Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

що позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу, мотивуючи тим, що 06.06.2018 р. між ПАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено договір цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8764525 (далі - договір страхування) на транспортний засіб марки «Jaguar X-Type», н.з. [NUMBER] . 01.01.2019 р. сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення із автомобілем марки «Рено Кенго», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] після чого самовільно залишив місце пригоди. Дані обставини підтверджуються постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2019 р., якою [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. 10.01.2019 р. позивач отримав від потерпілого повідомлення про ДТП № 22081, а 28.02.2019 р. заяву про виплату страхового відшкодування. 14.03.2019 р. позивач отримав від потерпілого страхове відшкодування у розмірі 8500,00 грн., яка була перерахована потерпілому згідно платіжного доручення № 1680 від 14.03.2019 р. З метою досудового врегулювання спору, позивачем було надіслано претензію від 05.07.2019 р., однак станом на момент подання позову до суду, претензію відповідачем не задоволено. Оскільки, відповідач вчинивши ДТП залишив місце пригоди, тому на підставі пп. «в» 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 8500,00 грн. та судові витрати по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.06.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Сторона позивача у судове засідання не зявилася. Від представника відповідача - адвоката Горин В.М. подано відзив на позов у якому останній вважає, що регресна вимога позивача не може бути задоволена, а викладені обставини у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що позивач посилається на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/28/19, чим намагається прихвати правдиву інформацію, оскільки вказана постанова скасована постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.05.2019 р., якою провадження за ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно [PERSON] закрито. У своїй претензії та страховому акті позивач зазначає причину регресного позову, «як перебування водія за кермом у стані алкогольного сп`яніння», однак у самому позові про це нічого не зазначено. Оскільки апеляційним судом справу про адміністративне правопорушення закрито відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 130 КУпАП, тому просить у позові відмовити у повному обсязі (а.с. 53-54). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Із матеріалів справи вбачається, що згідно страхового полісу АК/8764525 від 06.06.2018 р. застрахована цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Jaguar X-Type», н.з. [NUMBER] (а.с. 7). Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2019 р., [PERSON] визнано винним та притягнуто да адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 20400,00 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки (а.с. 10-12). Зі змісту даної постанови слідує, що винуватцем ДТП за участю застрахованого автомобіля марки «Jaguar X-Type», н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «Рено Кенго», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка мала місце 01.01.2019 р. о 16:10 год. В с. Бабин Середній Калуського району є - [PERSON] (а.с. 13-15). Після вказаної ДТП, 10.01.2019 р. водій автомобіля марки «Рено Кенго», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] повідомив позивача про ДТП (а.с. 16,17), а 28.02.2019 р. подав заяву про виплату страхового відшкодування № 22081 (а.с. 18). Право власності [PERSON] на автомобіль марки «Рено Кенго», д.н.з. [NUMBER] підтверджується копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2019 р. (а.с. 21, 22, 23). Згідно копії звіту про оцінку вартості матеріально збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 47, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Рено Кенго», д.н.з. [NUMBER] становить 12890,73 грн. (а.с. 24-28). На підставі страхового акту № 22081/19 від 14.03.3019 р. та розрахунку суми страхового відшкодування № 22081/19 від 28.02.2019 р., [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 8500,00 грн. (а.с. 29, 30) 05.07.2019 р. позивачем було надіслано [PERSON] претензію про відшкодування шкоди, яка останнім по даний час не задоволена (а.с. 33). Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відзиві на позов представник відповідача посилається на те, що у страховому акті № 22081/19 від 14.03.2019 р. та у претензії № 327 від 05.07.2019 р. позивачем зазначена причина регресного позову, що водій забезпеченого транспортного засобу перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Так як постановою Івано-Франківського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно [PERSON] закрито, тому [PERSON] при вчиненні ДТП не був за кермом у стані алкогольного сп`яніння, отже регресний позов є необґрунтованим та безпідставним. Із постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 07.05.2019 р. слідує, що постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2019 р., якою [PERSON] визнано винуватим за ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП змінено (а.с. 55-58). Виключено з мотивувальної частини судового рішення висновок про порушення [PERSON] п. 14.1 ПДР України. Провадження про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В іншій частині постанову судді першої інстанції залишено без змін. На підставі ст. 36 КУпАП призначено [PERSON] остаточне покарання за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП штраф у розмірі 340,00 грн. Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Отже, після вчинення ДТП, яка мала місце 01.01.2019 р. о 16:10 год. у с. Бабин Середній Калуського району, винуватець ДТП [PERSON] залишив місце пригоди, що не підлягає доказуванню в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК. Відповідно до п.п. «в» 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Виплата позивачем страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 8500,00 грн. підтверджується оригіналом платіжного доручення № 1680 від 14.03.2019 р. (а.с. 31). Виходячи із аналізу досліджених доказів, суті спірних правовідносин та законодавства, що їх регулює, суд вважає, що позивач має право регресної вимоги до [PERSON] , так як матеріалами справи беззаперечно доведено те, що останній після вчинення ДТП залишив місце пригоди. Посилання представника відповідача на те, що позивачем у страховому акті та претензії зазначено причину регресного позову, як перебування водія за кермом у стані сп`яніння, і це є підставою необгрунтовасті позвоних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки, позивач звернувся із регресним позовом з іншої підстави, визначеної нормою профільного закону, а положення страхового акту та претензії не можуть позбавити позивача права на судовий захист своїх законних прав та інтересів. Окрім того, суд звертає увагу на те, що страховий акт № 22081/19 складений 14.03.2019 р., тобто до часу винесення Івано-Франківським апеляційним судом рішення. Отже, станом на час складання вказаного страхового акту позивачу не могла бути відомою наперед та обставина, що суд апеляційної інстанції своїм рішенням закриє адміністративне провадження відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 130 КУпАП за відсутності події складу правопорушення. Також, у претензії від 05.07.2019 р. позивач не зазначає причину регресного позову, як про це вказує представник відповідача. У матеріалах справи міститься лист від 23.04.2019 р., який позивачем адресований [PERSON] із вимогою про добровільне відшкодування страхової виплати з підстав керування транспортним засобом у стані сп`яніння (а.с. 32). Однак, слід також зазначити, що вказаний лист надсилався відповідачу станом до винесення Івано-Франківським апеляційним судом вказаного вище рішення, про результат якого позивачу не могло бути відомо. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судового збору (а.с. 6). На підставі ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved