Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків та відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 11 листопада 1986 року було створено Садівниче товариство "Залісся". Відповідно до заяви від 13.07.2012р. [PERSON] прийнятий у члени вказаного товариства із закріпленням за ним земельної ділянки №112 та зобов"язався виконувати всі обов"язки по оплаті та виконанню статуту товариства. 13.02.2017р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про погашення заборгованості за несплату членських внесків по особовому рахунку земельної ділянки №112, яка знаходилась у користуванні відповідача та збиткам, нанесеним відповідачем, в загальній сумі 4368,80 грн. Вказана вимога відповідачем виконана не була. Протоколом Загальних зборів СТ "Залісся" №1 від 15.04.2016р. було вирішено виключити [PERSON] з членів Товариства, що не звільняє його обовязку погасити заборгованість по сплаті членських внесків та відшкодування збитків. Просив стягнути з відповідача 4368,80 грн. заборгованість по членських внесках та збитках, судові витрати. Згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача суму заборгованості по членським внескам 1921,25 грн., понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 1600 грн. та послуги ксерокопіювання 25,25 грн. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги згідно заяви про уточнення позовних вимог від 31.05.2017р. підтримали та просили суд їх задоволити. Пояснили, що після прийняття у 2012 році відповідача у члени товариства у 2013 та 2014 роках між сторонами виникали спори з приводу членських внесків та відшкодування витрат товариства на обрізання дерев на ділянці відповідача на виконання припису інспекції з енергонагляду. Рішенням від 13.06.2015р. відповідача було виключено з членів товариства, а після скасування рішенням суду від 21.03.2016р. рішень про затвердження членських внесків такий же розмір внесків був затверджений на зборах 15.04.2016р., даним рішенням відповідач знову був виключений із членів товариства. У звязку з виключенням з членів товариства відповідачу 14.07.2016р. пропонувався до підписання договір про компенсацію затрат товариства 513 грн, який відповідач відмовився підписати, претензію щодо погашення боргів не виконав. Відповідач та його представник, адвокат [PERSON] в ході судового розгляду позов не визнали, вказували, що з 2014р. до 15.04.2016р. у СТ "Залісся" не було проведено законним шляхом жодних зборів товариства, не затверджувався у передбаченому законом порядку розмір членських внесків, у звязку з чим за позовом [PERSON] рішенням Золотоніського міськрайонного суду визнано незаконними збори представників садівничого товариства «Залісся», що відбувались 02.06.2013 року, 06.06.2013 року, 21.06.2014 року, 13.06.2015 року, а прийняті на них рішення, оформлені відповідними протоколами під № 1, визнано недійсними та скасовано. Також визнано незаконними та скасовано рішення правління садівничого товариства «Залісся» від 05.07.2014р., 19.07.2014 р., 09.08.2014 р., 13.09.2014 р., 25.04.2015р., 06.06.2015р., 26.06.2015р., 15.08.2015 р., 24.10.2015 р. Тобто на даний час правових підстав для стягнення членських внесків з [PERSON] за 2014-2015 роки немає, оскільки рішення товариства про їх затвердження визнані незаконними та скасовані судом. Крім того, відповідач заперечив завдання ним матеріальних збитків позивачу та просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. \~ Судом встановлено, що Садівниче товариство "Залісся" є юридичною особою, дата державної реєстрації - 11.11.1986р., що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №232207. Відповідно до роз"яснень Державного комітету підприємництва від 21.02.2006 року № 1339 садове товариство є не що інше, як обслуговуючий кооператив. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив \~створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними тощо. Згідно ст.8 Закону України «Про кооперацію» Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити такі відомості права і обов'язки членів та асоційованих членів кооперативу; \~\~порядок встановлення \~\~розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов'язань щодо їх сплати. Відповідно до п.3 ч.1 Статуту СТ "Залісся" (в редакції від 30.05.1998р.) основна мета товариства - організація колективного саду та використання його членами товариства для вирощування фруктів, ягід та іншої сільськогосподарської продукції, а також створення умов для культурного проведення вільного часу працівників та їх сімей, зміцнення здоров"я, залучення до праці підлітків. Як вбачається з п.4.1 Статуту СТ «Залісся» (в редакції від 30.05.1998р.) справами садівничого товариства керують збори членів товариства. Відповідно до заяви від 13.07.2012р. [PERSON] прийнятий у члени вказаного товариства, закріплено за ним земельну ділянку №112 та 14.07.2012р. відповідачем було сплачено вступний внесок в сумі 1000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №165 від 14.07.2012р. Зборами представників Товариства (протокол № 1 від 21.06.2014 року) затверджено членські внески на 2014 рік в сумі 400 грн. та пеню 20% за несвоєчасну сплату, також вирішено обрізати гілки дерев на ділянці № 112 [PERSON] з відшкодуванням останнім 300 грн. в касу товариства. Зборами представників Товариства (протокол №1 від 13.06.2015 року) затверджено членські внески на 2015 рік 450 грн. та пеню 20% за несвоєчасну сплату, також виключено [PERSON] з членів Товариства, питання про надання послуг вирішити при укладанні договору. Рішенням Золотоніського міськрайонним суду від 21.03.2016р. за позовом [PERSON] визнані незаконними збори представників садівничого товариства «Залісся», що відбувались 02.06.2013 року, 06.06.2013 року, 21.06.2014 року, 13.06.2015 року, а прийняті на них рішення, оформлені відповідними протоколами під № 1, визнані недійсними та скасовано. Також визнано незаконними та скасовано рішення правління садівничого товариства «Залісся» від 05.07.2014р., 19.07.2014 р., 09.08.2014 р., 13.09.2014 р., 25.04.2015р., 06.06.2015р., 26.06.2015р., 15.08.2015 р., 24.10.2015 р. Судом встановлено, що вказаними рішеннями було незаконно позбавлено [PERSON] членства у товаристві та рішення приймались незаконно обраним правлінням товариства. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Загальними зборами Товариства №1 від 15.04.2016 року були затверджени розміри членських внесків на 2013 та 2015 рік у розмірі згідно скасованих судом рішень 21.06.2014р., 13.05.2016р., вирішено про відшкодування [PERSON] 300 грн. за обрізку дерев в 2014 році та виключено [PERSON] з членів Товариства, питання про надання послуг ухвалено вирішити при укладанні договору. У звязку з виключенням з членів товариства відповідачу 14.07.2016р. пропонувався до підписання договір про компенсацію затрат товариства 513 грн, який відповідач відмовився підписати. Згідно Довідки СТ "Залісся" № 3 від 11.01.2017р. заборгованість відповідача визначена в сумі 1921,25 грн. ( а.с.8), що складається з членського внеску за 2014 рік 400 грн. та 80 пені на прострочення його сплати (рішення № 1 від 21.06.2014р.), 300 грн. витрати товариства за обрізку дерев ( рішення № 4 від 19.07.2014р.), 9,15 грн. поштові витрати товариства за повідомлення про заборгованість, 10,50 грн. витрати на поїздку голови правління до правоохоронних органів по скарзі відповідача, членського внеску за 2015 рік 450 грн. та 20% пені на прострочення його сплати (рішення № 1 від 13.06.2015р.), 513 грн. витрат за договором від 14.07.2016р. та 68,60 грн. пені за прострочення його сплати (рішення № 2 від 04.06.2016р.) Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2017р. відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до СТ "Залісся" про зобов"язання вчинити дії по відновленню електропостачання та відновити обрізані дерева на земельній ділянці №112 СТ "Залісся". Судом встановлено, що втрата членства в товаристві унеможливлює захист прав члена товариства. 13.02.2017р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про погашення заборгованості за несплату членських внесків по особовому рахунку земельної ділянки №112, яка знаходилась у користуванні відповідача та збиткам, нанесеним відповідачем, в загальній сумі 4368,80 грн. Вказана вимога відповідачем одержана не була та по спливу місячного терміну повернута з пошти на адресу позивача, в звязку з чим позивач звернувся з даним позовом у березні 2017 року. Суд виходить з того, що в період членства відповідача в СТ «Залісся» його обовязком як члена товариства була сплата членських внесків, які затверджені прийнятими у встановленому законом порядку рішеннями органів управління товариством. Судом встановлено, що відповідач був прийнятий у члени товариства з 13.07.2012р. та рішенням від 13.06.2015 року був виключений з членів товариства. Вказане рішення було скасоване рішення суду від 21.03.2016р., отже з набранням законної сили вказаним судовим рішенням членство позивача у товаристві було відновлене у квітні 2016 рок та знову припинене рішенням загальних зборів СТ "Залісся" №1 від 15.04.2016р. Судом встановлено, що за період з 01.01.2014р. до 15.04.2016р. загальні збори товариства не проводились та рішення повноважного органу управління товариства про затвердження членських внесків не приймались, а прийняті у цей час час рішення зборів представників та правління товариства судом визнані незаконними та скасовані, а тому відсутні підстави для виникнення в період членства відповідача у нього обовязку по сплаті членських внесків, згідно прийнятих у встановленому законом порядку рішень органів управління товариством. Що стосується посилання на те, що на заборах 15.04.2016р. були затверджені членські внески за 2014 та 2015 роки, оскільки цим же рішенням відповідач був виключений з членів товариства, у звязку з чим внаслідок припинення статусу члена товариства у відповідача не виник обовязок зі сплати членських внесків, затверджених вказаним рішенням та наступними рішеннями зборів товариства. Посилання представників позивача на договір про компенсацію затрат товариства, який позивач пропонував до підписання 14.07.2017р. суд вважає такими, що не обґрунтовують позовні вимоги, виходячи з наступного. У ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Враховуючи, що договір про відшкодування витрат 14.07.2017р. відповідач не підписував, відсутні підстави для покладання на останнього обовязку з його виконання, оскільки частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Питання про відшкодування матеріальної шкоди товариству фізичною особою вирішується з урахуванням загальних умов виникнення зобов'язань з відшкодування шкоди: а) шкода; б) протиправність поведінки завдавача шкоди; в) наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника та її результатом - шкодою; г) вина завдавача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК підлягає відшкодуванню майнова шкода, якщо вона була завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичній або юридичній особі. Згідно із чч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальнізбитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення достовірності /реальності/ тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Таким чином, для покладення на відповідача відповідальності за заподіяння збитків, необхідна наявність чотирьох умов: наявності шкоди; протиправності дій заподіювача шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини у заподіянні шкоди. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні позивачем не були підтверджені належними та допустими доказами понесення матеріальної шкоди у вигляду реальних збитків чи упущеної вигоди з вини відповідача, зокрема документально не підтверджене понесення позивачем конкретних витрат на обрізання дерев та в чому конкретно виразилась протиправність дій відповідача і причинний звязок між діями та витратами, також не підтверджено реальність понесення позивачем упущеної вигоди у вигляді неотриманих членських внесків, оскільки рішення товариства про їх затвердження в період членства відповідача були судом скасовані через незаконність. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Положеннями ст.79 ЦПК України визначено, що витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи та відносяться до судових витрат. Згідно із ст.84 ЦПК України Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Розміри мінімальної заробітної плати на 2017 рік було установлено\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII\~у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень. Разом із тим, відповідно до п. 3 роз.\~II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII\~(набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу відповідачу у даній цивільній справі надавав адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 30.06.2015р.. Як вбачається з калькуляції (кошторису) оплати послуг по наданню правової допомоги за договором від 30.06.2015р., кількість фактично витрачених годин на надання правової допомоги 1 год. 40 хв. на складання заперечення на позов та промови у судових дебатах, а також участі в судовому засіданні. Квитанцією від 09.06.2017р. підтверджується сплата адвокату коштів у розмірі 700 грн. Суд бере до уваги, що за змістом ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах компенсації у адміністративних справах підлягають не будь-які витрати на правову допомогу, а лише ті, які стосуються надання такої допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Враховуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, щодо компенсації витрат на правову допомогу вимоги відповідача підлягають частковому задоволенню в сумі 429 грн. з урахуванням передбаченого законом граничного розміру компенсації 40% від 1600 грн. (640 грн.) за 1 годину участі адвоката та тривалості судового засідання 31.05.2017р. за участю адвоката відповідача - 40 хвилин або 2/3 години: 640*40%/100%*2/3=429 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved