Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

29.06.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням передбаченим ст. 173 КУпАП. Позивач у позові покликається на те, що згідно постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.05.2021 року справа № 302/512/21, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого 173 КУпАП, за ознаками дрібне хуліганство та призначено [PERSON] адмінстягнення у виді штрафу в сумі 51 грн. За обставинами цієї справи позивач є потерпілою особою, оскільки [PERSON] 17.05.2021 біля 11 год. 25 хв., на вулиці в с.Синевир, біля будинку № 463, ображала позивача нецензурними словами. Постанова суду набрала законної сили. Позивач вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі та гідності , оскільки відповідачка 17.05.2021 року висловлювалася в його адресу образливими словами в присутності мешканців села Синевир, за досить короткий проміжок часу цей інцидент став відомий майже чи не більшій частині сільських жителів, після чого позивач став себе почувати неспокійно в психологічному відношенні, постійно нервує при виході з свого помешкання, відчуває дискомфорт у спілкуванні із сусідами, які при розмові згадують вищевказану подію. [PERSON] вважає, що діями відповідачки йому завдано моральну шкоду в сумі 25000 грн, яку він просить стягнути з відповідачки. Ухвалою судді від 12.07.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачка [PERSON] 18.08.2021 року подала суду письмову заяву в якій вказала, що позовні вимоги заявлені до неї [PERSON] заперечує, оскільки вона його 17.05.2021 року не ображала, нецензурно в його адресу не висловлювалася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зміст позову та письмову позицію відповідача, надані позивачем докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що згідно постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.05.2021 справа № 302/512/21, провадження № 3/302/229/21, [PERSON] визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 51 грн. За обставинами цієї справи 17.05.2021 року біля 11 год. 25 хв. гр. [PERSON] на вулиці біля будинку в [ADDRESS] , ображала нецензурними словами гр. [PERSON] , чим вчинила правопорушення , передбачене ст. 173 КУпАП. В судовому засіданні [PERSON] обставини зазначені в протоколі про адмінправопорушення за ст. 173 КУпАП, визнала та пообіцяла у майбутньому подібного не вчиняти. Постанова суду в справі № 302/512/21 набрала законної сили 04.06.2021 року. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідачки [PERSON] у скоєнні адмінправопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, стосовно позивача [PERSON] є підтвердженою. Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до частин 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом достовірно встановлено, що внаслідок вищезазначених протиправних дій з боку відповідчки стосовно позивача, які полягали у дрібному хуліганстві. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить зі ступеню спричинених моральних страждань, психологічного стресу позивача та характеру неправомірних дій з боку відповідачки. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка позов [PERSON] заперечила, однак жодних доказів на підтвердження обставин зазначених в заяві суду не подала. За цих обставин заперечення відповідачки суд до уваги не бере. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 25 000,00 грн. Однак, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 25 тис. грн є значно завищеним. Отже, враховуючи вищевикладені норми права, обставини справи про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, наявність в матеріалах справи доказів, обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань внаслідок вчиненого дрібного хуліганства відповідачкою [PERSON] , суд з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 гривень. При цьому, суд бере до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які дали б суду підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача у більшому розмірі. Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідачки понесених ним судових витрат у виді судового збору в сумі 2270 грн та витрат на правову допомогу у сумі 5100 грн. Це клопотання позивача підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] судом задоволено частково на 4 %, то з відповідачки у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог на користь позивача, але не менше мінімальної ставки встановленої ЗУ "Про судовий збір" щодо позовних вимог майнового характеру, в сумі 908 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи складність справи, виконаних адвокатом Кавка І.І. робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також те, що справу визнано малозначною, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу правову допомогу у сумі 2450 грн. Ця сума судом визначена, виходячи з такого. Позивач просить стягнути, згідно Акту виконаних робіт (надання послуг) від 18.06.2020, складеного адвокатом Кавка І.І. суму 5100 грн. З розрахунку вбачається, що адвокатом до розрахунку включено суму 1950 грн, як вартість (оплата) за участь в судових засідань по цивільній справі, однак справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому цю послугу слід виключити з розрахунку. Окрім цього, суд не бере до уваги правові послуги у виді ознайомлення та аналіз діючого законодавства та судової практики по справі (1 год. вартістю 700 грн.), бо ці послуги є складовою щодо консультації клієнта та підготовки, складання та подання до суду позовної заяви. За вищенаведеного з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн та на правову допомогу в сумі 2450 грн, всього в сумі 3358 грн.

Outcome: partial