Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

23 червня 2016 року позивач звернулася до Вінницького районного суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який обгрунтувала тим, з 05.08.1990 р. Вони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають двох синів, один з яких- син [PERSON], 24 березня 1999 р.н.є неповнолітнім. Вказує, що з лютого 2016 р. відповідач припинив матеріальне забезпечення сім'ї, в тому числі надавати кошти на утримання неповнолітнього сина, хоча має таку можливість, оскільки працює та має постійний дохід. Тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом та просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , в розмір 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала , з підстав зазначених у позові, суду доповнила, що на даний час відповідач також добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який навчається у Вінницькому технічному коледжі, що потребує значних затрат, також син хворіє на хронічне захворювання , яке потребує лікування. Зазначила, що вона також має неврологічне захворювання , що потребує затрат на лікування. Також зазначила, що сплачує з урахуванням проживання відповідача, який фактично з ними не живе , сплачувати комунальні послуги та провести інтернет, який відповідач уходячи відключив. Просить задовольнити позов . В судове засіданні відповідач [PERSON] незявився по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. 22.07.2016 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав заперечення проти позову, в який просив відмовити у задоволені , оскільки позивач приховує від суду те, що син отримує стипендію за навчання у коледжі. Вказує, що позивач також отримує заробітну плату в розмірі 4600 гривень, яка в свою чергу зобов'язана також брати участь в утриманні дитини. На даний час його щомісячний дохід становить: 7 700 грн. - заробітна плата, 2 200 грн. пенсія за вислугу років, тобто загальна сума місячного доходу становить - 9 900 грн. Однак, після розлучення за власні кошти він винаймає житло, сума якого на підставі договору оренди від 01.03.2016 року становить: 2500 грн. оренда житла, 329 грн. плата за комунальні послуги, а також 1000 грн. становить додаткові витрати (харчування). Вказуцє, що загальна місячна сума на його необхідні потреби для прожиття становить - 3829 грн. Крім цього, він хвороб, які потребують купівлі ліків за власний рахунок. Вважає, що аліментів на утримання неповнолітнього сина має бути в розмірі 1/6 частки його доходу, що становити 1650 гривень, що відповідає розміру прожиткового мінімуму встановленого державою для дитини віком до від 6 до 18 років. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав пояснення аналогічні зазначеним у заперечення відповідача, суду доповнив , що суд не повинне приймати до уваги те , що неповнолітній син сторін хворіє, увязку з чим потребує лікування та потребує операції , оскільки це є додатковими витратами, і потребує самостійного звернення до суду із такими вимогами. Просить частково задовольнити позов, - в розмірі 1\\6 частки доходу відповідача. Суд, з урахуванням , міркування позивача та представника відповідача , які не заперечували, вважає за необхідне розглянути справу у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги частково обґрунтовані та такі , що підлягають частковому задоволені , виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1990 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, з якої вбачається що батьком дитини записаний відповідач.(а.с.4). З копії довідки від 18.07.2016 року, вбачається, що [PERSON] навчається у Вінницькому технічному коледжі та отримує стипендію, дохід від якої з січня 2016 року по червень 2016 року становить 4 082 грн.(а.с.32). З виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої Вінницькою районною клінічною лікарнею вбачається, що позивач проходила стаціонарно курс лікування у неврологічному відділені з 04.04.16 р. по 13.05.16 р. З виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої Вінницькою районною клінічною лікарнею вбачається, що неповнолітній син сторін має хронічне захворювання. Відповідно до довідки, виданої Вінницькою районною організацією профспілки працівників освіти і науки від 21.09.2016 року №64, вбачається , що позивач з сином [PERSON], [INFO], відпочивала з 03 серпня по 09 серпня 2016 р. у моря, на базі в с. Лазурне Херсонської області. Вартість відпочинку складала 1550 грн. на одну людину (проїзд, проживання, харчування).Оздоровлення організовувалось Вінницькою районною організацією профспілки працівників освіти спільно з Жмеринська турфірмою «Профспілкова». З копії медичних документів, а саме: з копії свідоцтва про хворобу №1295 від 10.10.2012 року, виданого Центральною Лікарсько-експертною комісією МНС України (а.с.25), копії консультативного заключення з обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова (а.с.26), з копії амбулаторної карти з Головного управління МНС України у Вінницькій області (а.с.33-42) вбачається, що відповідач [PERSON] має ряд хвороб та є учасником бойових дій. ( а.с.24) Відповідно до копії договору оренди відповідач орендує у гр.[PERSON] кімнату в будинку, за адресою: вул. Л. Ратушної, 84, м. Вінниця, розмір орендної плати становить: 2500 грн., та витрати на комунальні послуги і харчування, що підтверджується також актом взаєморозрахунків за комунальні послуги та оренду між [PERSON] та [PERSON] за їх підписом. (а.с.27,30). З квитанцій від 21.06.2016 р. , вбачається , що позивач [PERSON] сплатила 500 грн. за підключення інтернету за адресою свого проживання. Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, який навчається у технікумі , отримує стипендію щомісячно в середньому розмірі 650 грн., має хронічне захворювання , проживає разом із матерію позивачем , яка його утримує ; матеріальне становище позивача, яка працює та має середньомісячний заробіток 4500 гривень, має хронічне захворювання, інших осіб на утримання не має, також, суд враховує ї матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач працевлаштований, має постійний заробіток, отримує пенсію, інших осіб на утриманні не має, має хронічні захворювання , є учасником бойових, винаймає житло . Суд дійшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2016 року , оскільки позов позивачем поданий до суду 23.06.2016 року. ( а.с.1) В решті позовних вимог- слід відмовити за необґрунтованістю. Надані позивачем в обґрунтування позовних вимог в частині понесення витрат - квитанції банківських установ про оплату комунальних послух по квартирі [ADDRESS], суд не приймає до уваги при винесені даного рішення, оскільки з них вбачається , споживачем та платником цих послуг вказана не позивач. Доводи представника відповідача [PERSON], про те, що суд не повинен брати до уваги те , що син сторін хворіє, у звязку з чим потребує лікування та потребує операції, оскільки це є додатковими витратами, і потребує самостійного звернення до суду із такими вимогами, суд вважає хибним , оскільки відповідно до положень, викладених в ч.ч.1,2 ст.185 СК України , передбачено , що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тобто дана стаття Закону передбачає право одного із батька на звернення до суду із позовом у разі спору між ними щодо визначення розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину. У даному випадку суд приймає до уваги , що неповнолітній син сторін хворіє, оскільки лікування хвороби потребує затрат на придбання ліків, обстеження того, що на даний час несе особисто позивач у справі, оскільки добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги позиву на утримання сина, що було достеменно встановлено в залі судового засідання та представником відповідача не заперечувалося. В свою чергу, при винесені даного судового рішення, судом взято до уваги стан здоров*я і відповідача у справі, який хворіє на ряд хронічних захворювань, які повязані з проходження відповідачем військової служби, а також отримання відповідачем статус учасника бойових дії. Оскільки , саме відповідно до вимог ст.182 СК України, суд повинен врахувати при визначені розміру аліментів. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання , в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial