Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про повернення депозитного вкладу в розмірі 19826 грн. У позовній заяві зазначила, що 27 лютого 2012 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні в м. Городенка по вул. Шевченка, 84 було укладено договір № SAMDN27000723958666 вклад «Копилка», нею було внесено кошти в сумі 1050 грн. під 16% річних, строком на 366 днів, до 27 лютого 2013 р. Після спливу 366 днів позивачка продовжувала договір кожного року, не завжди забирала проценти, а також вносила кошти на свій депозитний рахунок. Крім того, позивачка мала відкритий депозитний вклад у ПАТ «БрокБізнесБанк» в сумі 14292 грн. В звязку з банкрутством згаданого банку у відповідь на звернення позивачки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 13.10.2014 р. повідомив про те, що належна їй сума гарантованого відшкодування перерахована в ПАТ КБ «ПриватБанк», де буде зберігатись до 24.11.2014 р. і що для отримання коштів можна звернутись в найближчу філію ПАТ КБ «ПриватБанк». 20.10.2014 р. позивачка звернулась до Городенківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», попросила перераховані кошти в сумі 14292 грн. покласти на її депозитний рахунок. Того ж дня позивачка через банкомат зняла з рахунку 300 грн., більше грошей не знімала. 15.05.2015 р. позивачка звернулась у «ПриватБанк» м. Городенка, щоб зняти з свого рахунку 4000 грн., працівником банку в договорі вручну було зроблено запис про залишок коштів на рахунку 9826 грн. На запитання позивачки щодо заниженого залишку коштів на рахунку, працівник банку відповіла, що гроші, які поступили з ПАТ «БрокБізнесБанк», покладені на паралельний рахунок, і через декілька днів будуть переведені на карточку позивачки. В трьохденний строк гроші на карточку зараховані не були, тому позивачка неодноразово зверталась до відділення «ПриватБанку» м. Городенка. Тільки 29 травня 2015 р. гроші були на картці. 02 червня, 03 липня та 04 липня 2015 р. позивачка знімала гроші з рахунку і робила покупки. В серпні 2015 р. позивачка вирішила перевірити стан своїх депозитних рахунків в ПАТ КБ «ПриватБанк», так як у м. Городенка поширювались чутки про суми недостач коштів на депозитних рахунках клієнтів. 11.08.2015 р. у відділенні Приватбанку м. Городенка позивачка дізналась про відсутність коштів на її рахунках. Згідно роздруківки вклад 1050 грн. було внесено 27 лютого 2012 року, гроші знято у вересні 2012 р. і закрито рахунок. Однак, записи працівника банку в Договорі «від руки» свідчать про те, що станом на 15.05.2015 р. рахунок не був закритий. Згідно виписки по рахунку з Приватбанку 20 жовтня 2015 р. 10000 грн. проведені як платіж у відділенні на карту/рахунок фізичної особи, але надати роздруківку їй в банку відмовлено. Покликаючись на ст.ст. 1060,1066,1073,1074 ЦК України, ст.ст. 55,57,58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», позивачка просить стягнути з відповідача в її користь 19826 грн. 28.01.206 р. до суду поступило клопотання позивачки про збільшення розміру позовних вимог. Покликаючись на те, що з часу звернення до суду з позовом минуло чотири місяці, відповідач не повертає належні їй кошти, а тому загальна сума, яку позивачка просить стягнути з відповідача станом на 25.12.2015 р. складає 20554,16 грн., що включає суми боргу 1050 грн., 10000 грн., 16% річних: 1003,26 грн., 1600 грн., 109,5 грн., 618,66 грн. та сукупний індекс інфляції 6172,74 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник збільшені позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просять задовольнити. Суду позивачка пояснила, що з керуючою Городенківського відділення Приватбанк [PERSON] була особисто знайома, так як їх діти навчались в одному класі. З 2007 р. вона є клієнтом Приватбанку. Договір про заощадження був укладений 27.02.2012 р., було внесено 1050 грн., договір не розривала, кошти не забирала. Стосовно коштів, перерахованих в жовтні 2014 р. на Приватбанк з БрокБізнесБанку в розмірі 14292 грн., позивачка пояснила, що хотіла зняти тільки чотири тисячі гривень, а 10 тис. грн. просила зарахувати на свій депозитний рахунок, щоб нараховувались проценти згідно раніше укладеного договору в розмірі 16 % річних. Керуюча Городенківського відділення банку запевнила її, що гроші будуть зараховані на її депозитний рахунок, про продовження строку дії договору про заощадження керуюча особисто вручну робила відмітки в договорі, завіряла їх своїм підписом та печаткою. Однак, 4 тис. грн. із суми, яка поступила від Брокбізнесбанку, на картку позивачки були зараховані не одразу. З 15.05.2015 р. вона намагалась зняти гроші в сумі 4 тис. грн., але на її картці грошей не було, на банкоматі було зазначено недостатньо коштів на рахунку. На її неодноразові звернення до керуючої відділенням банку з приводу неможливості отримати кошти, остання пояснила, що вона «помилково внесла». І тільки в кінці травня 2015 р. 4000 грн. поступили на її рахунок, якими вона розпорядилась. Представник відповідача в судові засідання не зявлявся неодноразово, про час, місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчать отримані судом поштові повідомлення про вручення рекомендованих листів з повістками «уповноваженому представнику департаменту обробки вхідної кореспонденції ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, без реагування та виконання відповідачем залишена Ухвала Городенківського районного суду від 15.01.2016 р. про витребування доказів від Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», хоча про отримання вказаної Ухвали відповідачем свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа уповноваженому представнику департаменту обробки вхідної кореспонденції ПАТ КБ «ПриватБанк» 25.01.2016 р. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1ст. 1058 Цивільного кодексу України - за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" - банківські рахунки це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. З наявних матеріалів вбачається, що 27.02.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у відділенні в м. Городенка по вул. Шевченка, 84 було укладено договір про заощадження № SAMDN27000723958666 (вклад «Копилка,12 мес.»), згідно якого позивачка внесла кошти в сумі 1050 грн. на термін 366 днів, по 27 лютого 2013 р. включно, процентна ставка по вкладу складає 16% річних, банк видав вкладнику електронну книжку № 1201000175612006 та відкрив особовий рахунок 26358612269757. П.5 договору визначено, що вклад автоматично вважається продовженим ще на 366 днів у випадку, якщо в строк не пізніше за один день до закінчення терміну вкладу клієн не заявив банку про відмову від продовження вкладу. Договір передбачає право клієнта збільшувати розмір коштів на вкладі. Договір набуває чинності з дня його підписання, його дія припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу з процентами відповідно до умов договору (а.с. 6, 44-45). Цей договір позивачка не розривала, гроші не отримувала. Про продовження терміну дії договору свідчать відмітки працівника банку [PERSON], завірені штампом з датою 07 квітня 2014 р. та завірені печаткою ПАТ КБ «Приватбанк» на записі про дію договору до 16.03.2016 р. (а.с. 6, 44). Згідно отриманої позивачкою у відділенні Приватбанку виписки за період з 25.07.2011 по 25.08.2015 р. по рахунку клієнта 26358612269757 980, [PERSON], основна карта 2635 **** ****9757 - було проведено такі операції: 27.02.2012 р. - «до вкладу договор SAMDN2700**** **** 8666» сума 1050 грн.; 17.09.2012 р.- «перевод личных средств» - сума 1112,12 грн., 17.09.2012 р.- «% за депозит (референс договора SAMDN2700**** **** 8666)» (а.с. 16). Повідомленням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 02-036-9481/14 від 13.10.2014 р. стверджено, що належна [PERSON] сума гарантованого відшкодування за вкладами у ПАТ «БрокБізнесБанк» перерахована в ПАТ КБ «ПриватБанк», де буде зберігатись до 24.11.2014 р., і що з 15.10.2014 р. для отримання коштів можна звернутись в найближчу філію ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 18). З виписки по картці/рахунку 5168757274977414 і додаткових рахунках до договору за період з 01.01.2012 р.-11.08.2015 р. (а.с. 7- 15) слідує, що 20.10.2014 р. проведені такі операції: на картку 5168757274977414 «зарахування переказу на карту» в сумі 14292, 51 грн.; «платіж у відділенні на карту/рахунок фіз. особи» в сумі 10000 грн.; «зняття готівки в банкоматі відділення банку Короденка вул. Шевченка,84» в сумі 300 грн. (а.с. 14). По інших операціях на протязі з 31.10.2014 р.- 05.03.2015 р. по вказаному рахунку чітко зазначені «деталі операції» при використанні коштів з рахунку (а.с. 7- 14). 29.05.2015 р. проведено дві операції «депозит» на «суми у валюті операції» - 98,00 грн. і 3992,00 грн., після чого 02.06.2015 р. - «зняття готівки в банкоматі відділення банку Короденка вул. Шевченка, 84» в сумі 1000грн., 03.07.2015р. «зняття готівки в банкоматі магазин Короденка вул. Братів Окуневських буд.29» в сумі 1000грн., 04.07.2015 р. (а.с. 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно п.3.3 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами» від 03.12.2003р. № 516 за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Оскільки позивачка не розривала договір про заощадження № SAMDN27000723958666 (вклад «Копилка,12 мес.»), не отримувала вклад, тому звернулась до банку за належними їй коштами. Отримавши виписки про відсутність належних їй коштів, позивачка зверталась до банку з метою отримання інформації стосовно того, ким і на який рахунок 17.09.2012 р. було здійснено перевід особистих коштів у сумі 1112,12 грн. і для отримання інформації про вклад, що поступив від ПАТ «БрокБізнесБанк» стосовно того, ким і на який рахунок 20 жовтня 2014 р. здійснено платіж в сумі 10000 грн. За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачка зверталася до відповідача з заявою про повернення депозитів, проте відповідач кошти позивачці не повернув. Так як банк не виплатив на вимогу позивачки її вклад (депозит) та проценти по ньому, не надав інформації щодо її вкладу, судом 15.01.2016 р. була винесена Ухвала суду про витребування доказів, якою зобовязано відповідача надати суду відомості про рух, залишок коштів по рахунках клієнта ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON], [INFO], жительки м. Городенка вул. Крушельницького, 11/9, відкритих в ПАТ комерційний банк ПриватБанк згідно договору про заощадження № SAMDN 27000723958666 (Вклад «Копилка» 12 міс.) від 27.02.2012 р. (рахунки № 1201000175612006 та № 26358612269757), по рахунку № 5168757274977414, на який були зараховані кошти від ПАТ «БрокБізнесБанк» в сумі 14292 грн., з зазначенням на який саме рахунок, анкетних даних особи кому він належить, було здійснено платіж 20 жовтня 2014 р. сумі 10000 грн. Ухвала відповідачем не виконана. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що він з травня 2015 р. працює менеджером по обслуговуванню фізичних осіб Городенківського відділення ПриватБанку. За зверненням клієнта банку, позивачки [PERSON], в серпні 2015 р. їй були надані виписки з рахунків. Тоді було виявлено, що договір розірваний, кошти були зняті. З реакції позивачки було зрозуміло, що вона не очікувала такої відповіді, вона заперечувала, що знімала гроші і закривала рахунки. Свідок ствердив, що операції, які бачив в електронному варіанті, відображені у наданих позивачці банком виписках з рахунків ПриватБанку, роздрукованих з банківських програмних комплексів. Йому невідомо, чому у виписці про операції за 20.10.2014 р. не зазначений номер рахунку, на який перераховані кошти з рахунку позивачки. Стосовно зарахування коштів з фонду гарантування вкладів на поточний картковий рахунок клієнта свідок пояснив, що кошти поступають зразу (миттєво). Відповідно до п.20.1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, поточні рахунки клієнтів банків закриваються, зокрема, на підставі заяви клієнта. П.20.7. згаданої Інструкції передбачає, що вкладні (депозитні) рахунки клієнтів у разі залучення строкових вкладів закриваються після закінчення строку зберігання вкладу та повернення коштів вкладнику, а у разі залучення вкладу на умовах його видачі на першу вимогу вкладний (депозитний) рахунок закривається після повернення коштів вкладнику. Із здобутих та досліджених в судовому засіданні доказів випливає, що позивачка не закривала в банку свій депозитний рахунок, відкритий згідно договору про заощадження № SAMDN 27000723958666 від 27.02.2012 р., вона не отримувала в банку і не перераховувала на інші картки 20.10.2014 р. кошти в сумі 10000 грн., із зарахованих на її картку ПАТ КБ «ПриватБанк» 14292, 51 грн. гарантованого відшкодування за вкладами у ПАТ «БрокБізнесБанк». Оскільки з депозитного рахунку позивачки кошти були зняті не нею, а іншою особою, з поточного рахунку позивачки кошти в сумі 10000 грн. також були зняті не нею, а іншою особою, якою, можливо, є чи був працівник банку, тому за його дії має нести відповідальність установа, працівник якої був наділений відповідними повноваженнями і чиї інтереси він представляв. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Про те, що позивачка 11 серпня 2015 р. зверталась до Городенківського РВ УМВС Івано-Франківської області з заявою про привласнення належних їй коштів свідчить Довідка № 3/5370 від 12.08.2015р., з змісту якої слідує, що заява прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12015090150000282, розпочато досудове розслідування (а.с. 17). Оскільки по даному факту порушено кримінальне провадження, то в разі встановлення винних осіб, банк набуде права зворотної вимоги до них про повернення вказаних сум коштів, знятих з рахунків [PERSON] в порядку регресу. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-140 цс/13 від 25.12.2013 року, - відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 28.01.2015р. у справі 6-247цс14, передбачає, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові, а також 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги те, що позивачка розрахувала суму заборгованості станом на 25.12.2015 р., на час розгляду справи кошти за банківським вкладом позивачці не повернуті, банк не виконав своїх зобовязань перед позивачкою щодо повернення коштів, а також виходячи з положень ст. 11 ЦПК України, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь позивачки [PERSON] за договором про заощадження № SAMDN 27000723958666 від 27.02.2012 р. слід стягнути суму боргу в розмірі 1050 грн. та 16% річних від простроченої суми в розмірі 642,62 грн., виходячи з такого розрахунку: період за який нараховується 16 % річних - 1397 днів, з 27.02.2012 р. по 25.12.2015 р.; 1050 грн. х 16 :100 = 168 грн. : 365 днів = 0,46 грн. х 1397 днів = 642,62 грн. Оскільки позивачка не надала доказів, що перераховане відшкодування за її вкладами у ПАТ «БрокБізнесБанк» в розмірі 10000 грн. зараховане за її заявою на її депозитний рахунок, а досліджені в судовому засіданні докази свідчать про зарахування цих коштів на її поточний рахунок, тому підстав для стягнення річних в розмірі 16 % суд не вбачає, з відповідача в користь позивачки, крім суми відшкодування 10000 грн., слід стягнути 3 % річних від простроченої суми, як передбачає ч.2 ст. 625 ЦК України, в розмірі 357,73 грн., виходячи з розрахунку: період за який нараховується 3 % річних - 431 день, з 21.10.2014 р. по 25.12.2015 р.; 10000 грн. х 3:100 = 300 грн. : 365 днів = 0,83 грн. х 431 день = 357,73 грн. До позовної заяви позивачка не додала розрахунку інфляційних втрат, в судовому засіданні позивачка та її представник не ставили вимогу про їх стягнення, тому враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, тому в позов в цій частині не підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 15, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 629, 1046, 1048, 1049, 1058, 1060 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: partial