Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON], в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила пропорційно її частки власності стягнути частину оплат у розмірі 951,74 гривні за опалення квартири [ADDRESS] з жовтня по листопад 2016 року; стягнути частину оплат за утримання ЖКП "Бриз" ЖЕК №3 прибудинкової території та будинку № 8-А з вересня по листопад 2016 року у розмірі 127,68 гривень; стягнути частину оплат за прибирання під'їзду з жовтня 2010 по грудень 2016 року у розмірі 945 гривень (з жовтня 2010 року по червень 2014 року - 510 гривень, з липня 2014 року по грудень 2016 року - 435 гривень); стягнути частину оплати за обладнання приміщення для вузла обліку тепла будинку № 8-А у розмірі 40 гривень; стягнути частину оплати за утримання та обслуговування теплового лічильника будинку № 8-А у розмірі 60 гривень; стягнути частину витрат, понесених на ремонт під'їзду (поліпшення майна) у розмірі 360 гривень, мотивуючи тим, що [PERSON], як співвласник майна повинна приймати участь у витратах, понесених на утримання квартири №8, яка розташована у будинку № [ADDRESS]. 14.01.2017 року позивачка надала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з [PERSON] сплачені нею грошові кошти за опалення квартири з жовтня по грудень 2016 року у розмірі 1900,05 гривень; за утримання ЖКП «Бриз» ЖЕК №3 прибудинкової території та будинку № 8-А з вересня по грудень 2016 року у розмірі 171,36 гривень; успадкований борг за прибирання під'їзду у розмірі 255 гривень; за прибирання під'їзду з липня 2014 року по грудень 2016 року у розмірі 225 гривень; за обладнання приміщення для вузла обліку тепла будинку № 8-А у розмірі 20 гривень, за утримання та обслуговування теплового лічильника будинку № 8-А у розмірі 30 гривень; за ремонт під'їзду 180 гривень; збитки, понесені нею на відправку відповідачці претензії у розмірі 5 гривень; та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. Представник позивачки [PERSON], в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позові. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивачка користується пільгами на оплату житлово-комунальних послуг, послуг зв'язку за адресою фактичного місця проживання. Вказана пільга становить 50 % на оплату житлово-комунальних послуг. Так, відповідно до квитанцій та розрахунків-повідомлень, позивачкою сплачено за опалення квартири 1900,05 гривень та за утримання будинку 171,36 гривень, що становить 50 % усіх нарахованих сум. Оскільки позивачка користується пільгами по оплаті житлово-комунальних послуг, таким чином, вона сплатила суму, яка й становить розмір наданої їй особисто пільги, а саме - 50% від нарахованих сум. Тобто оплата проведена тільки за зобов'язаннями позивачки перед установами, що надають комунальні послуги. А тому [PERSON] не має права вимоги стягнення з неї вказаних сум. Також не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування витрат на прибирання під'їзду, оскільки відсутні будь-які докази нарахування вказаних сум та видаткових документів по сплаті зазначених коштів. З тих самих підстав не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування оплат за обладнання приміщення для вузла обліку тепла будинку та за утримання та обслуговування теплового лічильника. Так само необґрунтованими є вимоги по стягненню моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, оскільки позивачкою ненадано жодних доказів її моральних страждань. Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка є законним представником співвласника квартири, а тому вважає, що [PERSON] не має права на зворотну вимогу (регрес), оскільки не є одним із солідарних боржників. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Правовідносини з приводу користування та утримання будинком (квартирою), у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правилами надання населенню послуг з газопостачання. Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (з наступними змінами та доповненнями), учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. При цьому, маються на увазі витрати, об'єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими. Як вбачається з ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 18.10.2016 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-738, [PERSON] є спадкоємицею 49/96 часток квартири № [ADDRESS] При огляді дублікатів квитанцій № 0.0667978301.1 та № 0.0.668020039.1 від 12.12.2016 року, № 0.0.685891539.1 від 14.01.2017 року [PERSON] на користь ПАТ «Миколаївоблтеплоенерго» сплачено грошові кошти за тепло у загальному розмірі 1900,05 гривень. При огляді дублікатів квитанцій № 0.0.627332861.1 від 03.10.2016 року, № 0.0.644616996.1 від 02.11.2016 року, № 0.0.667975471.1 від 12.12.2016 року, № 0.0.680816385.1 від 03.01.2017 року, № 0.0.6858891430.1 від 14.01.2017 року [PERSON] на користь Бриз ЖКП НГС сплачено грошові кошти за утримання будинку та прибудинкової території у загальному розмірі 171,36 гривень. Утримання будинків і прибудинкових територій полягає у забезпеченні експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року). Особливості регулювання правовідносин у сфері теплопостачання (Закон України «Про теплопостачання від 02 червня 2005 року) також свідчить про те, що послуги з постачання теплової енергії спрямовані не тільки на створення необхідних умов для осіб, які проживають у жилих приміщеннях, а і на збереження санітарно-гігієнічних та ергономічних характеристик житла, які визначають його експлуатаційні якості (підтримання теплового режиму, оптимального рівня вологості тощо). Таким чином, витрати на утримання будинку та прибудинкової території та витрати на опалення житла є об'єктивно необхідними для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які відповідно до ст.360 ЦК України визначаються як витрати на управління, утримання і збереження спільного майна та покладаються на співвласника відповідно до його частки у праві спільної часткової власності. За такого, оскільки перераховані комунальні послуги сприяють утриманню в належному стані та збереженню будинку, співвласниками якого є сторони у даній справі, то на відповідачку, як співвласницю нерухомого майна, слід покласти обов'язок по оплаті цих послуг відповідно до її частки у праві спільної часткової власності. При цьому, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивачка та відповідачка, як співвласники квартири, мали будь-які домовленості або дійшли згоди щодо оплати за вказані комунальні послуги по утриманню будинку та за теплопостачання, то можливо зробити перерахунок, виходячи із виплат, зроблених особою, яка звернулась до суду із позовом. Отже, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню сплачені останньою грошові кошти за тепло у розмірі 969,82 гривень та за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 87,46 гривень. Не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення витрат на ремонт і прибирання під'їзду, з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів того, що на ремонт під'їзду витрачено 180 гривень та на його прибирання 255 гривень. Не підлягають задоволенню і решта позовних вимог щодо стягнення з відповідачки витрат, оскільки такі вимоги не знайшли свого підтвердження належними та допустими доказами, хоча за ст.60 ЦПК України це є обов'язком позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачка у своїй позовній заяві не зазначила у чому саме полягають її моральні страждання та не надала суду жодних доказів на підтвердження її моральних страждань, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial