Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

13.09.2019 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору № б/н від 21.01.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 36000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Однак свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 27.08.2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 70480,93 грн., яка складається з наступного: 30440,94 грн. - заборгованість за тілом кредита; 16767,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 18750,40 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 689,21 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 3332,43 грн. - штраф (процентна складова). Тому, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. 24.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги позивача визнає частково, та просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.01.2011 року, за тілом кредиту - 30440,94 грн., тобто фактично використані нею кредитні кошти, які не повернуті на рахунок кредитора АТ КБ «ПриватБанк», станом на 27.08.2019 року. Заперечує проти стягнення з неї заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки банком не розкрито таке поняття як «заборгованість за простроченим тілом кредиту», його правова природа та підстави нарахування не передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг. Зазначає, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафів відсутні. Тому на підставі викладеного просить позов задовольнити частково (а.с.47-50). 14.01.2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, згідно якої позовні вимоги Банку просить задовольнити в повному обсязі, оскільки підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 8 років, Позичальник в Банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором (а.с.60-81). Позивачем надано заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.2011 року відповідач [PERSON] (а.с.10) підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Цією заявою підтверджено, що відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача, дата народження, місце проживання, паспортні дані, телефони, підпис особи. Також, в заяві зазначено, що ця заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (а.с.10). Звертаючись до суду за захистом своїх прав, позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21.01.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 36000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, користувалась кредитними коштами, але не виконала зобов`язання з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, а тому повинна нести відповідальність у формі повернення кредиту, простроченого тіла кредиту, відсотків, штрафів та пені, розміри яких визначені наданою анкетою від 21.01.11 року, Витягом та з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.(а.с.11) Позивач вважає, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 27.08.2019 становить 70480,93 грн, з яких: 30440,94 грн. - заборгованість за тілом кредита; 16767,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 18750,40 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 689,21 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 3332,43 грн. - штраф (процентна складова). З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем видно, що відповідач користувалася кредитними коштами і частково погашала заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, зокрема: останній раз погашала заборгованість 02.04.2019 року в сумі 32,63 грн. (а.с.9 зворот). Отже, позивач, надавши відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту виконав свої зобов`язання за Договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами неналежним чином не виконувала свої зобов`язання за договором кредиту. Встановлені обставини свідчать, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо виконання зобов`язань за кредитним договором. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У наданій анкеті-заяві позичальника від 21.01.2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором , посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови. Доданий до позовної заяви витяг (а.с.11) не містить підпису сторін, матеріали справи не містять інших підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Щодо вимоги позивача про стягнення складової частини заборгованості у вигляді простроченим тіла кредиту, то суд вважає, що заборгованість за простроченим тілом виникає у разі невчасної плати за користування кредитом, яка повинна бути передбачена кредитним договором, та не є сама по собі складовою тіла кредиту, а являє собою фактично штрафну санкцію, що застосовується у разі неповернення банку кредиту у термін, передбачений договором. Підписана відповідачем анкета-заява не містить строку повернення кредиту, відсоткової ставки за його користування, отже, відсутні підстави вважати обґрунтованою заборгованість за простроченим тілом кредиту, оскільки прострочення платежів витікає з порушення термінів сплати, які в договорі не зазначені. Однак, у відзиві відповідач не заперечувала факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, користувався кредитними коштами (що вбачається із розрахунку заборгованості та із витягу з рахунку щодо руху кошті за кредитним договором б/н від 21.01.2011 року) та частково сплачувала заборгованість за договором, отже, не заперечувала факт укладення кредитного договору. Надані позивачем докази: анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 21.01.2011 року (а.с.10), розрахунок заборгованості (а.с.4-9), копія паспорта (а.с.27-28), виписки по картковому рахунку (а.с.66-75), довідка про видачу кредитних карток (а.с.78), в цілому підтверджують наявність між сторонами кредитних правовідносин і вказують на те, що відповідач за неналежне виконання зобов`язань повинна нести перед позивачем цивільно-правову відповідальність. Однак, враховуючи те, що в анкеті-заяві, підписаній відповідачем не зазначена процентна ставка, не зазначено умов кредитування, не вказано про відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому відсутні підстави для задоволення позову, в частині стягнення з відповідача нарахованих банком складових у виді заборгованості за простроченим тілом кредита, пенею та штрафами. З урахуванням викладеного, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь банку суми заборгованості по тілу кредиту, яка, згідно розрахунку, наданого банком, становить 30440,94 грн. . Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 30440,94 грн.. Оскільки при зверненні до суду з ціною позову 70480,93 грн. позивачем сплачено судовий збір 1921,00 грн., а задоволенню підлягають позовні вимоги на суму 30440,94 грн., то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 829,69 грн., виходячи з розрахунку: 30440,94 грн.*1921,00 грн./70480,93 грн.= 829,69 грн. На підставі ст.ст.11,15-16,509-510,525,526,610,611,625,1048-1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial