Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

04 грудня 2013 року [PERSON] звернувся в Добропільський міськрайонний суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, посилаючись в позовній заяві на те, що позивач з вересня 1978 року по квітень 1979 року, з травня 1981 року по лютий 1990 року, з лютого 1997 року по травень 2013 року знаходився в трудових відносинах з шахтою «Піонер» прохідником підземним, гірником очисного забою, гірником підземним з повним робочим днем в шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. В результаті дії шкідливих факторів за тривалі роки праці у шкідливих та небезпечних умовах позивач отримав професійне захворювання «хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з вираженим больовим, м'язово-тонічним, стійким корінцевим синдромами зліва, статико-динамічними порушеннями функцій хребта та ходи», що підтверджується актом №8 форми П4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 червня 2013 року. Згідно акту профзахворювання виникло внаслідок недосконалості технологічних процесів, низького рівня трудових процесів, переміщення важких предметів вручну в межах робочого місця. Загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 29 років 8 місяців 14 днів. В результаті отриманого профзахворювання, позивачу встановлено ступень втрати працезнатності 65% за сукупністю: 20% повторно за травму отриману на виробництві та 45 % первинно внаслідок професійного захворювання, та встановлено третя група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 16 липня 2013 року №№247401, 439246. Після встановлення йому втрати професійної працездатності він з усіма необхідними документами звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля для відшкодування матеріальної шкоди, де йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. [PERSON] вважає, що внаслідок професійного захворювання йому заподіяні моральні страждання, що виражаються в фізичному переживанні у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у нього порушені нормальні життєві зв'язки, для відновлення яких з його боку необхідні додаткові зусилля. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з захворюванням цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився та знаходиться на лікуванні, постійна затруднена хода, та болі в районі спини. Після обстеження на МСЄК, його стан здоров'я не змінився, він продовжує звертатись до лікарів за медичною допомогою, у нього порушений сон, постійно роздратований, та приймає ліки, які зменшують біль, та інші ліки, які поліпшують його стан. Він відчуває біль при любих фізичних навантаженнях. Його хвороба потребує постійного лікування. У нього з'явилося відчуття страху з причини того, що його здоров'я не відновиться. Позивач в позовній заяві просить задовольнити його вимоги, та стягнути з відповідача 25000 грн. в відшкодування моральної шкоди. В судове засідання не з'явились сторони. Позивач [PERSON] надав заяву, в якій просить цивільну справу розглянути в його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача надав заяву про слухання справу в його відсутність, позовні вимоги не визнають, просять в задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що можливо розглянути цивільну справу в відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню . Свій висновок суд обґрунтовує наступним. У судовому засіданні встановлено, що позивач з вересня 1978 року по квітень 1979 року, з травня 1981 року по лютий 1990 року, з лютого 1997 року по травень 2013 року знаходився в трудових відносинах з шахтою «Піонер» прохідником підземним, гірником очисного забою, гірником підземним з повним робочим днем в шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. В результаті дії шкідливих факторів за тривалі роки праці у шкідливих та небезпечних умовах позивач отримав професійне захворювання «хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з вираженим больовим, м'язово-тонічним, стійким корінцевим синдромами зліва, статико-динамічними порушеннями функцій хребта та ходи», що підтверджується актом №8 форми П4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 червня 2013 року. Згідно акту профзахворювання виникло внаслідок недосконалості технологічних процесів, низького рівня трудових процесів, переміщення важких предметів вручну в межах робочого місця. Загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 29 років 8 місяців 14 днів. В результаті отриманого профзахворювання, позивачу встановлено ступень втрати працезнатності 65% за сукупністю: 20% повторно за травму отриману на виробництві та 45 % первинно внаслідок професійного захворювання, та встановлено третя група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 16 липня 2013 року №№247401, 439246. Після встановлення йому втрати професійної працездатності він з усіма необхідними документами звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля для відшкодування матеріальної шкоди, де йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження матеріалами справи, дослідженими в ході судового розгляду й по суті сторонами не оскаржуються. Розв'язуючи питання про обґрунтованість вимог позивача, суд виходить із вимог ст.237-1 КЗпП України, яка визначає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з положень вищеназваної статті, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає тільки при умовах, що моральні страждання робітника або втрата ним нормальних життєвих зв'язків або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушень законних прав робітника. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Ст.13 вказаного Закону гласить, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю [PERSON] заподіяно з вини ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», що підтверджується актом П-4, з якого вбачається, що причиною захворювання є умови виробництва. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги [PERSON] до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, а безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичайного способу життя, вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, матеріалами справи, дослідженими і проаналізованими в ході судового розгляду. Визначаючи розмір суми морального збитку, суд виходить з розміру позовних вимог позивача, ступеня порушень його життєвих зв'язків, характеру додаткових зусиль в організації подальшого життя, погіршенням здоров'я та душевного балансу, а також з урахуванням розумності і справедливості, враховуючи ступінь втрати працездатності 45%, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди суми в розмірі 18000 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений від сплати судового збору. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 243,60 грн. На підставі ст.ст.233, 237-1 КЗпП України, Закону України "Про охорону праці",

Outcome: partial