Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] пропустила з поважної причини строк на прийняття спадщини, яка залишилася після її племінниці [PERSON]. У передбачені цивільним законодавством строки спадщину прийняла, а згодом і отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину, двоюрідна сестра [PERSON] по батьковій лінії [PERSON]. В матеріалах спадкової справи відсутня письмова згода [PERSON] на подання [PERSON] заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до абзацу 2 п.п.3.18. п.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, письмові заяви спадкоємців про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. Вважає, що строк на прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причини, посилаючись на наступні обставини. 16 січня 2013 року в м.Києві померла племінниця [PERSON] - [PERSON], яка була зареєстрована та проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не складала. 06 лютого 2013 року до Восьмої київської державної нотаріальної контори за адресою м.Київ вул.Ілліча, 16, надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON], на підставі якої було заведено спадкову справу №26/2013. У заяві про прийняття спадщини, яка була зареєстрована за №61, [PERSON] вказала, що є двоюрідною сестрою [PERSON], а також те, що інших спадкоємців за законом не має. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони є двоюрідними сестрами. На підставі поданих [PERSON] документів, підтвердження факту родинних відносин та заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а також у зв'язку зі спливом строку на прийняття спадщини для інших спадкоємців за законом, 26 вересня 2013 року державним нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 37,10 м кв., яка належала померлій [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2005 року. Лише взимку [PERSON] дізналася про смерть своєї племінниці [PERSON], з якою вона намагалася відновити зв'язок, який був втрачений з невідомих їй причин майже десять років тому. Про смерть племінниці [PERSON] дізналася випадково з інформації однієї із соціальних інтернет-мереж. Також їй стало відомо, що поховання [PERSON] було проведено за кошти сусідів, працівників телеканалу "СТБ" та самого телеканалу "СТБ", на якому працювала померла. А також [PERSON]Є стало відомо, що квартира, в якій проживала її померла племінниця [PERSON], одразу після смерті останньої була виставлена на продаж спадкоємцем. Сусідка померлої племінниці [PERSON] їй повідомила, що під час передачі всіх оригіналів документів [PERSON], вона повідомила, що у [PERSON] є родичі, які проживають у Вінницькій області і яких необхідно розшукати для прийняття спадщини, що [PERSON] не зробила. Також від [PERSON] [PERSON]Є дізналася, що оформленням спадщини після її племінниці займається чоловік [PERSON] [PERSON] Проте, коли [PERSON] зв'язалася з [PERSON] по телефону, то останній нібито спочатку намагався допомогти, але потім взагалі на зв'язок більше не виходив. 08 квітня 2015 року [PERSON] отримала повторно свідоцтво про смерть [PERSON] та звернулася до Хмільницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області для отримання інформаційної довідки із Спадкового реєстру. В липні 2015 року [PERSON] подала позов до Царичанського районного суду Дніпропетровської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, який було залишено без розгляду за її ж заявою. 19 квітня 2016 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення про встановлення факту родинних відносин, зокрема між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що вони є рідною тіткою та племінницею відповідно. [PERSON] є рідною тіткою померлої [PERSON] та єдиним спадкоємцем третьої черги за законом. [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки їй не було відомо про факт смерті [PERSON] до зими 2015 року, таким чином незнання факту смерті [PERSON] є причиною, пов'язаною із об'єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій із прийняття спадщини. [PERSON] не прийняла спадщину, яка залишилася після померлої в січні 2013 року [PERSON], у визначений ст.1270 ЦК України строк, а отже, вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Також, оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд має також брати до уваги особу спадкоємця та умови його життєдіяльності. [PERSON] не підтримувала зв'язок з родичами по лінії [PERSON], батьком [PERSON], а тому у неї не було жодної можливості дізнатися від них про смерть [PERSON], що також підтвердила в судовому засіданні по справі №196/894/15-ц [PERSON] Крім цього, [PERSON] є жінкою похилого віку, а тому скористатися новітніми технологіями для здобуття інформації про [PERSON], не мала можливості. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.1217, 1258, 1261-1263, 1270, 1272 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, абзаци 21, 22, 26 пункту 2 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/1-13, прохає визначити додатковий строк, достатній для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після померлої племінниці [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причини, про смерть [PERSON] вона дізналася сама в січні 2014 року через соціальні інтернетмережі. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимог [PERSON] підтримав повністю та вважає, що дійсно встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON] пропустила з поважної причини, оскільки незнання факту смерті [PERSON] є причиною, пов'язаною із об'єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій із прийняттям спадщини. Також, поважність такої причини як незнання про факт смерті спадкодавця підтверджується судовою практикою, зокрема практикою апеляційного суду Дніпропетровської області, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2012 року та вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що батько померлої [PERSON] та її батько були рідними братами. 16 січня 2013 року їй зателефонувала сусідка [PERSON] [PERSON] та повідомила про смерть сестри. 17 січня 2013 року вона вже була в Києві і також приймала участь в організації поховання сестри, несла відповідні витрати. Про наявність родичів у померлої сестри [PERSON] вона дізналася не під час похорон, а вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини влітку. У [PERSON], сусідки померлої сестри, були всі документи померлої і можливо вона і знала про родичів, проте про них їй нічого не говорила. Зі слів сестри [PERSON] їй було відомо, що в сестри більше родичів не має. Нотаріусу вона говорила, що можливо в [PERSON] і є родичі, але вона про них не знає. Проти того, що [PERSON] є спадкоємцем після померлої [PERSON] вона не заперечує. Але прохає відмовити в позові [PERSON] Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог повністю, вважав їх незаконними та не обґрунтованими. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] про смерть племінниці дізналася взимку 2015 року від онуки [PERSON] та від сусідки померлої [PERSON] При дослідженні відеозапису відеоконференції, проведеної по іншій цивільній справі, встановлено, що [PERSON] повідомила [PERSON] про смерть [PERSON] вже в липні-вересні 2013 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 16 січня 2013 року, а позивач [PERSON] дізналася про смерть останньої ніяк не пізніше січня 2014 року. При цьому, [PERSON] звернулася до суду із заявою про прийняття спадщини лише в липні 2015 року, тобто, приблизно через один рік і шість місяців після того, як вона дізналася про смерть [PERSON] Всупереч приписам ч.1 ст.1269 ЦК України [PERSON] не подала нотаріусу або уповноваженій особі заяву про прийняття спадщини. Також зауважив, що в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову позивачу у видачі в свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", постанову Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року по цивільній справі №6-1486цс15, постанову Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року справа №6-85цс12, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VІІІ, Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, взятого до відома на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року, вважає, що доводи позивача та її представника про пропуск [PERSON] строку для прийняття спадщини з поважних причин не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Свідок [PERSON], онука позивача [PERSON], в судовому засіданні повідомила, що її бабуся [PERSON] була в неї на Різдво в 2014 році і вона запропонувала останній знайти через соціальні інтернетмережі [PERSON], звідки вони і дізналися про смерть [PERSON] Спочатку вони знайшли номер телефону [PERSON], яка їм повідомила номер телефону [PERSON] Зі [PERSON] та [PERSON] розмовляла бабуся [PERSON] Свідок [PERSON], чоловік відповідача [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що 16 січня 2013 року з Києва зателефонувала [PERSON] і повідомила дружині [PERSON] про смерть двоюрідної сестри [PERSON] Він допомагав в організації похорон [PERSON], а також в оформленні спадщини. Вони квартиру утримували і в липні 2015 року продали квартиру. Десь 03 чи 05.01.2015 року зателефонувала [PERSON] і повідомила, що вона тітка померлої [PERSON] [PERSON] була допитана в якості свідка по іншій цивільній справі про встановлення факту родинних відносин, де вона пояснила, що [PERSON] вона повідомила про смерть [PERSON] через 6-8 місяців. Свідок [PERSON], допитана в якості свідка по цивільній справі №196/894/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в режимі відеоконференції, відеозапис якого було переглянуто в судовому засіданні по даній справі, повідомила, що 16 січня 2013 року вона зателефонувала до [PERSON] та повідомила про смерть сусідки [PERSON] Приблизно десь через шість-вісім місяців, тобто десь в липні-вересні 2013 року, до неї зателефонувала [PERSON]Є і вона їй повідомила про смерть [PERSON] Суд, заслухавши доводи сторін, покази свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши в судовому засіданні носій відеозапису відеоконференції, проведеної по цивільній справі №196/894/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в частині показів свідка [PERSON], перевіривши матеріали даної справи та справи №196/894/15-ц (№провадження 2/196/420/2015), вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2013 року померла племінниця позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-АМ №316361, видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Хмільницькому району реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області 08 квітня 2015 року), яка проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилися спадщина, до складу якої входила: квартира [ADDRESS], загальною площею 37,10 м кв., яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2005 року. Відповідач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк спадщину прийняла, подавши 06 лютого 2013 року до Восьмої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої 16 січня 2013 року [PERSON] Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони є двоюрідними сестрами. 26 вересня 2013 року відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину серії ВТЕ №921066 після померлої 16 січня 2013 року [PERSON] (а.с.13). Позивач [PERSON] дізналася про смерть своєї племінниці [PERSON] в січні 2014 року з інформації соціальної інтернетмережі, що підтверджується поясненнями самого позивача, наданими в судовому засіданні та показами онуки позивача [PERSON] про те, що дійсно саме на Різдво в 2015 році, коли бабуся була в неї в гостях та в ході пошуку через соціальні інтернетмережі інформації про [PERSON], вони дізналися про смерть останньої. 08 квітня 2015 року позивач [PERSON] отримала у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Хмільницькому району реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області повторне свідоцтво про смерть [PERSON] серії І-АМ №316361 (а.с.12). 08 квітня 2015 року позивач [PERSON] отримала в Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі Вінницької області Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.13). В липні 2016 року позивач [PERSON] подала до Царичанського районного суду Дніпропетровської області позов до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який ухвалою суду від 21 грудня 2015 року залишено без розгляду за заявою [PERSON] Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2016 року за заявою [PERSON], зокрема встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що вони є рідною тіткою та племінницею відповідно (а.с.16, 17). Так, у відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість у судовому засіданні встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок , що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Це є обов'язковим для обох названих видів спадкування. Виникнення у спадкоємця права на спадкування за законом, залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця. У зв'язку з цим, для прийняття спадщини за законом йому слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за заповітом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину і в порядку спадкування за законом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В даному випадку позивач [PERSON] як на поважну причину пропуску нею визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини посилається на незнання факту смерті спадкодавця, яка пов'язана із об'єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій із прийняття спадщини. У Правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 04 листопада 2015 року при розгляді цивільної справи №6-1486цс15 та яка за ст.360-7 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є обов'язковою для судів, зазначено: " Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні". Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цч12). Отже, відсутність інформації про смерть спадкодавця, не вважається судом підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Посилання позивача на тривале не спілкування та відсутність зв'язку з спадкодавцем, яке і стало причиною відсутності у позивача інформації про смерть спадкодавця в строк необхідний для прийняття спадщини, як на поважну причину пропуску зазначеного строку, судом не приймається, враховуючи, що будь-яких належних доказів наявності перешкод у спілкуванні зі спадкодавцем, яка проживала в м.Київ, а сама позивач у Вінницькій області, тобто проживаючи в межах однієї країни, хоча і на значній відстані, позивач та її представник суду не надали, та не встановлено такого і судом. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними,у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Оскільки, в задоволенні позову відмовлено, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України сплачений позивачем при пред'явленні даного позову до суду судовий збір не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed