Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на її користь збитки в сумі 10000,00 гривень, пеню у розмірі 83277,48 гривень, компенсацію за невиконання строків доставки у розмірі 42000,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 15000,00 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що 03 листопада 2019 року між нею та відповідачем ФОП [PERSON] укладено договір, за умовами якого відповідач зобов`язався виготовити металопластикові вікна, доставити та передати їй протягом 21 робочих днів з моменту укладення договору, про дату доставки попередити мінімум за 12 годин. Також за договором виконавець зобов`язався демонтувати наявні дверні або віконні блоки без збереження їх цілісності (демонтаж зі збереженням цілісності виробів, за можливості виконується за окрему плату), здійснити установку виробів не пізніше 10 робочих днів з моменту їх доставки замовнику. Загальна вартість послуг за договором становила 13156 грн. За умовами договору в день підписання договору замовник мав здійснити передплату в сумі 10000 гривень, суму, що залишилась в сумі 3156 грн. замовник оплачує в день монтажу виробів за зазначеною замовником адресою. На виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу 10000,00 гривень. Згідно усної домовленості відповідач зобов`язався виконати роботу до 15 листопада 2019 року, але до цього часу свого зобов`язання відповідач не виконав. Обумовлені договором вироби відповідачем не доставлено і не встановлено, чим порушено умови договору. При цьому від відповідача до позивача будь яких претензій або зауважень, щодо невиконання нею своїх зобов`язань по договору не надходило. Про неможливість виконання договору [PERSON] позивача не повідомляв, причини невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором їй не відомі. Враховуючи, що згідно умов договору відповідач зобов`язався доставити та передати позивачу виготовлені вироби протягом 21 робочих днів з моменту укладення договору, відповідно строк виконання даного зобов`язання настав 02 грудня 2019 року. Таким чином, прострочка виконання зобов`язання станом на 01 липня 2020 року становить 210 днів. Відтак, відповідач згідно п.5.6 Договору зобов`язаний сплатити позивачу компенсацію у сумі 42 000 гривень та пеню в розмірі 83277,48 гривень згідно ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідач має відшкодувати збитки в розмірі 10000 гривень та моральну шкоду в сумі 15000,00 гривен, яка полягає в душевних страждання, яких позивач зазнала внаслідок протиправної поведінки відповідача, необхідності витрачати час та додаткові кошти для розшуку відповідача, звернення до органів поліції, суду, а також неможливість замінити старі вікна на нові в зимовий період. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено\~до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280\~ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши, позивача, свідка, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2019 року між замовником [PERSON] та виконавцем [PERSON] укладено договір, згідно п.1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, передбачені п.п.1.1.1.-1.1.7 даного договору, а замовник зобов`язується прийняти результат наданих виконавцем послуг и оплатити надані послуги у встановлений даним договором строк. За п. 1.1.1 Договору виконавець зобов`язався прийняти від замовника заказ на виготовлення виробів згідно домовленості. Доставити та передати замовнику виготовлений виріб протягом 21 робочого дня з моменту укладення договору із профілю S5 (п.1.1.2 Договору). Демонтувати наявні дверні або віконні блоки без збереження їх цілісності (демонтаж зі збереженням цілісності виробів, за можливості виконується за окрему плату). Виконати додаткові роботи обумовлені із замовником (п.п. 1.1.4,1.1.5). За п. 1.1.7 Договору замовник зобов`язався своєчасно (згідно п. 2) оплатити послуги виконавця за даним договором. Згідно п.п. 2.1-2.3 Договору, загальна вартість послуг за даним договором (включаючи вартість обговорених додаткових робіт) складає 13156 гривень. В день підписання договору замовник здійснює передплату у розмірі 10000 гривень. Суму, яка залишилась у розмірі 3156 гривень, замовник сплачує в день здійснення виконавцем монтажу виробу за вказаною замовником адресою. Відповідно до п.п. 5.4, 5.5, 5.6 Договору, замовник зобов`язується здійснити встановлення виробів не пізніше 10 робочих днів з моменту їх доставки замовнику. Виконавець зобов`язується виплатити компенсацію при невиконанні строків встановлення виробів у розмірі 200 гривень за кожний день прострочення. Виконавець зобов`язується виплатити компенсацію при невиконанні строків доставки в розмірі 200 гривень за кожний день прострочення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 гривень в рахунок передплати за надання послуг згідно п.2.2 Договору від 03 листопада 2019 року. Свідок [PERSON] допитаний під час судового розгляду підтвердив факт передачі ФОП [PERSON] грошових коштів в якості передплати за договором від 03 листопада 2019 року. Вказаний факт під час судового розгляду відповідачем не спростований. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Главою 50 ЦК України\~передбачений перелік підстав припинення зобов`язань, у тому числі виконання зобов`язання, проведеного належним чином. Згідно зі ст. ст.\~610,\~611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першої\~статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів"\~передбачено право споживача відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Враховуючи,що відповідач не приступив до виконання своїх зобов`язань за договором від 03 листопада 2019 року у визначені строки, позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування збитків в сумі 10000,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь пені в розмірі 83277,48 гривень, суд зазначає наступне. Згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується\~пеня\~у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги),\~якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Позивач зазначає, що станом на 01 липня 2020 року прострочка виконання зобов`язань становить 210 днів. Відтак, пеня в розмірі 3% річних за 210 днів прострочки становить 82882,80 гривень (13156х0.03х210) Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина друга статті 551 ЦК України). Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19) зроблено висновок, що «положення частини третьої статті 551 ЦК України\~з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства\~дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України). Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства\~дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц». Відтак, стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, що більше ніж у вісім разів перевищує суму простроченого зобов`язання, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 10000 гривень, що відповідатиме принципу пропорційності у цивільному судочинстві. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача компенсації за невиконання строків доставки в сумі 42000 гривень, суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1\~ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до положень ст.ст.\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається із п. 5.6 Договору виконавець зобов`язується виплатити компенсацію при невиконанні строків доставки в розмірі 200 гривень за кожний день прострочки. Таким чином, за своєю правовою природою така компенсація є фактично неустойкою. Відтак, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача одночасно грошової компенсації за невиконання строків доставки та пені за невиконання договору є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями\~статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 42000,00 гривень. Згідно із ч.ч. 1, 3, 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~22\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи, що позивач зазнала певних незручностей через нерозв`язання спірної ситуації позасудовим способом, витрачанням свого особистого часу на звернення до органу поліції та суду, у зв`язку з неможливістю захистити порушене право споживача, що негативно позначилося на її психологічному стані та призвело до моральних страждань,

Outcome: partial