Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

05 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2017 року по 01.07.2018 року в розмірі 93775 грн. Позивач мотивує вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500,00грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття; доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. З грудня 2016 року відповідач [PERSON] аліменти на дітей не сплачує. Згідно довідки - розрахунку ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві заборгованість відповідача по сплаті аліментів на 01.03.2018 року становить 37500 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 46050 грн. Відповідач ухиляється від сплати аліментів та пені. Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на повному її утриманні. Вищевикладене призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач [PERSON] ухвалу суду від 11.04.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав 27.04 2018 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення. Відзив на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, до суду не надав. У відповідності до п.1, ч.4 ст. 274 ЦПК України передбачено що в порядку спрощеного позовного справдження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500,00грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття; доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Згідно довідки - розрахунку ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві заборгованість відповідача по сплаті аліментів на 01.03.2018 року становить 37500 грн. Відповідач ухиляється від сплати аліментів та пені. Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на повному її утриманні. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками , одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто, згідно з ч.1 ст.196 СК України, правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України, зокрема, в постановах від 16.03.2016 року (Справа №6-2589), від 16.09.2016 року (Справа №6-300цс16). Разом із тим згідно з ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до вимог чинного законодавства, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Рішення суду від 15.02.2017 року про стягнення аліментів почало виконуватися з часу відкриття виконавчого провадження, що має значення для вирішення питання про ухилення відповідача від сплати аліментів, а також періоду такого ухилення, оскільки за змістом ч.1 ст.196 СК України пеня нараховується з часу невиконання рішення суду. Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2018 року було встановлено період несплати відповідачем аліментів з 28 березня 2017 року по 30.11.2017 року та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 46050 грн. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, з урахуванням наведених правових норм суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року, яка становить 2250 грн.. виходячи з наступного розрахунку: грудень 2017 року = 2500 грн.*1%*31 днів = 775 грн. ; січень 2018 року = 2500 грн.*1%*31 днів = 775 грн. ; лютий 2018 року = 2500 грн.*1%*28 днів = 700 грн. ; У зв'язку з вищевикладеним, суд не погоджується з розрахунком неустойки, наданим позивачем, а тому задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 2250 грн.. Оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати.

Outcome: partial