Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

05.07.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи, - Шпендівська сільська рада, представник ПЕ ВП «Земпроект» Гордієнко Б.Ю., представник КМВВ КОФ Сигида О.В, про усунення перешкод землекористування, відновлення меж суміжних земельних ділянок, ( а.с., 2 - 4), в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визначити зовнішні межі належних їй, [PERSON], земельних ділянок загальною площею 0,4044 га, розташованих в [ADDRESS] по довжині - зліва -218,47 м , справа - 207,07 м; по ширині - початок (вул. Ольховського) - 17,47 м та кінець (болото) 23,61 м, та в лінії розмежування цільового призначення ділянок -20,87 метрів.. - зобов'язати [PERSON] та [PERSON] привести у відповідність до розмірів вказаних в належних їм правовстановлюючих документах використовувану ними земельну д іянку та відновити суміжну з належними їй земельними ділянками межу, шляхом встановлення її ширини в 50 см з обох сторін суміжних земельних ділянок, та не чинити їй перешкод в користуванні належними їй на праві власності земельними ділянками, - витребувати від відповідачів та дослідити в судовому засіданні оригінали державних актів на право власності належних їм земельних ділянок; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею при підготовці та розгляді даної справи судові витрати. Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним. 25 березня 2003 року 7 сесія 14 скликання Шпендівської сільської ради, розглянувши її заяву, прийняла рішення про безоплатну передачу їй у приватну власність земельних ділянок загальною площею 0,40 га, яка розташована по [ADDRESS], в тому числі 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно вказаного рішення 21 квітня 2004 року Шпендівською сільською радою Кагарлицького району їй видані Державні акти серії КВ № 077412 та № 077413 на право власності на вказані земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS], з цільовим призначенням, відповідно, для будівництва і обслуговування житлового будинку - 0.2501 га, та для ведення особистого селянського господарства - 0,1543 га. Державні акти, у відповідності до вимог нормативно - правових актів, зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю відповідно за №.№: 31 та 32. У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а відтак вона є власником земельних ділянок з дати видачі вказаних вище державних актів, згідно планів земельних ділянок, які розташовані єдиним масивом та є продовженням одної другою. Передана у приватну власність земельна ділянка має розміри: по довжині - зліва -218,47 м , справа - 207,07 м; по ширині - початок (вул. Ольховського) - 17,47 м, та кінець (болото) 23,61 м, та в лінії розмежування ділянок - 20,87 метрів. Правим суміжним землекористувачем, на час виникнення в неї права власності на земельні ділянки, була [PERSON], якою були погоджені межі суміжних ділянок та будь яких спорів між ними не виникало. Після її смерті, право суміжного землекористувача, після надання земельної ділянки, якою користувалася [PERSON], за життя, перейшло до відповідача. Відповідач, безпідставно претендуючи на частку земельну ділянку, яка перебуває в її власності, самовільно змінив роздільну межу, знищив насадження сільгоспкультур та зайняв по всій довжині належних їй земельних ділянок близько одного метра, 30 квітня 2013 року землевпорядною організацією ПЕВП «Земпроект» за участі сільського голови Шпендівської сільської ради були відновлені зовнішні межі належних їй земельних ділянок, та які закріплені межовими знаками у кількості 4 штуки, які передані їй на зберігання. Проте, незважаючи на це, суміжним землекористувачем та його дружиною, відповідачами по даній справі, продовжуються чинитися їй перешкоди у володінні належними земельними ділянками. Порушення її прав землевласника були предметом розгляду на виконкомі Шпендівської сільської ради, що підтверджується рішенням від 29 травня 2013 року за № 05. Проте, відповідачем вказане не враховано, земельна ділянка, що перебуває у його користуванні ( власності) до встановлених норм не приведена та порушення, виявлені комісією, не усунуті. За таких умов, коли відповідачем порушуються її законні права на володіння належними їй на праві власності земельними ділянками, коли вона через спір за межу з суміжним землекористувачем не може в повній мірі користуватися ними, що перешкоджає їй раціонально її використовувати, а орган місцевого самоврядування врегулювати даний спір неспроможний, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ч.1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною влянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки згідно п.б ч. 3 ст. 152 ЗК України, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ч 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Викладене вона може підтвердити Державними актами на право власності земельні ділянки, актом відновлення меж земельних ділянок, копією її заяви до виконкому, рішенням виконкому Шпендівської сільської ради від 29 травня 2013 року, показами свідків. 09.07.2013 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до слухання, ( а.с., 13). 12.08.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користування земельною ділянкою та зобов»язати вчинити дії, ( а.с., 29 - 31), в якій позивач зустрічного позову просить суд винести рішення, яким: - зобов'язати [PERSON] відновити межі земельної ділянки [PERSON] за адресою [ADDRESS] таким чином, щоб вони відповідали межам від токи Д до точки Е та від точки Е до точки А, вказаним у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯК №697651 від 05.03.2010 р.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, пов'язаної з порушенням його права власності; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати на послуги адвоката з надання правової допомоги; - на підставі ст. 54 Цивільного процесуального кодексу України залучити до участі у справі спеціалістів-геодезистів для винесення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок [PERSON] від токи Д до точки Е та від точки Е до точки А, вказаним у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 697651 від 05.03.2010 р. Позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] обґрунтовує наступним. [PERSON] (далі-Відповідач) звернулась до Кагарлицького районного суду з позовом до [PERSON] (далі-Позивач), [PERSON] про усунення перешкод землекористування, відновлення меж суміжних земельних ділянок. Згідно ч. 1 ст. 123 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Користуючись правом, передбаченим ч. 1 ст. 123 Цивільного процесуального Кодексу України він звертається до Кагарлицького районного суду із зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов'язання вчинити дії. Він є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Також, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 97651 від 05.03.2010 р. він є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3046 га, що знаходиться за вищезазначеною адресою. Власником сусіднього житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] є відповідач, - [PERSON]. Після виготовлення та отримання ним державного акту на право власності на земельні ділянки виявилось, що межі земельних ділянок на місцевості не відповідають межам, вказаним в державному акті. Вищезазначені невідповідності виникли у зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] за допомогою своєї родини змінили межу його земельної ділянки вглиб його земельної ділянки. В результаті чого відповідачка [PERSON] захопила частину земельної ділянки, яка згідно державного акту належить йому, в зв'язку з чим межі та площа земельної ділянки, яка належить йому, були зменшені. Для визначення межі його та відповідачки земельних ділянок, було здійснено встановлення меж земельних ділянок. За результатами відновлення меж спеціалістами було встановлено межові знаки (дерев'яні кілки). Проте, через деякий час Відповідач та її родина знищили встановленні межові знаки, встановивши межу земельних ділянок на власний розсуд таким чином, що Відповідачка [PERSON] захопила частину земельної ділянки. Отже, своїми незаконними діями, без будь-яких підстав Відповідачка [PERSON] захопила частину земельної ділянки, порушуючи його право власності, яке згідно ст. 41 Конституції України, є непорушним. Вищевказаними діями Відповідача порушується право власності Позивача на земельну ділянку, виходячи з наступного. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб 'єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України,Позивачка [PERSON], як власник майна, має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. На його вимогу щодо відновлення меж земельної ділянки відповідачка [PERSON] відмовляється відновити межі земельної ділянки, а також чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, оскільки вона не може користуватись частиною її земельної ділянки. Згідно ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно - кадастрової документації. Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 386 та ст. 391 Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про зобов'язання здійснити дії по відновленню межі. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи те, що Відповідачка [PERSON] змінила межу його земельної ділянки вглиб його земельної ділянки, в результаті чого Відповідачка [PERSON] захопила частину його земельної ділянки, необхідно зобов'язати Відповідачку [PERSON] відновити межі його земельної ділянки таким чином, щоб вони відповідали державному акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №697651 від 05.03.2010 р., оскільки така зміна меж порушує його право власності на земельну ділянку. Згідно п. б) ч. З ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної діянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також: спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. 17.09.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення проти зустрічного позову, ( а.с., 40 - 43), яке подане [PERSON], в якому відповідачка зустрічного позову просить суд: - в задоволенні позовних вимог [PERSON] до неї, - [PERSON], про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди, - відмовити повністю. Свої заперечення [PERSON] обґрунтовує наступним. У провадженні Кагарлицького районного суду перебуває цивільна справа за її позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельних ділянок та відновлення меж суміжних земельних ділянок. В ході судового розгляду зазначеного позову [PERSON] звернувся до неї із зустрічним позовом. Згідно зі ст. 128 ЦПК України після одержання позовної заяви відповідач має право подати до суду письмове заперечення проти позову, в якому може заперечувати проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача, їх необґрунтованість, відсутність у позивача права на звернення до суду або наявність перешкод для відкриття провадження у справі. Позивач [PERSON] по даному зустрічному позові в рахунок обгрунтування заявлених ним вимог щодо усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою посилається в цілому на ту обставину, що відповідач, тобто вона, самовільно захопила частину земельної ділянки позивача, що призвело до зменшення площі приватизованої ділянки позивача, а також знищила межові знаки (дерев»яні кілки) після відновлення меж земельних ділянок. В даному випадку вона, - відповідачка [PERSON] повністю заперечує проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача та їх необґрунтованість, які полягають в наступному: Набувши право власності на житловий будинок на підставі договору купівлі - продажу, у 2003 році вона використала своє законне право на безоплатне отримання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства і звернулась із відповідною заявою до Шпендівської сільської ради. 21 квітня 2004 року на підставі рішення Шпендівської сільської ради 7 сесії 24 скликання від 25.03.2003 року вона отримала державні акти серії КВ №.№ 077412 та 077413 на право власності на земельні ділянки і стала повноправним власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських поруд площею 0.2501 га, кадастровий номер 122289001:01:008:0001 та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.1543 га, кадастровий номер 3222289001:01:008:0002, які знаходяться біля її власного житлового будинку [ADDRESS] При цьому повторно зазначає, що межі земельних ділянок були погоджені із суміжним землекористувачем і ніяких претензій до неї не виникало. Відповідно до ст. 14 Конституції України землі є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Отже, вона набула право власності на зазначені земельні ділянки відповідно до п. «б» ч. І ст. 81 Земельного кодексу України, тобто, цілком законно - шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Позивач в поданому зустрічному позові, звинувачуючи її у самовільному захопленні частини його земельної ділянки, при цьому не зазначає, яку саме площу вона самовільно захопила. Єдиним доказом, який був наданий позивачем, та на його думку свідчить про обгрунтованість його вимог щодо усунення перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою, що знаходиться в матеріалах цивільної справи, є абрис обміру присадибних ділянок. Але він не може бути належним доказом у даній справі, оскільки в даному випадку обидві сторони мають правовстановлюючі документи на земельні ділянки з присвоєними кадастровими номерами, які зареєстровані відповідно до чинного законодавства України і питання про недійсність державних актів жодна із сторін не висуває. Виникненню даного спору передувало те, що як тільки позивач зустрічного позову, - [PERSON] став власником суміжної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. а не [ADDRESS], як він зазначає у позові, бо за тією адресою знаходиться його будинок і інші земельні ділянки, він переорав обніжок, який не одне десятиліття виконував функцію надійної межі. А спір почався з осені 2012 року. На її городі до осені 2012 року росла вишня, груша та верба. Всі сусіди про це знають, не знає лише позивач та його дружина, які восени 2012 року самовільно спиляли вишню, обрубали грушу і оборали город таким чином, що верба стала рости на їх городі. На підставі ст.ст. 152,158 Земельного кодексу України вона усно звернулася до сільської ради про допомогу у вирішенні спору із сусідами. До неї прийшла сільська голова, яка стала вимірювати ширину земельних ділянок, щоб перевірити наявність підстав для спору та виставити межі, але позивач та його дружина не дозволити їй це зробити. Так було двічі, тому весною вона вирішила викликати працівників ПЕВП «Земпроект», які відновили межу в чотирьох точках, склавши про це акта. За це вона особисто заплатила 800 грн. Очевидно, позивач у своїх вимогах і говорить про відновлення меж її земельної ділянки від 30.04.2013 року, яке відбулося за її заявою у присутності голови сільської ради та позивача і його дружини, які з усім були згодні. Але наступного дня ці межі було знищено (кілки витяг позивач), а посіви її пшениці виполола відповідачка первинного позову. Після того вона двічі садила кукурудзу, а відповідачі первинного позову її зрубували. У зв»язку з чим вона із письмовою заявою звернулася до сільської ради допомогти вирішити спір. Сільська рада прийняла рішення, відповідно до якого на місце вийшли представники сільської ради, щоб поміряти та виставити межі, але дружина позивача не дозволила їм це зробити. На підтвердження своїх слів вона надала суду копію своєї заяви до сільської ради та рішення сільської ради з цього питання, акт про відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання ежових знаків від 30.04.2013 року, квитанції про оплату послуг. А також вірність її слів може підтвердити в суді свідок [PERSON], яку вона просить викликати в судове засідання. Позивач же на підставі абрису робить висновки, що ніби то нею самовільно захоплено частину ( яку саме не вказує) його земельної ділянки і з цих підстав просить зобов»язати її відновити межі його земельної ділянки на підставі ст.ст. 386 та 391 ЦК України та ч.2 ст. 152 3К України. Натомість нею були надані суду ряд належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що саме позивачем були порушені права відповідача, тобто її, щодо володіння та користування її земельною ділянкою в тому обсязі та в тих межах, які були нею зазначені в позові, зокрема. Насамперед, звертає увагу суду на те, що підставою для пред'явлення вимог до усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування землею мають бути належні та допустимі докази щодо вчинення відповідачем неправомірних дій, спрямованих прямо або опосередковано на свідоме порушення прав позивача на володіння чи користування земельною ділянкою у такий спосіб, як самовільне перенесення спільної межі земельних ділянок на землю позивача, в супереч тим даним розташування спільної межі земель, що були встановлені землевпорядною організацією в натурі (на місцевості). Проте, позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу в рахунок обгрунтування ним обставин, зазначених в позові, щодо порушення відповідачем права користування земельною ділянкою шляхом перенесення їх спільної межі земельної ділянки вглиб земельної ділянки позивача, а тому в цій частині вимоги позивача є недоведеними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Тому, з наведених вище підстав, вимоги позивача в частині усунення перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів тим обставинам, що саме відповідач вчинив протиправні дії щодо самовільно переміщення їх спільної межі земельних ділянок вглиб земельної ділянки позивача, що спростовується тими належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи і були надані нею разом з її позовом, і свідчать про те, що саме Позивач не може погодитися з межами та площею її земельних ділянок, і тому вже двічі знищив межі, що були відведені в натурі згідно Акту відведення меж в натурі, Кадастрового плану та Державного акту на право власності на землю, а також згідно акту про відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 30.04.20І3 року, при тому, що межа її земельних ділянок з іншими суміжними власниками залишалась незмінною. Позивач, пред'явивши вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. у зв'язку із нібито протиправними діями відповідача, які полягають в самовільному захопленні частини його земельної ділянки, не надав жодних належних та допустимих доказів як в рахунок протиправних дій з боку відповідача, спрямованих на самовільне захоплення землі відповідача, про що було зазначено вище, так і жодних доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди та його розміру, що полягає в наступному. У відповідності до ч. І ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В рахунок вказаних вище обставин, в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № X (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю ії заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, в п. 9 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, позивачем не було надано жодного доказу заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, причинно - наслідкового зв'язку між діями відповідача та моральною шкодою позивача, а також необгрунтовано жодними належними та допустимими доказами розмір грошового відшкодування моральної шкоди, які позивач оцінив у розмірі 5 000 грн. Крім того, 17.09.2013 року позивачкою [PERSON] було подано письмову заяву про уточнених позовних вимог, ( а.с., 44 - 45), в якій позивачка просить суд: - стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн. ( 400 грн. + 600 грн.) та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. у зв»язку з порушенням ним її прав. Свої уточнення позивачка [PERSON] обґрунтовує наступним. У провадженні Кагарлицького районного суду перебуває цивільна справа за її позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельних ділянок та відновлення меж суміжних земельних ділянок. Даний спір вона намагалася неодноразово вирішити поза судовим розглядом, для цього вона витрачала власні кошти. Зокрема, для відновлення меж викликала працівників ПЕВП «Земпроект», які 30.04.20І3 року відновили межу в чотирьох точках, склавши про це акта. За це вона особисто заплатила 800 грн. Як з»ясувалось, у відповідності до ч. 3 ст. 106 ЗК України, витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Таким чином, враховуючи те, що відповідач, як власник земельної ділянки повинен нести порівну виграти на встановлення (відновлення) в натурі суміжної межі земельних ділянок, тобто повернути їй 400 грн. Крім того, відповідач та його дружина спиляли вишню, обрубали грушу, які росли на її земельній ділянці, на площі приблизно 100 кв.м., двічі знищили посіви кукурудзи, один раз посіви пшениці, отже спричинили їй матеріальну шкоду. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 2 даної статті, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Одним із способів захисту прав на земельні ділянки відповідно до ст..152 Земельного кодексу України є відшкодування заподіяних збитків. Ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «про тактику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до положень ст.156 ЗК та ст. 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі. Отже, вона оцінює шкоду, яку їй заподіяно відповідачем у розмірі 600 грн. Також, враховуючи, що вона та її чоловік є людьми похилого віку і у зв»язку із спричиненою відповідачем їй шкодою, вони дуже страждали, а також мали погіршення стану здоров"я, у зв"язку з чим лікувалися. Крім того, оскільки відповідачі постійно шкодили їхні посіви, вони запізнилися із посадкою городу і дуже переживали з цього приводу. Відповідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № X (з подальшими змінами та доповненнями)передбачено. що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характер) та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер) немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, вона оцінює моральну шкоду, спричинену відповідачем їй та її чоловікові у розмірі 5000 грн. 28.10.2013 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( а.с., 77 - 78), якою за клопотанням відповідача [PERSON], - [PERSON] залучено до участі в справі в якості спеціаліста - геодезиста [PERSON] для винесення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок [PERSON], оплату праці геодезиста було покладено на відповідача [PERSON] Винесення в натурі не відбулося в зв»язку з неоплатою праці геодезиста відповідачем [PERSON] 13.12.2013 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( а.с., 96 - 97), якою за клопотанням позивачки [PERSON], - [PERSON] залучено до участі в справі в якості спеціаліста - геодезиста фахівця Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Київської обласної філії для винесення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок [PERSON], оплату праці геодезиста було покладено на позивачку [PERSON] По результатам проведених робіт 22.01.2014 року було складено акти про відновлення в натурі ( на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків (повторний), ( а.с., 100, 105). 27.01.2014 року Кагарлицьким районним судом за клопотанням представника відповідача, - [PERSON] було винесено ухвалу про призначення по справі земельно - технічної експертизи, ( а.с., 119 - 120). Оплату експертизи було покладено на відповідача, - [PERSON] 03.06.2014 року дана цивільна справа повернута до Кагарлицького районного суду без виконання експертизи в зв»язку з неоплатою її вартості відповідачем, - [PERSON] 07.07.2014 року провадження у справі було відновлено на підставі ухвали суду, ( а.с., 124). 29.07.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки [PERSON] про уточнення позовних вимог, ( а.с., 126 - 127), в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: Приєднати до матеріалів справи дану заяву про уточнення позовних вимог. Її позовні вимоги у даній справі вважати такими: Зобов»язати [PERSON] відновити межі земельних ділянок, які належать їй, - [PERSON], відповідно до державного акту серії КВ № 077412 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд площею 0,2501 га, кадастровий номер 3222289001:01:008:0001 та державного акту серії КВ № 077413 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.1543 га, кадастровий номер 3222289001:01:008:0002, які знаходяться біля її власного житлового будинку [ADDRESS], та які були видані 21 квітня 2004 року, таким чином, щоб вони відповідали межам, зазначеним у відповідних державних актах та акті відновлення меж в натурі (на місцевості) земельних ділянок та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 22.02.2014 року. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 1699грн. 97коп. (400грн.+600грн.+699,97грн.) та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.. у зв»язку з порушенням ним її прав. 29.07.2014 року оголошено переву в слуханні справи в зв»язку з подачею уточненого позову до 06.08.2014 року, ( а.с. 135). Також було подано заяву про збільшення позовних вимог наступного змісту. [PERSON] (далі-Відповідач) звернулась до Кагарлицького районного суду з позовом до [PERSON] (долі-Позивач), [PERSON] про усунення перешкод землекористування, відновлення меж суміжних земельних ділянок. Згідно ч. 1 ст. 123 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] в свою чергу,

Outcome: partial