Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за надання інформаційних послуг у розмірі 700,00 грн., пеню в розмірі 2499,00 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.07.2013р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 47072013 про надання інформаційних послуг. Із свого боку позивач надав відповідачу послуги з дослідження ринку праці, що підтверджується актом приймання - передачі послуг, однак відповідач за отримані послуги не розрахувався. Внаслідок такий дій порушено права позивача, які просить захистити в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позову та просив стягнути із відповідача суму заборгованості за надання інформаційних послуг в розмірі 700,00 грн. та пеню в розмірі 2499,00 грн., нарахування якої передбачено п. 4.6. Договору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він розраховував на працевлаштування з боку позивача, однак останній лише надав йому інформацію про вакантні місця; так як його не було працевлаштовано, тому він вважає, що він не зобов'язати оплачувати послуги позивача; також не погоджується із розрахунок суми пені здійсненою позивачем, так як відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 15 липня 2013 року між ФОП [PERSON], як виконавцем, та [PERSON], як замовником, було укладено Договір № 47072013 про надання інформаційних послуг, відповідно до п.п. 1, 1.1 якого виконавець зобов'язався надати замовнику за плату інформаційні послуги, а саме дослідження ринку праці за переліком професій менеджер з продажу, продавець-консультант, менеджер з постачання. Згідно із ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Нормами ч.1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.4.3. Договору про надання інформаційних послуг, замовник сплачує одноразово Виконавцю остаточну плату згідно з цим Договором протягом 30 днів після підписання Акту в розмірі, визначеному в додатку № 1, але не менше, ніж 900 грн. При цьому Замовник гарантує правильність, вказаної ним у Акті інформації. 1 серпня 2013 року сторонами підписано Акт приймання-передачі послуг відповідно до договору № 47072013 про надання інформаційних пологу, яким зафіксовано, що ФОП [PERSON] надав послугу дослідження ринку праці за професією продавця консультанта, відповідно [PERSON] визнав, що не має жодних претензій щодо кількості та якості наданих послуг та зобов'язався сплатити 700,00 грн. за надані Виконавцем послуги. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як встановлено судом, відповідач умов договору не виконав, допустивши порушення терміни оплати. Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманям. Нормами ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.6. Договору про надання інформаційних послуг у випадку, якщо Замовник не виконує свої зобов'язання за цим Договором, Виконавець має право на стягнення пені у розмірі 3 % від суми невиконаного чи частково невиконаного зобов'язання. Згідно із ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за надання послуг відповідач заборгував перед позивачем 700,00 грн. та 2499,00 грн. пені. Відповідач вважає неправильним обчислення пені здійснене позивачем та просить врахувати норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», яким встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня. Однак в преамбулі зазначеного Закону зазначено, що суб'єктами зазначених правовідносин даного закону є підприємства, установи та організації незалежно від форми власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Зазначене вказує на те, що положення вказаного закону не поширюються на договори стороною в яких є фізичні особи, відтак заперечення відповідача є необгрунтованими. З огляду на те, що відповідач не виконав взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягнення заборгованість за Договором про надання інформаційних послуг № 47072013 від 15.07.2013р. в розмірі 700,00 грн. основного боргу та 2499,00 грн. пені. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 625, 901, 903 ЦК України та

Outcome: approved