Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.01.2011 року рішенням Луцького міськрайонного суду розірвано шлюб між нею та [PERSON], який був укладений 14.08.1997 року. За час перебуванні у шлюбі ними була придбана земельна ділянка площею 0,12 га в с. Підгайці Луцького району Волинської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Право власності було оформлено на відповідача. В подальшому, на вказаній земельній ділянці вони побудували житловий будинок, який також був оформлений на відповідача і станом на 14.07.2014 року його вартість становить 725000,00 грн. Зазначає, що за час шлюбу у них народилось двоє дітей, які повністю перебувають на її утриманні та вихованні. При цьому, відповідач не дбає про матеріальне становище сім'ї. Веденням господарства та утриманням будинку займається лише вона. Вважає, що суд може відступити від рівності часток подружжя та збільшити її частку, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, які постійно проживають з нею, а також те, що вона одна дбає про матеріальне становище сім'ї. У зв'язку з чим, просила поділити майно подружжя та визнати за нею право власності на ? земельної ділянки, площею 0,12 га та на ? частини будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Залишити у власності [PERSON] ? частину спірної земельної ділянки та ? частину спірного житлового будинку. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь 3654,00 грн. сплаченого судового збору, 300 грн. витрат по оплаті висновку про вартість будинку, 250 грн. витрат по оплаті висновку про оцінку земельної ділянки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо визнання за позивачем право власності на ? частину спірного будинку та земельної ділянки. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.01.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 14.08.1997 року Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області (а.с. 9). Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав від 01.03.2012 року за [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано житловий будинок загальною площею 289,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Крім того, відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.08.2994 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1200 га в с. Підгайці Луцького району Волинської області (а.с. 24). Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ч.ч. 1, 3 ст. 70 СК України. Як слідує із роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарською будівлею по [ADDRESS] та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, а тому в порядку поділу спільного майна, слід визнати за кожним право власності на ? їх частину. При цьому, позивачем не представлено суду і не доведено наявність доказів, які б надавали б підстави для відступу від рівності часток, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути 3654,00 грн. сплаченого судового збору та 550,00 грн. за проведення оцінки будинку та земельної ділянки, а всього разом 4204 грн.

Outcome: partial