Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

14 березня 2018 року\~\~позивач [PERSON]\~\~звернувся\~\~до\~\~суду\~\~з позовом до ПрАТ «Суха Балка» (далі Відповідач) про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої професійним захворюванням, набутим під час виконання трудових обовязків у розмірі 176 200 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача з 23.02.1998 по 17.07.2001 на посаді підземного гірничого майстра, підземного машиніста бурової установки. Внаслідок праці в шкідливих умовах захворів на професійні захворювання. Висновком МСЕК від 20.12.2016 йому первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням хронічне обструктивне захворювання легень з 12 грудня 2016 року по 01 січня 2018 року. В подальшому висновком МСЕК від 01.02.2018 йому повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності з 01.0.2018 до 01.01.2020. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу страждає на хронічний кашель, задишку, біль у грудній клітці, часте дихання, запаморочення та головні болі через брак кисню, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому. Ухвалою суду від 16 березня 2018 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження у справі та призначено розгляд на 12 квітня 2018 року. 04 квітня 2018 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на таке. ПрАТ «Суха Балка» вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки позивачем не доведена наявність завдання підприємством моральної шкоди. Крім того, звертає увагу на те, що позивач працював на підприємстві відповідача в період з лютого 1998 року по квітень 2000 року та після звільнення він працевлаштувався на інше підприємство зі шкідливими умовами праці, робота на якому стала причиною виникнення хронічного професійного захворювання у нього. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиву на позовну заяву. Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] працював у шкідливих умовах праці на ПрАТ «Суха Балка» з 23.02.1998 по 17.07.2001 на посадах підземного гірничого майстра з повним робочим днем в підземних умовах та підземним машиністом бурової установки 4 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, перебував у трудових правовідносинах з Відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.18-19). Крім того, позивача [PERSON] 26.09.2001 прийнято на роботу до ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.19). 31 жовтня 2016 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» було проведено розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON]: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) група «В»), про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого начальником головного управління Держпраці у Дніпропетровській області [PERSON]. Професійне захворювання виникло за обставин праці на шахтах ВО «Кривбасруда» в період з 02.1987 по 02.1998; на шахтах АТ «Суха Балка» в період з 02.1998 по 07.2001; на шахтах ВАТ «Кривбасзалізрудком» в період з 09.2001 по 03.2011 (а.с.10-14). Згідно копії Довідки огляду МСЕК Серія 12 ААА №043459 від 20.12.2016 [PERSON] первинно встановлено 20% стійкої втрати професійної працездатності з 12 грудня 2016 року по 01 січня 2018 року (а.с.7-8). Згідно копії Довідки огляду МСЕК Серія 12 ААА №046428 від 01.02.2018 [PERSON] повторно встановлено 20% стійкої втрати професійної працездатності з 01 січня 2018 року по 01 січня 2020 року (а.с.9). Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 4 Закону України "Про охорону праці"\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України\~\~моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або\~\~внаслідок профзахворювання\~\~складається, зокрема, у фізичному болі, душевних\~\~стражданнях, які він поніс у зв'язку з\~\~ушкодженням здоров'я. Наведені вище докази свідчать про те, що\~\~ушкодження\~\~здоров'я, заподіяне позивачеві\~\~під час виконання ним\~\~трудових обов'язків, заподіює йому\~\~моральні\~\~й фізичні\~\~страждання, які обмежують його\~\~можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Зазначені обставини\~наступили\~у\~[PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення\~\~20% втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, яка встановлено не безстроково, період роботи на підприємстві відповідача лише в період з 23.02.1998 по 17.07.2001, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 7000,00 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі ст.ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1КЗпП України,

Outcome: partial