Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

05 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 8942,72 доларів США, що за курсом 23,39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.03.2015 року складає 209170,30 грн., в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № ZPONG50000002308 від 13.12.2007 року відповідач 13.12.2007 року отримала кредит у розмірі 24997,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.12.2037 року. Далі в позові зазначив, що згідно заяви відповідача від 13.08.2008 року кредитний договір № ZPONG50000002308 від 13.12.2007 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 5186,89 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № ZPONG50000002308. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 19.03.2015 року має заборгованість: 8942,72 доларів США, яка складається з наступного: 2719,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 385,55 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 81,08 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5320,46 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 10,69 доларів США штраф (фіксована частина); 425,34 доларів США штраф (процентна складова). Прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 8942,72 доларів США, що за курсом 23,39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.03.2015 року складає 209170,30 грн. за кредитним договором № ZPONG50000002308 від 13.08.2008 року та стягнути з відповідача судові витрати. 03.07.2015 року до суду надійшла заява представника позивача про приєднання до матеріалів справи доказів про понесені судові витрати повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в порядку п. 6 ч.3 ст. 79 ЦПК України та врахувати вказну заяву при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України ( а.с.50). Просить стягнути понесені та підтверджені письмовими доказами витрати на розміщення в пресі оголошення про виклик відповідача на загальну суму 330 грн. ( а.с.51-52). В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву електронною поштою про розгляд справи без участі представника позивача в звязку з неможливістю брати участь у судовому засіданні. На позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечують (а.с. 49). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася. Згідно довідок відділення поштового звязку від 22.05.2015 року, 30.05.2015 року, 09.06.2015 року, 27.06.2015 року за зазначеною адресою не проживає (а.с. 35, 40, 41, 47). Згідно листа Верхньотерсянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 188/02.02.12, який надійшов факсом 03.06.2015 року, [PERSON], [INFO], за адресою: с. Верхня Терса, вул. Мічуріна, будинок 48, не проживає, місце перебування вказаної громадянки сільській раді не відоме (а.с. 39). Згідно довідки Гуляйпільського РС УДМС України в Запорізькій області про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи за № 2327/1311 від 13.05.2015 року, гр. [PERSON], [INFO], з 12.04.2008 року зареєстрована за адресою: [INFO], за паспортом громадянина України серії ЕЕ № 723894, виданим Ленінським РВ УМВС України в АР Крим від 19.10.2002 року (а.с. 28). Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно оголошення в друкованих засобах масової інформації в газеті «Запорізька правда» № 15 від 25.06.2015 року (а.с. 48). Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частина 9 ст. 74 ЦПК України передбачає, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти чого не заперечує представник позивача в своїй заяві, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № ZPONG50000002308 від 13.12.2007 року (а.с. 11-13), згідно якого відповідач 13.12.2007 року отримала кредит у розмірі 24997,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.12.2037 року. Згідно заяви відповідача від 13.08.2008 року (а.с. 14), кредитний договір № ZPONG50000002308 від 13.12.2007 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 5186,89 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № ZPONG50000002308 від 13.12.2007 року (а.с. 16-18). 15.03.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору № ZPONG50000002308 від 13.12.2007 року, згідно якої суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 5148,58 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 5148,58 доларів США (а.с. 19-21). До суду позивачем був наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № ZPONG50000002308 від 13.12.2007 року, який був складений станом на 19.03.2015 року за курсом НБУ 1 долар дорівнює 23,39 грн. (а.с. 6). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач же своє зобовязання за кредитним договором не виконав, відповідно до розрахунку за кредитним договором № ZPONG50000002308 від 13.12.2007 року, [PERSON] по кредитному договору станом на 19.03.2015 року має заборгованість 8942,72 доларів США, яка складається з наступного: 2719,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 385,55 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 81,08 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5320,46 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 10,69 доларів США штраф (фіксована частина); 425,34 доларів США штраф (процентна складова) (а.с. 6). Доказів того, що кредит повністю виплачений у матеріалах справи не має, не спростовано це і відповідачем. У відповідності до ст. 60 ЦПК України відповідач не надала доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідач має заборгованість, як по сумі кредиту так і по встановлених договором процентах, штрафу, комісії, пені. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затверджене постановою НБУ № 496 від 12.11.2003 року (зі змінами та доповненнями), офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату.\~\~Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Цивільним кодексом України передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті. Таким чином, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником\~\~кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України. Відповідно до\~\~положень п. 10 постанови Пленуму\~\~ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої\~\~постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач)\~\~просить\~\~стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відтак, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день предявлення відповідної вимоги. Згідно повідомлення Національного банку України від 05.05.2015 року (день звернення до суду) було встановлено офіційні курси гривні до іноземної валюти, а саме 100 доларів США дорівнює 2113,2495 грн.. А тому позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленим обставинами та перевірений наданими доказами. Відповідно до п. 6 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в рахунок відшкодування судового збору в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, а саме\~1889 грн., 81 коп..

Outcome: partial