Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначає, що 15.08.2015 року о 14-40 год. [PERSON], керуючи автомобілем «ДЕО Ланос», д.н. [NUMBER] по вул. Українській в м. Запоріжжя при повороті ліворуч не надав перевагу у русі іншому транспортному засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099», д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив п. 10.4 ПДР України. Згідно висновків ДАЇ дорожнього-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON] Вина відповідача підтверджується протоколом та схемою ДТП, а також постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2015 року про застосування адміністративного стягнення до нього. Одразу після ДТП позивач був доставлений до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», що підтверджується довідкою від 15.08.2015 року. В результаті отриманого тілесного ушкодження позивач пройшов курс стаціонарного та амбулаторного лікування, йому було зроблено операцію на колінному суглобі, що підтверджується епікризом від 04.09.2015 року. Витрати на обстеження та лікування підтверджується фіскальними чеками. Як зазначає позивач, окрім фізичної та матеріальної шкоди, діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, фіксованість уваги на проблемні одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. В момент дорожньо-транспортної пригоди він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров'я, а головне страху за своє життя. В подальшому позивач переніс операцію, був вимушений проходити стаціонарне та амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу з метою огляду, оброблення та перев'язки ран. Впродовж всього періоду лікування він почувався незручно, дискомфортно, був змушений пристосовуватися до негативних умов існування. Так більше двох місяців позивач взагалі не міг підняти праву ногу, не міг спокійно сидіти та лежати, гігієнічні процедури не обходились без сторонньої допомоги. В період лікування позивач потребував зовнішньої допомоги з боку батьків, з приводу чого почував себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров'ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності. Змінилось його повсякденне життя, він позбавлений можливості займатися спортом, активно відпочивати. Побоюючись невідворотності наслідків його травми (хромоти та обмеженості рухів). На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 30 000 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551, 20 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши, що тілесні пошкодження отримані позивачем під час ДТП були незначні, оскільки їх навіть не зазначили в протоколі. Відшкодування витрат на лікування позивач може отримати від страхової компанії, з якою відповідач уклав договір страхування цивільної відповідальності. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди вважає необґрунтованими. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2015 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.,, постанова не оскаржена та набрала законної чинності 05.09.2015 р. Як вбачається з вказаної постанови в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено, постраждалих не має. З медичних довідок, епікризу, та листів непрацездатності вбачається, що позивач проходив лікування травми коліна, отриманої в результаті ДТП. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю або смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На думку суду, в результаті ДТП, яке сталося з вини відповідача, позивачу були спричинені моральні страждання та переживання з приводу отриманої травми, а тому вінмає право вимагати морального відшкодування. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач буде вимагати відшкодування збитків, в тому числі і на лікування, від страхової компанії, з якою відповідач укладав договір про цивільну відповідальність перед третіми особами. За таких обставин суд приймає до уваги можливість отримання відшкодування і моральної шкоди від страхової компанії. Вимоги до відповідача про відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не обґрунтовано належними доказами в частині заявленого розміру морального відшкодування. Зважаючи на те, що позивач не навів підстав необхідності стягнення саме такого розміру морального відшкодування, як вказано в позові, суд приходить до висновку, що вимоги позивача завищені.

Outcome: partial