Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 22 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 0101/0908/71-226, відповідно до умов якої остання отримала кредит в сумі 29 900,00 доларів США та зобов`язувалася в порядку та умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступив право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за договорами кредиту, в тому числі і за договором №0101/0908/71-226 від 22 вересня 2008 року, укладеним з [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2015 року по цивільній справі № 127/1626/15-ц позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 297 426,02 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 291 506,80 грн та заборгованості за відсотками - 5 919,23 грн, а також стягнуто судовий збір в розмірі 2 974,26 грн. 09 грудня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги АТ «Альфа-Банк» за договорами кредиту, в тому числі і за договором №0101/0908/71-226 від 22 вересня 2008 року, укладеним з [PERSON] . Позивач звертає увагу на те, що вищевказане рішення суду набрало законної сили, однак, до цього часу не виконане у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15 липня 2021 року становить 96 960,86 грн, з яких: 26 768,34 грн - заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість, 70 192,52 грн - інфляційні втрати. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 серпня 2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено, що 22 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0101/0908/71-226 відповідно до умов якої остання отримала кредит в сумі 29 900,00 доларів США та зобов`язувалася в порядку та умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту (а.с.6-13). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2015 року по цивільній справі № 127/1626/15-ц позов ПАТ «Дельта Банк» ( як правонаступника ПАТ «Сведбанку) до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0101/0908/71-226 від 22 вересня 2008 року задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 297 426,02 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 291 506,80 грн та заборгованості за відсотками - 5 919,23 грн, а також стягнуто судовий збір в розмірі 2 974,26 грн (а.с.16-18). Дане рішення суду набрала законної сили. Доказів його виконання матеріали справи не містять. 09 грудня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги АТ «Альфа-Банк» за договорами кредиту, в тому числі і за договором №0101/0908/71-226 від 22 вересня 2008 року, укладеним з [PERSON] . Відповідно до п.2.2 цього договору новий кредитор в день укладення цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами. Як слідує з даних ЄДРСР ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року по справі №127/1626/15-ц замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «Дельта банк» на АТ «Альфа-Банк» за виконавчим листом № 127/1626/15-ц від 02 листопада 2015 року, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 297 426,02 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 291 506,80 грн, заборгованості за відсотками - 5919,23 грн та судового збору у розмірі 2974,26 грн. Позивач, звертаючись до суду, вказує на невиконання відповідачем своїх зобов`язань та просить стягнути відповідно до ст.625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних за період з липня 2018 року по червень 2021 року в сумі 70192,52 грн та 26 76834 грн відповідно. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.17 постави Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 26 квітня 2017 року по справі № 918/329/16, правовий аналіз положень ст.526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. За змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2, та ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а також у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зобов`язання, що виникли у відповідача на підставі зазначеного вище судового рішення, є грошовими та виражені в національній валюті. З матеріалів справи слідує, що відповідач не виконує зазначені зобов`язання належним чином, внаслідок чого заборгованість не зменшується, а грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Як установлено судом, визначене рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2015 року, яке набрала законної сили, зобов`язання відповідача сплатити на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0101/0908/71-226 від 22 вересня 2008 року не припинилося та не виконане станом на момент розгляду даної цивільної справи у суді. За таких обставин, враховуючи не виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних. Щодо їх розміру, то суд зазначає наступне. Позивач звернувся зі стягненням вказаних сум, визначивши їх розмір за останні три роки перед зверненням суду: інфляційні втрати -70192,52 грн, 3% річних - 26768,34 грн. Здійснивши перевірку вказаних розрахунків, суд дійшов такого висновку. Як слідує з матеріалів справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2015 року на користь позивача стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0101/0908/71-226 від 22 вересня 2008 року в розмірі 297 426,02 грн. За період з липня 2018 року по червень 2021 року ( період визначений позивачем в межах заявлених вимог) загальний відсоток інфляції за вказаний період розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період і становитиме: 99,3%х100,0%х101,9% х 101,7% х 101,4% х 100,8% х 101,0% х 100,5% х 100,9% х 101,0% х 100,7% х 99,5% х 99,4% х 99,7% х 100,7% х 100,7% х 100,1% х 99,8% х 100,2% х 99,7% х 100,8% х 100,8% 100,3% х 100,2% х 99,4% х 99,8% х 100,5% х 101,0% х 101,3% х 100,9% х 101,3% х 101,0% х 101,7% х 100,7% х 101,3% х 100,2% = 1,22212740507. Відповідно суму інфляції розраховуємо за формулою: (сума боргу х процент інфляції) - сума боргу та становитиме 66 066,47 грн (297 426,02 грн х 1,22212740507) - 297 426,02 грн). Отже інфляційні втрати складають 66 066,47 грн. Згідно розрахунку позивача сума втрат від інфляції становить 70192,52 грн та визначена без урахування місяців, в яких індекс інфляції менший 100%. Позивач, визначаючи таким чином суму втрат від інфляції, не врахував лист Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року №62-97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», а також правову позицію Верховного Суду в складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, висловлену в постанові від 26 червня 2020 року по справі № 905/21/19. Зокрема Верховний Суд визначив, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003. Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови КМУ №1078). Отже, при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період. З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з методикою розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції). Отже стягненню підлягають втрати від інфляції в сумі 66 066,47 грн. Сума 3% річних становить 26 768,34 грн. Розрахунок позивачем проведений вірно з урахуванням строків користування коштами та періоду прострочення виконання в межах заявлених вимог (СБ*3%*КДП/КДР, де: СБ - сума боргу; КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році). Враховуючи викладене, зважаючи, що відповідачем не виконане зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором №0101/0908/71-226 від 22 вересня 2008 року, встановленої рішенням суду, обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, а тому з відповідача на користь позивача в межах заявлених вимог підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 66,066,47 грн та 3 % річних у розмірі 26 768,34 грн, а позов - частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь АТ «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 2173,40 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial