Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Український [PERSON]» і згідно позовних вимог просить стягнути з ПАТ «Український [PERSON]» невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу в розмірі 19452,34 грн., заробітну плату за час затримки в проведенні розрахунку в розмірі 22090,20 грн.та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі трудового договору між ним та ПАТ «Український [PERSON]» та згідно Наказу № 378-К від 23.07.2013 року його було прийнято на посаду начальника Житомирського відділення ПАТ «Український [PERSON]». Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 28.08.2015 року № 562 «про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Український [PERSON]» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 року №158 про початок процедури ліквідації ПАТ «Український [PERSON]» та делегування повноважень ліквідатора банку. Згідно з даним рішенням з 31.08.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український [PERSON]» та делеговані всі повноваження ліквідатора ПАТ «Український [PERSON]», ведучому професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу впровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 1 рік з 31.08.2015т року по 30.08.2016 рік включно. Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку, має право звільняти чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обовязки, змінювати розмір оплати їх праці. У звязку зі скороченням чисельності та штату працівників, його було звільнено з посади на підставі Наказу № 220-К/Л від 05.11.2015 року, згідно п.1 ст.40 КЗпП України, однак заробітна плата виплачена не була. Згідно розрахункового листа заборгованість по заробітній платі , компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги становить 19452,34 грн. Фактичний строк затримки розрахунку по заробітній платі з 05.11.2015 року по 14.03.2016 рік становить 110 дні. (110*200,82 грн. (середньоденна заробітна плата) = 22090,20 грн. В подальшому позивач зменшив позовні вимоги, оскільки заборгованість по заробітній платі була частково погашена та просив стягнути з ПАТ «Український [PERSON]» заробітну плату за час затримки в проведенні розрахунку в розмірі 30926,28 грн. та моральну шкоду. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.. Представник відповідача в судове засідання не зявився, 18.05.2016 року надав до суду заперечення та просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі трудового договору між позивачем та ПАТ «Український [PERSON]» та згідно Наказу № 378-К від 23.07.2013 року позивача було прийнято на посаду начальника Житомирського відділення ПАТ «Український [PERSON]». Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 28.08.2015 року № 562 «про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Український [PERSON]» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 року №158 про початок процедури ліквідації ПАТ «Український [PERSON]» та делегування повноважень ліквідатора банку. Згідно з даним рішенням з 31.08.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український [PERSON]» та делеговані всі повноваження ліквідатора ПАТ «Український [PERSON]», ведучому професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу впровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 1 рік з 31.08.2015т року по 30.08.2016 рік включно. Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку, має право звільняти чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обовязки, змінювати розмір оплати їх праці. У звязку зі скороченням чисельності та штату працівників, позивача було звільнено з посади на підставі Наказу № 220-К/Л від 05.11.2015 року, згідно п.1 ст.40 КЗпП України, однак заробітна плата виплачена не була. Згідно розрахункового листа заборгованість по заробітній платі , компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги становить 19452,34 грн. Станом на 14.03.2016 рік з 05.11.2015 року фактичний строк затримки розрахунку по заробітній платі становить 110 дні. (110*200,82 грн. (середньоденна заробітна плата) = 22090,20 грн. В подальшому позивач зменшив позовні вимоги, оскільки заборгованість по заробітній платі була частково погашена та просив стягнути з ПАТ «Український [PERSON]» заробітну плату за час затримки в проведенні розрахунку в розмірі 30926,28 грн. та моральну шкоду. Приписами ч.3 ст.21 КЗпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. У контракті можуть бути визначені умови підвищення або зниження обумовленого розміру оплати праці, встановлення надбавок, премій, винагород за підсумками роботи. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням характеру, обсягу та тривалості заподіяних позивачці моральних страждань, їх негативних наслідків, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивачки 2000 грн. моральної шкоди. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору в силу п. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 1378 грн. та за вимогп не майнового характеру в сумі 1378 грн., а всього: 2756 грн.

Outcome: partial