Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

11 липня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що вона є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], інші частки, по 1/3 частці кожному, належать [PERSON] та [PERSON]. 06 червня 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетрвоської області Нехорошевою О. Г., зареєстрований в реєстрі за № 740, згідно якого належну йому частку вищезазначеної квартири заповів їй. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина в тому числі і на спірну частку квартири. У встановлений законом строк вона звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] та про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки при перевірці виявлено наявність арешту всього нерухомого майна, належного спадкодавцю, зареєстрованого Першою одеською державною нотаріальною конторою 06 листопада 2008 року за № 8158114 (архівний запис від 02 березня 2000 року). Дійсно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є зазначена заборона, однак з її інформації неможливо встановити чи стосуються зазначені обтяження саме спадкодавця [PERSON], оскільки в реєстрі відсутня інформація про дату народження боржника та будь-які інші дані. У зв'язку з чим, вона вимушена звернутись до суду та просить: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що арешт, накладений на майно, на ім'я [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], згідно постанови б/н від 01 березня 2000 року Ленінського РВ ДВС Управління юстиції в м. Одесі, стосується іншої особи; - визначити частки кожного із співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в квартирі [ADDRESS], у приватній спільній сумісній власності рівними - по 1/3 частці кожному; - визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,7 м2, що складається з 4-х кімнат житловою площею 47,7 м2, у тому числі: 1-а кімната - 12,0 м2, 2-а кімната - 12,0 м2, 3-я кімната - 15,4 м2, 4-а кімната - 8,3 м2, кухня площею 6,3 м2, ванна кімната площею 1,9 м2, вбиральня (поєднана) площею 0,9 м2, коридор площею 7,6 м2, вбудована шафа площею 0,4 м2, балкон площею 0,9 м2, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 105). У судове засідання представник відповідача - Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 107). Третя особа [PERSON] - у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, претензій матеріального та морального планів до позивача не має (а.с. 33). Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 32). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 40-41). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 2002 року, виданого на підставі розпорядження керівника органу приватизації ВАТ "Губиниський цукровий завод" № 250 від 05 березня 2002 року, квартира площею 65,7 м2, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до технічного паспорту, складеного 06 березня 2002 року, зазначена квартира [ADDRESS], перебуває у власності громадян: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], розташована на третьому поверсі п'ятиповерхового будинку та складається з 4 кімнат, житловою площею 47,7 м2, у тому числі: 1-а кімната - 12,0 м2, 2-а кімната - 12,0 м2, 3-я кімната - 15,4 м2, 4-а кімната - 8,3 м2, кухні площею 6,3 м2, ванної кімнати площею 1,9 м2, вбиральні (поєднаної) - 0,9 м2,коридору - 7,6 м2, вбудованої шафи - 0,4 м2. Квартира обладнана балконом (терасою) - 0,9 м2. Загальна площа квартири - 65,7 м2, висота приміщень - 2,5 м (а.с. 11-12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31 березня 2009 року (а.с. 10, 57). 06 червня 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області Нехорошевою О. В. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 740, згідно якого земельну ділянку площею 5,020 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Губиниською селищною радою 25 грудня 2001 року, земельну ділянку площею 4,160 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Новомосковською райдержадміністрацією 18 серпня 2005 року та належний йому житловий будинок з господарчими будівлями при ньому, що знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку до нього заповів [PERSON], а належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] (а.с. 14, 71). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом, спору між співвласниками квартири з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/3 частці квартири під [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця [PERSON], 30 червня 2009 року позивач звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 56). Листом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області № 1488/02-14 від 07 липня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище квартиру після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки при перевірці виявлено наявність арешту всього нерухомого майна, належного спадкодавцю, зареєстрованого Першою одеською державною нотаріальною конторою 06 листопада 2008 року за № 8158114 (архівний запис від 02 березня 2000 року) (а.с. 16), у зв'язку з чим позивач просить суд установити факт, що має юридичне значення, а саме, що арешт, накладений на майно, на ім'я [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], згідно постанови б/н від 01 березня 2000 року Ленінського РВ ДВС Управління юстиції в м. Одесі, стосується іншої особи. Згідно з Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів № 224446188 від 07 липня 2017 року, встановлено наявність арешту (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8158114, зареєстрованого 06 листопада 2008 року Першою одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Ленінського РВ ДВС Управління юстиції в м. Одесі № б/н від 01 березня 2000 року, всього майна, належного [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Вирішуючи позовну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд приходить до висновку, що у її задоволенні необхідно відмовити, з тих підстав, що встановлення судом факту, про що просить позивач, не передбачено діючим законодавством, оскільки існує інший порядок розгляду цього питання, як-то звернення до органу, який накладав арешт, або органу, який здійснював відповідну реєстрацію. Щодо позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріали спадкової справи № 431/2009 після смерті [PERSON] містять звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 56). Листом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області № 1488/02-14 від 07 липня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище квартиру після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки при перевірці виявлено наявність арешту всього нерухомого майна, належного спадкодавцю, зареєстрованого Першою одеською державною нотаріальною конторою 06 листопада 2008 року за № 8158114 (архівний запис від 02 березня 2000 року) (а.с. 16). Матеріалами справи підтверджений факт належності на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] зазначеного вище нерухомого майна - 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], спадкоємцем якого на цю частку майна є [PERSON], яка має право на зазначене майно в порядку спадкування за заповітом, інших спадкоємців за заповітом або за законом, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкове майно після смерті спадкодавця матеріали справи не містять. Згідно з Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів № 224446188 від 07 липня 2017 року, встановлено наявність арешту (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8158114, зареєстрованого 06 листопада 2008 року Першою одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Ленінського РВ ДВС Управління юстиції в м. Одесі № б/н від 01 березня 2000 року, всього майна, належного [PERSON] (а.с. 15). У той же час, судом установлена і підтверджується зібраними у справі доказами, та обставина, що постановою Ленінського РВ ДВС Управління юстиції в м. Одесі, б/н, від 01 березня 2000 року накладено арешт на майно, яке належить [PERSON], [INFO], і зазначена постанова не стосується майна, право власності на яке зареєстровано за спадкодавцем позивача - [PERSON], [INFO], який помер [INFO] (а.с. 86). З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання права власності на спадкове майно і за позивачем належить визнати право власності на 1/3 частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], 1954 року народження, померлим [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: partial