Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

09 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою:Запорізька область, Оріхівський район, смт.Комишуваха, вул.Леваневського,43, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.02.2005 року, виданим КБ "БТІ Оріхівського району" серії СВЕ №676013 та технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.12.2004 року. На даний час в будинку позивача проживає, окрім неї, її син - [PERSON]. Відповідач по справі - [PERSON] не проживає в будинку з вересня 2014 року, а відповідач - [PERSON] не проживає в будинку з липня 2010 року, підтвердженням чого є акт, засвідчений депутатом Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON] та сусідами: [PERSON] і [PERSON]. Наявність реєстрації вищезазначених осіб в будинку позивача порушує її права як власника будинку. В контексті ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається \~в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно правила \~ст.71 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона \~користується ним без поважних причин більше ніж шість місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи із загальних положень права \~власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. На підставі ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у \~його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування розпорядження своїм майном. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні прохає визнати \~[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями спорудами, розташованого за адресою: \~вул. Леваневського,43, смт.Комишуваха, Оріхівського району, Запорізької області внаслідок відсутності цих осіб понад встановлені строки. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, через засоби масової інформації - газету "Запорізька правда" №87 (23620) від 01 серпня 2015 року, заяву \~про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Звертаючи увагу, що Відповідачі \~не зявилися, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, про що Представник позивача не заперечує. Суд, заслухавши Представника позивача, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для \~часткового задоволення позову. Судом в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою:Запорізька область, Оріхівський район, смт.Комишуваха, вул.Леваневського,43, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6422976 від 05.02.2005 року (а.с.6), договором дарування серії ВВТ №904782 від 03.02.2005 року (а.с.7), технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду.(а.с.15-17) та довідкою Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації Оріхівського району" №100 від 16.11.2005 року. (а.с.18). Те, що Відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], знаходить своє підтвердження згідно домової книги для прописки громадян (а.с.9-13). Факт не проживання відповідачів за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт.Комишуваха, вул.Леваневського,43, підтверджується актом депутата Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 23 червня 2015 року та сусідів [PERSON] і [PERSON], згідно якого [PERSON] не проживає в будинку з червня 2014 року, а [PERSON] - з липня 2010 року і по теперішній час.(а.с.8). Суд вважає, що реєстрація відповідачів у зазначеному домі перешкоджає власнику домоволодіння у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном Як вбачається зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає до уваги, що згідно ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року передбачено, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, так як вимоги про покладення зобов'язання провести зняття з реєстрації є передчасними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial