Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

03.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, і з врахуванням уточнюючих позовних вимог, просить скасувати арешт на нерухоме майно - будинку № 67А, що на вул. Сабурова в м. Бердичеві за реєстраційним номером обтяження: № 3003340 на підставі повідомлення Бердичівського комбікормового заводу серія та номер б/н з 13.12.1983 року, що належить йому на праві власності. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником цілого житлового будинку № 67А, що по вул. Сабурова в м. Бердичеві. 07.07.2016 року йому стало відомо, що належний йому будинок перебуває під арештом. Хоча його і зазначено власником житла у відомостях Реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції, вказаним органом, із посиланням на те, що із заявою про зняття арешту звернулась не та особа, йому відмовлено у знятті арешту, оскільки відповідно запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно особою майно/права якої обтяжуються, зазначено [PERSON]. Вважає, що нотаріусом державної нотаріальної контори було помилково внесено заборону в Єдиний реєстр електронних заборон на його майно, чим порушив його права як власника, оскільки [PERSON] ніколи не проживав і не був зареєстрований за вказаною адресою. Позивач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача- Бердичівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача - Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Житомирського головного управління юстиції про зняття арешту з майна третьої особи в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.03.2006 року Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою накладено арешт на нерухоме майно - будинок № 67А, що по вул. Сабурова в м. Бердичеві за реєстраційним номером обтяження: № 3003340 на підставі повідомлення Бердичівського комбікормового заводу серія та номер б/н з 13.12.1983 року, на ім'я власника [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з держреєстру речових прав на нерухоме майно(а.с. 10). Власником будинку № 67А, що на вул. Сабурова в м. Бердичеві є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності та інформаційною довідкою з держреєстру речових прав на нерухоме майно(а.с. 11-12, 27). Підставою виникнення права власності є декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер ЖТ 142161680901, видана 17.06.2016 року управлінням ДАБІ Житомирської області, технічний паспорт серія та номер 8706 виданий 05.05.2015 року Бердичівським КП "Бердичівське МБТІ", договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку серія та номер р. № 1-3384, виданий 26.12.1979 року Бердичівською державною нотаріальною конторою, акт прийомки, серія та номер б/н виданий 17.03.1986 року, затверджений рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів № 180 від 13.03.1983року(а.с. 11-12, 15-26). Відповідно до свідоцтва про право власності та витягу з держреєстру речових прав на нерухоме майно, витягу з державного земельного кадастру, [PERSON] є власником земельної ділянки 0,0505 га з цільовим прзначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Беричів, вул. Сабурова, 67А(а.с. 28-34). З довідки КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 621 від 07.05.2015 року вбачається, що [PERSON] по праву приватної власності належить цілий житловий будинок(а.с. 35). Відповідно до листа Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції № 11/75 від 16.02.2017 року на виконанні у відділі станом на 16.02.2017 року відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON](а.с. 55). З домової книги вбачається, що [PERSON] прописаний за адресою: вул. Сабурова 67А в м.Бердичеві з 19.09.1986 року, а [PERSON] за вказаною адресою не значиться, і не був зареєстрованим. Відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом припинення дії, яка порушує його право. У ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений уйого здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так, до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] на законних підставах володіє будинком № 67А, що на вул. Сабурова в м. Бердичеві, а [PERSON] за вказаною адресою ніколи не значився, не був зареєстрований, тому суд знаходить вимоги позивача підставними, його право на мирне володіння майном підлягає захисту шляхом постановлення рішення про зняття арешту.

Outcome: approved