Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в котрій зазначено, що [INFO] року близько 21 години 30 хвилин на автошляху Київ-Харків, на території Яготинського району Київської області сталося зіткнення автомобіля марки «Ауді-100» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався у напрямку м. Києва, з автомобілем «ТАТА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення, пасажири автомобіля «Ауді-100» [PERSON], який доводиться йому батьком та [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померли на місці дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Яготинського районного суду Київської області від 24.04.2014 року винним в скоєнні ДТП визнано водія автомобіля марки «Ауді-100» [PERSON] і засуджено до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Згідно страхового полісу АА № 7381138 від 22.04.2012 року між [PERSON] та ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по відношенню до його транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП майну третьої особи. Згідно п. 27.2 ст. 27 вказаного закону страховик здійснює страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Згідно ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правово відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Оскільки відповідач згідно Договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з водієм [PERSON] взяв на себе відповідальність про відшкодування шкоди третім особам, то він повинен відшкодувати йому завдану його страхувальником шкоду в повному обсязі. На момент ДТП він перебував на утриманні свого батька, оскільки не працював, являвся студентом 3 курсу Київського технікуму електронних приладів. Після трагічної смерті батька він залишився без матеріальної підтримки та 29 липня 2013 року змушений був працевлаштуватись. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не можу бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 05.04.2013 року становив 1147 гривень. Таким чином, страхове відшкодування в даному випадку становить 41 292 грн. (36х1147 грн.). Крім того, у зв"язку із загибеллю батька, йому була завдана моральна шкода, так як після отримання страшної звістки про смерть батька у нього виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій, переживань, душевних та моральних страждань, він переніс сильне нервове потрясіння. На даний час він продовжує відчувати глибокий душевний біль, потребує батьківської духовної та моральної підтримки, оскільки він ріс без матері та його вихованням займався батько. Смерть батька стала для нього непоправною втратою. З врахуванням вищевикладеного, просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 41 292 гривні та 5000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення, в котрих просив залишити без задоволення позовні вимоги, оскільки позивач по справі [PERSON] не приймав участі у розгляді кримінальної справи та не був заявлений як потерпілий, що унеможливлювало його право на захист при розгляді справи. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Пункти 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.95 р. містять роз"яснення, що розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне- за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов"язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно вимог ст. 988 ЦК України страховик зобов"язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В силу ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку…Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 27.2 ст. 27 вказаного закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.3 ст. 27 передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. З копії заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 9 липня 2014 року (а.с.4) вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] та Національної Акціонерної Страхової Компанії "Оранта", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково, стягнуто з Національної Акціонерної Страхової Компанії "Оранта" на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 36 920 гривень, стягнуто з Національної Акціонерної Страхової Компанії "Оранта" на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень. В частині вимог [PERSON] до Національної Акціонерної Страхової Компанії "Оранта", про стягнення матеріальної шкоди на користь [PERSON] в розмірі 41 292 грн, відмовлено, в частині вимог [PERSON] до Національної Акціонерної Страхової Компанії "Оранта", про стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] в розмірі 5 тисяч, відмовлено, в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди на користь [PERSON].в розмірі 100 тисяч гривен, відмовлено. У задоволенні вимог про стягнення з Національної Акціонерної Страхової Компанії "Оранта" відшкодування на користь [PERSON] відмовлено зтих підстав, що останній досяг повноліття і може самостійно звернутись до суду з позовом. З копії свідоцтва про смерть (а.с.5) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 35 років. З довідки від 31 травня 2011 року № 198 (а.с.6) вбачається, що [PERSON], [INFO] в 2010 році вступив до Київського технікуму електронних приладів та навчається на 1 курсі денного відділення. Строк закінчення навчального закладу 1 липня 2013 року. З страхового полісу № АА/7381138 (а.с.7) вбачається, що між [PERSON] та ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по відношенню до його транспортного засобу, Ауді-100. Строк дії договору з 22.04.2012 року до 21.04.2013 року. З витягу з трудової книжки (а.с.8) вбачається, що [PERSON], [INFO] працює на посаді сторожа в ПАТ Мостобуд (наказ № 30-к від 31.07.2013 року). З копії свідоцтва про народження та копії паспорта (а.с.9-10) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в м. Київ та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З довідки ПАТ Мостобуд від 22 грудня 2014 року № 38 (а.с.34) вбачається, що [PERSON] проживає на житловій площі відомчого [ADDRESS], а станом на 05.04.2013 року проживав з батьком- [PERSON], [INFO] та був на його утриманні. З копії вироку Яготинського районного суду Київської області від 24 квітня 2014 року (а.с.50-57) вбачається, що [PERSON] визнано винним за ч.3 ст. 286 КК України та засуджено до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] року близько 21 години 30 хвилин на автошляху Київ-Харків на території Яготинського району Київської області відбулося зіткнення автомобіля марки «Ауді-100» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався у напрямку м. Києва, з автомобілем «ТАТА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення, пасажири автомобіля «Ауді-100» [PERSON], який доводиться батьком позивачеві та [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинули під час дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Яготинського районного суду Київської області від 24.04.2014 року винним у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля марки «Ауді-100» [PERSON] та засуджено його до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Згідно страхового полісу АА № 7381138 від 22.04.2012 року між [PERSON] та ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по відношенню до його транспортного засобу. На момент ДТП позивач не працював, являвся студентом 3 курсу Київського технікуму електронних приладів, що підтверджується довідкою від 31 травня 2011 року (а.с.6). Він проживав разом з батьком та перебував на його утриманні. Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік», розмір мінімальної заробітної плати станом на 05.04.2013 року становив 1147 гривень. Таким чином, позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди, яка складає 41 292 гривень ( 36х1147 грн.). Діями [PERSON], що потягли за собою смерть [PERSON]- батька позивача, останньому була завдана непоправна моральна шкода, яка полягає в глибоких переживаннях та стражданнях, яких зазнав [PERSON] після отримання звістки про трагічну загибель його батька. Позивач переніс сильне нервове потрясіння, оскільки він виріс без матері, його виховував та утримував лише батько. Враховуючи глибину душевних страждань позивача та їх тривалість, пов'язаних з цим істотними вимушеними змінами у його житті, часу та зусиль, які будуть йому потрібні для нормалізації свого життя, суд вважає, що позовні вимоги в чатсині стягненя моральної шкоди підлягають до задоволення.

Outcome: approved