Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Фізична особа підприємець [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В позовній заяві вказує, що 18 листопада 2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір про надання інформаційно-консультативних послуг, пов'язаних з продажем нерухомого майна. Відповідно до вказаного договору об'єктом відчуження була кватира [ADDRESS], яка належала [PERSON], та якою відповідач розпоряджалась на підставі довіреності від 01.07.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] За умовами договору вона зобов'язувалась надати відповідачу (Замовнику) інформаційні послуги з питань відчуження об'єкта нерухомості, вказаного Замовником. Згідно зазначеного договору, до її обов'язків належало надання інформації щодо об'єкта нерухомості - [ADDRESS] для потенційних покупів, проведення переговорів з покупцями стосовно умов купівлі-продажу нерухомості, здійснення з ними огляду нерухомого майна, в разі наміру придбати майно, організація зустрічі Замовника та покупця, підготовка угоди про завдаток та ін. організаційні питання пов'язані з укладенням договору купівлі-продажу. За вказані послуга Замовник зобов'язувався сплатити винагороду. Розмір та порядок розрахунків визначений розділом 6 Договору. Згідно п. 6.1. Договору, Виконавець доводить свої зобов'язання до Угоди про завдаток (Попередній договір), який сторони підписують при досягненні згоди про здійснення купівлі-продажу нерухомості. У випадку виконання своїх обов'язків Виконавцем, згідно п. 4.2., 6.2. Договору, Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірі 1,5 % від ринкової вартості об'єкту нерухомості, але не менше 4100 (чотири тисячі сто) грн. Оформлення з покупцем Угоди про завдаток (Попереднього договору) та підписання акту здачі-приймання виконаних інформаційно-консультативних послуг є підтвердженням виконання п. 1.1. Договору та підставою для 100 % оплати послуг Виконавця (п. 6.3, 6.7 Договору). На виконання умов зазначеного договору, нею були надані відповідачу відомості про покупця - [PERSON], з яким відповідач уклала Договір наміру купівлі-продажу квартири, на виконання якого покупцем передано відповідачу 500 доларів США, що еквівалентно 4000 гривень завдатку, як доказ укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. При цьому покупець [PERSON] зобов'язувався підписати та посвідчити у нотаріуса договір купівлі-продажу даної квартири до 07.12.2013 року. Договір наміру купівлі-продажу квартири було підписано 18.11.2013 року [PERSON], [PERSON], та нею, як посередником. Про надання послуг, що були предметом договору, прийняття їх відповідачем та відсутність претензій щодо наданих послуг було складено акт здачі-приймання інформаційно-консультативних послуг, який підписано відповідачем. Однак, не зважаючи на те, що усі свої зобов'язання згідно договору вона виконала, а відповідачем вже укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, надані нею послуги до цього часу не оплачені. Під час підписання акту здачі-приймання наданих послуг та Договору наміру купівлі-продажу квартири, [PERSON] зазначила, що сплатить винагороду наступного дня, а потім взагалі відмовилась від оплати наданих послуг. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просить стягнути з [PERSON] на користь ПП [PERSON] заборгованість за договором про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013 р. в розмірі 4100 грн. та штраф у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали. Відповідач пояснила, що договір про надання інформаційно-консультаційних послуг та акт прийому передачі виконаних робіт були підписані в один день 18.11.2013 року. В той день вона домовилась з представником покупця [PERSON] про передачу завдатку, передача завдатку відбулась в приміщенні Агентства нерухомості «Борислава». В той день вона була без окулярів і не могла прочитати зміст документів, повірила на слово, підписуючи договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013 р. та акт приймання виконаних робіт вона думала, що підписує договір про передачу коштів в рахунок завдатку. Про потенційного покупця квартири вона дізналась не від [PERSON], а від свого знайомого [PERSON] вважає, що ПП [PERSON] не надала їй жодних послуг і тому оплачувати її послуги вона відмовляється. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні вказав, що ПП [PERSON] не виконала взяті на себе згідно договору про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013р зобов'язання і тому її послуги не повинні оплачуватись, а сам договір є нікчемним, оскільки він був підписаний [PERSON] під впливом помилки і тому не може породжувати будь-які права та обов'язки. Просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача фізична особа підприємець [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та вказав, що у нього укладено договір про співпрацю з ПП [PERSON], яка надає інформаційно-консультаційні послуги пов'язані з купівлею-продажем нерухомого майна. [PERSON] був його клієнтом, він знав, що [PERSON] хоче придбати квартиру. Маючи інформацію від ПП [PERSON] про продаж квартири [ADDRESS] він направив [PERSON] до продавця, разом з ним оглядав дану квартиру і був присутній при передачі завдатку. Вважає, що [PERSON] має оплатити надані ПП [PERSON] послуги, оскільки він теж, хоче отримати свою винагороду. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, третьої особи, всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18 листопада 2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання інформаційно-консультативних послуг, пов'язаних з продажем нерухомого майна. Відповідно до вказаного договору об'єктом відчуження була кватира [ADDRESS], яка належала [PERSON], та якою [PERSON] розпоряджалась на підставі довіреності від 01.07.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] За умовами договору ПП [PERSON] зобов'язувалась надати відповідачу (Замовнику) інформаційні послуги з питань відчуження об'єкта нерухомості, вказаного Замовником. Згідно зазначеного договору, до її обов'язків належало надання інформації щодо об'єкта нерухомості - [ADDRESS] для потенційних покупів, проведення переговорів з покупцями стосовно умов купівлі-продажу нерухомості, здійснення з ними огляду нерухомого майна, в разі наміру придбати майно, організація зустрічі Замовника та покупця, підготовка угоди про завдаток та інші організаційні питання пов'язані з укладенням договору купівлі-продажу. За вказані послуги замовник зобов'язувався сплатити винагороду в сумі 500 доларів США. 18.11.2013 року між сторонами було підписано акт здачі приймання інформаційно-консультативних послуг. Позивач в позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні вказували на те, що ПП [PERSON] повністю виконала взяті на себе зобов'язання, оскільки квартира була продана. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що доводи позивача та представника позивача про доведеність позовних вимог спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно шукала покупця на квартиру [ADDRESS]. З пояснень [PERSON] встановлено, що інформацію про потенційного покупця вона отримала не від ПП [PERSON], а від свого знайомого [PERSON] ПП [PERSON] жодним чином не допомогла у знаходженні потенційного покупця квартири, не була присутня при огляді квартири та не здійснювала юридичного супроводження оформлення договору купівлі-продажу. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] підтвердив, 14.11.2013 року він приїхав з м. Київ, де проживає. [PERSON] є його знайомою, яка повідомила, що хоче продати квартиру. В нього була інформація, що його родичка [PERSON] шукає квартиру для покупки, він повідомив про це [PERSON] 15.11.2013 року вони спільно провели огляд даної квартири, спочатку в присутності сина [PERSON] [PERSON], а потім і з участю самої [PERSON] Під час огляду квартири покупець та продавець домовились про умови укладення договору. Таким чином в судовому засіданні було спростовано пояснення позивача, що саме ПП [PERSON] знайшла потенційного покупця та огляд квартири проводився в її присутності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що інформацію про квартиру [ADDRESS] йому повідомив родич дружини [PERSON] З ПП [PERSON] він жодних угод не укладав, [PERSON] допомагав продавати однокімнатну квартиру на яку покупця він так і не знайшов. ПП [PERSON] він не уповноважував для підшуковування варіантів купівлі квартири. 15.11.2013 року відбувся огляд квартири [ADDRESS], під час огляду квартири був присутній він, [PERSON], особа на ім'я [PERSON], [PERSON], квартира йому сподобалась, потім підійшла його мама, яка була покупцем квартири і оглянула її. [PERSON] та особа на ім'я [PERSON] були присутні в квартирі, але жодних дій пов'язаний з перевіркою правовстановлюючих документів не вчиняли і фактично участі в розмовах про умови продажу квартири не приймали. 18.11.2013 року в агентстві нерухомості «Борислава» він передав для [PERSON] 500 доларів США. Йому невідомо, що ПП [PERSON] вела з [PERSON] чи ним якісь переговори по питанню оформлення договору купівлі-продажу квартири, готувала якісь документи і т.д. Представник позивача в судовому засіданні не подала доказів того, що ПП [PERSON] має у своєму штаті найманих працівників. ПП [PERSON] не подав доказів укладення між ним та ПП [PERSON] договору про співпрацю на який він посилався та не подав доказів існування договірних відносин між ним та [PERSON] стосовно підшуковування для нього підходящих варіантів купівлі квартири. В матеріалах справи наявний договір наміру купівлі-продажу квартири від 18.11.2013 року укладений між [PERSON] та [PERSON] Дослідивши даний договір суд не може визнати його договором завдатку, оскільки він не відповідає формі договору завдатку і нотаріально не посвідчений. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] був укладений між [PERSON] та [PERSON] 27.11.2013 року. ПП [PERSON] при укладенні даного договору присутня не була і жодних інформаційно-консультативних послуг не надавала. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ПП [PERSON] не була присутня при огляді квартири, який відбувся 15.11.2013 року, інформації потенційному покупцю про квартиру не надавала, зустріч для переговорів та обговорення умов майбутнього договору купівлі-продажу нерухомого майна не організовувала, угода про завдаток між сторонами договору купівлі-продажу підписана не була, проект договору купівлі продажу квартири ПП [PERSON] не готувала, зустріч продавця та покупця для підписання та юридичного оформлення договору купівлі-продажу квартири не організовувала. В супереч п. 3.5. договору про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013 року, акт виконання інформаційно-консультативних послуг був підписаний не після укладення договору купівлі-продажу, а в день підписання самого договору (18.11.2013 року). За таких обставин суд вважає, що ПП [PERSON] не виконала жодного з покладених на неї обов'язків передбачених п. п. 3.1 - 3.5 договору про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013 року. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що ПП [PERSON] не виконала покладені на неї обов'язки, суд вважає, що у [PERSON] немає правової підстави оплачувати її послуги. Позовні вимоги позивача є недоведеними. Крім того, суд погоджується з запереченнями відповідача про те, що вона підписала договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013 року та акт виконання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013 року без наміру настання правових наслідків встановлених ним та підписання даних документів не відповідало її внутрішній волі. В своїх поясненнях [PERSON] вказала, що їй не роз'яснили умови договору про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013 року, вона взагалі не знала про існування даного договору, а дізналася після отримання копії позовної заяви з суду. В день підписання договору вона була без окулярів і не могла прочитати його, другий екземпляр договору їй не надали. Під час підписання договору ПП [PERSON] повідомила їй, що підписання договору необхідне для отримання нею завдатку в сумі 500 доларів США. Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно п. п. 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] помилялась стосовно обставин, які мають істотне значення для неї, договір не відповідав її внутрішній волі. Тому, суд вважає, що договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.11.2013 року не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed