Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

17 жовтня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 07.12.2016 року стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 100 448,11 доларів США у тому числі: 17 261,24 доларів США компенсації за невикористані авіаквитки, 82 508,72 долари США неустойки, 678,15 доларів США три проценти річних та 150 000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він 14 та 15 грудня 2014 року уклав з відповідачем договір перевезення на відстані за допомогою засобів дистанційного зв'язку через мережу Інтернет та придбав два авіаквитки на здійснення 11-13 та 27-28 листопада 2015 року регулярного повітряного перевезення за маршрутом Київ-Лондон-Гонконг-Сідней-Гонконг-Лондон-Київ вартістю 8 630,62 долари США за кожен квиток, загальною вартістю 17 261,24 доларів США, які були сплачені з банківської картки позивача емітованої ПАТ «Дельта Банк» через систему VISA. Як зазначає позивач, 19.06.2015 року він направив на електронну адресу відповідача повідомлення про відмову від авіаквитків та про здійснення повернення коштів за невикористане перевезення на банківський рахунок в ПАТ «Альфа Банк». Так як тривалий час не надходило відповіді, позивач 10.08.2015 року особисто подав до представництва відповідача в Україні заяву про відмову від авіаквитків та повернення коштів на рахунок в ПАТ «Альфа Банк», оскільки на момент звернення із заявою платежі по картці ПАТ «Дельта банк» були припинені з 04.02.2015 року, а тому повернення коштів на зазначений рахунок неможливе. Відповідач не здійснив повернення коштів незважаючи на неодноразові звернення позивача. Також у відповідності до положень ч.3 ст.101 Повітряного кодексу України, ч.7 ст. 13 та ч.9 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить стягнути неустойку з 18.08.2015 року по 07.12.2016 року, що становить 82 508,72 долари США. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних, що за період з 18.08.2015 року по 07.12.2016 року становить 678,15 доларів США. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 150 000,00грн., яку обґрунтовує тим, що внаслідок неповернення коштів позивачу він зазнав душевних страждань, оскільки був змушений постійно хвилюватися у зв'язку з втратою значної суми коштів, у нього порушились звичні життєві зв'язки, так як необхідно було витрачати додатковий час для підготовки претензій до відповідача, до Банку та інших установ. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, представник позивача просив не застосовувати Монреальську конвенцію, оскільки вона поширюється на відповідальність перевізника під час перевезення та не поширюється на повернення (компенсацію) пасажиру вартості невикористаних авіаквитків. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги визнав в частині повернення суми 8 630,62 долари США як вартості невикористаного позивачем квитка. Крім того суду пояснив, що в іншій частині заявлені вимоги не можуть бути задоволені на тій підставі, що оскільки позивач звернувся до суду за захистом не лише свого порушеного права, а і прав іншої особи, яка не є позивачем та не надавала позивачу повноважень на представництво її інтересів та отримання грошових сум, вимога від [PERSON] про повернення коштів не надходила, тому кошти за її квиток не можуть бути повернуті позивачу. Обмежена відповідальність відповідача встановлена Монреальською конвенцією, а тому мають бути повернуті лише кошти за невикористані квитки пасажиру. Позивач вчинив дії, внаслідок яких відповідач не міг вчасно розглянути його заяву - подав заяву не через сайт компанії на якому придбав квитки; зазначено рахунок для повернення коштів з якого не були сплачені кошти та лише 20.10.2015 року було отримано згоду на повернення коштів на картку з якої були сплачені кошти; потім кошти були перераховані на картку та в червні 2016 року позивач надав докази, що кошти не були отримані. На даний час внутрішнє узгодження в авіакомпанії зміни рахунку завершено і платіж затверджено для виконання на інший рахунок позивача. Представництво авіакомпанії в Україні не уповноважено розглядати будь-які заяви, тому такий тривалий час розглядалась заява позивача. За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається: на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши в сукупності матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Стаття 908 ЦК України визначає, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. У відповідності до ч.2 зазначеної статті, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. У відповідності до положень ст.910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів) (ч.2 ст.910 ЦК України). Пункт 6 частини 1 статті 911 ЦК України передбачає право пасажира відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами). Як встановлено в судовому засіданні, 14 та 15 грудня 2014 року між [PERSON], [PERSON] та компанією British Airways Plc було укладено договір перевезення та придбано на сайті www.britishairways.com квитки на ім'я [PERSON] та [PERSON] із зазначенням маршруту. З копії виписки по банківському рахунку [PERSON] вбачається, що 14 та 15 грудня 2014 року з його рахунку, який відкритий в ПАТ «Дельта Банк» були сплачені кошти за придбані квитки в сумі по 8 630,62 долари США за кожний. 10.08.2015 року [PERSON] звертався до представництва авіакомпанії в Україні із заявою в якій просив провести анулювання двох квитків придбаних на сайті ва.соm та провести повернення коштів у відповідності до правил та тарифів. Як вбачається, у заяві був зазначений рахунок для повернення коштів, який відкритий у ПАТ «Альфа-банк» на ім'я позивача. До заяви не було надано доказу, що [PERSON] уповноважений звертатись із заявою про повернення коштів від імені пасажира [PERSON] Крім того, адвокат [PERSON] запитами від 24.06.2016 року, 22.07.2016 року, 08.08.2016 року та 19.08.2016 року звертався про повернення коштів та надання доказів їх повернення. Листом від 02.09.2016 року представництво «БРІТІШ ЕІРВЕЙС ПІ ЕЛ СІ» в Україні повідомило адвоката [PERSON], що 28.10.2015 року кошти було повернуто на банківську картку з якої було проведено оплату. В судовому засіданні було встановлено, що кошти на момент розгляду справи не було повернуто, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що на даний час прийнято рішення про повернення коштів за обидва квитки на картку [PERSON] емітовану ПАТ «Альфа-Банк». Стаття 95 Повітряного кодексу України визначає, що регулярні повітряні перевезення здійснюються іноземним авіаперевізником згідно з вимогами міжнародних договорів України, авіаційних правил України та угод між авіаційними органами влади (ч.2). Стаття 100 Повітряного кодексу України в частині 2 передбачає, що Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб'єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. У відповідності до положень ч.4 зазначеної статті, авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Частина 15 зазначеної статті визначає, що пасажир має право відмовитися від повітряного перевезення і одержати назад плату за послуги у порядку, встановленому авіаційними правилами України та правилами авіаперевізника. До договорів на повітряне перевезення, в тому числі до чартерних перевезень та інших цивільно-правових відносин, пов'язаних з повітряними перевезеннями, які не врегульовані положеннями цього Кодексу або міжнародними договорами України, застосовуються положення Цивільного кодексу України (ч.18 ст.100 Повітряного кодексу України). Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року №735 згідно з якими ці правила застосовуються до будь-якого міжнародного і внутрішнього перевезення пасажирів або багажу, яке здійснюється повітряним судном за плату або по найму, а також до перевезень повітряним транспортом, що здійснюються перевізником безкоштовно, до/з аеропортів, розташованих на території України. Ці Правила застосовуються до пасажира, який подорожує рейсом (рейсами) згідно з квитком. Визначення експлуатанта як перевізника на такий рейс є підтвердженням існування договору перевезення на такий рейс між цим перевізником і пасажиром, який зазначений у квитку. Згідно з пунктом 5 Глави 1 Розділу ІІ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, що затверджені Міністерством інфраструктури України наказом від 30.11.2012 року №735 передбачено, що іноземний авіаперевізник, який провадить діяльність в Україні, зобов'язаний поінформувати уповноважений орган з питань цивільної авіації про свої правила та вимоги, якими визначаються умови здійснення повітряних перевезень пасажирів, багажу, та привести їх у відповідність із вимогами законодавства України, у тому числі цих Правил. Правила і вимоги, що не відповідають законодавству України, не є обов'язковими для контрагентів іноземного перевізника. У відповідності до пункту 1 глави 1 розділу IV Правил передбачено, що пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Так як суду не було надано квитки в перекладі на українську мову, тому судом не встановлено чи відображені в квитках правила його повернення квитка та коштів за невикористаний квиток. Пункт 1 глави 1 розділу XIХ Правил передбачає, що повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) здійснюється за місцем придбання квитка або в головному офісі перевізника (офісі з продажу перевезень перевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Повернення коштів у представництвах перевізника здійснюється відповідно до чинних законів держави перебування. У разі якщо оплата була здійснена електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Пунктом 4 передбачено, що повернення коштів здійснюється: особі, що зазначена у квитку, - у випадку сплати за перевезення готівкою або банківським переказом; на рахунок власника кредитної картки, якою оплачено перевезення. Повернення коштів здійснюється за умови пред'явлення документів, що посвідчують особу, та документів, що підтверджують право на отримання грошових сум, визначених у пункті 3 цієї глави. Повернення коштів здійснюється у день розірвання договору перевезення (пред'явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення, яке оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (пункт 5). Оскільки відповідач, має власні правила перевезення, тому суд при вирішенні спору керується правилами, які встановлені відповідачем. Загальними умовами перевезень пасажирів і багажу авіакомпанії British Airways передбачено, що якщо правилами авіакомпанії не оговорено інше, то повернення вартості здійснюється тільки особі, яка здійснила його оплату (п.10а2); щоб отримати вартість квитка пасажир (будь-яка особа, за виключенням членів екіпажу, яка має квиток та перевозиться чи має бути перевезена на повітряному судні) зобов'язаний надати докази, що він є особою, яка сплатила за вказаний квиток (п.10а3); за повністю невикористаний квиток пасажиру повертається сплачений тариф, податки, мита і збори перевізника (п.10b2); авіакомпанія здійснює повернення вартості квитка пасажиру тим же способом і в тій же валюті, в якій було проведено оплату, якщо не передбачено іншого. Наприклад, якщо пасажир сплатив вартість квитка в доларах США з допомогою кредитної карти, то авіакомпанія поверне йому відповідну суму в доларах США на кредитну карту (п.10f); авіакомпанія поверне пассажиру вартість квитка тільки в тому випадку, якщо квиток був придбаний, а повернення затверджено компанією або її уповноваженими агентами (агент по продажу пасажирських перевезень призначений компанією для здійснення продажу квитків на її рейси) (п.10g) Отже, оскільки в судовому засіданні представник відповідача не заперечував право позивача отримати вартість невикористаного квитка, оформленого на його ім'я, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості квитка, що становить 8 630,62 долари США. Водночас [PERSON] як пасажир на чиє ім'я був придбаний квиток не зверталась із заявами про повернення коштів за невикористаний квиток. А тому оскільки Правилами передбачено обов'язок авіакомпанії повернути кошти на звернення пасажира, вона також не зверталась до суду із позовом, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині повернення коштів, які сплачені за квиток придбаний на ім'я [PERSON] В позовній заяві позивач посилається на положення ч.7 ст.13, ч.9 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.101 Повітряного кодексу України як на підставу стягнення пені та ч.2 ст.625 ЦК України як на підставу стягнення трьох процентів річних. Частина 3 статті 101 Повітряного кодексу України визначає, що дія Закону України "Про захист прав споживачів" поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України. Розділ ХІІІ Повітряного кодексу передбачає право пасажира на компенсацію. Проте даний розділ не передбачає компенсації пасажирам, які відмовились від перевезення повернувши квитки. Частина 5 статті 9 ЦПК України передбачає, що у разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір. Частина 2 статті 3 Повітряного кодексу України передбачає, що у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж передбачені Повітряним кодексом України та іншими актами законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору України. Конвенція про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, яка вчинена 28.05.1999 року у м.Монреаль, ратифікована Законом України №685-VI від 17.12.2008 року і набрала чинності для України 06.05.2009 року (далі - Монреальська конвенція) в статті 1 передбачає, що ця Конвенція застосовується до будь-якого міжнародного перевезення пасажирів, багажу або вантажу, яке здійснюється повітряним судном за винагороду. Вона застосовується також до перевезень повітряним судном, що здійснюються авіатранспортним підприємством безоплатно. В статті 29 визначено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв'язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. А тому суд з врахуванням зазначеного не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені, трьох процентів річних та моральної шкоди. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial