Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

26.02.2020 позивач КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з останніх 10829,38 грн. заборгованості за водопостачання та водовідведення та судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області за адресою: [ADDRESS] , надаються послуги з водопостачання та водовідведення. Особистий рахунок № [NUMBER] з травня 2015 року залишився відкритий на ім`я [PERSON] , однак відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] від 02.08.2013 є [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що боржники про зміну власника вказаної квартири КП «Дрогобичводоканал» вчасно не повідомили, тривалий час користувалися наданими їм послугами, не сплачуючи за них жодних коштів,чим завдали значної матеріальної шкоди підприємству. 07.05.2015 на адресу водоканалу надійшла заява від [PERSON] про зміну прізвища власника облікової картки, згідно з поданими документами. Цього ж числа було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, змінено кількість зареєстрованих осіб, а також доведено до відома нового власника про розмір заборгованості, яка є на особовому рахунку № [NUMBER] , в розмірі 7142,82 грн. Заяв про перерахунок розміру заборгованості чи його розтермінування, заяв про припинення нарахування, у зв`язку з тим, що вказано адресою ніхто не проживає, на адресу водоканалу не надходило. Натомість, водоканал надав і продовжує надавати послуги з центрального водопостачання та водовідведення, а будь-яких заяв про відключення від центральної мережі водопостачання, про відсутність води в квартирі 1А , чи про відмову від комунальної послуги від відповідачів на адресу підприємства також не надходило, у зв`язку з чим відповідачі користувались та продовжують користуватись послугами з водопостачання та водовідведення. Станом на 01.02.2020 заборгованість останніх за надані послуги складає 10829,38 грн., а тому змушений був звернутись із даним позовом до суду. 28.02.2020 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідачів, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповіді на які отримано судом 16.03.2020 року. Ухвалою від 17.03.2020 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 09.04.2020 року, встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 06.04.2020 та 08.04.2020 відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в яких останні посилаючись на ст. 256 ЦК України відзначають, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим просять суд позов задовольнити частково, а саме в межах строку позовної давності. 09.04.2020 ухвалою судді розгляд даної справи відкладено на 12.05.2020. 22.04.2020 від позивача КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області надійшла відповідь на відзив, в якій останній пославшись на викладені в позовній заяві обставини додатково відзначив, між КП «Дрогобичводоканал» та відповідачами 07.05.2015 було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення. Натомість, боржники з 02.08.2013 року не повідомили КП «Дрогобичводоканал» про зміну власника квартири в якій вони проживають та тривалий час користувались наданими їм послугами не сплачуючи за них жодних коштів, завдавши підприємству матеріальної шкоди. Водночас, відповідач [PERSON] є зареєстрованою у вказаній вище квартирі, а тому несе солідарну відповідальність щодо заборгованості перед підприємством. Щодо посилань відповідачів на позовну давність зазначає, що КП «Дрогобичводоканал» 10.08.2016, у серпні 2017 року, у грудні 2019 року неодноразово звертався до Дрогобицького міськрайонного суду із заявами про видачу судових наказів про стягання заборгованості за надані послуги з водопостачання, а тому вважає, що судовий захист права на стягнення грошових коштів повинен бути реалізований як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми рішення. Заява про видачу судового наказу в порядку передбаченому розділом ІІ ЦПК України перериває перебіг строку позовної давності. Оскільки, водоканал чотири рази звертався до суду із заявами про видачу судових наказів в 2014, 2016, 2017, 2019 роках, які судом були задоволенні, а тому строк позовної давності не порушений. Просить позов задовольнити повністю. 28.04.2020 відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в яких останні відзначили, що згідно договору укладеного між позивачем та [PERSON] , позивач був зобов`язаний здійснювати водопостачання у квартиру [PERSON] , як видно із технічного паспорта квартири [ADDRESS] , в такій взагалі відсутній санвузол, так як вказано у Акті складеному позивачем, жодних точок водозабору в квартирі не було і немає. Це означає, що позивач фактично не виконував умови договору та не виконує їх до сьогодні. Також, жодного підтвердження факту користування послугами позивач не надає. В той же час, наголошує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і проживають за іншими адресами, за якими сплачують за надані їм послуги КП «Дрогобичводоканал», а [PERSON] з моменту реєстрації знаходиться за кордоном і не є фактичним споживачем наданих послуг. Більше того, за адресою нарахування заборгованості відсутні точки водозабору, про що свідчать акти обстеження водопровідної та каналізаційної мережі № [NUMBER] від 09.03.2017, що унеможливлює користування послугами КП «Дрогобичводоканал». Також, до позовної заяви позивачем додано розрахунок в якому вказана наявність боргу у розмірі 5040,42 грн. на момент набуття права власності відповідачами на вищевказану квартиру в серпні 2013 року. Посилаючись на ст. 322 ЦК України, вважає, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника. Також зазначають, що позивач додає розрахунок, в якому не вказано змін тарифів протягом терміну нарахування та відповідності цих змін законодавству України, що означає, що розрахунок заборгованості поданий позивачем є невірним та неправомірним. Натомість, зобов`язання з розірвання договору про постачання послуг з попереднім споживачем покладені на сторони такого договору, а тому новий власник, який виявив бажання стати споживачем комунальних послуг, не наділений ні повноваженнями вчиняти дії, направлені на розірвання договору, стороною якого він не був, ні нести будь-яких обов`язків у правовідносинах, які виникли між іншими суб`єктами. Також, позовна давність переривається лише у разі пред`явлення особою позову, а жодних позовів позивач до відповідачів не пред`являв. Усі судові накази про стягнення боргу були скасовані. Враховуючи наведене, вважають, що КП «Дрогобичводоканал» не виконував умови договору, не надавав жодних послуг, а отже не зазнав жодної шкоди, у зв`язку з чим просять в задоволенні позову відмовити. 28.04.2020 відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності. 06.05.2020 позивачем КП «Дрогобичводоканал» подано відповідь на відзив, в якому відзначив, що при укладені договору про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення від 07.05.2015 [PERSON] був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, жодних заперечень не мав, про що свідчить його підпис. Натомість, надання послуг з водопостачання та водовідведення КП «Дрогобичводоканал» в квартиру [ADDRESS] свідчить те, що у 2007-2008 роках здійснювалась оплата за отримані послуги. Також, жодних заяв про те, що споживачі не проживають чи не користуються послугами водоканалу на адресу підприємства не надходило. Також, відповідачі мали і мають доступ до всіх точок водозабору, що свідчить про їх можливість користуватись послугами водоканалу. Твердження того, що [PERSON] з моменту реєстрації знаходиться за кордоном і не є фактичним споживачем послуг, нічим не обґрунтовані. Судження відповідачів про те, що відсутність позовів і скасування судових наказів не перервали строки позовної давності, є хибними і не можуть братись до уваги, оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення. Просить позов задовольнити повністю. 12.05.2020 ухвалою судді розгляд даної справи відкладено на 27.05.2020. 26.05.2020 відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано заперечення, в якому останні відзначили, що позивач безпідставно ставить вимоги до нових власників квартири сплатити борги за послуги наданні попередньому власнику, а будь-які покликання у відзиві, що відповідачі з таким боргом погоджувалися є абсолютно надуманими та нічим не підтвердженні. До придбання вищевказаної квартири відповідачі не вчиняли жодних правочинів щодо зобов`язання сплати боргу по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення попереднього власника. В той же час, діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це між ними не було обумовлено під час відчуження нерухомості. Щодо позовної давності зазначають, що час такої слід обраховувати від першого звернення позивача із такою заявою до суду, а саме з 10.08.2016. Просять в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 07.05.2015 між позивачем КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 34820 про надання послуг холодної води і водовідведення, на підставі заяви [PERSON] , в якій останній звернувся до КП «Дрогобичводоканал» з проханням зміни прізвища власника облікової картки, а.с. 4, 5, 9. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за номером витягу 7480581 від дати формування 02.08.2013 вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири [ADDRESS] , а.с. 6. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності за номером витягу 7481884 від дати формування 02.08.2013 вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири [ADDRESS] , а.с. 7. Відповідно до довідки виданої КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради за № 1668 від 07.05.2015 вбачається, що [PERSON] являється співвласником квартири [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не зареєстрований. Проте, до складу сім`ї, зокрема зареєстрованих у дані квартирі осіб відноситься [PERSON] , а.с. 8. Так, відповідно до лицевого рахунку згідно договору № 34820 вбачається, що заборгованість [PERSON] за надані послуги водопостачання з січня 2013 року по січень 2020 року становить 10739,30 грн., а.с. 21 - 24. Правовідносини щодо прав та обов`язків між виконавцем з надання послуг з водопостачання та водовідведення і споживачем, порядок розрахунків за надання послуг, підстави й розмір відповідальності за неналежне виконання обов`язків регулюються ст. ст. 19 - 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, іншими нормативними актами, а також умовами укладеного договору. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Згідно з п. 5 ч. 3 ст.20, ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п. 1 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ці правила регулюють правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За таких обставин, з урахуванням наведених норм права зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення несе користувач/власник житлового будинку, квартири, як споживач. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити оплату за комунальні послуги. Стаття 64 ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення. Щодо посилань відповідачів [PERSON] та [PERSON] на те, що [PERSON] з моменту реєстрації в квартирі [ADDRESS] , перебуває за кордоном, то такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим відповідачі змушені були солідарно вносити оплату за надані їм послуги з водопостачання. В той же час, щодо заявленої відповідачем [PERSON] заяви від 28.04.2020 про застосування позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України вбачається, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Із матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до суду з вирішанням питання щодо виникнення заборгованості за наданні послуги з водопостачання та водовідведення в квартирі [ADDRESS] , як до попереднього власника [PERSON] , на підставі чого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 22.07.2014 було винесеного судовий наказ про стягнення з останньої даної заборгованості, так і 01.09.2016 до відповідача [PERSON] . Також, аналогічні судові накази про стягнення з [PERSON] заборгованості з водопостачання та водовідведення у вказаній квартирі Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області були винесені 02.10.2017 та 16.01.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про застосування позовної давності, в якій останній просить в задоволенні позову відмовити, задоволенню не підлягає. Проте, відповідно до ст. 264 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. 06.04.2020 та 08.04.2020 відповідачами [PERSON] та [PERSON] було подано відзиви на позовну заяву, в яких останні посилаючись на ст. 256 ЦК України відзначають, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим просять суд позов задовольнити частково, а саме в межах строку позовної давності. Із лицевого рахунку згідно договору № 34820 вбачається, що заборгованість [PERSON] за надані послуги водопостачання, а саме з січня 2017 року по січень 2020 року, тобто в межах строку позовної давності після переривання перебігу позовної давності, становить 2834,41 грн. Натомість, згідно ст. 266 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Частиною 1 ст. 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішення. Таким чином, враховуючи наведене та позицію відповідачів, суд вважає за можливим стягнути з останніх заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в межах строку позовної давності після переривання перебігу позовної давності, визначити порядок виконання рішення, стягнувши з відповідачів заборгованість, як з боржників, у рівних частках з кожного, що відповідає 944,80 грн. (2834,41 грн. / 3 = 944,80 грн.). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial