Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони спору мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони спору майже рік разом не проживають, після чого відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач офіційно не працює, однак має дохід, а тому позивач просила суд стягувати з нього на утримання сина щомісяця аліменти в розмірі 700 грн. та стягнути аліменти за минулий час, починаючи з серпня 2013 року, в розмірі 7 700 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. В судових дебатах позивач просила вже суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь в твердій грошовій сумі 600,00 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття, а також просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина за минулий час лише в розмірі 3650,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав зазначених в наданих суду запереченнях. Суду пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 600,00 грн. Заперечував в повній мірі з приводу стягнення аліментів за минулий час. Суду також пояснив, що він йому відомо про незадовільний стан здоров'я дитини. Він особисто має задовільний стан здоров'я, постійного місця роботи немає, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має мінливий та нестабільний дохід трохи більше 1000,00 грн. Інших дітей не має. Нерухомого майна у власності немає. Проживає в будинку матері. Суд, заслухавши пояснення сторін спору, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 06.02.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області. Актовий запис про народження №29 (а.с.7 ). Той факт, що дитина проживає разом з позивачем підтверджується довідкою голови квартального комітету №1 від 01.07.2014 та довідкою МКП «Житловокомунгосп» про склад сім'ї від 18.07.2014 №1061 (а. с. 6, 24). Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Довідкою Управління праці та соцзахисту населення від 22 липня 2014 №684 підтверджується факт, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні праці та соцзахисту населення та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-її дитини (а.с.29). Згідно довідки Могилів-Подільської ОДПІ КУ Міндоходів у Вінницькій області від 22.07.2014 №3959/10/18 інформація про доходи ф/о [PERSON], за період з 01.01.2013 по 30.06.2014, в Центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб відсутня (а.с.25). Як слідує із змісту договору про надання споживчого кредиту №2008322561 від 07 березня 2014 укладеного між ПАТ «ОТП Банк», як кредитором та [PERSON], як позичальником, останній отримав кредит на споживчі цілі на суму 15000 грн. на строк до 07.03.2016. Разом з тим, довідки про рух коштів по кредиту відповідач суду не надав, а відтак неможливо встановити розмір невиконаного зобов'язання по даному договору (а.с.28). Рахунки - фактури ТОВ «Аптеки «Фармасіті» №Ф1-Рз-0004224 від 20 травня 2014 року, №Ф1-Рз-0005828 від 02 липня 2014 року та № Ф1-Рз-0004924 від 11 червня 2014 року на придбання ліків Рябовою суд вважає неналежними доказами, оскільки вони не підтверджують факту понесення таких витрат саме відповідачем (а.с.23). Також суд вважає неналежними доказами довідку до акту огляду медико-соціальною експертної комісії, серії 12 ААА №003551 від 15.07.2014 про встановлення групи інвалідності [PERSON] та довідку КУ «Могилів-Подільською ОЛІЛ» від 14.07.20144 про необхідність її лікування, оскільки, як пояснив відповідач в судовому засіданні його мати [PERSON] має постійне місце роботи та те, що вона заміжня, а відтак дані докази не підтверджують факт того, що відповідач, який не має постійного місця роботи, а має мінливі нестабільні доходи, утримує матір (а.с.26,27). В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, в розрахунку на місяць, становить: з 1 січня по 30 червня 2014 року - 1032 гривні, а з 1 жовтня по 31 грудня-1102 грн. Враховуючи викладене суд, враховуючи позицію сторін спору, вирішуючи даний спір, оцінивши усі докази в їх сукупності та зважаючи на положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" щодо встановленого мінімуму для проживання дитини відповідного віку та ст.ст. 141, 180, 182, 183 СК України, зокрема щодо солідарного обов'язку батьків на утримання неповнолітньої дитини, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, щодо вимоги про стягнення аліментів за минулий час суд вважає, що вона задоволенню не підлягає враховуючи таке. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження обставин, з якими вказана вище норма пов'язує можливість стягнення аліментів за минулий час. Крім того, в судовому засіданні позивач пояснила суду, що розмір аліментів в сумі 7700,00 грн. вона визначала виходячи з такого: 4000,00 грн. вона віддала відповідачу з отриманих коштів, які були виплачені їй для утримання дитини; 5000,00 грн. це розмір кредитних коштів, які позивач отримала в банку для можливості проведення святкування христин дитини і, данні кошти слід повернути банку; 2200,00 грн. це вартість золотого браслету позивача, який відповідач самовільно забрав у неї та розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином, витрати про які вказує позивач не є аліментами в розумінні положень ст. 181 СК України. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial