Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

12.01.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що з 17 липня 2004 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] На даний час в провадженні Борівського районного суду Харківської обл. знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO],та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та в подальшому будуть проживати також з нею. Добровільно відповідач участі у матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Домовленості між нею та відповідачем про його участь в утриманні дітей у грошовій або натуральній формі не існує. Інших дітей відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідач фізично здоровий, працездатний, матеріально забезпечений, має рухоме та нерухоме майно, має постійний дохід. Про задовільне матеріальне становище відповідача та про можливість фінансово забезпечувати дітей свідчить наявність у нього нерухомого майна. Так, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.02.2008 р. відповідачем було придбано двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Купівлю вчинено за 53 000 доларів США. З урахуванням фактичних обставин справи, вважає, що розмір аліментів з відповідача не може бути меншим ніж 3000,00 грн. на кожну дитину. Заходи досудового врегулювання спору вжити неможливо через негативну позицію відповідача до цього питання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в сумі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позову до суду. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та часткове визнання позову, просив стягувати з нього аліменти в розмір половини прожиткового мінімуму на одну дитину. Таким чином, розгляд даної справи проводиться в спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Згідно довідки Ізюмської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., [PERSON] проживає по [ADDRESS], до складу сім'ї, зареєстрованих за даною адресою: входить: [PERSON] (голова д/г), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онука), [PERSON] (онук) (а.с.6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17 липня 2004 р. у Виконавчому комітеті Ізюмської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., актовий запис №01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Після припинення сторонами спільного проживання відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивач звернулася до суду. При ухваленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дітей, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов'язки з утримання дитини, оскільки згідно ч.1 ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Судом враховано, що діти проживають з матір'ю, вона здійснює догляд за ними. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч.2 СК України "мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку...". При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2018 р., встановлений на одну особу з розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 р. - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.; згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 р.». З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, а також матеріального становища дітей та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він в змозі працювати та утримувати своїх сина і дочку в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повнолітті. Обґрунтованих доказів наявності у відповідача доходів достатніх для задоволення позовних вимог у розмірі 3000 грн. на місяць позивачем не надано та не заявлено у встановленому ЦПК України порядку клопотань про їх витребування. Суд роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось і з них, або в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З відповідача слід також стягнути судовий збір на користь держави, згідно з вимогами ст.141 ЦПК України. З урахуванням викладеного, згідно ст. ст. 180, 181 ч.3, 182ч.2 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial