Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

24 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогою до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення грошової компенсації у порядку поділу спільного майна подружжя в розмірі 130 282, 73 грн. В ході розгляду справи розмір грошової компенсації було збільшено - 134 870 грн. (а.с.189-190, 196-197) Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 04.03.1994 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який 14.07.2020 розірвано. За час спільного проживання подружжям було набуто майно, зокрема: автомобіль марки КІА, моделі CERATO, 2011 року випуску, д.н.з [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , орієнтовна вартість якого складає 260 565, 46 грн. 21.07.2020 відповідач здійснила відчуження даного автомобіля на користь третьої особи. Просить стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію у частині Ѕ вартості автомобіля у розмірі 134 870 грн. та судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правову допомогу у розмірі 10 802,83 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 25.09.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного з призначенням підготовчого судового засідання. 20.10.2020 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Поліщук С.Ю. надійшов відзив, в обґрунтування якого сторона відповідача посилається на те, що не визнає дату реєстрації за нею транспортного засобу, вартість транспортного засобу, ціну позову та, відповідно, розмір сплаченого позивачем судового збору, розмір грошового відшкодування та розмір судових витрат. Зазначила про те, що позивач і відповідач вирішили добровільно здійснити поділ сумісного майна, при цьому 26 червня 2020 року сторонами було укладено договір про поділ спільного майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Парфеньок Т.Є. за № 819. На підставі цього договору сторони за взаємною згодою здійснили поділ майна в натурі, набутого ними у спільну сумісну власність під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Згідно з п. 1.4 зазначеного договору, в результаті поділу майна подружжя в особисту приватну власність [PERSON] перейшов транспортний засіб марки «MAZDA». В порядку спільного сумісного майна сторін в особисту приватну власність [PERSON] перейшла кв. [ADDRESS] , кв. [ADDRESS] . Водночас, сторона відповідача зазначає, що аналіз договору про поділ спільного майна подружжя свідчить про те, що до нього не було включено такий об`єкт спільного майна сторін як транспортний засіб марки КІА, моделі CERATO, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір сірий, тип т.з. - легковий седан - В. Ще до припинення шлюбних відносин, а саме в лютому - березні 2020 року позивач планував продати зазначений транспортний засіб, розмістив відповідне оголошення на веб-сайті AUTO RIA з фотографіями транспортного засобу за ціною 5 000 доларів США. Тривалий час продажу зазначеного транспортного засобу не дав бажаних результатів, у зв`язку із чим позивач здійснив втручання в показники одометра (скрутив реальний пробіг транспортного засобу) і повторно виставив оголошення. Проте і такий спосіб не дав позитивних результатів. Також перед укладенням договору про поділ спільного майна подружжя, позивач та відповідач домовились про продаж спірного транспортного засобу. Відповідач видала на ім`я позивача довіреність, за умовами якої відповідач уповноважила позивача розпорядитися (керувати, зняти з обліку та поставити на облік в органах Державтоінспекції, продати, передати в оренду, обміняти) належний спірний автомобіль. Для цього відповідач надала позивачу право на відчуження зазначеного транспортного засобу, укладання договорів цивільно - правового характеру. Проте, позивач зі своїх власних переконань, отримавши у власність транспортний засіб «MAZDA», відмовився самостійно організовувати продаж зазначеного транспортного засобу, тому цим вирішила зайнятись відповідач. 21 липня 2020 року між відповідачем та третьої особою було укладено договір купівлі - продажу спірного транспортного засобу, вартість якого з врахуванням його технічних характеристик склала 5 000 доларів США. Відповідачем було замовлено Звіт про вартість транспортного засобу для підтвердження його дійсної вартості, відповідно до якого станом на дату продажу спірного автомобіля його вартість складала 138 200 грн., а тому вважають, що грошова компенсація позивачу за проданий автомобіль може дорівнювати 69 100 грн. Просили відмовити позивачу у задоволенні позову. 12.11.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що він не погоджується з обставинами та вимогами представника відповідача у відзиві, заперечує і вважає їх необґрунтованими та незаконними, при цьому зазначив, що він не давав згоди відповідачу на відчуження спірного транспортного засобу, а також вважає, що Звіт про вартість транспортного засобу, на який посилається представник відповідача у своєму відзиві, не є висновком експерта, а тому вважає, що такий Звіт не може вважатися належним та допустимим доказом по справі. Крім того, позивачем надано усі необхідні документи для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до норм ЦПК України. Просив стягнути з відповідача грошову компенсацію у порядку поділу спільного майна подружжя у частині Ѕ вартості автомобіля, яка буде визначена судовою автотоварознавчою експертизою. Стягнути судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу у розмірі 10 802 грн. 83 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 23.11.2020 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Поліщук С.Ю. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких сторона відповідача просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Представником позивача подано до суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, посилаючись на необхідність визначення ринкової вартості спірного майна, а саме автомобіля «КІА» д/н [NUMBER] . 07.12.2020 від відповідача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи, у відповідності до яких зазначає, що власником автомобіля є особа, яка не є учасником справи, при цьому після продажу автомобіля йому змінено реєстраційний номер, що свідчить про те, що заявленого в клопотанні транспортного засобу на даний час вже не існує. Зокрема, відповідачем надано Звіт про незалежну оцінку вартості автомобіля, яким визначено його ринкову вартість. Крім вказаного, позивач не був позбавлений можливості самостійно звернутись до оцінювача для встановлення ринкової вартості автомобіля. З огляду на вказане, відповідач вважає, що призначення експертизи призведе до безпідставного зволікання розгляду справи. 09.12.2020 від представника позивача надійшли письмові пояснення, у відповідності до яких зазначає, що вартість автомобіля, наведена в Звіті поданому відповідачем, занижена, не відповідає дійсній вартості такого автомобіля. 09.12.2020 зі сторони відповідача надійшли додаткові заперечення, у відповідності до яких просить відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи з підстав, наведених в запереченнях, поданих 07.12.2020 та, зокрема зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Наданий Звіт складений особою, яка включена до Реєстру оцінювачів, а сам Звіт складений на підставі Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Отже, складові, які визначені ч. 1 ст. 103 ЦПК України, як обов`язкові для призначення судом експертизи за клопотанням учасника справи, позивачем не дотримані. 09.12.2020 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва у задоволенні заяви адвоката [PERSON] - [PERSON] про призначення судової автотоварознавчої експертизи було відмовлено, оскільки позивачем не наведено належних обґрунтувань щодо сумнівності Звіту, наданого стороною відповідачів, та не надано доказів того, що дані вказані в ньому не відповідають дійсності. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль «КІА» д/н [NUMBER] проданий та на час розгляду вказаної справи належить особі, яка не залучена до участі у справі, що є перешкодою для надання вказаного автомобілю експерту для огляду. Враховуючи, що в клопотанні не обґрунтовано необхідності проведення судової автотоварознавчої експертизи саме щодо визначення ринкової вартості відчуженого транспортного засобу «КІА» д/н [NUMBER] , модель СЕРАТО, 2011 року випуску, номер шасі - [NUMBER] , колір сірий, тип - легковий седан -В, при цьому стороною позивача не спростовано Звіту, наданого відповідачем, що виключає сукупність умов, необхідних для призначення експертизи судом. Суд не вбачав правових підстав для задоволення клопотання, при цьому зазначив, що позивач не позбавлений права звернутись з клопотанням про призначення експертизи повторно. 11.02.2021 від адвоката позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: висновок експерта №1-04/02 за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 04.02.2021 року. 16.11.2021від представника відповідача [PERSON] - адвоката Поліщук С.Ю. надійшли заперечення на клопотання щодо приєднання висновку експерта №1-04/02, у зв`язку з пропуском строків для його подання. Протокольною ухвалою суду від 16.02.2021 клопотання адвоката позивача [PERSON] - [PERSON] про приєднання до матеріалів справи висновку експерта №1-04/02 за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 04.02.2021 року, задоволено. 23.02.2021 від адвоката позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію у порядку поділу спільного майна подружжя у частині Ѕ вартості автомобіля у розмірі 134 870 грн., судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 802, 83 грн. Протокольною ухвалою суду від 23.02.2021 клопотання адвоката позивача [PERSON] - [PERSON] про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті. 13.04.2021 від адвоката позивача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у порядку поділу спільного майна подружжя у частині Ѕ вартості автомобіля у розмірі 134 870 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору та на професійну правову допомогу. В судовому засіданні представник відповідача просила суд при ухваленні судового рішення виходити виключно з даних Звіту про вартість майна та стягнути з відповідача на користь позивача 69 100 грн. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, суд дійшов висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 04 березня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який 14 липня 2020 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 14.07.2020. За час спільного життя у шлюбі подружжям було набуто спільне майно, зокрема: автомобіль «КІА», моделі CERATO, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що був зареєстрований за [PERSON] . Згідно зі ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно із ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України щодо присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні, який викладено у постанові від 13.01.2016 по справі №6-2925цс15, випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст.364 ЦК України. З урахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Судом встановлено, що 21 липня 2020 року [PERSON] відчужила вказаний автомобіль, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 25 жовтня 2020 року, а також відповіддю на адвокатський запит Головного сервісного центру МВС від 26 серпня 2020 року № 31/1063аз автомобіль перебуває у власності іншої особи, а тому позивач має право на грошову компенсацію Ѕ частини вартості спірного транспортного засобу. Відповідно до Звіту за результатами проведення незалежної оцінки вартості колісного транспортного засобу - легкового автомобіля КІА CERATO, 2011 року випуску, vin-код [NUMBER] , сірого кольору, проведеного ТОВ «ЮБС Валюейшн» 21.07.2020, наданого стороною відповідача, ринкова вартість вказаного транспортного засобу станом на дату оцінки, без врахування ПДВ складає 138 200 грн. Даний Звіт про вартість транспортного засобу складений особою, яка включена до Реєстру оцінювачів, на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Програмного комплексу «DonRest» № 85, Міжнародних стандартів оцінки МСО 2017 та Інструктивного Листа ФДМУ № 10-36-12633 «Щодо оформлення звіту про оцінку майна і висновку про вартість майна» від 09.10.2013. Стороною позивача також було подано Висновок експерта №1-04/02 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04.02.2021, проведеного Українським центром судових експертиз, відповідно до якого ринкова вартість спірного автомобіля станом на момент проведення експертизи складає 269 740 грн. За результатами проведеного дослідження експертом було встановлено, що дата випуску транспортного засобу КІА CERATO, 28.10.2010, натомість згідно свідоцтва про реєстрацію спірного транспортного засобу, дата його випуску 2011 рік. Позивачем на вирішення проведення автотоварознавчої експертизи, експерту надано лише Лист МВС від 10 вересня 2020 року, в якому вказано vin-код транспортного засобу та невірно вказано дату реєстрації такого транспортного засобу за [PERSON] , що не може вважатися наданням всіх необхідних документів для проведення автотоварознавчої експертизи, оскільки такий Лист містить недостовірну інформацію, і не є документом про реєстрацію транспортного засобу. При цьому, висновок експерта не містить інформації про те, що у експерта були перешкоди в огляді транспортного засобу, або що власник такого транспортного засобу чи інша уповноважена ним особа ухилилась від надання об`єкту на дослідження. У відповідності до п.7.1. Розділу VII «Визначення вартості КТЗ» Наказу Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» оцінка КТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості. За вимогами п.2.3 Розділу IV Наказу Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» при проведенні автотоварознавчої експертизи на дослідження експерту надаються КТЗ (колісний транспортний засіб) та документація, що стосується його реєстрації, матеріали розслідування події, що призвела до матеріальної шкоди, а також документи, у яких зафіксовані інші вихідні дані, необхідні для вирішення поставленого питання. Таким чином, суд не бере до уваги поданий стороною позивача висновок експерта №1-04/02, оскільки він не стосується предмету доказування. Судом також встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір доручення, направлений на створення реальних правових наслідків - на продаж спірного транспортного засобу КІА CERATO 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER] , в підтвердження чого 26.06.2020 [PERSON] отримав Довіреність за реєстраційним № 817. Після укладення договору доручення, видачі відповідачем Довіреності на позивача, сторони здійснили поділ іншої частини майна та уклали Договір про поділ спільного майна подружжя від 26.06.2020, посвідченого Парфеньок Т.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за р.№819, без включення спірного транспортного засобу до його умов. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем недостатньо наведено доказів на підтвердження підстав для стягнення з [PERSON] грошової компенсації у розмірі 134 870 грн. Суд вважає, що звіт за результатами проведення незалежної оцінки вартості колісного транспортного засобу - легкового автомобіля КІА CERATO, наданий стороною відповідача повністю відповідає вимогам законодавства та на підставі зазначеного Звіту з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація в порядку поділу спільного майна подружжя Ѕ вартості спірного автомобіля в розмірі 69 100 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500 грн., суд встановив наступне. В позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 10 802,83 грн., у тому числі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 500 грн. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно викладеного у розрахунку вартості наданої правової допомоги за Договором про надання правничої допомоги № б/н від 13.08.2020 та додаткової угоди № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 13.08.2020, Акту приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг), за Додатковою угодою №1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 13.08.2020, копії платіжного доручення від 26.08.2020, всього було виконано правничої допомоги на загальну суму 9 500 грн. Фактично понесені позивачем витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом справи та підтверджуються вказаними письмовими доказами. Акт приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21.09.2020 за Додатковою угодою №1 до Договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 13.08.2020 року містить детальний опис витрат на правничу допомогу. Правова допомога здійснювалась шляхом: підготовки двох адвокатських запитів до сервісного центру МВС, юридичного аналізу та аналізу судової практики щодо можливості стягнення компенсації половини вартості автомобіля, консультування щодо строків, вартості судового збору та судового спору, аналізу судової практики щодо визначення вартості автомобіля, підготовка позовної заяви до суду, підготовка копій документів відповідно до вимог процесуального законодавства. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу, здійснений адвокатом на загальну суму 9 500 грн., суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 500 грн. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 1302,83 грн., суд в цій частині позовних вимог задовольняє частково в розмірі 908 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial