Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому зазначається про те, що з 04 вересня 2011 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, сімейне життя у нього з [PERSON] не склалося. У них виявилися різні погляди на життя. Вони перестали розуміти один одного. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду подані письмові заяви позивача [PERSON] і відповідача [PERSON] про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] просить суд також розірвати шлюб. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували 04 вересня 2011 року шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області зроблено запис в Книзі реєстрації шлюбів № 1174. Прізвище чоловіка після одруження - « [PERSON] ». Прізвище дружини після одруження - « [PERSON] ». Відповідно до частини другої статті 104, частини першої статті 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом пункту 1 частини першої статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач [PERSON] переконаний, що подальше спільне життя є неможливим, то позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved