Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], предмет якого склала вимога про звільнення її, [PERSON], від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], призначених рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2013 року у цивільній справі № 2-648/11, посилаючись на ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України. Як на докази посилається на такі документи: паспорт громадянина України з карткою фізичної особи - платника податків на ім'я [PERSON] (а.с.2-3); лист служби у справах дітей Індустріальної районної ради у місті Дніпрі від 06.02.2017 № 134 (а.с.4); Акт обстеження умов проживання від 03 лютого 2017 року (а.с.5); свідоцтво про народження серії І-КИ № 209850 від 02.04.2003 року (а.с.6); свідоцтво про народження серії І-КИ № 152225 від 20.02.2003 року (а.с.6); рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2010 року у справі № 2-688/10 (а.с.7); рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2013 року у справі № 2-648/11 (а.с.8). В обґрунтування позовних вимог вказала на таке. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2013 року у цивільній справі № 2-648/11 були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Рішення набрало законної сили. Однак в даний час обставини суттєво змінились. Стверджується, що її дочка [PERSON] з травня 2016 року постійно проживає з нею за адресою: м. Дніпро, вул. Усенка, 15/86, а син [PERSON] залишився проживати разом із батьком за адресою: Дніпропетровська обл., Царичанський район, с. Нетесівка, по вул. Черняховського, 9. При цьому витрати на утримання доньки весь цей час вона несе самостійно, а [PERSON] в них участі не приймає. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я га матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач [PERSON] переконана, що стягнення аліментів на утримання дочки на користь її батька "протирічить" інтересам дитини і її інтересам. А враховуючи, що у витратах на утримання її дочки батько участі не приймає, тому вважає за доцільне припинити стягнення аліментів з неї на утримання обох неповнолітніх дітей. В судовому засіданні заявила, що у відповідача дуже погана психологічна обстановка. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог колишньої дружини. Пояснив суду, що аліменти були присуджені на його користь з відповідача майже п'ять років тому. До цього він сплачував їй аліменти. Дочці скоро виповнюється 18 років. Також зазначив, що до останнього часу вихованням та утриманням дітей займався лише він. Перешкод у спілкуванні з матір'ю дітям він не створював. Після літніх канікул дочка змінилася. До цього вона допомагала йому по господарству, навчалася, а в останній час перестала відвідувати ліцей. Замість навчання дочка була змушена матір'ю працювати на автомийці у місті. Неодноразово переконував дочку закінчити навчання та до настання 18 років залишатися під його піклуванням. Два тижні тому на її прохання дав на витрати 700,00 грн., а нещодавно дав 600,00 грн., бо хотіла зробити собі подарунок. А ось з'ясувалося, що зробила собі на тілі "наколку". Відповідач висловив переконання, що вплив матері такого роду на поведінку дитини їй тільки шкодить, а сама позивач піклується не про благо дитини, а про те, щоб не сплачувати аліменти на виконання рішення суду. Надав суду такі документи: довідка Державного професійно-технічного навчального закладу "Царичанський аграрний професійний ліцей" № 181 від 21.03.2017 року (а.с. 20); довідка ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 45TL-DJ3G-QG2-R78G від 27.02.2017 року (а.с. 21); звіт про здійснення відрахування та виплати ТОВ "ДЕТАЛЬПРОМКОМПЛЕКТ" від 06.03.2015 року за №1 (а.с. 22); пенсійне посвідчення на ім'я [PERSON] (а.с.23); паспорт громадянина України на ім'я [PERSON] (а.с. 24); рішення Царичанського районного суду ДНіпропетровської області від 06.02.2013 року у справі № 2-648/11 (а.с. 25-27); ухвала Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2013 року у справі № 2-648/11 (а.с. 28-29); рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.10.2013 року у справі № 2-648/11 (а.с. 30-32); рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2011 року в справі № 2-258/11 (а.с.33); свідоцтво про народження на ім'я [PERSON] (а.с.36); свідоцтво про народження на ім'я [PERSON] (а.с.36). Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в цивільно-прововому спорі та перевіривши їх доводи, суд дійшов висновку про те, що слід залишити без задоволення позовні вимоги [PERSON] повністю. Ухвалюючи рішення суд виходив з такого. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно частини третьої цієї статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини четвертої цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини, що мають значення для справи. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2013 року в цивільній справі № 2-648/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та про стягнення аліментів, а також за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Комісія з питань захисту прав дитини Царичанської райдержадміністрації Дніпропетровської області, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей постановлено [PERSON] звільнити від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: - доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі 350 грн. щомісячно на кожного із дітей, які були стягнуті з нього рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2011 року в справі № 2-138/11, а також стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), аліменти на користь [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] Ігорівни, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 7 листопада 2011 року (а.с. 8, 25-27, 30-32). Рішення суду у зазначеній частині набрало законної сили 09.10.2013 року (а.с. 27, 30-32). В силу приписів частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначеним вище рішенням суду встановлено, що морально-психологічний клімат для належного виховання неповнолітніх дітей, створений їх батьком [PERSON], є більш сприятливий, у зв'язку з чим неповнолітні діти повинні проживати саме з ним, тобто з батьком [PERSON]. Самі ж неповнолітні [PERSON] та [PERSON] висловили бажання проживати саме зі своїм батьком [PERSON], посилаючись саме на те, що їх мати ставиться до них дуже суворо (а.с. 26). Та обставина, на яку посилається позивач, що дочка [PERSON] виявила своє бажання проживати однією сім'ю з матір'ю, а не з батьком, на період до досягнення нею повноліття, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду в даній справі. Довідкою Державного професійно-технічного навчального закладу "Царичанський аграрний професійний ліцей" №181 від 21.03.2017 року підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається в ДПТНЗ "Царичанський аграрний професійний ліцей", який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Піонерська, 47, за спеціальністю "Робітник фермерського господарства" з 01.09.2014 року по 15.02.2019 року з денною формою навчання на бюджетній основі (а.с. 20). Зі встановленого випливає, що обставини та умови, за яких рішенням суду було присуджено аліменти з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей, не зазнали змін, а тому суд дійшов переконання, що позовні вимоги [PERSON] про звільнення її від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], призначених рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2013 року у цивільній справі № 2-648/11, не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачем безпідставно. Відповідно до статті 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню у зв'язку з відмовою в позові повністю. Виходячи з викладеного та

Outcome: dismissed