Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ФОП [PERSON] з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 8 жовтня 2012 року вона придбала у відповідача, шляхом доставки їй на домашню адресу в м. Куп»янськ, [ADDRESS], біогенні речовини- «Озорит» 1 шт. та «Прокардин» 1 шт. всього на 5720 грн., дані товари вона оплатила за товарним чеком. 11 жовтня 2012 року вона придбала у відповідача дієтичні добавки «Янтифан» 2шт., «Кариочи» 1шт.,«Неокардит» 1шт. всього на 17000 грн. Указані препарати вона придбала для себе у зв'язку з поважним віком та численними хворобами. Однак придбаний товар, як зазначає позивач, виявився з істотними недоліками, тому вона була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, оскільки відповідно до ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази і оцінивши їх у сукупності суд встановив наступне. 8 жовтня 2012 року [PERSON] придбала у [PERSON], - «Озорит» 1 шт. та «Прокардин» 1 шт. вартістю 5720 грн., що підтверджується копією товарного чеку № К-2 від 08.10.2012 р. (а.с. 14). 11 жовтня 2012 року [PERSON] придбала у [PERSON] - «Янтифан» 2шт., «Кариочи»1шт., «Неокардит» 1шт. всього на суму 17000 грн., що підтверджується копією товарного чеку № К-5 від 11.10.2012 р. (а.с. 14) Стаття 15 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що «споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити: - назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; - найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; - дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; - відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; - позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; - дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; - дату виготовлення; - відомості про умови зберігання; - гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); - правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; - строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; - найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. П. 7 ст. 15 Закону зазначає, що « у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; 2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; 3) заподіяння шкоди життю, здоров'ю або майну споживача - споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об'єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором. Статтями 60, 61 ЦПК України установлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами. За загальним правилом, передбаченим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування. Згідно до ч.1 ст. 699 ЦК України пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, зверненнях до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору. Відповідно до положень ст. ст. 662, 673, 688, 700, 702 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. При укладенні договору роздрібної купівлі-продажу продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, - в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. За правилами ст. 14 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання . Тобто, обов'язок доказування у справах даної категорії лежить на продавцеві. Судом установлено, що реклама вищевказаних діабетичних добавок відбувалася по радіо, де розповідалося про властивості даних препаратів, позивачка прослухавши рекламу, зателефонувала за вказаним телефоном. При розмові з лікарем, вона повідомила, що страждає рядом захворювань, на що її запевнили, що вказані препарати зміцнять її організм і допоможуть їй у боротьбі з хворобою, у зв'язку з чим вона погодилася на придбання добавок. При цьому судом встановлено, що препарати як дієтичні добавки на території України на момент продажу не були зареєстровані, сертифікат якості на дані препарати позивачці також не надавався, тому суд вважає, що [PERSON] не надав позивачці необхідної та достовірної інформації про товар, а отже підставою придбання діабетичних добавок стало надання неповної інформації та запевнення [PERSON] в тому, що дані добавки допоможуть їй у боротьбі з хворобою, тобто надання недостовірної інформації, з огляду на що позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання договорів купівлі-продажу препаратів, повернення сплаченої за них грошової суми та відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на законі. При цьому суд приймає до уваги, що позивачка з 21.11.2012 р. по 30.11.2012 р. знаходилась на лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 11-12), після чого за захистом своїх прав [PERSON] звернулась до Куп'янської міжрайонної прокуратури, яка переслала заяву [PERSON] до Куп'янського МВ ГУМВС України в Харківській області і надійшла туди 25.12.2012 р. Після проведення досудового розслідування 20.05.2013 р. кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України було закрите, що підтверджується Постановою про закриття кримінального провадження (а.с. 16), тому суд вважає, що позивачкою не пропущений строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання договорів купівлі-продажу препаратів «Озорит», «Прокардин» від 08.10.2012 р., препаратів «Янтифан», «Кариочи», «Неокордит» від 11.08.2012р., укладених між [PERSON] та ФОП [PERSON] , та стягнення з останнього на користь позивача сплачених нею грошових коштів за договорами купівлі-продажу препаратів від 08.10.2012р., та від 11.10.2012р. в сумі 22 720 грн. підлягають задоволенню. Обговорюючи питання про заявлену позивачем моральну шкоду, у рахунок компенсації якої відповідачу пред'явлена сума у 20 000 гривень, суд, враховуючи зміст заявлених позовних вимог, характер правовідносин, якими позивачу була спричинена шкода, його страждання, негативні наслідки, вважає позовну вимогу такою, що підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 2000 грн., оскільки саме таку суму суд вважає співмірною спричиненій моральній шкоді. Стосовно позовних вимог про повернення біогенних речовин та біологічних добавок «Озорит», «Прокардин», «Янтифан», «Кариочи», «Неокордит», то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даних вимог, оскільки відповідно до Постанови КМУ від 19.04.1994 р. № 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» із змінами та доповненнями (додаток № 3 «Перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню)»), продовольчі товари, лікарські препарати та засоби, предмети сангігієни обміну або поверненню не підлягають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір»від 08 липня 2011 р. №3674-У1 з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 247 грн. 20 коп.

Outcome: partial