Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула її мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Після смерті матері та вітчима відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: ј частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , та ј частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Вказана квартира була придбана 14.07.2012 року на підставі Договору купівлі-продажу квартири, при цьому по ј частині вказаної квартири також належить заявниці [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] . В установлений законом строк заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було повідомлено, що заповіт відсутній, а вона не є спадкоємцем за законом. Але заявниця вказує, що вона разом з матір`ю та її чоловіком проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, у них була одна сім`я. Але на даний час вона не має можливості оформити спадщину через відсутність необхідних родинних стосунків. Після смерті [PERSON] є спадкоємці - його мати [PERSON] та сестра [PERSON] , які подали до нотаріуса заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] . На підставі викладеного заявниця звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.10.2020 року витребувано докази по справі у приватного нотаріуса Ліфанової І.О. У судовому засіданні заявниця повністю підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління нотаріату - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Заінтересована особа - приватний нотаріус Ліфанова І.О. - у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи. Вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у результаті дорожньо-транспортної пригоди загинули мати заявниці [PERSON] та чоловік матері [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть. Після смерті матері та вітчима заявниці відкрилася спадщина на майно, а саме: ј частину квартири [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , та ј частину квартири [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] . Вказана квартира [ADDRESS] була придбана 14.07.2012 року на підставі Договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до Договору квартира належить у рівних частинах померлим [PERSON] , [PERSON] , а також заявниці [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] . В установлений законом строк заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті вітчима [PERSON] , але нотаріус повідомила їй, що заповіт останній не залишив, підстави для видачі свідоцтва як спадкоємцю за законом відсутні, а для належного оформлення спадщини заявниці необхідно звернутися до суду. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є його мати [PERSON] та сестра [PERSON] , які відмовилися від спадщини на користь [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченими заявами, наявними у матеріалах спадкової справи. Встановлення факту постійного проживання заявниці разом із вітчимом необхідно йому для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно. При розгляді справи встановлено, що заявниця проживала однією сім`єю із мамою [PERSON] та вітчимом [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. [PERSON] при житті постійно вказував про необхідність удочерити заявницю, але вони так і не встигли цього зробити. Той факт, що заявниця проживала разом із [PERSON] однією сім`єю знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, зокрема: витягом про державну реєстрацію прав від 19.07.2012 року, відповідно до якого співвласниками квартири [ADDRESS] є заявниця, її син та батьки; договором купівлі-продажу квартири від 14.07.2012 року; довідкою про реєстрацію місця проживання заявниці від 23.06.2020 року; матеріалами спадкової справи, відкритої на підставі заяви [PERSON] після смерті вітчима [PERSON] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що заявниця [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] разом із своїм сином та батьками, вели спільне господарство, разом відпочивали, ходили гуляти, а також мали спільний бюджет. Згідно із вимогами ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст.. 1264 ЦК України спадкоємцями четвертої черги спадкування є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю заявниці та її вітчима необхідно для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно після смерті [PERSON] . Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, оскільки факт постійного проживання заявниці до моменту смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved