Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

12 грудня 2019 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Доступити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що з 17 грудня 2013 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.06.2015 року шлюб між ними розірваний. Син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість сплачувати аліменти, у зв`язку з чим нею подана позовна заява. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача адвокат Борсук В.М. позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] , який утримується в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань (№ 3)" Міністерства юстиції України та брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов не визнав, посилаючись на те, що він не є біологічним батьком дитини, оскільки знаходився в місцях позбавлення волі, відносин з позивачкою не підтримував. Крім того, зазначив, що він не має доходу для сплати аліментів. Суд, заслухавши в судовому засіданні представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 2013 року. Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.06.2015 року шлюб між сторонами розірваний. [INFO] позивач народила дитину - сина [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі актового запису № 1128 від 10.11.2015 року, [PERSON] записаний батьком дитини [PERSON] , народженого позивачем. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом із матір`ю. Як зазначено позивачем у позові, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач як батько зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Доводи відповідача стосовно того, що він не є біологічним батьком дитини, суд не може взяти до уваги при вирішенні даного спору, оскільки відповідно до частини 1,2 статті 122 СК України\~ дитина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження\~дитини від\~подружжя визначається\~на підставі\~Свідоцтва про\~шлюб та\~документа закладу\~охорони здоров`я\~про народження\~дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Так, суд враховує, що дитина народжена позивачем до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач записаний батьком дитини позивача та своє батьківство в установленому порядку не оспорив. Тому є законні підстави для стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі статтею 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, в свою чергу позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, суд з урахуванням матеріального стану сторін та всіх інших обставин, передбачених статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема того, що на час розгляду справи відповідач не працює, не має доходу, утримується в установі виконання покарань, в той же час не має інших осіб на утриманні, знаходиться в молодому віці, не є інвалідом, тобто має можливість працювати та утримувати дитину, виходячи з обов`язку обох батьків утримувати дитину, приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, який буде необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини та підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи стягнення з 12 грудня 2019 року (дня пред`явлення позову до суду) до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково. При цьому позивач не позбавлена можливості в разі зміни матеріального стану сторін звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно зі статтею 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 461 грн. 04 коп.

Outcome: partial