Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей міської ради про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано. Відповідач не проживає з родиною, дитину не відвідує, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує дочці необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2013 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 08 серпня 2013 року. Проте станом на сьогодні відповідач не виконує належним чином свого обов`язку по сплаті аліментів, не надає фінансової допомоги дитині та не бере участі в її утриманні. З підстав наведених вище позивач просить позбавити [PERSON] батьківський прав відносно малолітньої [PERSON] . Крім цього, зазначає, що 01 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб з громадянином Республіки Ірак та змінила прізвище на « [PERSON] », внаслідок чого виникла розбіжність між її прізвищем та прізвищем дочки. З метою уникнення в майбутньому незручностей в реалізації дитиною свої законних прав та інтересів просить змінити прізвище дочки з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою суду від 07 березня 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. 18 березня 2019 року ухвалою суду у даній справі було оголошено перерву у зв`язку із її направленням до Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради для дачі письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] . 06 серпня 2019 року справа разом з висновком повернулася до суду від органу опіки і піклування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов, щодо заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, при вирішення спору по суті просив взяти до уваги висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO]. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Дружбівської селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області 13 листопада 2012 року, [PERSON] народилася [INFO] в смт. Дружба Теребовлянського району Тернопільської області та її батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2014 року у справі № 606/12/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2014 року у справі № 606/1886/13-ц вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 08 серпня 2013 року. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 01 жовтня 2015 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки №455 від 11 березня 2019 року виданої ТзОВ «Коменерго-Тернопіль 4» позивач [PERSON] проживає без реєстрації разом із дочкою [PERSON] та чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Висновком органу опіки і піклування Тернопільської міської ради №713 від 31 липня 2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов`язки стосовно дочки [PERSON] , не цікавиться станом її здоров`я, навчанням, матеріальної допомоги не надає. Згідно інформації наданої Тернопільським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - правовий ліцей №2 », підтверджується, що батько [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] участі не бере, батьківські збори не відвідує, не цікавиться розвитком дитини. Інформацією Комунального закладу «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання», підтверджується, що під час профілактичних медичних оглядів в поліклініці дитину супроводжує мама. Батько дитини здоров`ям дитини не цікавиться. Враховуючи наведене орган опіки і піклування Тернопільської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 Сімейного кодексу України). Із змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України вбачається, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. Ухилення від виконання батьками обов`язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи мають реальну можливість виконати обов`язки, але не вчиняють відповідних дій. На підставі вищенаведених обставин та враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідача [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положення ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав, не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2014 року у справі № 606/1886/13-ц з відповідача на користь позивача вже стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 08 серпня 2013 року. Отже, з метою забезпечення принципу єдності судової практики, процесуальної економії, уникнення винесення протилежних за змістом судових рішень, принципу обов`язковості судових рішень, суд вважає обставини встановленні в рішенні Теребовлянського районного суду Тернопільської області преюдиціальними, тобто такими які є доведеними та встановленими рішенням суду, що набрало законної сили. Щодо вимоги позивача про зміну прізвища малолітньої дочки [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Зміна прізвища малолітньої (неповнолітньої) дитини відноситься саме до особистих немайнових прав батьків. У зв`язку з цим відпадає необхідність в отриманні згоди батька позбавленого батьківських прав для зміни дитячого прізвища. Зміна прізвища дитини здійснюється відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793. Відповідно до п. 2.14. Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є рішення суду про позбавлення батьківських прав. Відомості про позбавлення батьківських прав вносяться до паперового носія актового запису цивільного стану та Державного реєстру актів цивільного стану в день надходження копії відповідного рішення суду до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день її пред`явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою (2.16.5. Правил). Враховуючи наведене суд відмовляє в задоволені вимоги позивача про зміну прізвища дитини виходячи з того, що спір між сторонами про зміну прізвища дочки відсутній та позивач не позбавлена права звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану з письмовою заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану до якої необхідно буде додати свідоцтво про народження дитини та рішення суду про позбавлення батьківських прав батька. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial