Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 28.10.2013 року на дорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне на 101 км 480 м. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAF 95.380», д.н.з АС3795ВС під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] На час скоєння ДТП відповідач перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] Постановою Луцького міськрайонного суду від 12.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначає, що у зв'язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулося до господарського суду Волинської області із позовом про стягнення із ФОП [PERSON] 17528,65 грн. виплаченого страхового відшкодування по дорожньо-транспортній пригоді. Рішенням господарського суду Волинської області від 09.03.2017 року вимоги ПрАТ «СК Альфа Страхування» задоволені. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача на його користь 18906,65 грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати у справі. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] у с. Піддубці Луцького району Волинської області, не вибрав безпечну швидкість для руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР. Згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 29.11.2013 року винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] (а.с. 6). Крім того, відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду від 12.12.2013 року [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністратвиного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 7). Зазначена обставина, згідно вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. З матеріалів справи встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем [PERSON], що підтверджується трудовим договором зареєстрованим Луцьким міським центром зайнятості 26.06.2013 року та керував автомобілем [NUMBER], виконуючи трудові обовязки. З матеріалів справи встановлено, що рішенням господарського суду Волинської області стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» 17528,25 грн. шкоди та 1378 грн. судових витрат (а.с. 8-10) Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.а ст.38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підставний та з відповідача слід стягнути на користь ФОП [PERSON] 18906,65 грн. понесених витрат на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 993, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved