Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5\~000 гривень, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення аліментів за попередні шість місяців у розмірі 30000 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.12.2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис 939. Від шлюбу у них народився неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Відповідач не виконує належним чином обов`язки утримувати дитину, не надає належної матеріальної допомоги, взагалі не дає грошей в сім`ю, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Розмір її доходу нижче прожиткового мінімуму, що унеможливлює належне утримання дитини. Посилаючись на вимоги ст. ст. 141, 180 СК просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у вищевказаному розмірі та за минулий період. Представник відповідача [PERSON] адвокат Довженко В.І. звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5\~000 гривень, починаючи стягнення від дня подання зустрічної позовної заяви до суду. В обґрунтування позову зазначає, що 15.12.2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис 939. Від шлюбу у них народився неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 11.01.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу дитина проживає із батьком. [PERSON] , коли отримує дитину для спілкування, поводиться по відношенню до дитини безвідповідально, знаходження дитини у матері загрожує життю та здоров`ю дитини, що перешкоджає можливості проживання дитини з матір`ю. [PERSON] не працює, має випадковий неофіційний заробіток, дитиною не опікується, тому [PERSON] вважає, що з [PERSON] на його користь на утримання дитини підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Вимоги зустрічного позову не визнала. Також суду пояснила, що на час розгляду справи відповідач викрав у неї сина. В подальшому вона забрала у відповідача дитину, яка проживає з нею, Просила суд задовольнити її позовні вимоги, у задоволені зустрічного позову просила відмовити. Позивачка [PERSON] , яка приймала участь у справі, надавала пояснення за позовами, приймала участь при опитуванні свідків, дослідженні доказів по справі, в подальшому у судові засідання не заявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Довженко В.І. позовні вимоги позивачки не визнали, зустрічні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Також суду пояснили, що дитина проживала з батьком, проте позивачка викрала дитину у батька. З приводу протиправних дій позивачки відповідач звернувся до поліції. Не заперечував, що на теперішній час дитина проживає з матір`ю. Також звертали увагу суду, що в протоколі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 20.07.2021 року вказано про доцільність передати малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування ММР до усунення причин що унеможливлюють визначення місця мешкання з одним з батьків, що є підставою для відмови у задоволенні вимог позивачки про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON] . Просили суд задовольнити зустрічний позовні вимоги та відмовити у задоволені позовних вимог позивачки. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Довженко В.І, які приймали участь у справі, надавали пояснення за позовами, приймали участь при опитуванні свідків, дослідженні доказів, в подальшому, протягом судового розгляду даної цивільної справи, неодноразово, належним чином повідомлені про день та час слухання справи, до суду не з`явилися, тому суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, вирішив справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 30.12.2020 року відкрито провадження по справі позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] об`єднані в одне провадження з вищевказаним позовом [PERSON] до [PERSON] , розгляд справи переведено з спрощеного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі,призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 30.07.2021 року задоволено клопотання позивачки [PERSON] та клопотання представника відповідача адвоката Довженко В.І. витребувано з Головного управління ДПС у Донецькій області з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відомості щодо доходів [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.01.2020 року по липень місяць 2021 року включно, з ТОВ "І-тревелс" (код ЄДРПОУ 35389109, юридична адреса: м.Київ, 03056, вул. Польова, буд.21, фактична адреса: м.Київ, 3150, вул. Велика Васильківська, буд.77а) дані про с півпрацю підприємства з [PERSON] та надання даних про нараховані та виплачені суми за надання відповідачем послуг за період з 01.01.2020 року. Ухвалою суду\~від 15.09.2021\~року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Довженко В.І., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , про зупинення провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів за попередні 6 місяців та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до розгляду Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Вислухавши сторони, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження, виданим 24 жовтня 2019 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1223. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 січня 2021 року шлюб, зареєстрований між сторонами по справі Маріупольським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 939 від 15 грудня 2018 року, було розірвано 11 лютого 2021 року. Відповідно до акту про фактичне проживання, складеного головою ОСББ «Гарант-47» за участю сусідів, [PERSON] фактично проживала у період з листопада 2019 року по березень 2020 року за адресою [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , сином [PERSON] , бабусею [PERSON] . Відповідно до\~актів \~про фактичне\~проживання,\~складених головою КСН «Кальміуський» від 15 грудня 2020 року, від 24 березня 2021 року, від 13 квітня 2021 року за участю сусідів по будинку по [ADDRESS] , позивачка [PERSON] мешкає, зокрема, разом із сином, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками про склад родини від 15 грудня 2020 року, від 24 березня 2021 року, від 13 квітня 2021 року. В інформації КНП «ЦПМСД № 3 м. Маріуполя» від 2 квітня 2021 року зазначено, що за інформацією лікаря-педіатра нагляд за станом здоров`я малолітнього [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] , здійснює мати дитини, [PERSON] , що підтверджується випискою з медичної карти [PERSON] , [INFO] . В підтвердження своїх стверджень, що дитина проживає з матір`ю, позивачкою надані до суду документи, щодо медичного огляду дитини [PERSON] , [INFO] , від 02.02.2021 року, від 14.02.2021 року, від 15.03.2021 року, від 01.04.2021 року, батьківська угода щодо влаштування дитини [PERSON] в яслі-садок № 163 «Квіточка» за заявою [PERSON] , чек про сплату за відвідування дитиною дитячого садочку, Декларацію про надання дитині первинної медичної допомоги, яка подана законним представником дитини [PERSON] 13.07.2021 року. Свідки [PERSON] , [PERSON] , суду пояснили, що знають позивачку, її дітей двох синів. [PERSON] постійно гуляє з дітьми на вулиці, за місцем проживання позивачки по [ADDRESS] , біля її квартири [ADDRESS] постійно стоїть коляска для маленького сина [PERSON] , в якій мати вивозить дитину на вулицю. Батько позивачки свідок [PERSON] суду також пояснив, що діти проживають разом з матір`ю в будинку по [ADDRESS] . Раніше проживала в квартирі її бабусі та у відповідача, який вигнав її з дітьми. Відповідач не допомагає доньці в утриманні сина [PERSON] . Він допомагає доньці матеріально утримувати дітей. Свідки [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що син [PERSON] з дня народження проживає з батьком. [PERSON] утримує дитину, купував одяг, годував дитину. Раніше в будинку [PERSON] проживала разом з дитиною [PERSON] . В грудні 2019 року [PERSON] перестала проживати разом з чоловіком та дитиною. [PERSON] не виконувала свої батьківські обв`язки відносно сина [PERSON] , залишила сина батькові. Відповідно до відомостей, які витребувані за ухвалою суду, ТОВ «І-Тревелс» виплатило [PERSON] за період з 03.08.2020 року по 15.03.2021 року 302\~429, 61 гривень, тобто останній має середній місячний дохід у розмірі 37\~803,62 гривень (302429,61 грн. / 8 = 37\~803,62). За відомостями податкової служби [PERSON] виплачено ТОВ «І-Тревелс» за період з січня 2020 року по січень 2021 року в сумі 308720,85 гривень. За відомостями податкової служби щодо доходів [PERSON] , остання за період з січня 2020 року по січень 2021 року має дохід у розмірі 18\~431,84 гривень, та отримала в лютому 2020 року за продаж рухомого майна 150\~000 гривень. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Враховуючи вищевикладені норми права, матеріали справи права суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , оскільки судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю, що підтверджено вищенаведеними матеріалами справи та свідками, які були допитані за клопотанням позивачки, тому кошти на утримання дитини (аліменти) повинна отримувати саме позивачка [PERSON] , а відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати дитину шляхом виплати аліментів, забезпечуючи дитини рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому суд відхиляє пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , які були допитані судом за клопотанням відповідача, про те, що дитина [PERSON] проживає разом з батьком, оскільки ці свідчення спростовуються вищенаведеними матеріалами справи, та приймає до уваги при вирішенні спору по суті пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які допитані за клопотанням позивачки, покази яких узгоджуються з вищенаведеними матеріалами справи. Суд також при вирішенні спору по суті відхиляє посилання відповідача та його представника, як на підставу відмови у задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів, на протокол комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 20.07.2021 року, в якому вказано про доцільність передати малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування ММР до усунення причин що унеможливлюють визначення місця мешкання з одним з батьків, оскільки ані відповідачем, ані його представником не було надано суду доказів, що дитина [PERSON] передана органу опіки та піклування, та не проживає у зв`язку з цим з матір`ю, що могло бути підставою для відмови у задоволенні позову позивачки. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України. Судом встановлено, що відповідач має середньомісячний дохід у розмірі 37\~803,62 гривень, є працездатним, інших утриманців не має. Проаналізував добуті докази в їх сукупності, суд вважає наявними підстави відповідно до ч.2 ст.184 СК України для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, починаючи з 30 грудня 2020 року, оскільки такий розмір аліментів згідно відомостей про доходи відповідача, на переконання суду, відповідач [PERSON] взмозі сплачувати наразі, і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому суд враховує можливість зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Вказане право закріплене статтею 192 ЦПК України. Що стосується стягнення аліментів у розмірі 30\~000 гривень за минулий період за 6 місяців, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивачка вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч.2 ст.191 СК України, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог [PERSON] . Таким чином суд частково задовольняє позов [PERSON] та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн., починаючи з 30.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, внаслідок чого відмовляє у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] .

Outcome: partial