Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ\~в ТО)про стягнення коштів. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 22 березня 2011 року Чортківським районним судом у справі № 2а4930/11/1916 було прийнято рішення, яким зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області провести на користь [PERSON] перерахунок та виплату основної пенсії за період з 01 вересня 2010 року по 30 листопада 2010 року та, починаючи з 05 січня 2011 року додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком як інваліду третьої групи захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 вересня 2010 року до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин з урахуванням виплачених сум. 04 травня 2011 року на виконання рішення Чортківського районного суду у справі № 2а4930/11/1916 було видано виконавчий лист, який відразу було передано для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції. Рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2013 року постанову Чортківського районного суду від 22 березня 2011 року змінено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України зазначену постанову допущено до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць. В решті постанову Чортківського районного суду від 22 березня 2011 року залишено без змін. 07 березня 2019 року на рахунок позивачки в ПАТ «ПриватБанк» Державна казначейська служба України, на виконання рішення Чортківського районного суду від 22 березня 2011 року у справі № 2а4930/11/1916 перерахувала кошти в сумі 48 636,27 грн. Таким чином, з моменту остаточного рішення у справі № 2а4930/11/1916 до моменту сплати коштів (виконання грошового зобов`язання) відповідачем пройшло 5 років 3 місяці. З огляду на зазначене, [PERSON] просить суд стягнути з ГУ ПФУ\~в ТО 6 419,97 грн. інфляційних нарахувань та 1 945,45 грн. три відсотки річних, а всього 8 365,42 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ГУ ПФУ в ТО про стягнення коштів, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 20 листопада 2020 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ в ТО, в якому представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити повністю з огляду на наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440, яка набрала чинності 23.09.2014, затверджено Порядок погашення заборгованості з рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі Порядок). Дія зазначеного Порядку поширюється на рішення судів, які видані або ухвалені до 01.01.2013 (у тому числі які були змінені рішеннями апеляційного чи касаційного суду). Відповідно до пунктів 3 та 4 вищезазначеного Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Також заявник подає органу державної виконавчої служби заяву про виконання рішення. Згідно Порядком до органу Пенсійного фонду України (далі орган ПФУ), який визнано боржником за рішенням суду, управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим областях, містах Києві та Севастополі (далі управління ДВС) надсилають повідомлення про прийняття рішення до обліку в реєстрі рішень, виконання яких гарантується державою, та копію рішення, за яким він є боржником. Протягом 10 робочих днів з дня отримання копії відповідного рішення та повідомлення від управління ДВС орган ПФУ має надіслати на адресу відповідного управління ДВС довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду (далі довідка). У довідці зазначається сума, нарахована органом ПФУ на виконання рішення суду, яка була включена в додаткову відомість. У разі, якщо таке донарахування не здійснювалось до надходження повідомлення від управління ДВС, відповідний орган ПФУ здійсннює нарахування в порядку та за період, встановлені судом рішенням. Донараховані сума зазначається у довідці. На виконання вищезазначеного, Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області 22.04.2015 року за №3.121/4326 на адресу Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі надіслано повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою та долучено копії рішень судів першої інстанції та апеляційної інстанції, яке отримане органами пенсійного фонду 05 травня 2015 року. 19 травня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Чортківському районі підготовлено довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду та надіслано Управлінню державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області. Відповідно до\~пункту 13\~вищезазначеного Порядку\~погашення заборгованості\~за рішеннями\~суду,\~виконання яких\~гарантується державою,\~передача рішень\~до органів,\~що здійснюють\~казначейське обслуговування\~бюджетних коштів,\~здійснюється окремо\~щодо кожної\~черги щокварталу\~до 10\~числа місяця,\~що настає\~за звітним\~періодом.\~Передача органам,\~що здійснюють\~казначейське обслуговування\~бюджетних коштів,\~рішень зобов`язального\~характеру здійснюється\~після отримання\~від боржника,\~його правонаступника\~або органу\~державної влади,\~який прийняв\~рішення про\~припинення боржника\~ юридичної\~особи,\~документів про\~здійснення нарахування\~виплат за\~таким рішенням.\~Передача рішень\~здійснюється відповідальною\~особою на\~підставі акта\~прийманняпередавання.\~Акти прийманняпередавання\~складаються окремо\~щодо кожної\~черги погашення\~заборгованості та\~передаються органам,\~що здійснюють\~казначейське обслуговування\~бюджетних коштів,\~в паперовому\~та електронному\~вигляді.\~Згідно Порядку,\~бюджетні асигнування\~на погашення\~заборгованості визначаються\~законом про\~Державний бюджет\~України на\~відповідний рік.\~Погашення заборгованості\~здійснюється Казначейством\~в межах\~бюджетних асигнувань,\~визначених законом\~про Державний\~бюджет України\~на відповідний\~рік,\~за бюджетною\~програмою для\~забезпечення виконання\~рішень суду\~на підставі\~рішень,\~поданих органом,\~що здійснює\~казначейське обслуговування\~бюджетних коштів,\~згідно з\~Порядком виконання\~рішень про\~стягнення коштів\~державного та\~місцевих бюджетів\~або боржників,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~3\~серпня 2011\~року №\~845.\~Про погашення\~заборгованості за\~рішенням орган,\~що здійснює\~казначейське обслуговування\~бюджетних коштів,\~повідомляє органу\~державної виконавчої\~служби (із\~зазначенням номера\~рішення,\~дати його\~прийняття та\~суду,\~яким ухвалено\~рішення/видано\~виконавчий,\~документ)\~протягом п`ятнадцяти\~робочих днів\~з дня\~перерахування коштів\~заявнику.\~Відомості про\~погашення заборгованості\~за рішенням\~вносяться відповідальною\~особою до\~Реєстру не\~пізніше ніж\~протягом десяти\~робочих днів\~з дня\~надходження повідомлення\~про перерахування\~коштів.\~За таких\~обставин,\~представник відповідача\~вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~є такими,\~що не\~підлягають задоволенню,\~оскільки ГУ\~ПФУ в\~ТО не вбачає у своїх діях будьяких ознак порушення прав позивачки на соціальне забезпечення, зокрема, щодо виконання рішення суду. Виконання рішення суду проводиться органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме органами Державної казначейської служби України. У судовому\~засіданні,\~яке відбулося\~08\~грудня 2020\~року суд\~відмовив в\~задоволенні клопотання\~представника ГУ\~ПФУ в\~ТО про\~залучення співвідповідачем\~Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Тернопільській\~області,\~однакпротокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату постановив залучити до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача вказаний територіальнийорган казначейства. У судове засідання представник позивача, адвокат Дядик Я. Б. не з`явився, надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності сторони позивача. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися належним чином, що не перешкоджає вирішенню справи по суті. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Постановою Чортківського районного\~суду у\~справі №\~2а4930/11/1916 від 22 березня 2011 року зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області провести на користь позивачки перерахунок та виплату основної пенсії за період з 01 вересня 2010 року по 30 листопада 2010 року та, починаючи з 05 січня 2011 року додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком як інваліду третьої групи захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 вересня 2010 року до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин з урахуванням виплачених сум. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2013 року у справі № 155042/12 постанову Чортківського районного суду від 22 березня 2011 року у справі № 2а4930/11 змінено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України зазначену постанову допущено до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць. В решті постанову Чортківського районного суду від 22 березня 2011 року залишено без змін. 17 травня 2011 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції Цаплан Я. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 26531687. Як слідує з виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунку [PERSON] від 02 жовтня 2020 року за період з 01 березня 2019 року до 30 березня 2019 року 07 березня 2019 року на її рахунок надійшло безготівкове зарахування від казначейства України у сумі 48\~636,27 грн. Повідомленням про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою від 22 квітня 2015 року № 3.121/4326, виданим управління ДВС ГУ юстиції у Тернопільській області, повідомлено, що постанова Чортківського районного суду № 2а4930/11/1916 від 22 березня 2011 року, відповідно до пункту 7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03 вересня 2014 року № 440 прийнято для обліку та включено до першої черги задоволення вимог. Дані про рішення 04 грудня 2014 року внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за № 46946391. Згідно довідки про здійснення зарахування на виконання рішення суду № 3142103, виданої 19 травня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Чортківському районі начальнику управління ДВС ГТУЮ в Тернопільській області [PERSON] нараховано 48\~636,27 грн. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні рішення ЄСПЛ та норми матеріального права. Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будьякого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40). У пілотному рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява 40450/04, п. 46) Європейський суд з прав людини зазначив: «…що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v.Ukraine), N1811/06, від 19 лютого 2009 року). В пункті 19 справи «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 року, Європейський суд з прав людини вказує, що незважаючи на значний проміжок часу після винесення пілотного рішення у справі [PERSON] від 15 жовтня 2009 року, Українському Уряду поки не вдалося здійснити необхідні загальні заходи, здатні вирішити корінні причини системної проблеми, визначеної Судом, і забезпечити ефективний засіб захисту усіх потерпілих на національному рівні. Відповідно до усталеної практики Суду термін потерпілий означає особу, на яку безпосередньо здійснюється вплив діями чи бездіяльністю. Існування порушення Конвенції можливе навіть за відсутності шкоди. Отже, рішення чи захід на користь заявника не є в принципі достатніми для позбавлення його статусу потерпілого, якщо державні органи не визнали порушення, прямо або по суті, та не надали за це порушення компенсації, справа Ромашов проти України, заява № 67534/01, рішення від 27.07. 2004 року, див. також справу «Коваль та інші проти України», п.125, рішення від 15.11.2012р. Європейський суд неодноразово висловлював позицію, що відсутність бюджетних коштів (їх розподіл) не може бути виправданням (підставою) для невиконання судових рішень (справи: «Войтенко проти України», «Кечко проти України», «Півень проти України», «Ю.Іванов проти України» тощо). З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 05 червня 2012 року № 4901VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон № 4901VI), який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання. За нормами Закону № 4901VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Указаним Законом № 4901VI також визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 цього Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Згідно із пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення. Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду. Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440, яка набрала чинності 23 вересня 2014 року, затверджено Порядок погашення заборгованості з рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі Порядок). Дія зазначеного Порядку поширюється на рішення судів, які видані або ухвалені до 01 січня 2013 року. Відповідно до пунктів 3 та 4 вищезазначеного Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Також заявник подає органу державне виконавчої служби заяву про виконання рішення. Пунктами 5,\~7\~Порядку визначено,\~що зареєстроване\~в установленому\~порядку рішення\~невідкладно розглядається\~керівником органу\~державної виконавчої\~служби та\~передається відповідальній\~особі не\~пізніше наступного\~робочого дня\~з дня\~надходження до\~органу державної\~виконавчої служби. Відповідальна особа\~ не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов`язана перевірити виконання такого рішення за даними\~ автоматизованої системи виконавчого провадження, враховуючи дані виконавчих проваджень, відкритих на виконання рішень Європейського суду з прав людини стосовно невиконання рішення національного суду, щодо якого звертається заявник. У разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі відповідальна особа вносить дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі\~ Реєстр). Передача органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, рішень зобов`язального характеру здійснюється після отримання від боржника, його правонаступника або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржникаюридичної особи, документів про здійснення нарахування виплат за таким рішенням (п. 13 Порядку). Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Згідно з пунктом 3 цього Положення основними завданнями ДКС України є: реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів; внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах. Пунктом 9 Положення передбачено, що ДКС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі Порядок виконання рішень), визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. За правилами пункту 3 Порядку виконання рішень, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами ДКС України у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). За положеннями зазначеного Порядку виконання рішень, безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган ДКС України надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган ДКС України може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України. Аналіз наведеного законодавства в сукупності дає підстави для висновку, що ДКС України є встановленою Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» особою здійснювати гарантоване державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відтак,\~оскільки виконання\~рішення суду,\~ухваленого на\~користь позивачки,\~гарантується державою\~і ГУ\~ПФУ в\~ТО вчинено\~всі необхідні\~дії для\~його належного\~виконання (видача довідки про здійснення зарахування на виконання рішення суду), суд приходить до висновку, що у виниклих між сторонами правовідносинах належним відповідачем є ДКС України, яка виконує рішення суду шляхом списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється). З огляду на зазначене, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що їх заявлено до неналежного відповідача. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed