Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS], який було укладено між [PERSON] та [PERSON] 26 липня 1999 року в Апостолівській філії ТБ "Українська" в особі її керівника або спеціаліста відділу реєстрації за №48777 та зареєстрований [PERSON] КП "Криворізьке БТІ" під реєстраційним №7-240-2332 від 27 липня 1999 року. Позивач та його представник позивача до судового засідання не з'явились, звернувся до суду з заявою в якої повідомили суду, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розглянути справу у їх відсутності та не заперечують проти винесення заочного рішення а.с. 44. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом публікації оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я" №58 (1653 ) від 23.07.2015 р. а.с.46, та за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до ст. ст. 74, 76 Цивільного-процесуального кодексу України. а.с. 27,28,30,31,32, 38-39,40-41,42,43. Відповідачі в судове засідання не з'явилась і причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали, тому судом зі згоди представника позивача винесено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений, обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 1999 року на товарний біржі «Українська» був зареєстрований договір №48777 купівлі-продажу нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON], придбала житловий будинку [ADDRESS], який було укладено між [PERSON] та [PERSON] 26 липня 1999 року в Апостолівській філії ТБ "Українська" в особі її керівника або спеціаліста відділу реєстрації за №48777. а.с. 12. У подальшому, вказаний договір №48777 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований у КП "Криворізьке БТІ" під реєстраційним №7-240-2332 від 27 липня 1999 року. [PERSON], померла [INFO] а.с. 10. Спадкоємці після померлої є її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Але, на даний час, позивач не може оформити на себе право власності на нерухоме майно , і відповідно розпоряджатися ним, в наслідок того, що правовстановлюючий документ - договір № 48777 купівлі-продажу нерухомого майна від 26 липня 1999 року не відповідає вимогам закону, а саме не був нотаріально посвідчений. Як вбачається зі змісту цього договору, Сторони, як Продавець, так і Покупець, під час його укладання прийшли до взаємної згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу, виконали свої обов'язки, а саме [PERSON] були передані грошові кошти, а [PERSON] передані усі документи на домоволодіння та ключі від нього. Згідно норми ст. 328 ЦК України, підставами набуття права власності є набуття права власності із правочинів. Стаття 202 ЦК України встановлює поняття правочину, а саме Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Цією статтею також передбачено, що двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. ЦК України, а саме ст. 626, встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, користуючись вказаними нормами, можна зробити висновок, що договір є правочином. Статтею 204 ЦК України, встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Між [PERSON] .та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Законом України «Про товарну біржу», а саме ст. 15 цього Закону, визначено поняття біржової операції: біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: А) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; Б) якщо її учасниками є члени біржі; В) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Також, ця норма ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», вказує, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріально посвідченню. Як видно з вищевикладеного, Договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований за №48777, було укладено на товарній біржі з дотриманням вимог Закону України «Про товарну біржу», угода являє собою договір купівлі-продажу, продавець та покупець були членами даної товарної біржі, угода була зареєстрована на товарній біржі. Житловий будинок на момент підписання Договору купівлі-продажу, входила до переліку майна, що можуть реалізовуватися через товарні біржі, згідно редакції Закону України «Про товарну біржу» станом на 1999 рік. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, в даний час нотаріально посвідчити вказаний Договір купівлі-продажу житлового будинку не представляється можливим, оскільки одна з сторін (Покупець) у договорі купівлі-продажу померла, і позивач, не має змого розпорядитися цим майном. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду, так як у даному випадку усі умови Договору купівлі-продажу були виконані, крім нотаріального посвідчення, яке неможливо виконати, оскільки одна з сторін (Покупець) у договорі купівлі-продажу померла. Таким чином, суд вважає можливим позов [PERSON] до до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку задовольнити, та визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку [ADDRESS], який було укладено між [PERSON] та [PERSON] 26 липня 1999 року в Апостолівській філії ТБ "Українська" в особі її керівника або спеціаліста відділу реєстрації за №48777 та зареєстрований [PERSON] КП "Криворізьке БТІ" під реєстраційним №7-240-2332 від 27 липня 1999 року. Понесені позивачем судові витрати віднести на його рахунок та не відшкодовувати за його вимогою. Куруючись ст.ст. 203, 204, 209, 220, 655, 656 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 62, 130, 212 -215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved