Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірною відмову останнього в обслуговуванні, шляхом часткового блокування платіжних карток на підставі розміщеного в мережі Інтернет невідомою особою анонімного електронного повідомлення АТ «Агропросперіс Банк» «щодо утримання від співпраці» від 25.03.2019 р. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі укладеного з банком договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є клієнтом відповідача з жовтня 2015 року. Також на підставі заяви, йому було видано «картку киянина», якою він активно користувався для сплати комунальних послуг. Втім в березні 2019 року його картку № [NUMBER] було заблоковано. На свою скаргу та вимогу повідомити про причини блокування, відповіді не отримав. У квітні 2019 року він повторно уклав договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, шляхом подання зави про приєднання, на підставі якої отримав платіжну картку № [NUMBER] , при перевірці якої, в присутності працівників банку, виявилось, що і вона заблокована відповідачем. В травні 2019 року він повторно звернувся до відповідача з вимогою надати відповідь, з якої причини та на якій правовій підставі були частково заблоковані його платіжні картки. Відповіді не отримав. Зауважив, що лише в 2020 році йому стало відомо, що відповідач вирішив відмовити йому в обслуговуванні шляхом часткового блокування платіжних карток, на підставі розміщеного в Інтернеті невідомою особою анонімного (без підпису) завідомо неправдивого електронного повідомлення АТ «Агропросперіс Банк» «щодо утримання від співпраці» від 25.03.19 №41. Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його права споживача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався. До суду повернулось рекомендоване повідомлення про отримання відповідачем копії ухвали та позовних матеріалів (а.с. 16). Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю (ч.ч.2, 4, 10 ст. 128 ЦПК України). Таким чином, відповідач належно повідомлений про розгляд даної справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Судом встановлено, що 02.10.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі установи банку №ТВБВ №10026/0114 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом приєднання (а.с. 4). На підставі договору та заяви позивач отримав «картку киянина». «Картка киянина» - це іменна багатофункціональна електронна пластикова картка, яка одночасно є платіжною карткою відповідного типу, обраного клієнтом, запроваджена у місті Києві відповідно до Рішення Київської міської ради (XI сесія VI скликання) від 17 квітня 2013 року № 104/9161 «Про запровадження в місті Києві багатофункціональної електронної пластикової картки «Картка киянина» (зі змінами та доповненнями), яка є матеріальним носієм персональних даних утримувача (держателя) картки і підтримує Додатки до Картки киянина, пов`язані з наданням і обліком заходів соціальної підтримки та інших інформаційних сервісів і послуг (у тому числі, банківських) (а.с. 5). Як зазначає позивач у позові, в березні 2019 року після поповнення його «картку киянина» було заблоковано, в зв`язку з чим він 18.04.2019 р. звернувся до керівника ТВБВ №10026/0114 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощад банк» зі скаргою (а.с. 6). На зазначеній скарзі міститься печатка цього відділення відповідача та підпис особи, яка прийняла скаргу (а.с. 6). Як далі зазначає позивач, відповіді на цю скаргу він не отримав, при цьому не надав суду доказів тому, що він вживав всіх можливих заходів щодо її отримання, в т.ч. в судовому порядку. Крім того, ним не надано суду доказів на твердження факту блокування картки (довідка відділення, скріншоти екрана банкомата/термінала/телефону, тощо). До позову також додано копію скарги позивача, датовану ним 24.05.2019 р. (а.с. 8), в якій останній просить повідомити про обставини та підстави блокування його картки. При цьому позивачем не доведено, що ця його скарга була направлена та отримана адресатом (керівником АТ «Ощадбанк»). Також позивач додав до позову копію заяви від 24.05.2019 р. б/н (а.с. 9), яка в свою чергу не відповідає встановленим законодавством вимогам до звернення, зокрема не містить назву та місцезнаходження адресата. До того ж не містить даних про її направлення (будь-куди) та отримання. Суд критично оцінює надану позивачем роздруківку тексту, зі змісту якої вбачається, що АТ «Агропросперіс Банк» звертається до керівників банків України та підрозділів фінансового моніторингу та комплаенс щодо утримання від співпраці з [PERSON] (а.с. 10), оскільки з роздруківки не вбачається походження цього документа, не встановлено його легітимність, відсутні обов`язкові реквізити (підписи та/або печатки), тощо. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). У разі виникнення труднощів в отримані тих чи інших доказів, учасник процесу не позбавлений права звернутись до суду із відповідним клопотанням із дотриманням порядку та строків подання такого клопотання. Позивач з клопотанням про витребування будь-яких доказів у справі, отримання яких у нього викликало б труднощі, не звертався. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає за недоведеністю позовних вимог. Отже враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача, як споживача, відповідно з останнього на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, який не був ним сплачений при поданні позову. Позов містить одну позовну вимогу немайнового характеру, відповідно до стягнення підлягає 840,80 грн. (2 102 х 0,4). На підставі наведеного та

Outcome: approved