Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

09.03.2016 року [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до закінчення донькою навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29.07.1997 року Українською сільською радою Петропавліського району Дніпропетровської області відповідач є батьком їхньої доньки [PERSON], [INFO]. З 01.09.2014 року [PERSON] є студенткою денної форми навчання економічного факультету Українського державного хіміко-технологічного університету IV рівня акредитації, на даний час вона навчається на другому курсі. Позивачка зазначає, що донька не має власних доходів і потребує матеріальної допомоги для продовження навчання. [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 291/8, виданою 04.03.2016 року Українською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області. Відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу доньці до досягнення нею 18 років, але потім відмовився надавати допомогу на період навчання. Хоча має змогу це робити, бо отримує пенсійні та регресні виплати. На підставі статей 180,181,191,199 Сімейного кодексу (далі -СК) України позивачка просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до закінчення донькою [PERSON] навчання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, в обґрунтування своїх заперечень надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що він не проти надання доньці добровільно матеріальної допомоги, стверджує, що позивачка у позові зазначила неправдиві відомості, бо він не отримує пенсійних і регресних виплат, це підтверджується довідками з управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі і Петропавлівського відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Також відповідач у своїх письмових запереченнях вказав на те, що відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подачі позовної заяви. Поданий позов позивачкою 09.03.2016 року. Тому він вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів з 01 вересня 2015 року є такими, що не відповідають діючому законодавству. Відповідач погодився на сплату аліментів з дня звернення позивачки до суду в розмірі 1/4 частини його доходів. Суд, вислухавши сторони, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, що вони визнали в судовому засіданні. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 29.07.1997 року Українською сільською радою Петропавліського району Дніпропетровської області, у якому записано, що відповідач є її батьком (а.с.5). З 01.09.2014 року [PERSON] є студенткою денної форми навчання економічного факультету Українського державного хіміко-технологічного університету IV рівня акредитації і тимчасово проживає в м.Дніпро, що вбачається з довідки №16/79 від 14.04.2016 року, виданої цим навчальним закладом та паспорту [PERSON] серії [NUMBER], в якому на с.12 вказана адреса реєстрації за місцем проживання в м.Дніпро (а.с.25,26). [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки і входить до складу її сім'ї, що підтверджується довідкою № 291/8, виданою 04.03.2016 року Українською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.6). Відповідач працює в 47-ій пожежно - рятувальній частині Головного управління ДСНС України в Дніпропетровській області на посаді командира відділення, що підтверджується довідками від 28.03.2016 року №46 та №47 (а.с.20, 21). Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV " Про виконавче провадження " він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подачі позовної заяви. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, доказів суду щодо своєї неплатоспроможності не надав, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивачки на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду 09.03.2016 року, до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі, визначеному п.1 ч.2 ст.4 зазначеного Закону, а саме 551 грн. 20 коп. На підставі зазначеного та ст.ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial