Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через свого\~представника адвоката Семчук С.В.,\~ звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2020 [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. Вказаним вироком суду було встановлено, що 15.09.2019\~ [PERSON] ,\~\~перебуваючи у\~квартирі [PERSON] ,\~в [ADDRESS] ,\~ пересвідчившись,\~що за\~її діями\~ніхто не\~спостерігає,\~таємно заволоділа\~належною останньому банківською карткою ПАТ КБ «Приватбанку», достовірно знаючи пін-код до неї, незаконно, в період із 15.09.2018 до\~26.09.2018,\~ використала у власних цілях вказану банківську картку та зняла через банкомати ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк», що розташовані в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, кошти на загальну суму 9300 грн., і тим самим завдавши потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди на вказану суму, а викраденим розпорядилась на власний розсуд. Ураховуючи те, що саме з вини відповідача було заподіяно майнової шкоди позивачеві, у кримінальному провадженні цивільний позов ним не заявлявся, останній звернувся до суду із даним позовом в порядку цивільного судочинства, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну йому майнову шкоду у розмірі 9\~300 грн., що було встановлено судовим рішенням, а також просив стягнути із відповідача на його користь моральну шкоду, яка проявилась у душевних переживаннях та відобразилась на його фізичному здоров`ї, оскільки зник нормальний сон, підвищився тиск, були нервові зриви, змінився нормальний уклад життя, що вівся ним як пенсіонером та інвалідом третьої групи, яку він оцінив у розмірі 5 000 грн. Також просить стягнути на його користь з відповідача 4000 грн. судових витрат пов`язаних із наданням йому правової допомоги при зверненні до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не надала до суду відзиву. Ухвалою суду від 04.03.2021 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, останній надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити, у разі неявки відповідача дав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явилась, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. Також відповідач не надав заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку. Ухвалою суду від 03.09.2021 вирішено проводити розгляд справи при заочному розгляді. Ураховуючи вищевикладене, суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалює заочне рішення, на підставі наявних в справі даних та письмових доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2020 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. Вказаним вироком було встановлено, що 15.09.2019\~ [PERSON] , у першій половині дня, точного часу органом досудового слідства не встановлено, перебуваючи у квартирі свого колишнього співмешканця [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , маючи умисел на заволодіння коштами наявними на банківській картці ПАТ КБ «Приватбанк» виданої на ім`я позивача, пересвідчившись у тому, що за її діями піхто не спостерігає, таємно заволоділа вказаною карткою та поїхала до себе додому у с. Нова Прилука Вінницького району Вінницької області. Після цього відповідачка достовірно знаючи пін-код до даної картки, незаконно, діючи з єдиним наміром на власне збагачення, а саме 15.09, 16.09, 17.09, 20.09, 24.09. та 26.09.2018 року використала у власних цілях вказану банківську картку та зняла через банкомати ПАТ КБ «Приватбанк» та AT «Ощадбанк», що розташовані в смт. Турбів Вінницького району Вінницької області, кошти на загальну суму 9300 грн., і тим самим завдала [PERSON] матеріальної шкоди на вказану суму, а викраденим розпорядилась на власний розсуд. Вирок суду набрав законної сили 29.12.2020. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду. За загальною презумпцією вини в цивільному праві відсутність вини доводиться заподіювачем шкоди. Суд вважає, що обставини щодо заподіяння шкоди позивачу відповідачем є доведеними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні вищевказаними належними та допустимими доказами, такі протиправні дії знаходяться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та виною останньої в її заподіянні, отож такі вимоги є обґрунтованими, відповідачем не спростованими належними та допустимими доказами, відтак суд вважає, що вимоги про стягнення майнової шкоди із відповідача на користь позивача підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди із відповідача на користь позивача суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою №5від 25.05.2001 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. Суд вважає доведеними обставини щодо заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру внаслідок вчиненого відповідачем кримінального проступку, утім виходячи із вимог розумності і справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач внаслідок злочину, характеру немайнових та майнових втрат, зокрема перенесених позивачем душевних та фізичних страждань внаслідок вчиненого відповідачем проступку, їх тривалості, можливості їх відновлення та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення, зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 1 000 грн. зможе компенсувати заподіяну відповідачем позивачеві моральну шкоду, відтак в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується\~Главою 8 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно поданого\~представником позивача\~договору про\~надання правничої\~допомоги від\~14.01.2021укладеного\~між [PERSON] \~та адвокатом\~Семчук С.В.,\~Акту виконаних\~робіт від\~15.02.2021,\~у якому\~надано детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом\~та здійснених\~ним витрат\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~-\~витрати на\~правничу допомогу\~в рамках\~даної справи\~склали 4000\~грн. На підтвердження понесених позивачем витрат додано квитанцію про оплату гонорару за надання правової допомоги від 15.02.2021 [PERSON] в розмірі 4000 грн. Відповідач не надала заперечень щодо обсягу понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, не просила суд про її зменшення. При цьому, суд враховує загальні вимоги\~ЦПК України\~та усталену практику ВС, який наголосив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи , отож здійснює їх розподіл пропорційно до задоволеного розміру позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позов задоволено частково, суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд враховує, приписи\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір"\~відповідно до якої передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих унаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання. Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної чи моральної), завданої в результаті заподіяння тілесних ушкоджень або смерті, незалежно від того, настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із законом. Тобто, цивільні позивачі у кримінальному провадженні звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення. Ця практика узгоджується з рішенням Об`єднаної Палати від 23 січня 2019 року у справі N 187/291/17. Отож ураховуючи те, що при пред`явленні позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, а позов задоволено частково, отож судовий збір розподіляється пропорційно до задоволеної суми вимог та підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: partial