Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

06 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. 15 вересня 2014 року між сторонами було укладено договір про сплату аліментів та утримання дітей, участь у вихованні та додаткових витратах на дітей. За умовами вказаного договору відповідач зобов`язався сплачувати кошти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину до 05 числа поточного місяця за попередній місяць. Зазначає, що на теперішній час такий розмір аліментів є значно меншим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а в умовах збільшення рівня цін є недостатнім для матеріального утримання дітей. Їхні діти навчаються в КЗ «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №25 Луцької міської ради Волинської області». На її думку, відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей у збільшеному розмірі, оскільки є приватним підприємцем, власником бару « Живе пиво», інших осіб на утриманні - не має. На час звернення до суду з цим позовом згоди між нею та відповідачем з приводу визначення розміру аліментів, який був достатнім для утримання дітей, - не досягнуто. На підставі наведеного позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі договору про сплату аліментів на утримання дітей від 15 вересня 2014 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі з 1000 грн на кожну дитину щомісячно на 6000 грн, тобто по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача адвокат Матвіюк Н.Р. 31 жовтня 2019 року подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що сторона відповідача заперечує позов в частині розміру визначених позивачем аліментів. Відповідач регулярно здійснює виплати за договором про сплату аліментів на утримання дітей, бере участь в додаткових витратах на дітей та їх вихованні. Після розірвання шлюбу він залишив у власність позивача збудований ним житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку позивач з дітьми проживає до цього часу. У власності відповідача нерухомого майна немає. [PERSON] не відмовляється та ніколи не відмовлявся від матеріального забезпечення дітей та бере активну участь у їхньому житті, сприяє їхньому розвитку. Матеріальний стан відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн. 01 жовтня 2019 року відповідач уклав шлюб з [PERSON] , яка перебуває у стані вагітності. Крім того, на утриманні відповідача перебувають його батьки-пенсіонери. Також сторона відповідача звертає увагу на матеріальне становище позивача, яка є фізичною особою-підприємцем і здійснює господарську діяльність, від якої має високий дохід. У власності позивача є нерухоме майно. Наведені обставини свідчать про небажання позивача вести розумний діалог щодо компромісного вирішення питання визначення розміру аліментів на утримання дітей. Враховуючи наведе, просить в задоволенні позову відмовити. Скориставшись своїми процесуальними правами, позивач подала відповідь на відзив, в якому висловлює власне бачення аргументів відповідача, наведених у відзиві. Зокрема, зазначає, що їй постійно доводилось «випрошувати» у відповідача аліменти на утримання дітей та доводити йому потребу в грошах на дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 2500 гривень щомісячно. Представник відповідача Матвіюк Наталія Ростиславівна в судовому засіданні підтримала позицію, висловлену відповідачем. Заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Суд встановив, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8,9). 15 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, участь у вихованні та додаткових витратах на дітей, який було посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є., зареєстровано в реєстрі за №1029. (далі по тексту - Договір). За умовами вказаного договору сторони визначили місце проживанням дітей з матір`ю. За змістом п. 4.2 цього договору аліменти, що сплачуються [PERSON] складаються з: виплати у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 1000 грн на кожну дитину. Виплата аліментів здійснюється платником щомісячно, не пізніше 05 числа поточного місяця за минулий місяць (а.с.6-7). Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01 липня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118 гривень. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У справі, що розглядається, сторони встановили розмір аліментів, які підлягають до сплати відповідачем позивачу на утримання дітей, уклавши відповідний договір між собою. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд встановив, що з часу укладення між сторонами Договору змінились обставини, з яких вони виходили при встановлені розміру аліментів. Суд враховує, що розмір визначених Договором аліментів на утримання дітей є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік». Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Досліджуючи матеріальне становище сторін, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є фізичними особами-підприємцями, кожен з них здійснює свою господарську діяльність та отримає регулярний дохід. Суд враховує аргументи відповідача про те, що він також несе витрати матеріального характеру на утримання новоствореної сім`ї та батьків-пенсіонерів, але такі обставини не звільняють його від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей в розмірі, необхідному для їх гармонійного розвитку. При визначені розміру аліментів судом враховано ту обставину, що відповідач є працездатним, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Також враховано пояснення позивача, яка вказувала в судовому засіданні про те, що розмір витрат на дітей на місяць приблизно складає 6750 гривень.Крім того, відповідач в судовому засідання вказував, що має змогу сплачувати 3-4 тисячі гривень. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріального становища сторін, суд дійшов висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що сплачує відповідач на користь позивача, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1600 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття. На думку суду такий розмір стягуваних аліментів буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дітей. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 768, 40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial