Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

25.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину майна набутого під час шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 11.10.1985 року перебувала у шлюбі з відповідачем, рішенням суду від 04.11.2015 року шлюб розірвано. Під час шлюбу сторонами придбано житловий будинок за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Нова Збурївка, вул. Леніна, 2-ж; автомобіль [NUMBER] зеленого кольору, а також дві земельні ділянки в с.Більшовик по вул. Харківська, 28 та в с.Залізний Порт по вул.Шкільна, 28. Все майно зареєстровано за відповідачем. З посиланням на ст.ст. 60, 70 СК України, ст.357 ЦК України позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частини вказаних житлового будинку, автомобіля та земельних ділянок, судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Відповідач, представник відповідача у судове засідання не зявились, надали заперечення на позовну заяву, в яких позов визнали частково, а саме не заперечували проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частини житлового будинку та автомобіля. Щодо поділу земельних ділянок заперечували, оскільки ділянки виділені відповідачу в порядку безоплатної передачі із земель комунальної власності та є його особистою приватною власністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11.10.1985 року. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04.11.2015 року шлюб між ними розірвано (а.с. 5-7). За час шлюбу у 2010 році сторонами придбано житловий будинок, розташований за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Нова Збурївка, вул.Леніна, 2-ж (а.с. 8), який зареєстрований за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності від 19.10.2010 року, а також автомобіль [NUMBER]. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Нова Збурївка, вул.Леніна, 2-ж, та 1/2 частину автомобіля [NUMBER], так я жодна із сторін не заперечувала проти цього. Законом України від 11 січня 2011 року N 2913-VI "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя", який набрав чинності 8 лютого 2011 року, статтю 61 СК України доповнено частиною п'ятою, якою передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року N 4766-VI частину п'яту статті 61 СК України виключено. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ №892960 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0487 га, розташованої за адресою Херсонська область, Голопристанський район, с.Залізний Порт, вул. Шкільна , 269. Земельна ділянка надана на підставі рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 15.02.2006 року за №760 (а.с. 34). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №947798 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0450 га, розташованої за адресою Херсонська область, Голопристанський район, с.Більшовик, вул.Харківська, 28. Земельна ділянка надана на підставі рішення Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 15.08.2008 року за №266 (а.с. 35). Дані земельні ділянки набуті відповідачем внаслідок безоплатної передачі їх із земель комунальної власності. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Оскільки право власності на вказані земельні ділянки виникло у [PERSON] внаслідок безоплатної передачі їх із земель комунальної власності, то таке майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому позовні вимоги в частині поділу земельних ділянок задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial