Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до Ланівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та просить: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, те, що вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , потягом шести років до дня його смерті - з 2013 року по [INFO] ; - визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно за законом, а саме, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , інвентаризаційною вартістю - 194997.00 (сто дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що більше шести років здійснювала догляд та матеріально утримувала [PERSON] , який помер [INFO] так як він був одиноким, не мав родичів, був чоловіком старшого віку. Зазначає, що проживала вона разом із [PERSON] як одна сім`я, а після смерті вона подбала про його похованння. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,7 м2, житловою площею 35,4 м2, позначений за планом літерою «А», із сараєм літера «Б», стодолою літера «В», сараєм літера «Г», воротами № 1, огорожею № 2. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємців за законом, які б мали право прийняти спадщину немає, так як [PERSON] був одиноким. Позивачка має намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] , так як фактично проживала разом із ним, до дня смерті здійснювала за ним догляд, поховання. В судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися. В силу пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України такі належно повідомлені про розгляд справи. В судове засідання відповідач - Дубовецька сільська рада представника не скерувала. Сільким головою Андрусяком П. подано заяву про розгляд справи у відсутності представника. Додатково зазначив, що Дубовецька сільська рада позовні вмоги не визнає з підстав наведених у відзиві. 2.Рух справи, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 24 вересня 2020 року [PERSON] звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до Ланівської сільської ради про встановення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на спадкове нерухоме майно за законом. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Гаполяка Т.В. від 29 вересня 2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Гаполяка Т.В. належного відповідача у справі залучено Дубовецьку сільську раду. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки Ланівської сільської ради ради №70 від 07 лютого 2020 року, встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] (актовий запис №10 від 06 листопада 2019 року) проживав один, одинокий( а.с. 16). Згідно довідки Ланівської сільської ради ради №69 від 07 лютого 2020 року, встановлено, що згідно по господарської книги №1 за 2016-2020 роки в користуванні померлого [PERSON] , який помер [INFO] знаходився житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , рік побудови 1981, із блоків, критий бляхою, орієнтовна площа 50 м.кв.( а.с. 17). Згідно актів обстеження матеріально побутових умов проживання №67 від 04 травня 2011 року та №82 від 06 липня 2012 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] був пенсіонером, одиноким. Проживав в цегляному, покритому бляхою житловому будинку, 1981 року побудови за адресою: с.Лани, Галицький р-н., Івано-Франківська обл., загальною площею 50 кв.м., житловою площею 32 кв.м. В господарстві утримував корову і птицю(а.с.51-52). Згідно актів обстеження матеріально побутових умов проживання №72 від 08 травня 2013 року, №89 від 30 травня 2013 року, №100 від 08 липня 2013 року, №132 від 11вересня 2013 року, №66 від 23 квітня 2014 року, №62 від 20 квітня 2015 року, №46 від 31 березня 2016 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] був пенсіонером. Проживав разом із співжителькою [PERSON] в цегляному, покритому бляхою житловому будинку, 1981 року побудови за адресою: с.Лани, Галицький р-н., Івано-Франківська обл., загальною площею 50 кв.м., житловою площею 32 кв.м. В господарстві утримував корову і птицю(а.с.53-59). Згідно актів обстеження матеріально побутових умов проживання №48 від 27 березня 2017 року, №113 від 22 серпня 2017 року, №58 від 19 березня 2018 року, №71 від 08 квітня 2019 року, №126 від 10 вересня 2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] був пенсіонером, одиноким. Проживав в цегляному, покритому бляхою житловому будинку, 1981 року побудови за адресою: с.Лани, Галицький р-н., Івано-Франківська обл., загальною площею 50 кв.м., житловою площею 32 кв.м. В господарстві утримував корову і птицю. Йому наддавалась державна допомога на ремонт покрівлі будинку(а.с.60-64, 65-67). З 03 квітня 2017 року [PERSON] перебував на обслуговуванні у відділенні організації надання адресної натуральної та грошової допомоги(а.с.68, 70). З 01 серпня 2019 року до моменту смерті( [INFO] ) обслуговувався соціальним працівником [PERSON] (а.с.69). Згідно довідки Ланіської сільської ради №309 від 16 листопада 2019 року встановлено, що [PERSON] за власні кошти провела похорон [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.77). 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до змісту статті 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Тобто, суд вправі задовольняти обґрунтовані вимоги про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до положень статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Нормами статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з частини 2 статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до частини 4 статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог частини 2 статті 1220 та частини 1 статті 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Позивачкою, не надано суду доказів на підтвердження факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Відтак у вимозі позивачки про встановлення факту проживання однією сім`єю слід відмовити. Отже, оскільки встановлено, що в позивачки не виникло права на спадкування після покійного [PERSON] , відтак немає підстав для задоволення позову про визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно, що належало [PERSON] . З огляду на викладене в позові слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed