Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

01.07.2019 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 20.01.2003 р. по 26.03.2003 р. та з 09.08.2005 р. по 20.02.2018 р. він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжсталь». Остання посада перед звільненням «бункерувальник 3 розряду». Дана посада входить до переліку посад, визначених у списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 р. № 461. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, за його зверненням клінікою професійних захворювань Державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» йому було встановлено діагноз - «хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням, м`язево-тонічним та стійким больовим синдромами», а також встановлено, що захворювання є професійним, встановлено вперше. В подальшому, спеціально створеною комісією ПАТ «Запоріжсталь» було проведено розслідування його професійного захворювання, результати якого оформлені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 05.04.2019 р. за формою П-4. Як зазначено в п.16 акту розслідування від 05.04.2019 р., професійне захворювання виникло внаслідок його роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з неякісним проведенням ТОВ «Вітацентр» періодичних медичних оглядів, що виразилося у несвоєчасному інформуванні роботодавця щодо наявності у хворого протипоказань до роботи у професії. Як зазначено в п.17 акт розслідування від 05.04.2019 р., причиною виникнення професійного захворювання є наявність на робочому місці бункерувальника агломерційного цеху ПАТ «Запоріжсталь» [PERSON] шкідливих виробничих факторів. У зв`язку з отриманням вказаного вище професійного захворювання 06.05.2019 р. відповідною медико-соціальною експертною комісією при первинному огляді позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої є професійне захворювання. Відповідно висновку про умови та характер праці, який наведений у довідці до акту огляду медико-соціально експертної комісії серії 12 ААБ № 256027 від 06.05.2019 р., йому протипоказана важка фізична праця, стато- динамічні навантаження. У цій же довідці також зазначені рекомендовані заходи щодо відновлення його працездатності: «Д»-спостереження та лікування у профпатолога, невролога. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії [NUMBER] № 0035440 від 06.05.2019 р., ступінь втрати його професійної працездатності складає 30% Отримане ним професійне захворювання відбулося з вини відповідача, оскільки саме ним не було забезпечено дотримання гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а тому саме у зв`язку з порушенням ПАТ «Запоріжсталь» його прав на належні, безпечні і здорові умови праці, настали негативні для позивача наслідки у вигляді погіршення здоров`я, які, в свою чергу, потягли за собою стійку втрату професійної працездатності на 30%, виникнення професійного захворювання та завдали моральних страждань. Такі моральні страждання полягають в фізичних болях, фізичних та моральних стржданнях, у постійному фізичному нездужанні та болях в нижній частині попереку з загостренням при різких рухах, переохолодженні, підйомі важких предметів, стрімкому повороті та ін., а також у порушенні активності при поворотах і нахилах корпусу, згинанні пальців на руках та ногах. Внаслідок отриманого професійного захворювання, він не має змоги вести звичне життя, тому змушений постійно перебувати на «Д»-спостереженні та лікуванні у профпатолога, невролога, приймати ліки, не має змоги повноцінно працювати, навіть допомогати по господарству своїй родині. Моральні страждання також посилюються розумінням того, що внаслідок неможливості в повній мірі забезпечувати свою родину, зокрема, неповнолітнього сина, а також сплачувати залишок кредитних коштів у розмірі 130547,99 грн. за договором іпотеки, який було укладено в 2017 р., тобто до професійного захворювання. Моральну шкоду, завдану діями відповідача, позивач оцінює в 150\~000 грн., які просить стягнути з ПАТ «Запоріжсталь» на його користь. Ухвалою від 03.07.2019 р. справу призначено до судового розгляду на 23.09.2019 р. 23.09.2019 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 17.10.2019 р. на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. При допиті у якості свідка підтвертив обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» частково визнав позовні вимоги, з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.27-29). Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, який був допитаний, як свідок, представника відповідача, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З наданих сторонами письмових доказів, судом встановлено, що позивач з 09.08.2005 р. по 20.02.2018 р. працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», остання посада перед звільненням бункерувальник 3-го розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9). Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 19.03.2019 року № 10/237 позивачу встановлені наступні захворювання професійного характеру: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням, м`язево-тонічним та стійким больовим синдромами (а.с.10). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 04.04.2019 року встановлено, що захворювання виникло внаслідок його роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з неякісним проведенням ТОВ «Вітацентр» періодичних медичних оглядів, що виразилося у несвоєчасному інформуванні роботодавця щодо наявності у хворого протипоказань до роботи у професії (а.с.11-13). За результатом огляду МСЕК 06.05.2019 року позивачу встановлено 30% втрати працездатності та третю групу інвалідності (а.с.14). Відповідно до ст.43\~Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Статтею 153\~Кодексу Законів\~про працю\~України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у загальному розмірі 30%, та отримав третю групу інвалідності. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він потребує відповідного лікування. Встановлення інвалідності, свідчить про неможливість відновлення стану його здоров`я повністю. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та забезпечення спецодягом і спецзасобами не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст.\~153\~КЗпП України та ст.\~13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. В роз`ясненнях, наданих в п. 9 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України "Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди"\~№ 4\~від 31.03.1995\~року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу, зазнав професійного захворювання із встановленням третьої групи інвалідності із втратою професійної працездатності ступенем 30%, що свідчить про наявність у позивача моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України. Виходячи з принципів розумності й справедливості, суд дійшов висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди [PERSON] та достатньою сатисфакцією зазначених ним моральних страждань є 30 000,00 гривень. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, суд стягує з відповідачів в дохід держави судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial