Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

19.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, до якого 16.12.2016 року надала заяву про збільшення позовних вимог та просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти користь позивача на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути [PERSON] додаткові витрати на сина [PERSON] у розмірі 56 579,25 грн., та на доньку [PERSON] у розмірі 9 410,84 грн. При цьому позивач посилається на те, що 03.06.2011 року сторони зареєстрували шлюб, від якого у них народися двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що діти сторін знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнену позовну заяву підтримали та просять її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - Канікаєв Ю.О. у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, а саме вказав, що [PERSON] згодний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 2500,00 грн. щомісячно на кожного. Проте не визнає додаткові витрати на дітей. Вислухавши учасників справи, які з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони з 03.06.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. В ході розгляду справи сторони пояснювали, що у провадженні суду перебуває справа щодо розірвання шлюбу сторін. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З довідки /з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію/ № 1840 від 21.07.2016 року слідує, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /том 1 а.с. 48/. Вказана обставина підтверджується також актом від 21.07.2016 року /том 1 а.с. 49/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підтвердження матеріального стану позивача судом досліджено: -Виписку з наказу ТОВ «Міріам» № 6-15 від 05.12.2014 року про надання бухгалтеру [PERSON] відпустки по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку з 08.12.2014 року по 19.09.2017 року /том 1 а.с. 38/; -Довідку ПАТ КБ «Приват Банк» по рахунку [PERSON] /том 1 а.с. 204/; У ході розгляду справи позивач пояснювала, що вона не працює, матеріальну допомогу на утримання дітей отримує від матері та брата. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] до 19.09.2017 року знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. На підтвердження матеріального стану відповідача судом досліджено: -Довідку ТОВ «Солар Нова» від 19.10.2016 року, з якої слідує, що [PERSON] працює у товаристві на посаді охоронця з 18.10.2016 року з посадовим окладом без врахування податків та зборів - 1600,00 грн. /том 1 а.с. 47/; -Трудову книжку [PERSON] /том 1 а.с. 187/; -Виписку ПАТ КБ «Приват Банк» по особовому рахунку [PERSON] /том 1 а.с. 249-268/; -Лист Одеської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування Міністерства інфраструктури України від 13.01.2017 року, яким повідомлено, що [PERSON] підтвердив свою кваліфікацію в ДКК Одеської регіональної філії Інспекції та отримав відповідні Протоколи від 05.12.2016 року /том 1 а.с. 196/; -Лист капітана морського порту м. Одеси від 18.01.2017 року про те, що [PERSON] було видано посвідчення особи моряка серії АВ 518490 від 12.02.2009 року та свідоцтво фахівця за кваліфікацією Матрос 1 кл. серії 00175/2009/08 від 12.02.2009 року /том 1 а.с. 198/; -Договори найму моряка, укладені між ТОВ «Сістемар» та [PERSON] від 04.04.2014 року, 14.11.2014 року, 26.01.2016 року та 18.10.2016 року, від 17.03.2017 року /том 1 а.с. 227-243, том 2 а.с. 95-96/. Доводи позивача щодо фальсифікації доказів про зайняття відповідачем посади охоронця з підстав того, що директором ТОВ «Солар Нова» є представник відповідача - адвокат Канікаєв Ю.О. суд не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують працевлаштування відповідача. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований у ТОВ «Солар Нова» з 18.10.2016 року. Разом із тим, судом встановлено, що відповідач має посвідчення особи моряка та систематично відходить у рейси, зокрема ним було укладено договори від 04.04.2014 року, 14.11.2014 року, 26.01.2016 року та 18.10.2016 року, а також 17.03.2017 року, тобто у період перебування справи у суді. З договору від 17.03.2017 року слідує, що оклад [PERSON] у рейсі складає орієнтовно 3130 дол. США. Суд враховує встановлений ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог у частині стягнення аліментів на дітей у розмірі 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у цій частині підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. А саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей. Як на підставу своїх позовних вимог про стягнення додаткових витрат [PERSON] посилалася на ст. 185 СК України, положеннями якої передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір понесених додаткових витрат має бути документально підтверджений належними доказами. Судом досліджено письмові докази, надані стороною позивача, на підтвердження заявлених вимог: -Медичні документи щодо стану здоров'я сина [PERSON], [INFO], в тому числі копію медичної картки /том 1 а.с. 50, 81-102, том 2 а.с. 145-160/; -Медичні документи щодо стану здоров'я дочки [PERSON], [INFO], в тому числі копію медичної картки /том 1 а.с. 39, а.с. 103-143/; -Чеки, квитанції, накладні /том 1 а.с. 144-174, том 2 а.с. 110-144/; Матеріали справи містять складені позивачем розрахунки понесених нею додаткових витрат на утримання дітей. Так, розрахунок, складений позивачем до уточненої позовної заяви в редакції від 16.12.2016 року /том 1 а.с. 80/ містить графи: «вартість ліків та обстеження», «дитячий садок», «спорт», «досуг /театр, цирк, розвиваючий центр/». А розрахунок, складений позивачем до уточненої позовної заяви в редакції від 19.04.2017 року /том 2 а.с. 105/ містить графи: «аптека», «дитячий садок», «досуг», «гігієна», «лікар», «ліжко дитяче на двох дітей». Відповідно до розрахунку витрати становлять 90 634,08 грн. Проаналізувавши надані позивачем докази та складені [PERSON] розрахунки, суд приходить до висновку, що витрати на оплату дитячого садка [PERSON], придбання ліків, продуктів харчування, канцелярських товарів, книжок, відвідування театру, цирку та ін., а також придбання ліжка для дітей не можуть вважатися додатковими витратами на утримання дітей, що викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України. Оскільки, вказані витрати за відсутності особливих обставин є закономірними витратами на дітей, та повинні покриватися аліментами, оскільки обов'язок щодо утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до вимог діючого законодавства, а саме положень ст. 185 СК України, сторона на підтвердження вимог про наявність додаткових витрат, пов'язаних з захворюванням дитини, повинна надати суду довідку дитячого лікаря, в якій має бути зазначений діагноз, вказаний перелік призначених процедур та курс лікування, а також докази на підтвердження проходження дитиною призначеного лікування згідно із встановленим діагнозом, або докази щодо передбачуваних витрат щодо цього лікування. Суд проаналізувавши медичні документи на підтвердження стану здоров'я дітей сторін, зазначає, що у справі відсутні особливі обставини для понесення додаткових витрат на утримання дітей у розумінні ст. 185 СК України, а саме щодо наявності захворювань та понесених у зв'язку із цим витрат. Оскільки, суд критично оцінює довідку КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» від 30.01.2017 року, якою повідомлено, що [PERSON], [INFO] року часто та тривало хворіє. Вказаною довідкою не встановлено хронічних захворювань та інших особливих обставин, які у розумінні ст. 185 СК України були б підставою для понесення позивачем додаткових витрат, окрім закономірного лікування дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Приймаючи до уваги роз'яснення п. 18 Постанови Пленуму, суд критично оцінює доводи сторони позивача щодо понесених додаткових витрат на дітей у загальній сумі понад 100 000 грн., які як вказує позивач нею здійснені виключно завдяки матеріальній підтримці її матері та брата. Оскільки, суд вважає вказані доводи безпідставними та такими що не відповідають дійсності. При цьому суд не погоджується із поясненнями сторони позивача, що батько дітей не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. Оскільки дані пояснення спростовуються дослідженими матеріалами справи, а саме виписками про рух коштів сторін. У ході розгляду справи представник відповідача пояснював, що позивач зняла з рахунку відповідача кошти у розмірі 10 000 дол. США, які на даний час витрачені, і тому сторона відповідача вважає, що позивачу компенсовані додаткові витрати на дітей. Суд критично оцінює вказані пояснення представника відповідача, так як питання поділу майна подружжя та витрат сімейного бюджету в даному судовому провадженні не вирішуються. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. Оскільки, витрати понесені позивачем не викликані особливими обставинами, а тому не можуть вважатися у розумінні ст. 185 СК України додатковими витратами. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів визначений судом у розмірі 5000 грн. на кожну дитину значно перевищує прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, приймаючи до уваги, що обов'язок щодо утримання дітей покладений на обох батьків, суд вважає, що інтересам дітей приділено особливої уваги рішенням суду.

Outcome: partial