Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

22 травня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, згідно з яким просить суд визнати [PERSON], [INFO] року, уродженця с.Соловіївка Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, українця, батьком [PERSON]. Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області внести зміни до актового запису №8 від 28 травня 1992 року про народження [PERSON], [INFO], уродженки с.Морозівка Брусилівського району Житомирської області, зроблений Соловіївською сільською радою Брусилівського району Житомирської області, зазначивши наступні зміни про батька - [PERSON], [INFO] року, уродженець с.Соловіївка Брусилівського району Житомирської області, громадянин України, українець. В обгрунтування позову зазначено, що з 1991 року матір позивачки [PERSON] проживає однією сім'єю з відповідачем [PERSON], перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах без офіційної реєстрації шлюбу. Під час їх спільного проживання у них [INFO] року народилася спільна дитина - позивачка [PERSON] Даний факт був зареєстрований Соловіївською сільською радою Брусилівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про народження був зроблений запис за №8 від 28 травня 1992 року і видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28 травня 1992 року. При народженні позивачки запис про батька у книзі реєстрації актів про народження був проведений за прізвищем матері «[PERSON]», а ім'я та по батькові записане за її вказівкою «[PERSON]», тобто реального батька [PERSON] Після народження позивачки [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю, спільно займалися утриманням та вихованням позивачки. Крім позивачки у [PERSON] та [PERSON] народилося ще двоє дітей, батьком яких був записаний [PERSON] У судовому засданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, у судовому засіданні підтвердив, що він є батьком позивачки, завжди це визнавав. Пояснив, що він до цього часу проживає з [PERSON], яка є матір'ю позивачки, однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу. Під час реєстрації народження першої дочки у сільській раді не роз'яснили про можливість подання ним заяви для запису його батьком дитини. Від начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, який зазначений в позовній заяві як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надійшла до суду заява, в якій зазначено, що заперечень проти позову не мають і просить розглянути у відсутність працівників відділу. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зважаючи на наступне. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] року в с.Морозівка Брусилівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про народження виконавчим комітетом Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області 28 травня 1992 року зроблений відповідний запис № 8. У виданому свідоцтві про народження батьками [PERSON] вказані [PERSON], українець, та [PERSON], молдаванка. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження №00015463822 від 10 червня 2015 року вбачається, що в актовий запис про народження [PERSON] відомості про батька були записані за вказівкою матері, при чому ім'я та по-батькові батька записані такими ж, які має відповідач: «[PERSON]». Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки, в судовому засіданні підтвердила, що відповідач [PERSON], з яким вона з 1991 року і до цього часу проживає в фактичному шлюбі, є батьком її дочки [PERSON] [PERSON] завжди визнавав своє батьківство, вони разом виховували дочку, у них народилися ще двоє дітей, батьком яких за їх спільною заявою був записаний [PERSON] Оскільки обставини, які засвідчують походження дитини, яку народила [INFO] року [PERSON] від відповідача [PERSON], сторонами визнаються, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України вони доказуванню не підлягають. Разом з тим сукупністю доказів у справі доведено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], оскільки з матеріалів справи вбачається, що з матір'ю позивачки відповідач проживає разом і вони ведуть спільне господарство з 1991 року до даного часу, спільно виховували, утримували та піклувалися про дитину [PERSON] до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 53 КпШС України, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. На час виникнення спірних правовідносин діяла постанова Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", п. 13 якої роз'яснювалось, що згідно ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Оскільки на час народження позивачки були чинними норми КпШС України, якими не передбачалося визнання батьківства в судовому порядку, тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково як встановлення батьківства відповідача, а не як визнання батьківства як про це зазначено в позовній заяві. Також не підлягає задоволенню позов в частині покладення зобов'язання на відділ державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області внести зміни до актового запису №8 від 28 травня 1992 року про народження [PERSON], оскільки вказаний відділ не є відповідачем в справі. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково, оскільки суд вправі зазначити в рішенні про встановлення батьківства про внесення відповідних змін до актового запису про народження позивачки щодо відомостей про батька дитини, встановлених судом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial