Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн., щомісячно до повноліття дитини та додатково стягнути недораховані аліменти. Заявлені вимоги мотивує тим, що має з відповідачем спільну неповнолітню доньку, яка проживає разом із нею. Вихованням та утриманням дитини займається позивачка, відповідач за усною домовленістю повинен був сплачувати на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 грн., однак починаючи з вересня 2019 року, відповідач почав перераховувати значно менші кошти, що стало підставою звернення позивача із позовом до суду. Ухвалою суду від 18.06.2020 провадження у справі відкрито з призначенням справи до судового розгляду. 21.09.2020 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000 грн, посилаючись на те, що він має на утримання дитину від першого шлюбу на користь якої сплачує аліменти за рішенням суду, в даний час перебуває у шлюбі де у його дружини від попереднього шлюбу є двоє дітей, окрім того він добровільно перераховує позивачу кошти на утримання доньки [PERSON] , сплачує кошти за дошкільний заклад, купує доньці необхідні речі та продукти, забирає дитину на оздоровлення де самостійно оплачує відпочинок (а.с. 54-111). У судове засідання позивач не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки, однак не згоден з розміром аліментів визначеним позивачем. Просив суд призначити розмір аліментів які будуть стягуватись з нього у розмірі 1000 грн, щомісячно, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Подільським районним у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно виписки по окремим зарахуванням по карці/рахунку [PERSON] , [PERSON] з квітня 2019 по травень 2020 перераховував на вказаний рахунок кошти на утримання дитини у наступних розмірах: квітень 2019 р. - серпень 2019 р. по 4 000 грн. щомісячно, у жовтні 2019 р. було перераховано 2600 грн., у листопаді 2019 р. - 3 000 грн., у грудні 2019 р. - 2 600 грн., у січні 2020 р. - 3 000 грн., у лютому 2020 р. - 1 500 грн., у березні 2020 р. - 3 000 грн., у квітні 2020 р. - 2 994 грн., у травні 2020 р. - 1 000 грн. (а.с.13-14). Законодавство, що регулює спірні правовідносини. Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, норми Закону України «Про охорону дитинства», роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі як за заявою платника, так і за заявою одержувача. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зазначене кореспондується із нормами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно із якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, нормами сімейного законодавства України презюмується рівність обов`язків обох батьків з утримання дитини до досягнення повноліття, при цьому способи виконання батьками такого обов`язку можуть визначатись як за домовленістю, так і судом за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Тобто, законодавцем право на отримання аліментів пов`язано саме із проживанням дитини з одним із батьків, а також фактом прийняття участі в утриманні дитини. Доказами у цивільному процесі, згідно із ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У свою чергу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Мотиви з яких суд виходив при ухваленні зазначеного рішення. Так судом взято до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні крім доньки [PERSON] , перебуває дитина від попереднього шлюбу, на користь якої він сплачує аліменти у розмірі 1000 грн., що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.98) та рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.05.2014 (а.с.87-88). При цьому відповідно до платіжних доручень відповідач [PERSON] з січня 2020 року по серпень 2020 року, здійснює переказ коштів на користь [PERSON] на утримання дитини в середньому близько 3000 грн, щомісяця (а.с.90-98). Окрім цього, суд бере до уваги подані відповідачем ряд платіжних документів щодо перерахування коштів на добровільне утримання доньки, які здійснені щомісячними платежами протягом 2019 та 2020 р.р. та квитанції щодо оплати дитячого навчального закладу, який відвідує його донька здійснені щомісячними платежами за період з березня 2019 року по січень 2020 року та за липень 2020, сума яких в середньому складає 3 000 грн (а.с. 59-85). Однак надання відповідачем допомоги у добровільному порядку, не спростовують необхідності стягнення аліментів, оскільки на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину відповідно до вимог статті 180 СК України. З урахування зазначеного суд не приймає твердження відповідача щодо відсутності усної домовленості стосовно сплати аліментів на утримання дитини у визначеному сторонами розмірі. На що також вказує тривалість та розмір здійснених відповідачем на користь позивача платежів. Надані твердження суд розцінює неспроможними та такими, що вводять суд в оману. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають неповнолітні діти від попереднього шлюбу його дружини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ними, суд до уваги не бере, оскільки такий обов`язок покладається на батьків неповнолітніх дітей або на державу. На підтвердження своїх заперечень та матеріального становища, відповідач надав суду розрахунковий лист за серпень 2020 року, згідно якого він працює в ТОВ «РІВА СТАЛЬ» на посаді інженера - програміста, оклад якого складає 6250 грн. (а.с.89), однак вказаний розрахунковий лист містить відомості щодо одного календарного місяця та не надає суду змоги встановити матеріальний стан платника аліментів протягом більш тривалого періоду. Крім того, суд критично ставиться до поданого розрахункового листа, оскільки останній не містить обов`язкових реквізитів документу, зокрема таких як: код, печатка підприємства, підпис уповноваженої особи. Також посилання відповідача на ту обставину, що позивач має у власності нерухоме майно та земельні ділянки, не впливають на обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини на належному рівні та суперечать як найкращому забезпеченню інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зазначає, шо як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Суд також наголошує, що середньомісячний розмір аліментів, котрий сплачує відповідач своїй іншій дитині - [PERSON] (а.с.90 - 98) становить приблизно 3 000 грн. Таким чином, виходячи з принципу рівності, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] на місяць у розмірі 3 000 грн., буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх неповнолітніх дітей відповідача, які будуть мати однаковий рівень матеріального забезпечення від батька та на даному етапі забезпечить дитині на утримання якої стягуються аліменти за даним рішенням, з боку відповідача належне утримання, а також не погіршить його матеріальне становище. З урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини належить до часткового задоволення і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно. З огляду на закріплений Сімейним кодексом України принцип рівності обов`язків обох батьків по утриманню дитини, визначений судом розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів. Натомість позовна вимога щодо додаткового стягнення недорахованих аліментів не належить до задоволення з огляду на безпідставність. Також суд зазначає, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 29.05.2020 року. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial