Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

21.11.2016 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано за рішенням суду від 22.01.2016 року, сторони у справі мають малолітню дитину - сина [PERSON] [PERSON], [INFO]. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.01.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 30.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що потребує матеріальної допомоги, оскільки на даний час вона самостійно оплачує всі витрати, пов'язані з забезпеченням дитини, а саме: оплата за відвідування сином дошкільного підрозділу Гришівського навчального комплексу Сахновщинського району Харківської області в сумі 397 грн. та витрати на придбання ліків за період перебування сина на стаціонарному лікуванні в Сахновщинській центральній районній лікарні Харківської області з діагнозом гостра респіраторна вірусна інфекція, кишкова інфекція в розмірі 2289 грн. Тому позивачка просить стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину у сумі 1343 грн. 15 коп. та понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просила позов задовольнити і додатково пояснила суду, що позивачка понесла додаткові витрати на дитину, які пов'язані з її навчанням, лікуванням і у відповідності до вимог чинного законодавства України відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу половину витрачених позивачкою коштів. Також зазначила, що відповідач має заборгованість по виплаті аліментів тому вона вимушена звернутись до суду про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат в сумі 815 грн. 43 коп., та судові витрати в сумі 275 грн. 50 коп. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення додаткових витрат в сумі 815 грн. 43 коп. та судові витрати в сумі 275 грн. 50 коп. в інший частині вимог просить відмовити посилаючись на те, що відсутні докази того, що дитині були прописані ліки, які купляла позивачка, за рецептом лікаря, також зазначив, що в деяких товарних чеках взагалі відсутній перелік ліків, які було придбано, а лише вказана загальна сума, а придбані позивачем памперси не є лікарськими засобами. Крім того, представник відповідача вважає, що навчання дитини в дошкільному підрозділу Гришівського навчального комплексу Сахновщинського району Харківської області не є особливими здібностями, які потребують додаткових витрат на дитину. Також представник зазначає, що позивач в даний час перебуває в декретній відпустці, тому необхідності відвідувати дошкільний заклад дитиною немає. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами у справі розірвано на підставі рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.01.2016 року (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 13). Згідно довідки Сахновщинської селищної ради №3510 від 12.10.2016 року на утриманні позивачки перебуває її малолітній син [PERSON] [PERSON], [INFO] (а.с. 24). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.01.2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 30.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15- 16). Згідно довідок Сахновщинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області №104 від 07.02.2017 року та № 105 від 07.02.2017 року, позивач має заборгованість по аліментним платежам на користь позивачки на її утримання та неповнолітнього сина за період з 01.10.2015 по 01.02.2017 року в сумі 4107 грн. 54 коп. (а.с. 72-73). Відповідно до положень\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом\~ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути 1/2 частину оплата за відвідування сином дошкільного підрозділу Гришівського навчального комплексу Сахновщинського району Харківської області та витрати на придбання ліків за період перебування сина на стаціонарному лікуванні в Сахновщинській центральній районній лікарні Харківської області з діагнозом гостра респіраторна вірусна інфекція, кишкова інфекція в розмірі 1343 грн. 15 коп. Відповідно до положень ст.ст.\~57,\~58,\~59,\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Аналіз положень\~ст. 185 СК України\~дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. На підтвердження навчання дитини у дошкільному підрозділі Гришівського навчального комплексу Сахновщинського району Харківської області до суду надані відповідні квитанції на загальну суму 397 грн., суд приходить до висновку, що вказане навчання в дошкільному навчальному закладі, не може розглядатись як додаткові витрати на дитину в розумінні положень\~ст. 185 СК України. Особливі обставини для навчання саме у цьому дошкільному закладі, позивачем суду не наведені. Які саме здібності дитини розвиваються у цьому навчальному комплексі, що потребує додаткових витрат на дитину позивачем не зазначено. При цьому, суд вважає, що загалом дошкільне навчання дитини як її природна потреба та обов'язок батьків, охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину, оскільки відповідну підготовку до школи має пройти кожна дитина, а особливі обставини вказують виключні випадки участі батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до змісту\~ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача половини витрат понесених нею на дитину для її лікування, а саме придбання ліків, суд виходить з наступного. На підтвердження своїх вимог у цій частині позивачка надала суду аптекарські чеки (а.с. 61 - 63). Вивчивши зміст зазначених чеків, суд приймає до уваги вартість ліків, які були рецепторно рекомендовані дитині у виписках із медичної картки стаціонарного хворого №335 за період з 03.07.2016 року по 11.07.2016 року, № 381 за період з 19.07.2016 року по 26.07.2016 року та листках лікарських призначень (а.с. 54- 60) . Крім того, зарахуванню для визначення розміру додаткових витрат на дитину підлягають придбані позивачкою памперси для дитини, суми витрат на їх придбання підлягають стягненню з відповідача, як додаткові витрати на дитину, оскільки пов'язані з її хворобою з урахуванням лікарського діагнозу. Необхідність придбання інших ліків не підтверджується медичною документацією, а за змістом іншої частини чеків позивачкою були придбані ліки без зазначення їх назви, які в розумінні положень\~ст. 185 СК України, не є додатковими витратами на дитину. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення додаткових витрат в сумі 903 грн. 03 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.36 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вимога пропорційності присудження судових витрат застосовується незалежно від того чи сплачено судовий збір позивачем в мінімальному розмірі. Тому, відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 370 грн.58 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial