Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

30 жовтня 2018 року [PERSON], в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «КЗРК»), про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, посилаючись на те, що з [PERSON], який перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи на посаді підземного прохідника дільниці №12 шахти «Родіна» 04.04.2016 близько 09-50 години, під час виконання ним своїх трудових обов'язків в районі орт-заїзду 102 осі горизонту 1390 м дільниці 12 шахти «Родіна ПАТ «КЗРК» внаслідок нещасного випадку отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритого 3-х кісточкового перелому правої гомілки з підвивихом ступні назад. Висновком МСЕК від 30.08.2016 позивачу первинно встановлено всього 40 % втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом та третю групу інвалідності. 18.09.2018 при повторному переогляді, висновком МСЕК повторно встановлено 35 % втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом, з наступним переоглядом 10.08.2019 року. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв'язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями, тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 73 640 грн., та просив стягнути з відповідача. 01 листопада 2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву отримав 15.11.2018, однак не скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] в період з 23.05.2005 по 23.09.2016 працював підземним прохідником на шахті «Родіна» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 23.09.2016 звільнений за станом здоров'я згідно п.2 ст. 44 КЗпП України ( копія трудової книжки а.с. 29-34). 09 квітня 2016 року о 09-50 годині на шахті «Родіна» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» при виконанні трудових обов'язків з [PERSON] стався нещасний випадок, під час якого була травмована нога [PERSON] (закритий 3-кісточковий перелом правої гомілки з підвивихом ступні назад), що підтверджується актом №19-71 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.13-19). 06 квітня 2016 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 04.04.2016 о 09-50 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок з підземним прохідником [PERSON] визнано страховим, пов'язаним з виробництвом і складено акт форми Н-1. Комісія вважає, що особою, дії або бездіяльність якої призвели до нещасного випадку є: підземний прохідних дільниці №12 шахти «Родіна» ПАТ «КЗРК» [PERSON], який не подбав про особисту безпеку при пересуванні по гірничій виробці та не дотримався особливої обережності, чим порушив п.1.18.1 «Інструкції з охорони праці №01 для працівників, зайнятих на підземних роботах (загальні положення, вимоги безпеки в аварійних ситуаціях)», запропоновано [PERSON] притягти до відповідальності (а.с.20-26). Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК, доданої до довідки серії 12 ААА №003464 [PERSON] 30.08.2016 первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності у зв'язку із трудовим каліцтвом (нещасний випадок від 04.04.2016, акт №19-71), на період з 30.08.2016 по 01.09.2017, наступний переогляд 10.08.2017 (а.с.7). Відповідно до довідки огляду МСЕК Серії 12 ААА № 017459 від 18.09.2018 року, [PERSON] повторно встановлено 35% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом з 01.09.2018 по 01.09.2019 та третю групу інвалідності, наступний переогляд 10.08.2019 (а.с.9-10). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, встановлення третьої групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також встановлення вини [PERSON] у настанні нещасного випадку, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 35 000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial