Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання вчинити певні дії. Вимоги мотивує тим, що з 21.02.1998 року перебував у шлюбі з відповідачкою , від цього шлюбу мають спільну дитину [INFO] року народження. В листопаді 2007 року вони придбали будинок розташований за адресою: [ADDRESS] та у 2008 році вселилися в нього, де він і проживав до розірвання шлюбу з відповідачкою, тобто до червня 2011р. Після розірвання шлюбу відповідачка запропонувала йому переселитися в її квартиру за адресою: [ADDRESS], в якій вони проживали до придбання будинку і де він був зареєстрований. Але в грудні 2012 року відповідачка продала вищевказану квартиру та зареєструвала його [ADDRESS], заключила з ним договір найма житлового приміщення та звернулася до нього з проханням не вселятися в будинок, а найняти квартиру та пожити там де який час, поки вона не купить йому іншу квартиру замість його частки в будинку. Він погодився на ці умови та деякий час проживав на квартирі , але коли вирішив повернутися у будинок, відповідачка поміняла замки на всіх дверях у будинку та в будинок його не впустила. В будинку залишилися його речі. Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням вселити його в будинок і не перешкоджати проживанню, але вона зазначила, що будинок за документами оформлений на неї , а тому ніяких прав у нього не має. З вересня 2013 року на всі його спроби вселитися в будинок відповідачка викликає наряд міліції. В грудні 2013 року він звернувся за допомогою до дільничного інспектора міліції, але і це йому не допомогло, відповідачка продовжує йому перешкоджати користуватися житловим приміщенням. На даний час у нього скрутне матеріальне становище і він не має можливості винаймати житло, у зв'язку з чим, він змушений тимчасово проживати у своїх знайомих, тому що іншого житла у нього не має. Зазначає, що будинок за адресою [ADDRESS] має п'ять кімнат жилою площею близько 140 кв. м. з яких три є ізольованими. Вважає, що надання однієї з ізольованих кімнат у його користування та залишення у загальному користування усіх підсобних і нежилих приміщень та прибудинковою території, не порушить житлових прав та інтересів відповідачки. В зв'язку з чим просить, вселити його в будинок [ADDRESS], встановити порядок користування житловим приміщенням, закріпивши за ним право користування однією із кімнат будинку та зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні виділеною кімнатою , підсобними приміщеннями та прибудинковою територією. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала та звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання договору піднайму житлового приміщення. Вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 05.11.2007 року , яке було зареєстроване у КРП «БРТІ м. Євпаторії» вона є власником будинку [ADDRESS] 04.12.2012 року між нею та відповідачем був укладений договір піднайму житлового приміщення, після чого вона зареєструвала його у будинку за зазначеною вище адресою. Вказаний договір був зареєстрований у КП «Єдиний розрахунковий центр» 04.12.2012р., строк договору- постійний. На протязі тривалого часу відповідач вчиняв і продовжує вчиняти щодо неї неправомірні дії, на підставі чого вона була вимушена неодноразово звертатися до Євпаторійського міського відділу МВС України, після чого проводилися перевірки, наслідками яких було проведення бесід з відповідачем про неприпустимість протиправної поведінки та винесено офіційне попередження. Відповідач фактично не проживає в будинку [ADDRESS] з моменту укладання договору і до теперішнього часу та не сплачує грошові кошти за користування комунальними послугами та користування житом. У зв'язку з тим, що відповідач не сплачує грошові кошти, які підлягають сплаті за укладеним договором, вона вимушена нести невиправдані витрати, крім того випробує незручності у зв'язку із тим, що в будинку зареєстрована інша людина. В зв'язку з чим, просить розірвати договір піднайму житлового приміщення за № 413 від 04.12.2012 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] зустрічний позов відповідачки не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки він не проживає у спірному будинку , тому що [PERSON] його не пускає та перешкоджає вільно користуватися житловим приміщенням. Комунальні послуги він не оплачує , оскільки будинком не користується, а також в договорі така сума не передбачена. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] частково обґрунтованим та підлягаючим частковому задоволенню, а зустрічний позов таким що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 05.11.2007р. яке було зареєстровано в КРП «БРТІ м. Євпаторії» , відповідачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] та прибудинкової території (а.с.32-34. 45). На підставі рішення Євпаторійського міського суду від 09.06.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій був укладений 21.02.1998р., був розірваний(а.с.20). 04.12.2012 року між позивачем та власником будинку [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення, який зареєстрований в КП "ЄРЦ" під №413, строк цього договору був не визначений (а.с.54). Суд вважає, що між сторонами був заключний саме договір найму , а не піднайму , як то вказано в зустрічної заяві, оскільки договір був складений між власником будинку (наймодавець) та іншою стороною (наймачем) про передачу житла для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до запису у домової книги домоволодіння по [ADDRESS] та довідки КП «ЄРЦ» №8007 від 03.04.2013 року про склад сім'ї, позивач [PERSON] постійно зареєстрований з 05 грудня 2012р. за зазначеною адресою (а.с.47-50, 51). Таким чином, позивач є безстроковим наймачем домоволодіння за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору найма житлового приміщення від 04.12.2012р., що укладений без порушення норм чинного законодавства. Згідно договору найма ( а.с.54) власник зобов'язується надати приміщення для користування, оформити реєстрацію наймача та оплатити податок на прибуток в фінансові органи , наймач зобов'язується виконувати правила користування приміщенням, ретельно відноситися до житла, не робити переобладнань та прибудов. Відповідно до вимог ст.ст. 158,159 ЖК України і ст.ст.811,812 ЦК України - жилой будинок або його частка можуть бути надані у користування на підставі договору найму укладеному у письмовій формі, з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради або в органі управляння, що ним утворюється. Згідно зі ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. У судовому засіданні достовірно встановлено, що підставою для користування позивачем житловими приміщеннями у будинку [ADDRESS] є договір найму, зазначений договір є дійсним на час розгляду справи, на дію якого не впливає факт не проживання позивача в приміщенні протягом останнього року. Між сторонами склалися неприязні стосунки, що не заперечує відповідачка, а також підтверджується матеріалами справи 6514 Євпаторійського МВ ГУ МВС України в АР Крим по заяві [PERSON], висновком №7654 Євпаторійського МВ ГУ МВС України в АР Крим від 18.12.2013 року по заяві [PERSON] Відповідач не втратив інтерес до житлового будинку, тому акт про не проживання у будинку [PERSON] з 04.12.2012р., складений 15.01.2014р.( а.с.41) на підставі вищевказаного, суд не бере до уваги. Таким чином позивач повинен бути вселений в приміщення, але його вимоги про встановлення порядку користування житловим приміщенням, закріплення за ним права користування однією із кімнат, підсобними приміщеннями, а також прибудинковою територією не підлягають задоволенню, оскільки з договору найму житлового приміщення № 413 від 04.12.2012 року не вбачається, що власник домоволодіння взяв на себе обов'язки надати конкретну кімнату та право користуватися прибудинковою територією. Позовні вимоги [PERSON] по зустрічному позову про розірвання договору піднайму житлового приміщення задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як вже вказано віще між [PERSON] та [PERSON] був укладений безстроковий договір найму житлового приміщення №413 від 04.12.2012 року,який належним чином зареєстрований у відповідному органу виконавчої влади - в КП «ЄРЦ»( а.с.54). Згідно ч.3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Відповідно до вимог ст.ст. 810, 814, 815, 821, 825 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання в ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані; своєчасно вносити плату за житло, самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше як за два місяці. Таким чином, законом встановлено, що обов'язковою передумовою для звернення до суду з позовом про розірвання договору найму є попередження наймачів про наступне розірвання цього договору у позасудовому порядку. Отже, у даному випадку досудове попередження наймача є юридичним фактом, без встановлення якого розірвання договору найму жилого приміщення є неможливим, оскільки зазначена вимога закону гарантує здійснення житлових прав громадян - наймачів житла, зокрема, передбачених ч.4 ст.9 ЖК України, відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. З пояснень [PERSON] встановлено, що вона не надсилала відповідачу листів із попередженням про розірвання договору найму житлового приміщення, тобто нею не надано доказів, які б підтверджували вжиття нею у передбаченому законом порядку заходів щодо попередження наймачів про розірвання договору найму . Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що у пункті п.3.2 вказано, що піднаймач зобов'язаний щомісячно оплачувати займану площу та комунальні послуги в розмірі, встановленому за погодженням сторін, чого він не робив. Також в п.5 цього договору зазначено, що дострокове розірвання договору може бути здійснено в судовому порядку на підставі , викладених в ст. 97 ЖК України, а також у випадку невиконання другою стороною своїх обов'язків по договору. Так, дійсно ч.2 ст. 97 Житлового кодексу України, на яку є посилка в договорі, передбачає розірвання договір піднайму, які є аналогічними ст.168 ЖК. У договорі найму житлового приміщення від 04.12.2012 року вказано, що піднаймач зобов'язаний щомісяця оплачувати займану площу і комунальні послуги в розмірі встановленому за погодженням сторін, але конкретна сума, яку повинен сплачувати [PERSON] не зазначена. Таким чином, позивачка в суд не надала доказів, що відповідач порушує вимоги складеного договору найму спірної квартири, у зв'язку з чим її вимоги по підставі ст. 168 ЖК України, задоволенню не підлягають. Із заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивачка до відповідача не зверталась. Отже, підстав для задоволення її зустрічного позову не має. На підставі викладеного , суд вважає, що вимоги позивачки по зустрічному позову не обґрунтовані та є такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки по первісному позову на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених вимог у половинному розмірі - 121 грн.80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial