Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та додаткових витрат на дитину, зазначивши, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у них 12.05.1997 року народився син [PERSON]. В даний час шлюб із відповідачем розірвано, син знаходяться на її утриманні. Син [PERSON] навчається в Уманській філії коледжу КІБіТ. Навчання є платним, період навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року. Добровільно відповідач коштів на утримання сина не надає. Тому вона змушена звернутись до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на сина на період його навчання в розмірі 1000 грн. щомісячно та додаткові витрати в розмірі 1/2 частини витрат на навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила свої позовні вимоги. Просила стягнути з відповідача на утримання сина на період його навчання в розмірі 1000 грн. щомісячно та додаткові витрати на дитину в розмірі 5000 грн. понесених витрат на навчання. Пояснила, що вона сплатила кошти за навчання сина, є ще один рік навчання, а тому хоче стягнути з відповідача всю суму, а не половину коштів за навчання. Син навчається, а тому постійно потребує коштів на утримання, на проїзд, гуртожиток, за все платить вона, коштів їй не вистачає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що на даний час він не працює, в нього є ще одна дитина і сімя, а тому він зможе виплачувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Син своїх доходів не має, а тому він буде допомагати йому, передавати харчі, купуватиме одяг. Заперечив проти вимог позивача про стягнення додаткових витрат по оплаті за навчання, вказавши, що він не хотів, щоб син поступав у цей навчальний заклад, а тому оплачувати навчання має позивач. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Суд встановив що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. [PERSON] своїх власних доходів не має, знаходиться на утриманні матері, що визнається сторонами. Відповідно до договору про навчання від 18.08.2014 року видно, що ПВНЗ «Київський інститут бізнесу та технологій» - виконавець, [PERSON] замовник, та [PERSON] студент, уклали договір згідно якої виконавець взяв на себе обовязок за рахунок коштів замовника надати освітню послугу. Згідно договору обумовлена вартість освітньої послуги по курсах: 2-й курс 5100 грн., 3-й курс 5600 грн. Згідно довідки №155 від 20.05.2015 року [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання в економіко-технологічному коледжі КІБіТ за галуззю знань «менеджмент і адміністрування», спеціальністю «організація виробництва». Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року. Відповідно до довідки № 449 від 27.11.2015 року Уманської філії КІБіТ видно, що [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання в економіко-технологічному коледжі КІБіТ за галуззю знань «менеджмент і адміністрування», спеціальністю «організація виробництва». Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року. Сплачено за навчання всього 5100 грн., з них 19.08.2014 року 2550 грн.; 18.03.2015 року 2550 грн. Згідно довідки від 07.08.2015 року, виданої філією «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» видно, що [PERSON] працює підсобним робітником філії, зазначена її щомісячна заробітна плата. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вини можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до положення ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 184 СУ України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги у звязку із навчанням сина. Відповідач не має постійного доходу, а тому стягнення аліментів з нього слід проводити у твердій грошовій сумі, визначаючи яку суд враховує розмір заробітку позивача, стан здоровя та матеріальне становище сина сторін, який власних доходів не має, навчається, що потребує коштів на проживання, проїзд, забезпечення підручниками, тощо. При визначенні розміру аліментів суд також враховує те, що відповідач має на утриманні малолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач, спроможний сплачувати аліменти на сина у вказаному розмірі, який суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини справи і інтереси дитини. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на сина, суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Встановлено, що позивач понесла витрати на оплату навчання сина до досягнення ним повноліття. А саме за її кошти було проведено оплату за навчання 19.08.2014 року в сумі 2550 грн. та 18.03.2015 року в сумі 2550 грн. Всього позивачем витрачено на оплату навчання сина 5100 грн. Разом з тим, посилання позивача на те, що з відповідача підлягає стягненню 5000 грн. за навчання суд вважає необґрунтованим. Оскільки доказів оплати за навчання за 3-й курс наперед, позивачем не наданою. На даний час син сторін є повнолітнім. Виходячи із вимог ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком обох батьків дитини незалежно від сплати одним з них аліментів. І закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Суд вважає, що сторони порівну повинні взяти участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених навчанням. Тому з відповідача підлягають стягнення додаткові витрати, повязані з навчанням сина в розмірі 2550 грн. (5100/2=2550). На підставі викладеного та

Outcome: partial