Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту народження. Вимоги обґрунтувала наступним. Заявниця [PERSON] , [INFO] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , у м. Євпаторія на території Автономної республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, [INFO] народила доньку [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про народження дитини звернулась до Нововодолазького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю документа встановленої форми. Оскільки дитина народилася на окупованій території виникла необхідність звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з?явилась, була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник заявниці [PERSON] у судове засідання не з?явилась, через канцелярію суду за вхідним № 5586 від 13.08.2019 року надала заяву, де просила суд задовольни заяву про встановлення факту народження дитини та розглянути справу за її відсутності та відсутності заявниці. Заінтересована особа Нововодолазький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області не направила свого представника для участі у судовому засіданні, через канцелярію суду надала заяву за вхідним № 5582 від 13.08.2019 року, відповідно до якої просить розглянути справу без представника. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, тому за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що заява є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 жовтня 2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 696 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу: Османли (а. с. 8 ). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного 11.01.2019 року на тимчасово окупованій території, [PERSON] народилася [INFO] у м. Євпаторія, Україна. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З листа Нововодолазького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 54-15.17-01-07 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у здійсненні реєстрації народження дитини з причин невідповідності документів, наданих заявником формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи(а. с. 10). Згідно з ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статтею 317 ЦПК України, передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Приписами ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі. Пунктом 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Згідно з п. п. 1 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються тимчасово окупованою територією. Таким чином м. Євпаторія є тимчасово окупованою територією. Частинами 2, 3 ст. 9 вищезазначеного закону, передбачено що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто заявниця з об"єктивних причин не має змоги надати документи, передбачені законом для реєстрації дитини. Приписами ч.1 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» закріплено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. З огляду на викладене, враховуючи що м. Євпаторія є тимчасово окупованою територією, заявниця з об"єктивних причин не має змоги надати документи, передбачені законом для реєстрації дитини, тобто для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди, приймаючи до уваги, що встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України має юридичне значення для заявника, так як дозволить використати право на реєстрацію народження дитини та отримання свідоцтво про її народження на території України, де органи влади здійснюють свої повноваження, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved