Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу. Обґрунтовуючи позов позивач зазначав, що між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №050468, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався передати у власність відповідача косметичні засоби, а відповідач зобов'язувалась оплатити вказаний товар на умовах визначених договором. Позивач виконав умови договору та передав у власність відповідачу товар, що підтверджується актом прийму-передачі товару №050468 від 19.03.2013 року, а саме: косметичні засоби Aqua Mineral на загальну суму 9800 грн. 00 коп. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], умов договору купівлі-продажу від 19.03.2013 року, а саме: відповідно до умов договору відповідач сплатила позивачу кошти на загальну суму 4100 грн. 00 коп., проте решту ціни товару у сумі 5700 грн. 00 коп. відповідач не сплатила. Позивач у судове засідання не з'явився, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] 19.03.2013 року було укладено договір купівлі-продажу №050468, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався передати у власність відповідача косметичні засоби, а відповідач зобов'язувалась оплатити вказаний товар на умовах визначених договором (а.с.4). Відповідно до ст. 692 ч.1 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Актом прийому-передачі товару до договору купівлі-продажу №050468 від 19.03.2013 року позивач передав у власність відповідача, а відповідач прийняв косметичні засоби Aqua Mineral на загальну суму 9800 грн. 00 коп. (а.с.5) Відповідно до ст. 691 ч.1 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Згідно прибуткового касового ордеру №4416 від 19.03.2013 року, виписок по особовому рахунку від 01.04.2013 року, від 30.04.2013 року та від 13.06.2013 року на виконання укладеного договору відповідач сплатила позивачу кошти у сумі 4100 грн. 00 коп. (а.с.6-9). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу кошти у сумі 11 970 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за договором у сумі 5700 грн. 00 коп. та штрафу у сумі 6270 грн. 00 коп., який передбачено п. 12 договору №050468. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який перевірено судом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved