Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (надалі - ПАТ «Державний ощадний банк України») про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06 квітня 2011 року між ним та Тернопільським обласним управлінням Акціонерного товариства «Ощадбанк» був укладений Договір №430.430.433_000_185977_0_540 на вклад «НАКОПИЧУВАЛЬНИЙ» на ім'я фізичної особи строком на 24 місяці. Відповідно до п.2.7 Договору, сторони погодились з тим, що після закінчення строку, вказаного в п.1.1 Договору (24 місяці), Договір автоматично подовжується щоразу на строк, вказаний у п.1.1 Договору, за ставкою, яка діятиме в Банку на момент подовження, відповідно до Договору. Договір діяв до 20.01.2016р., що встановлено рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 16.05.2017р. по справі №607/10080/16-ц. Всупереч зазначеному, Акціонерним товариством "Ощадбанк" проводилось нарахування процентів лише до 06.04.2015р., що також встановлено вищевказаним рішенням Апеляційного суду Тернопільської області. При цьому, в зв'язку з відсутністю інформації про розмір процентної ставки, який підлягав до застосування, по справі №607/10080/16 ним було заявлено до стягнення процентну ставку, яка діяла до 06.04.2015р. (6,5%). Водночас рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 16.05.2017р. по справі №607/10080/16 встановлено, що на той час діяла та підлягала застосуванню процентна ставка 8%. Тому вважає, що додатковому примусовому стягненню з відповідача підлягають невиплачені проценти за договором на загальну суму 23,34 доларів США. Крім того, зазначає, що в силу вимог ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» додатковому стягненню з ПАТ «Державний ощадний банк України» в його користь підлягає пеня (неустойка) у розмірі 1429,33 доларів США. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» заявленого позову не визнала, просила відмовити у задоволенні вимог [PERSON] з підстав, наведених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: 06 квітня 2011 року між [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк» (Банк) був укладений Договір №540 на вклад «НАКОПИЧУВАЛЬНИЙ» на ім'я фізичної особи (надалі Договір вкладу). Відповідно до п.п.1.1, 1.2. Договору вкладу, вкладник [PERSON] 06 квітня 2011 року вніс, а Банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок на умовах цього Договору кошти в сумі 1895,00 дол. США (депозит) строком на 2 роки, із сплатою процентів за ставкою 5% річних. Днем повернення депозиту є 06 квітня 2013 року. Відповідно до п.1.3. Договору вкладу сплата процентів за користування депозитом здійснюється щомісячно. При розрахунку процентів Банк не враховує день зарахування (внесення) депозиту на рахунок і день вилучення депозиту з рахунку (п.2.1 Договору вкладу). Згідно п.2.7 Договору вкладу сторони погодились з тим, що після закінчення строку, вказаного в п.1.1. Договору, Договір автоматично подовжується щоразу на строк, вказаний в п.1.1. Договору, за ставкою, що діятиме в Банку на момент подовження (п. 2.7 Договору вкладу). Пунктом 2.8. Договору вкладу визначено, що розмір процентної ставки може бути змінений у разі зміни облікової ставки Національного банку України та/або зміни ситуації на грошово-кредитному ринку України. Про зміну процентної ставки Банк повідомляє вкладника шляхом публічного письмового оголошення в установі банку, в якому зазначає розмір нової процентної ставки. Якщо протягом 10 днів з дня повідомлення нового розміру процентної ставки від вкладника не надходить заперечень, сторони вважають, що вкладник дав згоду на зміну процентної ставки. Нова процентна ставка починає діяти з 11-го дня після її оголошення. У разі надходження від вкладника заперечень у письмовій формі протягом 10 днів з дня повідомлення Договір вважається розірваним з 11-го дня після оголошення нової процентної ставки, і кошти з рахунку повертаються вкладнику з процентами, нарахованими згідно п.1.2. При неотриманні Вкладником суми коштів з рахунку з 11-го дня останні зберігаються Банком без нарахування процентів. 06 квітня 2013 року, згідно з умовами Договору №430.430.433_000_185977_0_540 на вклад «НАКОПИЧУВАЛЬНИЙ» на ім'я фізичної особи (п.2.7), строк розміщення депозиту [PERSON] автоматично продовжився на 24 місяці - до 06 квітня 2015 року, із сплатою процентів за ставкою 6,5% річних (а.с.10-11). Загальна сума депозиту на день пролонгації склала 1997,00 дол. США, які повернуто [PERSON] 20 січня 2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №56683 (#39143447), шляхом їх перерахунку на новий депозитний рахунок [NUMBER], відкритий позивачу на підставі Договору №15803519 на вклад «КАПІТАЛ» на ім'я фізичної особи від 20 січня 2016 року строком на 36 місяців. 24 листопада 2014 року Комітетом з питань управління активами та пасивами АТ «Ощадбанк» прийнято рішення внести зміни до умов зберігання депозитів, в тому числі процентних ставок залучення коштів фізичних осіб, а також рішення про зміну назви вкладу з «Накопичувальний» на «Капітал» та починаючи з 22 грудня 2014 року вирішено дані вклади черговий раз не продовжувати. Про дане рішення клієнти були повідомлені шляхом розміщення відповідного оголошення в установах банку. 23 травня 2016 року позивач звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» з вимогою провести донарахування процентів за договором №430.430.433_000_185977_0_540 від 06 квітня 2011 року шляхом зарахування на депозит, відкритий за Договором №15823519 на вклад «КАПІТАЛ» на ім'я фізичної особи від 20 січня 2016 року. На вказане звернення відповідач адресував [PERSON] листа №24-996 від 03 червня 2016 року, в якому зазначено про те, що з 22 грудня 2014 року умови і назву вкладу «Накопичувальний» замінено назвою «Капітал». Про дане рішення клієнти були повідомлені шляхом оголошення, розміщеного в установі банку. Оскільки термін договору, укладений з позивачем 06 квітня 2011 року на вклад «Накопичувальний», в черговий раз закінчився 06 квітня 2015 року, то відповідно до прийнятого рішення комітету з питань управління активами та пасивами «АТ «Ощадбанк» автоматична пролонгація не відбулася, а нарахування відсотків було припинено. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Згідно вимог ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною1 статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. За змістом ч.ч.1, 3 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не випливає з суті укладеного договору. Вклад (депозит) це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Згідно вимог ч.1 ст.1059 Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. У відповідності до ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно вимог ч.4 ст.1060 ЦК України, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопілдьської області від 08.02.2017 року частково задоволено позов [PERSON] та вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в користь [PERSON] пені (неустойки) в розмірі 1181,47 дол. США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 16.05.2017 року вирішено: Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 лютого 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в користь [PERSON] суму невиплачених процентів в сумі 103,16 доларів США, що еквівалентно 2730 (дві тисячі сімсот тридцять) грн. 84 коп.; Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 лютого 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені змінити й ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в користь [PERSON] 1500 грн. пені. В решті рішення залишити без змін. Постановляючи вказане ріщення Апеляційний суд Тернопільської області дійшов висновку, що, - « Беручи до уваги те, що до закінчення чергового строку зберігання вкладу (до 06.04.2015 року) [PERSON] не був своєчасно повідомлений банком про внесення відповідних змін до укладеного між сторонами договору (зміни його назви; тривалості; сум, що вносяться на поповнення), договір відповідно до п.2.7 продовжив свою дію на наступні два роки. А з урахуванням того, що відповідні зміни до договору були узгоджені з вкладником лише 20.01.2016 року (шляхом підписання відповідного договору з назвою Капітал), відповідачем, на думку колегії суддів, необгрунтовано відмовлено позивачу в нарахуванні та виплаті процентів за період з 06.04.2015 року до 20.01.2016 року. При цьому, оскільки договір Капітал є наслідком внесення вищевказаних змін до договору Накопичувальний, останній, зважаючи на п.2.7. не може вважатися розірваним достроково за ініціативою вкладника з виплатою процентів за договором на вимогу, оскільки ініціатором прийняття рішення про зміну умов договору Накопичувальний був банк, а не вкладник. Крім того суд Апеляційної інстанції встановив, що в період дії Договору діяла та підлягала застосуванню процентна ставка 8%, однак судом задоволено позов [PERSON] в рамках заявлених позовних вимог (103,16 доларів США ) виходячи з процентної ставки 6,5 %. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В силу п.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За вказаних обставин, беручи до уваги, що рішенням апеляційного суду в користь позивача стягнуто відсотки за період з 06.04.2015 року до 20.01.2016 року в розмірі 103,16 доларів США виходячи з процентної ставки 6,5 %, суд вважає, що позовні вимоги в частині достягнення процентів за Договором вкладу за період з 06.04.2015 року до 20.01.2016 року в еквіваленті 23,34 Доларів США, є такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Враховуючи наведене, беручи до уваги, що позивач, як власник грошових коштів, які він вклав до банку на які щомісячно нараховувались проценти мав можливість цікавитися станом свого рахунку та міг дізнатися про порушення банком його права на отримання процентів за договором, однак з позовом він звернувся лише 16.08.2017 року. Тому, з врахуванням наведеного його вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню лише в межах року, що передував предявленню позову, тобто за період з 16.08.2016 року до 16.08.2017 року. За умовами ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи (правовий висновок ВСУ від 03.09.2014 року в справі № 6-100цс14). Позивачем вірно застосована формула для обрахунку пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ Про захист прав споживачів, однак є очевидним, що розмір такої пені, незважаючи на застосування річного строку позовної давності у будь-якому випадку значно перевищуватиме розмір збитків (суму невиплачених процентів у розмірі 23,34 дол. США), а тому суд вважає за необхідне з урахуванням вимог ч.3 ст.551 ЦК України зменшити суму пені, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в судовому порядку, визначивши її розмір у сумі 300 грн. В силу ст.88 ЦПК України, cудовий збір в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial