Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

21.06.2018 р. позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, відповідно до якого прохала суд визнати сина [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою за адресою [ADDRESS] та зняти останнього з реєстрації, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS]. У вказаному домоволодінні зареєстровані: [PERSON], [INFO] (син позивача), [PERSON], [INFO] (невістка позивача), [PERSON], [INFO] (онук позивача), [PERSON], 2004 р. (онук позивача), [PERSON] (онук позивача). Позивач зазначає, що фактично з 2009 року її син [PERSON] не проживає з нею у вказаному домоволодінні. Зазначено, що шлюб між її сином та невісткою був розірваний на підставі рішення суду від 09.03.2016 р. Позивач також зазначає, що фактично відповідач проживає за адресою [INFO] у новій сімї. У зв'язку із реєстрацією відповідача, позивач не має можливості оформити субсидію, вимушена сплачувати комунальні послуги із розрахунку на кількість фактично зареєстрованих осіб, що і стало підставою звернення останньої до суду з вказаним позовом. Адвокат позивача - [PERSON] 26.09.2018 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 1/2 частиною житлового будинку (у складі квартири № 1) по вулиці Кагамлика, 24 в місті Полтаві, що належить [PERSON]. А також прохав суд, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та понесені витрати на професійну правничу допомогу. Треті особи по справі - [PERSON] та [PERSON] 17.07.2018 р. надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився,\~будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов, а також жодних заяв на адресу суду від останнього не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, про що постановлено ухвалу. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, судом встановлено наступне. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина жилого будинку з частиною надвірних будівель за адресою м. Полтава, вул. Кагамлика, буд. 24, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину, зареєстрованим в реєстрі 06.03.1973 р. за № 2-І605 (а.с 5). Згідно з копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою м. Полтава, вул. Кагамлика, 24, що наявна в матеріалах спарви, житловий будинок має у складі три квартири, з яких квартира № 1 належить [PERSON] (паспорт серії КН № 165620). За вказаною адресою, згідно з довідкою № 2301 від 15.06.2018 р., виданою КП «ЖЕО «2», зареєстрована позивач - [PERSON]; відомості про склад сімї зазначено: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відомості про адресу зареєстрованого місця проживання відповідача у [ADDRESS] також підтверджуються довідками Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради від 17.08.2018 року та від 03.09.2018 р., що надані на запит суду. Згідно з даними Акту від 18 червня 2018 року відповідач [PERSON], [INFO], не проживає за адресою [INFO] з серпня 2009 року; речей, які б належали йому, у тому числі індивідуального користування у приміщенні не виявлено. Акт складено за підписами сусідів [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]) та засвідчений підписом начальника КП «ЖЕО № 2», скріплений печаткою (а.с. 9). Згідно з долученим до матеріалів справи заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09.03.2016 р. встановлено, що шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] (невістка позивача, що зареєстрована за адресою домоволодіння позивача) розірвано (а.с.10). Обставин, які б мали значення при вирішенні вказаної цивільної справи, даним рішенням суду не встановлено. До матеріалів справи позивачем долучено копію виконавчого листа, виданого по іншій справі, що стосується відповідача [PERSON] Судом досліджено вказаний виконавчий лист виданий Октябрським районним судом м. Полтави в іншій справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей (а.с. 11). Згідно з вказаним виконавчим листом адресою Боржника [PERSON], [INFO], (відповідача у даній справі) вказано: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. \~ \~ \~ \~Місцем проживання, згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи є фіксацією фактичного місця її проживання. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З викладеного слідує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб, і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України\~ та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Ураховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідач, є членом сімї позивача (сином), понад 9 років не проживає за адресою реєстрації, тобто у квартирі позивача, що належить останній на праві приватної власності, чим чинить перешкоди у користуванні майном власником, оскільки позивач зобовязана сплачувати комунальні послуги за вказаною адресою із розрахунку на всіх зареєстрованих у квартирі осіб та не має змоги реалізувати своє право на отримання субсидії. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог: в задоволенні позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації слід відмовити за безпідставністю. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, у розмірі 704,80 грн. Надмірно сплачений судовий збір стягненню з відповідача не підлягає, а може бути повернутий позивачу у встановленому Законом України "Про судовий збір" порядку. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненю сума понесених та підтверджених документально витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Outcome: partial