Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до відділу Державної виконавчої служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача відділу Державної виконавчої служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги на розсуд суду. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти звільнення позивача від сплати аліментів та заперечує проти звільнення від сплати заборгованості по аліментах, просить справу розглядати без її участі. Від сторін до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із слідуючого. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання та можливості звільнення від його виконання в разі виникнення істотних юридичних обставин. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 069931 від 26.09.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.09.2009 року, про що книзі реєстрації шлюбів зароблено актовий запис за №03, прізвище відповідачки змінено на "Опалюк". Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ №157845 від 03.12.2009 року [PERSON] народився 22.10.2009 року, актовий запис №4456, батьками якого є: батько - [PERSON]. мати - [PERSON]. Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 31.08.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 21.06.2010 року і до його повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 21.06.2010 року і до досягнення дитиною трьох років 22.10.2012 року. Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 01.11.2010 року Тростянецьким районним судом Вінницької області на виконання рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 31.08.2010 року видано виконавчий лист по справі 2-406/2010 відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 21.06.2010 року і до його повноліття. Постановою державного виконавця відділу ДВС Оратівського РУЮ у Вінницькій області від 18.11.2010 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом 2-406/2010 від 01.11.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 21.06.2010 року і до його повноліття. Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.09.2013 року з актового запису про народження №4456 від 03.12.2009 року [PERSON], [INFO], виключено відомості про батька [PERSON], [INFO], як про батька дитини. Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії І-АМ №004987 від 09.02.2012 року [PERSON] змінила ім'я на [PERSON]. Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії І-АМ від 25.11.2013 року [PERSON] народився 22.10.2009 року, актовий запис №4456, батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно ст. ст. 180-181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов'язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач [PERSON] вважає, що не є батьком дитини, [PERSON], [INFO] (згідно повторного свідоцтва про народження серії І-АМ від 25.11.2013 року [PERSON], [INFO]), що підтверджується рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.09.2013 року, де позивач [PERSON] оспорив згідно ст. 136 СК України своє батьківство, а відповідач [PERSON] не заперечує проти звільнення позивача від сплати аліментів, суд вважає це обставинами, що мають істотне значення та приходить до висновку, про можливість звільнення позивача від сплати аліментів. Крім того, суд зазначає, що після набрання рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 31.08.2010 року законної сили, яким з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, змінилися обставини, що впливають на тривалість чи припинення платежів, тому позивач має право вимагати звільнення від сплати аліментів. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах, то суд зазначає слідуюче. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, суд може за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, виходячи з даних положень обов'язок щодо доведення наявності тяжкої хвороби, скрутного матеріального становища та інших обставин, що мають істотне значення покладається на позивача. При цьому, мають бути надані достовірні докази, оскільки, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні позивачем не доведено точного розміру заборгованості по сплаті аліментів, а саме на момент звернення до суду з позовною заявою 16.09.2014 року, однак позивач стверджує про існуючу заборгованість в розмірі 21156 грн. 80 коп. В матеріалах справи наявні копії розрахункових листів за 2010-2013 роки видані відділом ДВС Оратівського РУЮ у Вінницькій області, в яких містяться ряд недоліків, зокрема: в копії розрахунку заборгованості по аліментах за 2010 рік відсутній номер та дата вихідної реєстрації та вказано: підлягало сплаті коштів з 01.06.12 року по 31.12.2010 року в сумі 1750 грн., заборгованість починаючи з 01.06.12 р. по 31.12.2010 р. становить 1750 грн.; в копії розрахунку заборгованості по аліментах за 2011 рік відсутній номер та дата вихідної реєстрації; в копії розрахунку заборгованості по аліментах за 2012 рік відсутній номер та дата вихідної реєстрації; в копії розрахунку заборгованості по аліментах за 2013 рік відсутній номер та дата вихідної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, неналежними та недопустимими доказами копії розрахункових листів за 2010-2013 роки виданих відділом ДВС Оратівського РУЮ у Вінницькій області. Крім цього, з врахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 197 СК України позивачем суду не надано доказів тяжкої хвороби або існування інших поважних обставин, що потягли утворення заборгованості, не встановлено, що заборгованість виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Враховуючи викладене, суд вважає, що в частині позовних вимог позивача [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах слід відмовити, у зв'язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на нього та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: partial