Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила припинити правовідношення за кредитним договором № 053-В/52 від 21 травня 2008 року, укладеним між Акціонерним товариством «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (ЄДРПОУ 14351016) та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) у зв`язку з повним виконанням на підставі проведеного Позивачем розрахунку заборгованості та сплачених грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 053-В/52 від 21 травня 2008 року; визнати припиненим договір іпотеки від 21 травня 2008 року, укладений між Акціонерним товариством «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (ЄДРПОУ 14351016) та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 053-В/52 у зв`язку з повним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 053-В/52 та припинити обтяження нерухомого майна і видалити запис про обтяження № 7228510 з реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме будинку Літ - А, загальною площею 349.9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1173, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яке було накладено на підставі договору іпотеки від 21 травня 2008 року, укладеним між Акціонерним товариством «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (ЄДРПОУ 14351016) та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 053-В/52; визнати припиненим договір поруки № 1/052-В/52 від 21 травня 2008 року, укладений між Акціонерним товариством «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (ЄДРПОУ 14351016) та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 053-В/52 у зв`язку з повним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 053-В/52. 21 травня 2008 року між [PERSON] та АБ «Фікторіал-Банк» (ЄДРПОУ 14350784), правонаступником якого у 2010 році був ПАТ «СЕБ Банк», а правонаступником останнього, на підставі рішення загальних зборів Акціонерів від 07.06.2012 року, наразі є ПАТ «ФІДОБАНК», було укладено кредитний договір № 053-В/52, в рамках якого Позивачу було надано кредит в у розмірі 500 000 доларів США, з річною відсотковою ставкою - 12,5 %. Так, згідно з умовами зазначеного договору, Кредитор надав Боржнику на умовах строковості, повернення, забезпеченості та платності грошові кошти у сумі 500 000 дол. США на споживчі потреби, а Боржник прийняв їх та зобов`язався повернути кредит у строк, не пізніше 19 травня 2023 року, сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних в валюті кредиту, нарахованих на залишок заборгованості за кредитом, можливі неустойки, та інші витрати, передбачені умовами кредиту. В якості забезпечення виконання умов позичальника за кредитним договором було укладено договір поруки № 1/053-В/52 від 21.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] виступив в якості поручителя за виконання Позичальником зобов`язань згідно кредитного договору № 053-В/52 від 21.05.2008 року, та зобов`язався нести солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору та договір іпотеки, предметом якого є будинок Літ -А, загальною площею 349.9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке на момент укладання договору було оцінено в 3 775915.30 грн., а також земельна ділянка площею 0,1173, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка станом на момент укладення договору іпотеки оцінена в 1 225 664 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 03 серпня 2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надала заяву в якій просив справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подав, зустрічний позов не пред`являв, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 21 травня 2008 року між [PERSON] та АБ «Фікторіал-Банк» (ЄДРПОУ 14350784), правонаступником якого у 2010 році був ПАТ «СЕБ Банк», а правонаступником останнього, на підставі рішення загальних зборів Акціонерів від 07.06.2012 року, наразі є ПАТ «ФІДОБАНК», було укладено кредитний договір № 053-В/52 з кінцевим строком погашення кредиту до 19 травня 2023 року, з цього строку було вирахувано розмір щомісячного платежу та нараховані відсотки за користування кредитними коштами, зазначені в графіку погашення заборгованості, складеного Банком на момент укладення кредитного договору, так, виходячи з умов кредитування, встановлених у кредитній угоді сума кредиту становила - 500 000 дол. США, відсоткова ставка-12,5 % річних, строк кредитування - 15 років. Відповідно до п. 3.2.3. договору кредиту, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника часткового або повного дострокового повернення суми кредиту, оплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за кредитним договором. Користуючись даним правом, 10 березня 2009 року АБ «Факторіал-Банк» (ЄДРПОУ 14350784) до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подав заяву про видачу судового Наказу про солідарне стягнення грошової заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 3 973 392,23 грн., що на момент подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості становило 516024.96 дол. США. В результаті винесеного судового Наказу 08.10.2009 року було відкрито виконавче провадження № 15171402 за примусовим стягненням з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 у розмірі 3 974 257.23 грн. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року змінилось та термін, на який було видано кредитні кошти вже становив не 15 років, а 10 місяців. Так, внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов Кредитного договору у АБ «Факторіал-Банк» виникло право вимоги дострокового повернення кредитних коштів, яким Банк скористався 10.03.2009 року шляхом подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року у розмірі 3974257.23 грн. Такими діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору (строк кредитування). З огляду на вимогу про дострокове погашення кредиту, яка була пред`явлена Банком 10.03.2009 року шляхом подачі до Жовтневого районного суду Дніпропетровської області заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором, зобов`язання перед банком за відсотками у Позивача змінились та, виходячи з математичної формули розрахунку відсотків та розміру щомісячного платежу, сума відсотків за користування кредитом з моменту укладення договору та до моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту шляхом подачі до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяви про видачу судового наказу вже становила 28645.83 дол. США, загальна заборгованість за тілом кредиту та відсотками - 528645.83 дол. США. 17.03.2010 року правонаступником АБ «Факторіал-Банк» Публічним акціонерним товариством «СЕБ Банк» (ЄДРПОУ 14351016) було повторно стягнуто з Позивача заборгованість за кредитним договором шляхом подачі до суду позову про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21 травня 2008 року, проте сума заборгованості вже становила 4 739 447.00 грн. 27 травня 2011 року Дніпропетровським районним судом було винесено рішення у справі № 2-703/11, яким було визначено стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» заборгованість за договором кредиту № 053-В/52 від 21.05.2008 року в сумі 4 739 447 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що ПАТ «СЕБ Банк» безпідставно вимагав сплатити заборгованість у розмірі 4 739 447,00 грн., не перерахувавши розмір залишку заборгованості Позичальника з урахуванням вже сплачених останнім грошових коштів, нарахованих відсотків до дня пред`явлення Банком вимоги про дострокове погашення заборгованості (до дня подачі Банком заяви про видачу судового наказу), безпідставно нарахувавши відсотки за користування кредитом після пред`явлення вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2009 року; сума відсотків за користування кредитними коштами та загальна сума заборгованості у зв`язку з пред`явленням Банком вимоги про дострокове погашення позичальником кредитних коштів шляхом подачі заяви про видачу судового наказу, з урахуванням розміру внесених грошових коштів позичальником на рахунок кредитодавця, ставки НБУ на момент подачі такої заяви Банками перераховані не були; після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, відсотки за користування таким кредитом Відповідачем продовжували нараховуватись. Відповідно до висновку економічної експертизи № 24/06/2020, в об`ємі наданих документів, а саме квитанцій з погашення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року, встановлено, що в період з 08.09.2009 року (з моменту відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №2н-304 про стягнення кредиту за договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року) [PERSON] в погашення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року сплачено грошових коштів на поточний рахунок № [NUMBER] через відділень банку в сумі 582 809,69 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 4 570 533,99 грн. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 559, 598 ЦК припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати. З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Велика палата Верховного суду України у справі № 202/33292/13-ц в постанові від 15.05.2018 року дійшла висновку, що оскільки рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2009 року стягнуто з відповідачів заборгованість за тілом кредиту, проценти за користування ним та штраф станом на 13.08.2009 року, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність у банку права на повторне стягнення заборгованості за тілом кредиту, нарахування процентів у заявленому розмірі за користування кредитом. Верховний суд України у справі № 6-43цс15 вказав: «якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту винесення рішення суду про зміну або розірвання. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.» Відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закони України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення терміну дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у випадку з припиненням основного зобов`язання. У постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-130цс17, ВСУ вказав: «Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки». У правовій позиції до постанови від 08 лютого 2017 року у справі № 6-2560цс16 ВСУ чітко зазначив, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Тому наявність будь-якої з цих підстав, внаслідок якої припиняється зобов`язання за кредитним договором, автоматично має призводити до припинення іпотеки як похідного зобов`язання. Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, інший спосіб, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, судом, на підставі наявних доказів та всебічно досліджених обставин справи, встановлено, що станом на дату подачі [PERSON] до Дніпропетровського районного суду позову про визнання правовідношення за кредитним договором припиненим, визнання договору іпотеки та договору поруки припиненими позивачем належно виконане зобов`язання з погашення суми кредиту та відсотків за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року та сплачено всю суму заборгованості за кредитним договором № 053-В/52. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання правовідношення за кредитним договором припиненим, визнання договору іпотеки та договору поруки припиненими. З урахуванням наведеного позовні підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved