, встановлюють обов`язок для власників квартир (членів кооперативу) та членів їх сімей нести витрати по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги. Як встановлено судом, відповідач належним чином не виконав свій обов`язок щодо сплати вартості спожитих комунальних послуг в повному обсязі, і як вбачається з наданого позивачем розрахунку боргу за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] відповідач має заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з серпня 2019 по березень 2020 в сумі 10521,28 грн. Позивач не вперше звертається до суду з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги. Зокрема, 04.12.2018 Голосіївським районним судом м. Києва винесено судовий наказ у справі № 752/13807/18 за заявою ТОВ «Ліко-Житлосервіс» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 4860,50 грн. Однак, відповідач надалі не виконує належної оплати житлово-комунальних послуг, в результаті чого утворилась вищевказана заборгованість. Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не звертався з будь-якими претензіями до ТОВ «Ліко-Житлосервіс» щодо ненадання послуг, або їх неналежного надання. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за надані послуги з відповідача в розмірі 10521,28 є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Обов`язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних від суми невиконаного зобов`язання за спірний період становить 188,88 гривень, а інфляційна складова - 119,26 гривень. Даний розрахунок проведено відповідно до вимог чинного законодавства, не спростований відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних обґрунтованими, в зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою вдповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved