Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

1.Позиція позивача. 23 грудня 2020 року позивачка звернулася із даним позовом, яким заявила позовні вимоги: - скасувати арешт на нерухоме майно належного [PERSON] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 1220973, зареєстрованого 05 серпня 2004 року Другою Кам`янською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 905732 виданої ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська від 12 липня 2004 року; - виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна належного [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог, [PERSON] зазначила, що 17 грудня 1977 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Спадкове майно після померлого [PERSON] складається з квартири під номером [ADDRESS] . 18 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Першої Кам`янської державної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] . Перед видачею свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори, відповідно до п. п 4.14 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при перевірці заборон або арештів цього майна, було виявлено наявність обтяження № 1220973 арешту нерухомого майна, належного [PERSON] , зареєстрованого 05 серпня 2004 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 905732 виданої ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська від 12 липня 2004 року. В зв`язку з наявністю обтяження, постановою від 18.12.2020 року державним нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до листа Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро)Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Камянське від 15.12.2020 № 44751 арешт майна боржника та оголошення Заборони на його відчуження АА № 905732 від 12.07.2004 року, арешт накладено державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-316 виданого 08.04.2002 року Заводським районним судом м, Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 424,46 гри. на користь ДП «Сфера» та держмито в сумі 51,00 гри. на користь держави. Стягувач ДП «Сфера» КП «ДЖО» (код ЄДРПОУ 31044886) припинило свою діяльність 08.08.2012 року, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних-осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Правонаступником ДП «Сфера» КП «ДЖО» являється Комунальне підприємство «Дніпродзержинське житлове об`єднання» Код ЄДРПОУ 19304487 яке розташоване за адресою:51925, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, Заводський район, вул. Головна селищна, 2. Станом на 15.12.2020 року в Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відсутні відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] . В зв`язку з тим, що я не маю можливості отримати свідоцтво про спадщину , оскільки мається обтяження на спадковому майні я вимушена звернутися до суду. 2.Позиція відповідача. Відповідачем подано клопотання про розгляд справи за відсутність відповідача (а.с. 37). 3.Позиція 3-ої особи. Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за вих. № В-9/25807 від 15 вересня 2021 року подано клопотання про проведення розгляду справи за позовом [PERSON] без участі представника ДВС (а.с. 28, 38). 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 23 грудня 2020 року позивачем подано позов до провадження суду. 28 грудня 2020 року відкрито провадження у справі. 15 вересня 2021 року Заводським відділом державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області за вих. № В-9/25807 від 15 вересня 2021 року подано клопотання про проведення розгляду справи за позовом [PERSON] без участі представника ДВС (а.с. 28). 05 жовтня 2021 року позивачем подано заяву про закриття підготовчого провадження (а.с. 30). 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 25 жовтня 2021 року відповідачем подано клопотання про розгляд справи за відсутність відповідача (а.с. 37). 26 жовтня 2021 року 3-єю особою подано клопотання про розгляд справи за відсутність представника 3-ої особи (а.с. 38). 15 листопада 2021 року позивачем подано заяву про проведення судового розгляду на підставі наявних доказів. 5.Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] і [PERSON] , зареєстрували шлюб 17 грудня 1977 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Палац щастя м. Дніпродзержинськ, актовий запис № 1756 від 17 грудня 1977 року (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , смерть якого зареєстрована Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 255 від 04 березня 2020 року (а.с. 13). 12 липня 2004 року Постановою державного виконавця Марєєвої М.А. накладено арешт на майно боржника [PERSON] , на суму боргу 424,46 гривень на користь ДП «Сфера», виконавчий лист № 2-316 (а.с. 14), шляхом накладення арешту на належне боржнику майно- квартиру [ADDRESS] (а.с. 14). Постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. від 18 грудня 2020 року, в межах спадкової справи № 279/2020, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 5), з підстав наявності обтяження № 1220973 арешту нерухомого майна, належного [PERSON] , зареєстрованого 05 серпня 2004 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 905732 виданої ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська від 12 липня 2004 року, що підтверджено відповідним витягом. Відповіддю Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15 грудня 2020 року за № 44761 підтверджено наявність відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 05 серпня 2004 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження № 1220973 арешт нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , на підставі постанови АА № 905732 від 12 липня 2004 року виданої ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська (а.с. 6-7). Також даною відповіддю підтверджено, що станом на 15 грудня 2020 року в Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відсутні відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] . Реєстрація спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] підтверджена витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 279/2020 у нотаріуса, та у реєстрі за № 65837446 від 18 травня 2020 року (а.с. 11). 6.Норми права застосовані судом. Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її . Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). 7.Висновки та мовити судового рішення. Обов`язковою умовою для набуття будь-якою особою право на звернення до суду, є наявність у зазначеної сторони прав, інтересів та свобод, які існують та які порушені, невизнані або оспорювані, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Як встановлено в ході судового розгляду, позивачка є спадкоємицею [PERSON] , померлого [INFO] . У склад спадщини відкритої на час смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , входить право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач є дружиною померлого, з яким проживала у зазначеній квартирі, а тому є особою яка фактично прийняла спадщину відкриту на час смерті спадкодавця. Системний аналіз норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Враховуючи накладення обтяжень на майно, яке входить у спадщину відкриту на час смерті спадкодавця, позивач обмежена у праві на отримання свідоцтва про прийняття спадщини, що підтверджено Постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. від 18 грудня 2020 року, в межах спадкової справи № 279/2020, (а.с. 5). У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Враховуючи що особа стягувач ДП «Сфера» КП Дніпродзержинське житлове об`єднання, код ЄДРПОУ 31044886, згідно до відкритої інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відображено відомості про її ліквідацію станом на 08 серпня 2012 року, а її правонаступником є Комунальне підприємство Дніпродзержинське житлове об`єднання, як засновник ліквідованої юридичної особи, а тому суд вважає що позивачем належним чином визначено відповідача у справі. Також судом враховується, що відповідачем жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог не зазначено. А згідно до даних обліку виконавчих проваджень, встановлено що на 15 грудня 2020 року в Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відсутні відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] , що підтверджено відповіддю Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15 грудня 2020 року за № 44761. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Такий же висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19). Отже, права позивача [PERSON] як спадкоємиці померлого [PERSON] , є порушеними та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб шляхом зняття арешту з указаної квартири, так як питання про зняття арешту з майна яке входить у склад спадщини спадкодавця порушується не у зв`язку із порушенням порядку його накладення виконавцем, а у зв`язку з відсутністю підстав для збереження такого арешту, оскільки виконавче провадження завершено. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Виконавчі дії, в тому числі і зняття арешту з майна боржника, проводяться виключно по відкритому виконавчому провадженню та на підставі п. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Зважаючи на те, що виконавче провадження завершене, а питання про зняття арешту з вищевказаного майна на час його закриття не вирішено держвиконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника. Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст.321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості заявленого позову в частині скасування арешту на нерухоме майно, яке підлягає задоволенню у повному обсязі, з метою відновлення порушених прав позивача. Щодо позовних вимог щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна належного [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст.31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. При цьому, суд вбачає, що зняття арешту з квартири є підставою для виключення запису про обтяження номер за № 1220973, зареєстрованого 05 серпня 2004 року Другою Кам`янською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 905732 виданої ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська від 12 липня 2004 року, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим приходить до висновку про передчасність заявлення позовних вимог в цій частині, так як підставами для проведення такого реєстраційного запису у реєстрі є рішення суду, яке набуло законної сили та пред`явлено заявником, що на час розгляду справи не є актуальним, так як заявлено на майбутнє, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. 8.Судові витрати. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок при зверненні із позовом, що підтверджено квитанцією (а.с. 1). Враховуючи що на час розгляду справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог заявлених [PERSON] , та що позивачем не заявлено вимоги щодо розподілу понесених витрат, такі витрати підлягають покладенню на позивача.

Outcome: partial