Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

06.09.2021 позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 2012 року по 2019 рік вони з відповідачем проживали разом як сім`я та перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . В 2019 році після припинення відносин вона із донькою, яка знаходиться на її утриманні переїхала в м. Дрогобич Львівської області, де на теперішній час і проживає. Зазначає, що відповідач раніше добровільно здійснював матеріальну підтримку та давав кошти на утримання їхньої дитини, однак останнім часом відмовився допомагати, хоча матеріальне становище його не змінилось. Вона працює неофіційно і розмір її доходу в місяць складає 5000 грн., чого не хватає на оплату комунальних послуг, харчування, лікування, одяг, тощо. В той же час, дитина відвідує дитячий садок та уроки з вивчення англійської мови, які потребують також додаткових витрат, зокрема 800 грн. на місяць. Відповідач залишив дитину без належної батьківської уваги, та не бере участі у її вихованні. На неодноразові прохання стосовно допомоги у матеріальному забезпеченні є безрезультатними. Зазначає, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на дитину у визначеному нею розмірі, та враховуючи, що між ними не досягнути згоди з приводу обов`язку утримання їхньої малолітньої доньки, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом, який просить задовольнити. 06.09.2021 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 22.09.2021. Ухвалою від 06.09.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 05.10.2021, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 28.09.2021 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній відзначає, що після припинення спільного проживання донька більшість часу проживала разом із ним в м. Борислав Львівської області, та повністю перебувала на його отриманні. Останні три місяці, донька постійно проживає разом із позивачкою в м. Дрогобичі Львівської області, однак щотижня він на вихідні забирає дочку до себе в м. Борислав Львівської області та купляє все необхідне. Тому вважає, що твердження позивачки про те, що він залишив дитину без належної батьківської уваги та не бере участі у її вихованні не відповідає дійсності. Крім того, позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував заявлені нею вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 грн. Натомість, позивачці відомо про те, що з жовтня 2020 він ніде не працює, а лише тимчасово підробляє на підсобних роботах, щоб заробити кошти на прожиття. Крім того, у нього на утриманні є ще старший син від першого шлюбу, на утримання якого він згідно рішення суду сплачує аліменти в розмірі 25% усіх доходів щомісячно. Також, на його утриманні є матір похилого віку яку він також повинен утримувати. Зазначає, що погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки донька [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1007 грн., щомісячно і до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні решти заявлених позивачкою вимог просить відмовити. 04.10.2021 позивачкою [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, в якому остання відзначає, що те що їхня донька проживала разом із відповідачем в м. Бориславі, не відповідає дійсності, оскільки вповідачем не надано жодного доказу (квитанції) оплати лікування, як він стверджує, сплати садочка чи будь яких інших витрат. Донька не могла проживати разом із відповідачем тому, що він почав зловживати алкогольними напоями, що і стало причиною розриву їхніх відносин. Потім, відповідач почав проживати з іншою жінкою, тому їхня донька не могла з ним разом проживати. Спілкуванню доньки з відповідачем вона не решкоджаю, деколи він може її забирає до себе на вихідний і все. Добровільно відповідач відмовляється надавати кошти на утримання нашої дитини, тому рушена була звернутися до суду. Тому твердження про здійснення відповідачем якихось витрат на дитину до подання позовної заяви є безпідставними. Натомість, відповідач вказує, що обов`язок по утриманню доньки повинна нести вона та незначний розмір її доходу не є правовою підставою для визначення аліментів в розмірі - 2000,00 грн. щомісячно на утримання дитини. Однак, на даний час збільшилась оплата послуг дитячого садка - 572 грн. на місяць, оплата гуртка з англійської мови - 315 грн. на місяць, оплата гуртка з танців 320 грн. на місяць, що становить -1207 грн. Вказана сума значно перевищує розмір аліментів запропонований відповідачем. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу щодо утримання своєї матері, оскільки його матір більше ніж 20 років перебуває у Італії, отримує там пенсію та ще оформила пенсію в Україні. В той же час, відповідач скриває свій дохід, який отримує від ремонту автомобілів на подвір`ї свого власного будинку. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. 05.10.2021 ухвалою судді розгляд даної справи відкладено на 21.10.2021. 06.10.2021 ухвалою судді в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено. 19.10.2021 відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому він на спростування неправдивих тверджень позивачки про те, «що викладені ним у відзиві твердження про те, що малолітня дочка [PERSON] після припинення спільного проживання з позивачкою, проживала разом зі ним і він ніс всі витрати по її утриманню, не відповідають дійсності» долучив довідку з Бориславського дошкільного навчального закладу загально-розвиваючого типу № 20 від 08.10.2021 та педагогічну характеристику на [PERSON] , [INFO] , від 11.10.2021, а також копії квитанцій про оплату ним витрат за навчання дочки англійської мови, якими підтверджується той факт, що малолітня дочка [PERSON] з 06.03.2018 по 26.03.2021 відвідувала Бориславський ДНЗ № 20, а відповідно і проживала з ним в м. Бориславі, та він як батько оплачував всі витрати за садочок та за додаткові заняття, та займався вихованням дочки. Безпідставними, неправдивими та голослівними є також твердження позивачки, про те, що він зловживав алкогольними напоями, що нібито і стало причиною припинення спільного проживання. В дійсності у 2018 році він припинив спільне проживання з позивачкою, оскільки вона вела розгульний спосіб життя. Знайшовши собі коханця, у 2018 році вона переїхала проживати з ним в м. Дрогобич, а малолітня дочка [PERSON] залишилася проживати з ним в м. Бориславі. У 2020 році, коли позивачка забирала на день або два дні малолітню дочку [PERSON] і відвозила в село до своєї матері, я перераховував на карточку матері позивачки [PERSON] - [PERSON] грошові кошти, щоб бабуся могла купити дочці продукти чи солодощі. Безпідставними та голослівними є також твердження позивачки про те, що він має постійний стабільний дохід, який отримує від ремонту автомобілів прямо на своєму подвір`ї. Оскільки з жовтня 2020 року він ніде не працюю, не маю постійного місця праці та стабільного заробітку, підприємницькою діяльністю не займається, тому вимушений тимчасово, підробляти на підсобних роботах, щоб заробити грошові кошти на прожиття. Щодо тверджень позивачки про його спроможність сплачувати аліменти саме в заявленому нею розмірі в сумі 2000 грн., оскільки у липні 2021 року придбав легковий автомобіль, то це не є безумовною підставою для задоволення її позову в повному обсязі, оскільки автомобіль був придбаний за кошти, які заробив, працюючи офіційно на роботі в період часу з 2018 року по жовтень 2020 року, так як транспортний засіб необхідний для виїзду на підсобні роботи. З урахуванням вищевказаного, враховуючи, що він ніде не працюю, стабільного заробітку доходу не має, його матеріальне становище в даний час є скрутним, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , на утримання якого вже сплачує аліменти, а також має на утриманні матір пенсійного віку, а тому погоджується сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дочки [PERSON] лише в розмірі 1007 грн. щомісячно, і до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER] від 08.04.2016, а.с. 7. Згідно довідки виданої КП «Управитель ЖЕО» Дрогобицької міської ради Львівської області за № 851 від 20.08.2021 вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, а.с.8. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний і частково погоджується їй таку допомогу надавати з огляду на наявність у нього на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (народжений за час перебування у першому шлюбі), відсутність офіційного працевлаштування та стабільного заробітку. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про працевлаштування відповідача та отримання ним постійного стабільного доходу від ремонту автомобілів. Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, доказів протилежного суду не надано. А відтак, суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину. За таких обставин, враховуючи, що встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, а також наявність у відповідача на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на якого згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 03.01.2013 року сплачує аліменти у розмірі 25% від усіх видів доходів, з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості і визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачці, що у випадку понесення нею витрат пов`язаних з оплатою додаткових занять з англійської мови, хореографії, тощо її право звернутись до суду з позовом на підставі вимог ст. 185 СК України, а саме той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Крім того, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial