Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 22 листопада 1998 року Нетішинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №209. У шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, з тих причин, що у них різні погляди на сімейні стосунки, спільне проживання, виховання дітей та ведення домашнього господарства, через що в них виникали постійні суперечки. Позивач вказує, що їхні шлюбні відносини із відповідачем припинились фактично в лютому 2021 року, тому з того часу вони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають роздільний бюджет. Подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення неможливе та суперечитиме її інтересам. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02 червня 2021 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Кожен з них окремо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позивач позов підтримала, відповідач такий визнав. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22 листопада 1998 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 1998 року зареєстрували шлюб у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, про що було зроблено актовий запис №209 (арк. спр. 5). У шлюбі в сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області (арк.спр. 6). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст. ст. 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. При цьому судом враховується те, що відповідач визнав позов та погоджується на розірвання шлюбу, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 02 червня 2021 року. Як позивач, так і відповідач наполягали на розірванні шлюбу, про що кожен з них зазначив у поданій заяві. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на її користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved