Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

27.03.2019 р. адвокат Карнаух Тетяна Вікторівна - представник позивача [PERSON] звернулась з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВБАСРЕМОНТ» про відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, в обґрунтування якої вказує, що позивач працював на ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ» 4 роки 10 місяців з 12.02.2014 р. по 03.01.2019 р. 31 березня 2018 року під час виконання трудових обов`язків позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «закритий перелом н/3 правої ліктьової кості зі зміщенням уламків.». Відповідно акту форми Н-1 від 19.04.2018 р. нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 20.02.2019 р. позивачу первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва з переоглядом у 2020 р. У зв`язку із вказаним нещасним випадком змінилися спосіб та якість життя позивача, він не може працювати на колишній роботі, виконувати свої домашні обов`язки в повному обсязі, обмежений вибором робіт, на яких він може працювати після травмування, це завдає йому моральних страждань. Позивач відчуває дискомфорт, його турбує біль, набряк м`яких тканин, неможливість навантаження на праву верхню кінцівку, обмеження руху в правому променево-зап`ястковому суглобі. Внаслідок отримання трудового каліцтва позивач змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, один раз на рік перебувати на стаціонарному лікуванні, два рази на рік лікуватися амбулаторно. Просить стягнути на користь позивача з відповідача 146 055 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 3 900 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 03.04.2019 р. прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 08.05.2019 р. У судовому засіданні 08.05.2019 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено представників сторін про дату виготовлення повного рішення. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки [PERSON] було визнано винним у настанні нещасного випадку, так як останній сам порушив положення локальних документів відповідача, які регламентують заходи з охорони праці, що призвело до настання нещасного випадку з ним. Також зазначає, що на підтвердження факту спричинення моральної шкоди позивачем не надано жодних доказів та вказує, що заявлена позивачем сума моральної шкоди нічим не обґрунтована і не відповідає вимогам розумності, справедливості та критеріям судової практики. Представник позивача у судовому засіданні 08.05.2019 р. підтримав позовні вимоги у заявленому розмірі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні, проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та вказує про недоведеність позивачем як наявності моральної шкоди, так і заявленого до стягнення її розміру, який не відповідає критеріям розумності і справедливості. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач - [PERSON] з 12.02.2014 р. по 03.01.2019 р. працював слюсарем з механоскладальних робіт дільниці № 5 з виробництва металоконструкцій ремонтного управління № 1 ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», про що свідчать записи у його трудовій книжці (а.с. 16). 31.03.2018 р. о 14 годині 30 хвилин з позивачем, який перебував на своєму робочому місці, стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав травму правої кінцівки. В акті проведення розслідування нещасного випадку, що стався 31 березня 2018 року о 14 годині 30 хвилин у ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ» форми Н-5, складеного 18.04.2018 р., зроблено висновок, що нещасний випадок з [PERSON] вважається пов`язаним з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1 (а.с.6). Відповідно до акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1 за № 1 затвердженого 19.04.2018 р., причинами настання нещасного випадку, що стався 31 березня 2018 року на ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ» з [PERSON] є: основна: організаційна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці; супутні: психофізіологічна - особиста необережність потерпілого. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначено: [PERSON] - слюсар з механоскладальних робіт дільниці № 5 з виробництва металоконструкцій, ремонтного управління № 1 ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», який не попіклувався про особисту безпеку, зійшов з вільного проходу, передбаченого для безпечного пересування (виділеного сигнальною розміткою) та пересувався по виробничій території, призначеній для розміщення машин, деталей, заготівок та обладнання, чим порушив вимоги п. 1.11.6 та п. 1.13.11 «Инструкции № 39 по охране труда для слесаря по механосборочным работам структурных подразделений ООО «КРИВБАССРЕМОНТ», (а.с. 8-10). Довідкою МСЕК серії 12 ААА №055342 від 20.02.2019 р. позивачу первинно з 12.02.2019 р. по 01.03.2020 р. встановлено 10% втрати працездатності у зв`язку з виробничою травмою від 31.03.2018 р. (а.с. 11). У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов`язку відповідач не виконав. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Так, внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку порушенням нормальних життєвих зв`язків, позбавленням можливості реалізовувати свої звички та бажання, що призводить до порушення його звичайного способу життя. Негативні зміни у житті відповідача завдають йому душевного болю та страждань. Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними висновками суду. Доводи відповідача, що травмування позивача відбулося внаслідок його дій, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків. Також відповідачем порушені положення статті 13 Закону України «Про охорону праці», що вбачається із акту розслідування нещасного випадку на виробництві, а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу є необґрунтованими. Крім того, посилання відповідача щодо відсутності факту вини підприємства, суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, та беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості, а також і наявність вини самого [PERSON] у настанні нещасного випадку, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 15 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З огляду на викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд з урахуванням частин 2,3 статті 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial