Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить звернути стягнення на заставлене, згідно Іпотечного Договору від 03.11.2006 р. за реєстровим №4043, майно, що належить [PERSON], а саме: трьохкімнатну квартиру №171 (сто сімдесят один) в будинку №34 (тридцять чотири) по вул. Наукова у м. Львові, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., до квартири належить комора в підвалі площею 1,5 кв.м. «шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження» (п.4.6.2. Іпотечного договору) з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 24 482.17 дол. США та 134 442.35 гривень та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 03 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №602/25-180 згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 51000,00 дол. США, зі сплатою 12,70% процентів річних, та з кінцевим терміном повернення заборгованості - 03.11.2026 р.. Загальна сума заборгованості відповідача за вказаним Кредитним договором станом на 18.02.2016 року становить становить 24 482.17 дол. США та 134 442.35 гривень, що в загальній сумі, в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ 2672.37 : 100 станом на 18.02.2016 р. становить 795 945.76 гривень. В забезпечення Кредитного договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір за реєстровим №4043, згідно умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку «Іпотекодержателю» (ПАТ «Укрсоцбанк») у якості забезпечення виконання основного зобов'язання, наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру №171 (сто сімдесят один) в будинку №34 (тридцять чотири) по вул. Наукова у м. Львові, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., до квартири належить комора в підвалі площею 1,5 кв.м.. Відповідно до умов Іпотечного договору від 25.06.2008 p., за реєстровим №2943 (п.п. 2.4.3., 4.1.), за невиконання або неналежне виконання «Позичальником» умов «Договору», «Кредитор» має право звернути стягнення на предмет іпотеки. З врахуванням вищенаведеного, 01.03.2016 p., за вих. №08.206-297/96-3858 в порядку статті 35 ЗУ «Про іпотеку» на адресу відповідача була направлена вимога про сплату заборгованості. Просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень,оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності на підставі наявних у матеріалах справи доказів та доводів, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 03 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №602/25-180 згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 51000,00 дол. США, зі сплатою 12,70% процентів річних, та з кінцевим терміном повернення заборгованості - 03.11.2026 р.. В забезпечення Кредитного договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір за реєстровим №4043, згідно умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку «Іпотекодержателю» (ПАТ «Укрсоцбанк») у якості забезпечення виконання основного зобов'язання, наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру №171 (сто сімдесят один) в будинку №34 (тридцять чотири) по вул. Наукова у м. Львові, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., до квартири належить комора в підвалі площею 1,5 кв.м.. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача за вказаним Кредитним договором станом на 18.02.2016 року становить становить 24 482.17 дол. США та 134 442.35 гривень, що в загальній сумі, в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ 2672.37 : 100 станом на 18.02.2016 р. становить 795 945.76 гривень. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до умов «Договору», а саме п.4.5., у разі невиконання (неналежного виконання) «Позичальником» обов'язків, визначених в п.п. 3.3.7., 3.3.8., цього «Договору», протягом більше, ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, «Позичальник» зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.( штраф, пеню). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягненням на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодовця або третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження, звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержатидя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ч.4 ст.588 ЦК України, якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та застав, які зареєстровані пізніше. Згідно ст. 22 частини другої Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та частини другої ст. 589 ЦК України, заставодержатель за рахунок заставленого майна має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, включаючи суму кредиту, відсотків, штрафних санкцій та інших витрат передбачених кредитних договором. За приписами ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.591 Цивільного кодексу України початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Відповідно до\~ст. 41 Закону України "Про іпотеку"\~реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього\~Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право, примусове виконання обовязку в натурі. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до умов Іпотечного договору від 25.06.2008 p., за реєстровим №2943 (п.п. 2.4.3., 4.1.), за невиконання або неналежне виконання «Позичальником» умов «Договору», «Кредитор» має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року. Відповідно до ч.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно\~ст. 4 Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно\~ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд знаходить, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 11939,19 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved