Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

01.02.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, посилаючись на наступні обставини. Він, [PERSON] проживає у приватизованій трикімнатній квартирі [ADDRESS] квартирі [ADDRESS] , проживає відповідачка [PERSON] . 23 серпня 2018 року, його квартиру було затоплено. Причиною залиття стало те, що в квартирі [ADDRESS] вхідний кран води не працював (зламаний) і відбулося затоплення через обрив гумового шлангу. Внаслідок затоплення в 2-х кімнатах, в коридорі, в кухні, ванній кімнаті та туалеті на стінах виникли тріщини, осипалась штукатурка та облізла фарба. Підлога в коридорі та в кімнатах залита водою. Загальна площа пошкоджень становить близько 150 кв. м., вартість якого становить 24 270,00 грн. за висновком спеціалістів, що додається до заяви звітом про незалежну експертну оцінку від 21 листопада 2018 року. В наслідок залиття квартира Позивача, остання потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Крім майнової шкоди йому заподіяно також і моральну шкоду, яку він оцінює у 10000,00 грн. Вона полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із знищенням і пошкодженням майна. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в сумі 24 270,00 грн. та за оплату договору на проведення оцінки 2500,00 грн. і моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., завдану йому внаслідок затоплення квартири. Стягнути судові витрати з відповідача ( а. с. 2-3 ). Ухвалою судді від 05.02.2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири була залишена без руху ( а. с. 37-38 ). Ухвалою судді від 26.02.2019 року повторно залишено вищевказану позовну заяву без руху ( а. с. 43-44 ). 19.03.2019 року [PERSON] надав уточнену позовну заяву, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в сумі 24 270,00 грн. та за оплату договору на проведення оцінки 2500,00 грн. і моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., завдану йому внаслідок затоплення квартири. Стягнути судові витрати з відповідача, обґрунтовуючи наступним. Він, [PERSON] проживає у приватизованій трикімнатній квартирі [ADDRESS] , [ADDRESS] поверсі [ADDRESS] квартирі [ADDRESS] , проживає відповідачка [PERSON] . 23 серпня 2018 року, його квартиру було затоплено. Причиною залиття стало те, що в квартирі [ADDRESS] вхідний кран води не працював (зламаний) і відбулося затоплення через обрив гумового шлангу. Внаслідок затоплення в 2-х кімнатах, в коридорі, в кухні, ванній кімнаті та туалеті на стінах виникли тріщини, осипалась штукатурка та облізла фарба. Підлога в коридорі та в кімнатах залита водою. Запільна площа пошкоджень становить близько 150 кв. м., вартість якого становить 24 270.00 грн. за висновком спеціалістів, що додається до заяви звітом про незалежну експертну оцінку від 21 листопада 2018 року. В наслідок залиття квартира Позивача, остання потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Крім майнової шкоди йому заподіяно також і моральну шкоду, яку він оцінює у 10000.00 грн (десять тисяч гривень, нуль копійок). Вона полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із знищенням і пошкодженням майна ( а. с. 50-51 ). Ухвалою судді від 12 квітня 2019 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження ( а. с. 58-59 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився,\~ надав до суду заяву, отримана 10.06.2019 року за вх. № 20923, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення ( а. с. 69 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення ( а. с. 68 ). Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду від 03.07.2019 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом\~ від 25 червня 2015 року є співвласником/власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] ( а. с. 32 ). Встановлено, що 23 серпня 2018 року квартиру позивача було затоплено з квартири відповідача [PERSON] . Згідно з Актом про залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання від 23 серпня 2018 року у м. Біла Церква, складеного комісією у складі: головного інженера виконавця послуг Гурсього П.С., голови комісії, майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , представників організації, яка відповідно до укладеного угоди, обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку склали цей акт про те, що 22 серпня 2018 року в будинку [ADDRESS] внаслідок аварії на системі центрального водопостачання трапилося залиття квартир [ADDRESS] і [ADDRESS] . [ADDRESS] квартирі [ADDRESS] в [ADDRESS] кімнатах, коридорі, кухні, ванній, туалеті виникли тріщини, пошкоджена штукатурка, залиті водою підлога. Загальна площа пошкоджень становить близько 150 кв.м. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ХВП, є те, що: в квартирі [ADDRESS] вхідний кран води не працює ( поломаний ) і затоплення відбулося через обрив гумового шлангу. Власник квартири [ADDRESS] проживає в [ADDRESS] , а квартира куплена для того, щоб здавати квартирантам та одержувати кошти. В період затоплення в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживав ( а. с. 33 ). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.07.2019 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно із Звітом про незалежну оцінку, визначення ринкової вартості відновлювальних робіт та будівельних матеріалів з метою встановлення розміру матеріального збитку, трикімнатної, житлової квартири [ADDRESS] від 20 листопада 2018 року, вартість рементно-відновлювальних робіт та вартість використаних матеріалів складає 24 270 гривень ( а. с. 4-6, 7-27 ). Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів\~ міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення\~ для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази\~ подаються сторонами та іншими особами,\~ які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~\~ Згідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому вказана норма встановлює підставу для звільнення завдавача шкоди від обов`язку її відшкодування, а саме, якщо він доведе, що шкоду завдано не з його вини. Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. Таким чином, для відшкодування майнової шкоди, позивачка повинна довести наявність заподіяної шкоди, так і вину заподіювача шкоди. Як докази заподіяння шкоди позивач надав Акт про залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання від 23 серпня 2018 року у м. Біла Церква, складеного комісією, в якому\~ зазначено, що причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ХВП, є те, що: в квартирі [ADDRESS] вхідний кран води не працює ( поломаний ) і затоплення відбулося через обрив гумового шлангу ( а. с. 33 ), що доводить факт заподіяння позивачу збитків з вини відповідача. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір. Крім того, статтями 151,177,179 ЖК України та статтями 322, 323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами). Зокрема, пунктом 7 Правил передбачено обов`язок власника квартири або користувача дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. Отже, тягар утримання майна, тобто обов`язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Отже, в судовому засіданні під час розгляду справи знайшло своє підтвердження того факту, що залиття сталося з вини відповідача, що підтверджується наявними доказами у зв`язку з чим, позивачу було заподіяно матеріальної шкоди. Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду завдану залиттям квартири у сумі 24 270 гривень є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача\~ понесених позивачем витрат у сумі 2500 гривень за проведення незалежної оцінки, то такі вимоги в цій частині є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки понесення вказаних витрат документально підтверджується матеріалами справи ( а. с. 35, 36 ). Стосовно позовних вимог позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] заподіяної моральної шкоди, яка була завдана останньому спричиненням шкоди, а саме залиттям квартири у сумі 10 000 гривень, то суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи факт залиття, суд вважає, що винними діями відповідача позивачу, як власнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, істотних вимушених негативних змін у його житті, тривалістю порушеного права, та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому, з відповідача на користь позивача\~ підлягає стягненню понесені останнім судові витрати у сумі 1 536,80 гривень, які документально підтверджуються наявними в матеріалах справи квитанціями ( а. с. 41, 52 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial