Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

20.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів, яку 02.11.2017 року було уточнено. В обґрунтуванні позову вказує, що з 04.07.1998 року по 16.10.2007 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. 04.12.2007 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі ? частин з усіх його доходів до повноліття дитини на користь позивачки. Після виповнення [PERSON] вісімнадцятирічного віку, в грудні 2016 р. виконавче провадження було завершено, оскільки доньці виповнилось 18 років. Станом на 02.12.2016 року встановлена заборгованість за аліментами у розмірі 46398,49 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком, яку позивач просить стягнути. Крім того у звязку із несплатою аліментів [PERSON] просить стягнути з відповідача пеню за період з 16.10.2007 р. по 02.12.2016 р., яка становить 15154,78 грн. Позивач та її представник в судове засідання зявилися, проси уточнений позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання зявився представник відповідача, який пояснив, шо дійсно заборгованість по аліментам у [PERSON] присутня, але її необхідно було держаним виконавцем утримувати згідно виконавчого листа щодо стягнення з [PERSON] а не повертати, позивач повинна була звертатися зі скаргою на дії державного виконавця. Щодо стягнення пені представник заперечує, оскільки відповідач не працює та тяжко хворіє. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], доньки позивачки, а.с. 15. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частин з усіх його доходів до повноліття дитини на користь позивачки, - а.с.13. Згідно постанови державного виконавця Гольник О.М. від 25.05.2017 р. закінчено виконавче провадження по виконавчому листу 2-6622/02, а.с. 65. Інформаційним листом встановлено, що за [PERSON] нараховується борг з 16.10.2007 року, а.с.16-18. Згідно до ч.ч. 1,2, 3\~ст. 195 Сімейного Кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості за аліментами визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, згідно з правилами ст. 195 СК. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки представником відповідача не заперечується наявність заборгованості по аліментам у розмірі 46398,49 грн., яка також підтверджується розрахунком, і враховуючи закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що позов у цій частині підлягає задоволенню повністю. Посилання представника відповідача, що позивач повинна була звертатися зі скаргою на дії державного виконавця, у звязку із тим, що виконавчий лист було повернуто, суд до уваги не бере, оскільки це право позивача, а не його обовязок, та кожна особа вільна у виборі способу судового захисту свого права . Щодо стягнення пені у звязку із несплатою аліментів суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Оскільки відповідач \~був зобов'язаний утримувати свою доньку в розмірі ? частин з усіх його доходів до повноліття дитини, \~однак без поважних причин допустив заборгованість по виплаті аліментів, а тому із зазначених підстав на підставі\~ст. 196 Сімейного Кодексу України\~ він повинен сплатити нараховану суму неустойки. \~ Із представленого позивачем розрахунку, зробленого за кожен місяць, який відповачем не оспорюється , сума неустойки по несплаті відповідачем аліментів з 16.10.2007 року по 02.12.2016 року складає 15154,78 грн., що відповідає приписам\~ст. 196 СК України. Згідно до положень ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має на утриманні батьків, які хворіють на тяжкі захворювання, а.с. 31-38, та малолітнього сина [PERSON], [INFO], а.с. 39. Тому, суд приходить до висновку, що розмір неустойки може бути зменшений на підставі ч.2 ст.196 СК України. З огляду на викладене, матеріальний і сімейний стан відповідача, суд доходить висновку про необхідність змешення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі до 10 000 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України: якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.\~\~\~\~ Таким чином, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за надані їй юридичні послуги адвокатом [PERSON] на суму 1000 грн., то вони підтверджується належними і допустимими доказами і підлягають задоволенню. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн., то суд зазначає наступне. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок (акт про виконані роботи), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). В матеріалах справи відсутній договір, укладений між позивачем та адвокатом [PERSON] про надання правової допомоги, згідно якого зобов'язувався надавати юридичні та консультаційні послуги в об'ємі і на умовах, що передбаченні даним договором, документ, який підтверджує повноваження адвоката, розрахунок чи акт про виконані роботи, платіжний документ , що підтверджує реквізити сторін і надані послуги з зазначенням їх переліку та обсягу. А тому в задоволенні вимог [PERSON] про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. слід відмовити, у звязку із недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial