Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

1.Позиція позивача. В лютому 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач [PERSON] , просить: -Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 10\~000 тисяч гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття кожної дитини; -Стягнути з [PERSON] , [INFO] , що будуть понесені позивачем на надання професійної правничої допомоги, визначення розміру витрат на правничу допомогу виходячи з обсягу наданих послуг адвокатом по даній справі буде зроблено на підставі поданого дентального опису наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 29 травня 2020 року позивач [PERSON] в порядку ст. 49 ЦПК України подала заяву про зменшення позовних вимог, а саме: -Зменшити розмір позовних вимог про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з відповідача в частині стягнення аліментів на одну дитину; -Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 5\~000 тисяч гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] перебуває у шлюбі, з 12 серпня 1995 року зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконкому районної ради народних депутатів міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 592. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на її утримані. Після зменшення позовних вимог позивач зазначила, що син [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та станом на [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. Позивач вважає за достатній визначений нею розмір аліментів у твердій грошовій сумі з розрахунку на одну дитину 5000 тисяч гривень. 24 квітня 2020 року позивач [PERSON] надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що викладені обставини відповідачем [PERSON] не відповідають дійсності, а саме: -причини розпаду сім`ї не відповідають дійсності та твердження є хибними; -щодо місця проживання сина не підтверджено жодним доказом; -відомості, щодо розміру доходу (заробітку) не відповідають дійсності, данні зазначені не достовірні та вводять суд в оману; -надана відповідачем довідка про його стан здоров`я не може слугувати доказом по справі; -щодо утримання матері відповідача, то вона має ще доньку, яка їй допомагає. На позовній заяві наполягає, та прохає задовольнити в повному обсязі. 14\~грудня 2020\~року позивач [PERSON] надала до суду пояснення та доводи, щодо неактуальності наданих відповідачем доказів та доводів відносно обґрунтованості визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. А саме, те, що 30 квітня 2020 року відповідач звільнений з посади в ПП «Пласт-Еко» за власним бажанням, таким чином відповідачем не надані достовірні відомості, щодо свого працевлаштування. Також позивач зазначила, що донька [PERSON] є естетично розвиненою дитиною, навчається в КЗ СМО «Мистецька школа № 2», в художній школі КЗ СМО «ДХШ ім. І.Г. Першудчева» КМР, в 4 класі КЗ «СЗШ № 23», та потребує витрат пов`язаних з забезпеченням навчання. За час розгляду справи батько кошти на утримання дитини не надавав. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] , скористався своїм процесуальним правом та у строк визначений ЦПК України подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить врахувати доводи та факти викладенні у відзиві та винести рішення по даній справі. Щодо змісту відзиву відповідачем зазначено: - з позивачем по справі перебувають у шлюбі, з 12 серпня 1995 року зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконкому районної ради народних депутатів міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 592; - від шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . -\~в проваджені\~Заводського районного\~суду міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області перебуває\~справа №\~208/1848/20\~за позовом [PERSON] до [PERSON] «про розірвання шлюбу», станом на дату подання відзиву справа не розглянута; - з лютого 2020 року син [PERSON] , [INFO] проживає з відповідачем за адресою: [ADDRESS] ; - позивач [PERSON] , враховуючи потреби сина матеріальної допомоги йому не надає, дитина знаходиться на повному утриманні батька; - щодо утримання доньки, [PERSON] , [INFO] то відповідач не заперечує факт проживання дитини з матір`ю, та згоден забезпечувати дитину у відповідному розмірі визначеному законодавством; - з 18 листопада 2018 року і по теперішній час працює на приватному підприємстві «ПЛАСТ-ЕКО» та отримує заробітну платню, відповідно до довідки про доходи; - щодо наданої позивачем довідки про доходи, зазначає, що його дохід значно нижче і він не змозі сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем; - вважає розмір не обґрунтованим та безпідставним; - на сьогоднішній день відповідач зазначає, що має поганий стан здоров`я, що підтверджує відповідними довідками; - має на своєму утримані матір [PERSON] [INFO] , яка потребує матеріальної допомоги; - щодо понесених судових витрат в розмірі 6000 тисяч гривень, вважає їх завищеними, та такими, що не відповідають принципу розумності та справедливості; - щодо наявності автомобіля та відвідування гірського курорту в Австрії, позивач жодним належним та допустимим доказом не підтвердила викладе обставини. Враховуючи викладе в задоволені позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. 30\~червня 2020\~року в порядку статті 83 ЦПК України, відповідачем [PERSON] долучено письмові докази по справі. 3.\~Процесуальні питання\~пов`язанні з\~розглядом справи. 21.02.2020 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом. 27.02.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заяво про забезпечення позову. 04.03.2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Серебрякова Е.С. про ознайомлення з матеріалами справи. 17.03.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за наявними у справі матеріалами. 18.03.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відмовлено в забезпечені позову. 27.03.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заяво про забезпечення позову шляхом витребування доказів. 02.04.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання про забезпечення позову шляхом витребування доказів задоволено. 14.04.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заяво про ознайомлення з матеріалами справи. 15.04.2020 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. 17.04.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про забезпечення позову шляхом витребування доказів. 17.04.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заяво про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 17.04.2020 року надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Серебрякова Е.С. про відкладення розгляду справи. 17.04.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про відкладення розгляду справи. 22.04.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання про забезпечення позову шляхом витребування доказів задоволено. 24.04.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заяво про ознайомлення з матеріалами справи. 24.04.2020 року позивач [PERSON] надала відповідь на відзив на позовну заяву. 24.04.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заяво про забезпечення позову шляхом витребування доказів. 24.04.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання про забезпечення позову шляхом витребування доказів повернуто позивачу. 15.05.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про відкладення розгляду справи. 15.05.2020 року відповідач [PERSON] звернувся з заявою про відкладення розгляду справи. 15.05.2020 року відповідач [PERSON] звернувся з клопотанням про виклик свідка [PERSON] . 29.05.2020 року відповідач [PERSON] в порядку статті 49 ЦПК України подала заяву про зменшення позовних вимог. 30.06.2020 року відповідач [PERSON] звернувся з клопотанням про долучення письмових доказів. 30.06.2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Серебрякова Е.С. про відкладення розгляду справи. 13.07.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. 13.07.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про відкладення розгляду справи. 28.07.2020 року відповідачем [PERSON] подано заперечення на відзив в порядку статті 180 ЦПК України. 20.08.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про забезпечення позову шляхом витребування доказів. 26.08.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання про забезпечення позову шляхом витребування доказів задоволено. 28.08.2020\~року позивач [PERSON] звернулась з заявою про забезпечення позову шляхом витребування доказів. 02.09.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання про забезпечення позову шляхом витребування доказів задоволено. 28.08.2020\~року позивач [PERSON] звернулась з заявою про забезпечення позову шляхом витребування доказів. 16.09.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання про забезпечення позову шляхом витребування доказів задоволено частково. 03.09.2020 року позивач [PERSON] звернулась з запереченням проти клопотання відповідача про долучення письмових доказів , виклик та допит свідка. 03.09.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про відкладення розгляду справи. 19.10.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. 02 листопада 2020 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади на підставі рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 жовтня 2020 року щодо відсторонення від здійснення правосуддя, судді Нельги Д.В. справу було передано судді Івченко Т.П. 01.12.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. 02.12.2020\~року позивач [PERSON] звернулась з заявою про забезпечення позову шляхом витребування доказів. 15.12.2020\~року позивач [PERSON] надала пояснення та доводи. 16.12.2020 року позивач [PERSON] звернулась з заявою про відкладення розгляду справи. 01.02.2021 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, справу розглянути за своєю відсутністю. 01.02.2021 року представник відповідача [PERSON] адвоката Серебрякова Е.С. подав заяву про розгляд справи за своєю відсутності, проти позову заперечує в повному обсязі, підтримує позицію викладену в відзиві. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 12 серпня 1995 року зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконкому районної ради народних депутатів міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис № 592 (т.1 а.с. 8). Сторони мають двох дітей: -[PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області серія № [NUMBER] , актовий запис № 96 (т.1 а.с. 10); -[PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у дніпропетровській області, серія № [NUMBER] , актовий запис № 242 (т.1 а.с. 9). Відповідно до довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 3/2941 від 19.02.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: -[PERSON] , [INFO] (квартиро винаймач); -[PERSON] , син, -[PERSON] , донька (а.с. 11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: -Реєстраційний номер 189993767 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є співвласником об`єкта нерухомого майна, а саме гаражу, в частині 1/2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1588694712104, право виникнення договір дарування серія та номер: 977, видний 02.07.2018 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кир`як С.А.; -Реєстраційний номер майна 23102149 - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] в розмірі 1/1 на підставі договору дарування, ВКМ № 121764, реєстр 2-2521, 11.07.2008 року посвідчений Третя дніпродзержинська державна нотаріальна контора; -Реєстраційний номер 24505225 - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , власність приватна частка 1/1, свідоцтво про право власності, САВ № 251067 (т.1 а.с. 30-33). Відповідно до довідки виданою ПАТ ДМК - [PERSON] за період з грудня 2019 року по січень 2020 року нараховано заробітної плати в розмірі - 205\~174,40 гривень (а.с.35). Відповідно до довідки від 30.03.2020 року № 8 виданою Приватним підприємством «Пласт-Еко», [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] працює в Приватному Підприємстві «Пласт-Еко» з 18 жовтня 2018 року, займає посаду комерційного директора, дохід за період з 01.03.2019 року по 29.02.2020 рік склав 66\~665,16 гривень (т.1 а.с.87). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 16.01.2020 року [PERSON] , [INFO] має діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, 3 стадії ризик ІІ (т.1 а.с.88). [PERSON] , [INFO] мати [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.. 90). Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області від 07.05.2020 року № 31/4- 1532, зазначено. Що за громадянином [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), на території Дніпропетровської області транспортні засоби не зареєстровані (т.1 а.с. 157). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми сплачених податків [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] отримував доходи (т.1 а.с. 172-173). Відповідно до акту проживання від 19.06.2020 року виданого Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає з батьком - [PERSON] без реєстрації (т.1 а.с.180). Відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України, Головного центру обробки спеціальної інформації, в період з 01.01.2018 року по 07:00 05.11.2020 року Громадянин України [PERSON] перетинав кордон (т.2 а.с. 4). Відповідно до відповіді від 18 вересня 2020 року Головного управління держпраці у Дніпропетровській області зазначено, що [PERSON] працював на ПП «Пласт-Еко» з 17 жовтня 2018 року на посаді комерційного директора (наказ від 17.10.2018 року №6-к) та 30 квітня 2020 року був звільнений за власним бажанням (наказ від 30.04.2020 року № 44) (т.2 а.с. 23-24). Відповідно до довідки Комунального закладу спеціальної мистецької освіти «Мистецька школа №2 » Кам`янської міської ради [PERSON] [INFO] навчається у другому класі по класу фортепіано (т.2 а.с.25). Відповідно до довідки Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа №23» Кам`янської міської ради [PERSON] [INFO] навчається в 4-му класі (т.2. а.с. 26). Відповідно до довідки Комунального закладу спеціальної мистецької освіти «ДХШ ім І.Г. Першудчева» Кам`янської міської ради [PERSON] [INFO] навчається в першому класі, плата за освіту складає 200,00 гривень щомісячно (т.2 а.с. 27) 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що\~\~аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка\~\~не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України\~\~ від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Відповідно до\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами\~ст.182 СК України\~та роз`ясненнями, які містяться в п.17\~Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 січня 2021 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму\~збільшено розмір аліментів на дитину. Відтак, для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1 921 грн, а для дітей від 6 до 18 років 2 395 грн. Виходячи з цього, 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 1 січня 2021 року (залишився на рівні 1 грудня 2020 року): ?для дітей віком до 6 років 960,50 грн; ?для дітей віком від 6 до 18 років 1 197,50 грн. Від 1 липня прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років запланований в розмірі 2 013 гривень, а для дітей від 6 до 18 років 2 510 грн. Тому 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від\~1 липня 2021 року становитиме: ?для дітей віком до 6 років 1 006,50 грн; ?для дітей віком від 6 до 18 років 1 255 грн. З 1 грудня прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років зросте до 2 100 грн, а для дітей від 6 до 18 років до 2 618 грн. Відтак, 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину\~від 1 грудня 2021 року: ?для дітей віком до 6 років 1 050 грн; ?для дітей віком від 6 до 18 років 1 309 грн. Згідно ч. 5\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ч. ч. 1-3\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що Відповідно до ч.1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з приписом ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 12 серпня 1995 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому районної ради народних депутатів міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис № 592 (т.1 а.с. 8). Сторони мають двох дітей: -сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області серія № [NUMBER] , актовий запис № 96 (т.1 а.с. 10) станом на дату розгляду справи проживає з батьком без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено актом про проживання та не заперечувалось сторонами; -доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у дніпропетровській області, серія № [NUMBER] , актовий запис № 242 (т.1 а.с. 9), яка проживає з матір`ю, що підтверджено довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 3/2941 від 19.02.2020 року за адресою: [ADDRESS] та не заперечувалось сторонами. -Суд враховує, що розгляд справі відбувається під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та те, що строки, визначені статтями ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину. Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. Вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Принцип належності доказів полягає в тому, що суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення. Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи. Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. Відповідно дост.129 Конституції України Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~визначає\~організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, та рішень Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року, від 22.10.2010 року, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 принцип правової визначеності (основу якого утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків) є складовим елементом верховенства права. Відповідно до підпункту «m» пункту 1, також п. 47, 49 висновків та рекомендацій Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень (від 18.12.2008р.), якість судового рішення залежить насамперед від якості його обґрунтування, яке може містити тлумачення юридичних принципів; при цьому завжди необхідно дбати про забезпечення правової визначеності та послідовності. Однак коли суд вирішує відійти від попередньої практики, у рішенні слід чітко вказати про це. При цьому законність судового рішення виступає однією з гарантій встановлення істини у справі та забезпечення захисту прав і свобод людини. У цьому зв`язку законодавчий зміст принципу законності є тим положенням, яке гарантує абсолютний правовий захист, що надає можливість суб`єктам права бути захищеними у правовий спосіб незалежно від будь-яких обмежень приватного чи державного характеру. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 21 лютого 2018 року, справа № 736/719/16-ц, провадження № 61-2068св18 істотним порушенням норм процесуального права є зокрема, порушення судами першої та апеляційної інстанцій процедури встановлення фактичних обставин справи на підставі припущень, без підтвердження їх доказами. Справедливість судового рішення вимагає, аби рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, у Постанові ВС від 17.04.2019 року у справі № 644/3610/16-ц, викладено правову позицію згідно до якої Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей\~191,\~200 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом враховується, що факт того, що [PERSON] , є донькою позивача та відповідача підтверджено свідоцтвом про народження. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обов`язок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Варто зазначити, що отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Таке право позивачем підтверджено довідкою про склад сім`ї [PERSON] . А тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо обов`язку батька утримувати свою неповнолітню дитину. Щодо наявності можливості у батьків, такого його утримання суд виходить з наступного. Відповідач [PERSON] стверджує, що у нього на утримані є мати, яка потребує допомоги, для підтвердження цієї обставини надано копію свідоцтва про народження, та копію паспорту на ім`я [PERSON] , [INFO] , відповідно до якої суд не може встановити розмір необхідної матеріальної допомоги, яку необхідно надавати цій літній людини, рівень її доходів (пенсії, виплат, та інше). Розмір доходів відповідача [PERSON] підтверджено відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми сплачених податків [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] отримував доходи (т.1 а.с. 172-173) Також судом\~враховується,\~що жодного\~доказу в\~розумінні ст.ст.\~76,\~78\~ЦПК України,\~позивачем [PERSON] \~ на\~підтвердження заявлених\~обставин не\~подано,\~а саме\~ те, що на утримання дитини необхідна сума 5000 тисяч гривень. Враховуючи що стороною відповідача не надано жодного доказу свого працевлаштування та розміру доходів, на час винесення рішення, що підтверджено відповіддю від 18 вересня 2020 року Головного управління держпраці у Дніпропетровській області зазначено, що [PERSON] працював на ПП «Пласт-Еко» з 17 жовтня 2018 року на посаді комерційного директора (наказ від 17.10.2018 року №6-к) та 30 квітня 2020 року був звільнений за власним бажанням (наказ від 30.04.2020 року № 44) (т.2 а.с. 23-24), то при вирішені цього питання суд враховує що такий розмір визначається в порядку ст. 200 СК України. Так, згідно до ч. 1 ст. 200 СК України, \~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», який прийнято 15.12.2020 та який набрав чинності 01.01.2021, встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2618 гривень. Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановлених\~Сімейним кодексом України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на цей час не може бути меншим, ніж 1197,50 гривень. Враховуючи, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка нею опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на її утримання, та ураховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1197,50 гривень, щомісячно. Такий висновок суд зробив на підставі тих доказів, які надані суду позивачем, а саме: копій паспортів, копій карток фізичної особи - платника податків, копії свідоцтва про народження дитини, копій медичних висновків, копій довідок про навчання. Інших доказів, які б підтверджували саме розмір 5000 тисяч гривень аліментів на утримання дитини, про який просить позивач, суду не надано. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених\~ст. 192 Сімейного кодексу України, звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів Позивач у тексті позову посилається на наявність у дитини хронічних захворювань та відповідно на\~ст. 185 Сімейного кодексу України, як на підставу наявності обов`язку у батька дитини брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), однак у прохальній частині позову просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину. Положеннями\~ст. 185 Сімейного кодексу України\~передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, у разі наявності потреби та доказів, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, в порядку\~ст. 185 Сімейного кодексу України. Отже, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1197,00 гривень, щомісячно. Аліменти стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 21.02.2020 року. Визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципу пропорційності витрат, які повинні нести обоє батьків та забезпечувати участь батька в наданні допомоги позивачеві щодо матеріального утримання дитини. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 201,40 гривень. В іншій частині судового збору, що дорівнює 639 (шістсот тридцять дев`ять) гривень 40 копійок, віднести за рахунок держави.

Outcome: partial