Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику в наслідок ушкодження здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що останній працюючи в період часу з 24.06.2003 р. по 28.03.2018 р. виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) у шкідливих умовах праці за спеціальність заливальник металу у Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг». Також, з 29.03.2018 року по 23.12.2019 рік позивач виконував роботу відповідно до трудового договору у шкідливих умовах парці за спеціальністю заливальник металу на іншому підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод». Загальний стаж роботи на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, складає 14 років 9 місяців, що підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки виданої на ім`я Позивача та Актом Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання» (надалі по тексту акт Форми П-4). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічні професійні захворювання. Відповідно до Висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання» №1583 від 19.09.2019 року, Позивачу встановлено діагнози: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня, радикулопатія попереково-крижова L5-S1 та шийна C6-C7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, з больовим синдромом, з периферичним нейросудинним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легковим зниженням слуху). Позивач зазначає, що відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №264/4.6-1 від 08.04.2019 року зазначено, що загальна оцінка умов парці на робочому місці заливальника металу (з 24.06.2003 року по 28.03.2018 року) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відноситься до 3 класу 4 ступеня шкідливі умови праці. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарно-Механічний завод» організувало розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яке здійснювалося комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. У п.13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.09.2019 року (форми П-4), міститься висновок про наявність на робочому місці шкідливих умов парці 3 класу. У п. 20 вказаного акту, міститься висновок про те, що Позивач 16 років 3 місяці працював у шкідливих умовах праці. Відповідно до п.18 Акту, причини виникнення професійного захворювання: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 16.01.2020 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому з 08.01.2020 року було встановлено 3 групу інвалідності та ступень втрати професійної працездатності 65%, що підтверджується випискою із акта МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №078681 виданою на ім`я Позивача. Таким чином, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з наявністю професійного захворювання порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. У зв`язку з чим, просить суд стягнути на його користь 204033,60 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного\~товариства «АрселорМіттал\~Кривий Ріг»\~-\~Єфремова Т.О.\~подала до\~суду відзив\~на позов,\~в якому\~зазначила,\~що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Крім того, представник Відповідача зазначила, що обов`язковими передумовами виникнення правовідносин з відшкодування моральної шкоди є неправомірні дії чи бездіяльність та вина власника або уповноваженого ним органу. ПАТ «АМКР» не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між професійною хворою Позивача і роботою у Відповідача. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 204033,60 гри., що жодним чином не аргументовано та не обґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. У зв`язку з чим, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається позивач та відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , останній з 02.09.2002 року по 24.06.2003 року працював на підприємстві Криворізького державного гірничо-збагачувального комбінату «Криворіжсталь» розливальником сталі, фасонно-ливарного цеху, з 24.06.2003 року по 26.01.2009 року працював заливальником металу, цеху виробництва виливниць, Криворізького державного гірничо-збагачувального комбінату «Криворіжсталь» правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 26.01.2009 року по 28.03.2018 рік працював заливальником металу, ливарно-ковальського виробництва ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 29.03.2018 року працював заливальником металу, цех виробництва виливниць на ТОВ «Ливарно-механічний завод» та пропрацював там до 23.12.2019 року та був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 27-30). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу державної установи «Український НДІ промислової медицини» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від №1583 від 19.09.2019 року, Позивачу встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня, радикулопатія попереково-крижова L5-S1 та шийна C6-C7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, з больовим синдромом, з периферичним нейросудинним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легковим зниженням слуху) захворювання професійні (а.с. 12-13) Відповідно до Санітарно-гігієнічних характеристик умов праці [PERSON] відносяться по вмісті пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі», по рівню шуму до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по показникам мікроклімату до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі», по важкості праці до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по важкості праці - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по напруженості праці до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі». (а.с.14-16) Згідно Акту форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.10.2019 року вбачається, що позивач працюючи в цеху виробництва виливниць ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підпадав під дію пилу, шуму, важкості та напруженості праці показники яких перевищували норматив значення через недосконалість робочих місць. Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є пил з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони в 5,9 разів перевищує нормативне значення (11,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), по ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны», важкість праці, величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладання зусиль двома руками 80472 кг/с при нормі 70000кг/с; роба поза % зміни періодичне перебування в незручній позі 30% при нормі до 25 %, нахили тулубу (кількість за зміну) 310 разів при нормативних значеннях від 51-10 разів, згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248. Шум: еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 2 дБА (82 дБА при ГДР 80 дБА по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». Відповідно до п. 14 вказаного Акту встановлено, що внаслідок тяжкої праці Позивачем отримано хронічні професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня, радикулопатія попереково-крижова L5-S1 та шийна C6-C7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, з больовим синдромом, з периферичним нейросудинним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легковим зниженням слуху). (а.с. 17-21) У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 16.01.2020 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому з 08.01.2020 року було встановлено 3 групу інвалідності та ступень втрати професійної працездатності 65%, дата перегляду 01.01.2021 року, що підтверджується випискою із акта МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №078681 виданою на ім`я Позивача. (а.с. 22). Враховуючи вищевикладене, з моменту визначення позивачу [PERSON] ступеню втрати професійної працездатності у 40% - радикулопатія, у 20% по ХОЗЛ, у 5 % - приглухуватість, визначено третю групу інвалідності, з 08 січня 2020 року по 01 лютого 2021 рік. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває біль та оніміння в кінцівках; побіління пальців на холоді; болі в суглобах; обмеження рухів в суглобах. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я його покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1\~ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167\~Цивільного кодексу\~України та статтею 237-1\~Кодексу законів\~про працю\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 120 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1200,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial