Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. В обґрунтування вимог позову вказує, що з 02 лютого 2014 року працював на посаді коменданта гуртожитку Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості. 13 січня 2015 року відповідачем прийнято наказ № 24 «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON]». Вважає, що формулювання викладені у наказі є надуманими , адже свої посадові обов'язки він виконував належно та в повному обсязі. Неправомірними діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки винесення наказу негативно вплинуло на його стан здоров'я. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заяву про уточнення позовних вимог. Вказали, що оскільки в ході розгляду справи відповідачем відмінено наказ «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] від 13.01.2015 р. № 24», тому від позовної вимоги про скасування даного наказу вони відмовляються. Однак, позивач зазначає, що саме у зв'язку із несправедливим прийняттям наказу, його з місця роботи забрала швидка медична допомога. У результаті лікування після нервового стресу позивачу завдано матеріальних збитків, під час перебування на лікарняному ним витрачено 1370, 30 грн., які слід стягнути з відповідача. Також просили стягнути 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач пережив нервовий стрес і потребує психологічної реабілітації. Окрім того просили стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., які підтверджуються документально. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач працевлаштувався у Рівненський центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості будучи інвалідом третьої групи, на протязі всього періоду роботи сестиматично лікувався, доводи про нервовий стрес та завдану моральну шкоду є надуманими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 13 січня 2015 року директором Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості прийнятий наказ № 24 «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON]», який в подальшому був відмінений наказом № 57 від 03 березня 2015 року. Згідно з епікризом № 1643 Рівненського ЦПОТ ДСЗ, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікування в ТВ-1 ЦМЛ м. Рівне з 26.01.15 по 09.02.2015 р. та поніс витрати на лікування, які підтверджені чеками в розмірі 1370, 30 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 цієї статті визначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таких доказів відповідачем не надано. Таким чином позовна вимогу про стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення. Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Винесення наказу № 57 про відміну наказу «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON]» свідчить про визнання відповідачем факту наявності порушення трудових прав [PERSON], чим завдано позивачу моральної шкоди. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач в результаті порушення відповідачем його трудових прав, його стан здоров'я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд

Outcome: partial