Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до абз. 1 п. 13 Порядку призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає до органу праці та соціального захисту населення довідки про доходи кожної особи, зареєстрованої у житловому приміщенні, за формами, затвердженими Мінсоцполітики. Згідно абз. 1 п. 12 порядку № 848, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного (за останні шість місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням субсидії) сукупного доходу осіб. Згідно пп. 3 п. 5 Порядку № 848, субсидія не призначається, якщо : 3) уповноважений власник (співвласник) житла, наймач житла у державному та громадському житловому фонді, член житлово-будівельного кооперативу, власник (співвласник) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок, та особи, які зареєстровані разом з ним у житловому приміщенні (будинку), мають у своєму володінні (користуванні) чи володінні (користуванні) дружини (чоловіка, неповнолітніх дітей) у сукупності більше ніж одне житлове приміщення (будинок), загальна площа яких у сумі перевищує встановлену соціальну норму житла, в межах якої надається субсидія. Відповідно до п. 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого надання громадянином документів з недостовірними відомостями повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. В судовому засіданні встановлено, що згідно заяви від 07.08.2012 року, відповідачка [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про призначення житлової субсидії. (а.с. 4-5) До заяви про призначення житлової субсидії, [PERSON] надала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. (а.с. 6) 22.10.2012 року рішенням Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради відповідачці [PERSON] було призначено житлову субсидію на опалювальний період з травня 2012 року по вересень 2012 року. (а.с. 16) Згідно акту № 17-14 проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги від 03.08.2015 року, перевіркою було встановлено, що [PERSON] при зверненні для нарахування субсидії 08.08.2013 р., 08.05.2012 р., 07.08.2012 р., 10.05.2012 р., не вказала наявність у своїй власності дому за адресою: вул. Мусоргського, 52. (а.с. 23) Згідно інформації реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 25) Згідно свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] Бикова належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48) Згідно акту проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій від 02.03.2016 року, Управлінням праці та соціального захисту населення м. Краматорська була проведена перевірка правильності та повноти інформації, наданої на призначення житлових субсидій заявником [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підставі висновків проведеної перевірки, згідно з актом перевірки відділу державних соціальних інспекторів № 17-14 від 03.08.2015 року, виявлено, що [PERSON] надала невірну інформацію про майно. Внаслідок цього були надмірно виплачені кошти в сумі 5 332,80 грн. та протягом період з травня 2012 року по квітень 2014 рік. (а.с. 27) 02 березня 2016 року Управління праці та соціального захисту на адресу відповідачки [PERSON] направило повідомлення про необхідність повернення надмірно виплачених коштів житлової субсидії в сумі 5332,80 грн., за період з травня 2012 року по квітень 2014 року. (а.с. 28) Таким чином, суд вважає, що у зв`язку з наданням недостовірних даних [PERSON] щодо призначення житлової субсидії, УПтСЗН Краматорської міської ради було здійснено надмірну виплату коштів за призначеною грошовою допомогою, яка складається в сумі 5 332, 80 грн. Суд не бере до уваги твердження представника позивача стосовно того, що звернення позивача з позовом до суду та залишення у подальшому цього позову судом без розгляду, є перериванням перебігу позовної давності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Щодо твердження відповідача про пропуск позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Тлумачення частини першої статті 261\~ЦК України дозволяє стверджувати, що початок перебігу позовної давності пов`язується з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Про порушення свого права, як вказує позивач, він дізнався 02.03.2016 року. Так, в судовому засіданні встановлено, що актом № 17-14 від 03.08.2015 року було встановлено, що відповідач надала неповну інформацію про нараховані доходи та майновий стан. Сума надмірно виплаченої відповідачу субсидії була встановлена актом від 02.03.2016 року та у той же день, 02.03.2016 року відповідача було повідомлено про виникнення переплати бюджетних коштів та запропоновано відповідачу добровільно перерахувати кошти. Тому, у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення надмірно виплачених коштів житлової субсидії саме з 02.03.2016 року. У разі неповернення відповідачем коштів добровільно управління вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. З позовом до суду позивач звернувся 25 лютого 2019 року, тобто в передбачений законом трирічний строк позовної давності з дня виникнення права на позов. Враховуючи, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява, подана позивачем в межах позовної давності, встановленої ст. 257 ЦПК України. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оцінюючи всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму надмірно виплачених коштів у вигляді субсидії у розмірі 5 332 грн. 80 коп. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 1 921 грн., то згідно зі\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 921 грн.

Outcome: approved