Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, про зобов'язання виселення, стягнення частини коштів за комунальні послуги. Вищевказані позовні вимоги мотивовані тим, що, позивачка [PERSON] одружилась з [PERSON] 22 січня 1999 року. [INFO] у цьому шлюбі народилась дитина - [PERSON]. 20 лютого 2013 року Суворовським районним судом м. Одеси шлюб між сторонами було розірвано, а також проведений поділ майна подружжя. Так, за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], а за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частки вищевказаної квартири. Позивачка стверджує, що після розірвання шлюбу сторони залишились спільно проживати у спірній квартирі. Однак спільне проживання сторін є неможливе, оскільки зі сторони відповідача постійно виникають сварки, він агресивно ставиться до неї, а також до доньки. Відповідач має право власності на інше житло за адресою [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що спільне проживання сторін є неможливим, а частка відповідача є незначною та такою, що не може бути виділена в натурі, позивачка просить припинити право власності відповідача на ? частки квартири, стягнувши з неї на користь відповідача її ринкову вартість. Крім того, позивачка просить зобов'язати відповідача виселитись з квартири, а також стягнути з нього ? частку сплачених комунальних послуг в період з серпня 2002р. по липень 2013р., враховуючи ? частку за дитину, а всього суму у розмірі 3053 гривні. (а.с.5) 22.08.2013р. [PERSON] надіслала до суду уточненні позовні вимоги, в яких просила також стягнути з неї на користь відповідача кошти за 1/4 частку спірної квартири, відповідно до висновків експертизи, а також визнати за нею право власності на квартиру в цілому. (а.с. 66) 04.02.2014р. зі сторони [PERSON] надійшли доповнення до позовних вимог, згідно яких вона просила стягнути з відповідача додатково кошти за комунальні послуги у розмірі 1698,04 коп. (а.с. 156) Під час судового засіданні 05.05.14 р. [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь комунальні послуги у розмірі 5770 гривень за період з серпня 2012р. по квітень 2014р.. 02.09.2013р. до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення моральної шкоди. Вищевказані зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що за [PERSON] рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2013р. визнано право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. Однак [PERSON] постійно чинить перешкоди у користуванні квартирою, не дає можливості зареєструвати право власності на квартиру, приміщенням загального користування, що спричиняє йому моральну шкоду. На підставі викладеного, [PERSON] просив зобов'язати [PERSON] передати йому кондиціонер «СВС», не перешкоджати йому користуватись приміщенням загального користування, допустити інженера БТІ для виготовлення технічного паспорту, не перешкоджати у встановленні побутової техніки, меблів. Крім того, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. (а.с. 69) 19.11.2013р. [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати [PERSON] передати йому кондиціонер «СВС», не перешкоджати йому користуватись приміщенням загального користування - кухнею, ванною кімнатою, туалетом, допустити інженера БТІ для виготовлення технічного паспорту, не перешкоджати у встановленні побутової техніки, меблів, залишити у спільному користуванні бойлер, мийку та сушку для посуди, стягнути з [PERSON] компенсацію за майно у розмірі 5550 гривень, витрати за виклик інспектора БТІ у розмірі 200 гривень, а також стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. (а.с. 123-124). В судовому засіданні [PERSON], а також її представник підтримали позовні вимоги, а також підтвердили обставини заявленого позову. [PERSON] пояснила, що спільне проживання сторін є неможливе, проте відповідач відмовлявся добровільне вирішити питання про продаж належної йому частки. Крім того, відповідач проживав в квартирі по лютий 2014р., проте з серпня 2012р. будь-яких коштів на сплату комунальних послуг не надавав. В судовому засіданні [PERSON] визнала позовні в частині сплати на користь [PERSON] суму у розмірі 5550 гривень, як вартість його частки у спільно набутому майні - меблів, згідно заявлених зустрічних позовних вимог. Вона також не заперечувала проти задоволення позовних вимог щодо передання йому кондиціонеру марки „СВС". [PERSON], а також його представник позовні вимоги визнали частково, а також наполягали на задоволенні зустрічних позовних вимог. Так [PERSON] визнав позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], а також погодився з його виселенням із зазначеної квартири. В той же час він лише частково визнав позовні вимоги в частині сплати комунальних послуг та погодився сплатити лише суму у розмірі 1074 гривні 66 копійок. Він пояснив, що оскільки він сплачує за комунальні послуги за іншу квартири, а також не користується спірною квартирою з листопада 2013р. він не згоден сплачувати комунальні послуги. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності та стягнення витрат за комунальні послуги, а також зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання не перешкоджання у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Так судом встановлено, що [PERSON] одружилась з [PERSON] 22 січня 1999 року. [INFO] у цьому шлюбі народилась дитина - [PERSON]. 20 лютого 2013 року Суворовським районним судом м. Одеси шлюб між сторонами було розірвано, а також проведений поділ майна подружжя. Так, за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], а за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частки вищевказаної квартири. Крім того, рішенням суду був встановлений порядок користування даної квартирою та за [PERSON] було визнано право користування кімнатою площею 12,3 кв.м. (а.с. 8-9) В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу сторони залишились спільно проживати у спірній квартирі. Проте фактичне спільне користування сторін квартирою ускладнювалось, оскільки між сторонами постійно виникали сварки, що сторони підтвердили в судовому засіданні. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини щодо права спільної часткової власності, які регулюються Главою 26 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. [PERSON] наданий як додаток до позовної заяви «Звіт про визначення оціночної (ринкової) вартості чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS]», який був виконаний ПП «Експерта оцінка майна». У вищевказаному звіті зазначено, що він може бути використаний тільки з метою, що продекламована у вступі до звіту, а саме для цілей оподаткування при нотаріальному посвідченні цивільно-правових угод». В зв'язку з чим, вищевказаний звіт, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» може бути розцінений судом лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Ухвалою суду від 04.02.2014р. за клопотанням [PERSON] суд призначив по справі судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №603/1314/24 від 31.03.2014р., яка була проведена Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість квартири [ADDRESS] склала суму у розмірі 758956 гривень, тобто вартість 1/4 частки квартири складає суму у розмірі 189739 гривень. При цьому, експертом встановлено, що виділити 1/4 частку квартири у самостійну квартиру із самостійним виходом є неможливо. (а.с. 172-182) Частиною 2 ст. 365 ЦК України встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Ухвалою суду від 18.07.2013р. було задоволено клопотання [PERSON] про внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА в Одеській області суму коштів у розмірі 97025 гривень. Вищевказана суму [PERSON] внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області, згідно квитанції № 2773 від 22.08.2013р. (а.с. 95) Крім того, [PERSON] додатково заплатила суму у розмірі 92714 гривень, згідно квитанції № 1309 від 29.04.2014р.. Таким чином, [PERSON] виконала вимоги, які визначені ч. 2 ст. 365 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності підлягають задоволенню. В зв'язку з чим, суд вважає, що необхідно: - припинити спільну часткову власність між [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], шляхом припинення права власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки квартири [ADDRESS], (загальною площею 88,1 кв.м., жилою площею 50,3 кв.м., підсобна площа 28,7 кв.м.), що належать [PERSON] на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2013 року; стягнути з [PERSON] (іпн. [NUMBER], що зареєстрована за адресою [ADDRESS]) на користь [PERSON] (іпн. [NUMBER], що зареєстрований за адресою [ADDRESS]) за рахунок за рахунок коштів, які перебувають на рахунку ТУ ДСА України в Одеській області, код ОКПО 26302945, р/р [NUMBER] МФО 828011 у розмірі 97025 гривень, що сплачені за квитанцію № 2773 від 22.08.2013р., а також у розмірі 92714 гривень, що сплачені за квитанцією № 1309 від 29.04.2014р.. Суд також вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], оскільки згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В зв'язку з тим, що право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] припиняється, а [PERSON], як власник квартири на надала згоду на подальше користування квартирою, то відповідач втрачає право також на користування, а тому підлягає виселенню. Позивачкою також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 1/4 частки сплачених комунальних послуг в період з серпня 2002р. по квітень 2014р., враховуючи 1/2 частку за дитину, а всього суму у розмірі 5700 гривні. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] позивачка [PERSON], неповнолітня дочка [PERSON], [PERSON], [INFO] та малолітня [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] одружилась з [PERSON] 22 січня 1999 року. [INFO] у цьому шлюбі народилась дитина - [PERSON]. 20 лютого 2013 року Суворовським районним судом м. Одеси шлюб між сторонами було розірвано, а також проведений поділ майна подружжя. Вищевказаним рішенням встановлений факт, що фактично сторони не підтримували шлюбні відносини з серпня 2012р., проте [PERSON] продовжував проживати в квартирі. Згідно рішення суду, [PERSON] набув право власності на 1/4 частку квартири, а також за ним було визнано право користування кімнатою № 1, площею 12,3 кв.м.. В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач проживав в квартирі по лютий 2014р., проте до теперішнього часу він має можливість користуватись квартирою, а його особисті речи зберігаються в його кімнаті, яка зачинена. Відповідач пояснив, що дійсно він має можливість користуватись квартирою, проте фактично в ній не проживає з листопада 2013р., оскільки орендував іншу квартиру. Він також підтвердив той факт, що з серпня 2012р. будь-яких коштів на сплату комунальних послуг не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно з ч. 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України, ч. 3 ст. 156 ЖК України, суд вважає, що відповідач повинен нести витрати пов'язані зі сплатою комунальних послуг, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, тобто 1/4 частки. При цьому, суд вважає, що відповідач не повинен сплачувати за комунальні послуги за свою неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], оскільки такі витрати повинні нести повнолітті члени сім'ї або співвласники, відповідно до своєї частки. Крім того, комунальні послуги не нараховуються на неповнолітніх членів сім'ї. В зв'язку з вищезазначеним, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо зобов'язання погасити половину суми за споживання дитиною не підлягають задоволенню. В той же час, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрати за комунальні послуги за період з серпня 2012р. по квітень 2014р., у розмірі 1/4 частки, тобто відповідно до частки у праві спільної часткової власності. Позивачкою надана відповідні квитанції (а.с. 38-56, 157-165) За 2012р.: квитанція № 83 від 30.08.2012р. у розмірі 224 гривні 76 копійок, квитанція № 7/8 від 30.08.2012р. у розмірі 131 гривня 93 копійки, квитанція № 11/14 від 30.08.2012р. у розмірі 89 гривень 20 копійок, квитанція № 9/12 від 30.08.2012р. у розмірі 222 гривні 13 копійок; квитанція № 3/5 від 29.09.2012р. у розмірі 222 гривень 13 копійок, квитанція №5/7 від 03.11.2012р. у розмірі 222 гривні 13 копійок, квитанція № 3/3 від 03.11.2012р. у розмірі 131 гривня 93 копійок, квитанція № 1/1 від 29.09.2012р. у розмірі 131 гривня 93 копійки, квитанція № 5/7 від 29.09.2012р. у розмірі 66 гривень 90 копійок, квитанція №7/11 від 06.12.2012р. у розмірі 183 гривні 46 копійок, квитанція № 8/14 від 06.12.2012р. у розмірі 240 гривень 40 копійок, квитанція № 9/15 від 06.12.2012р. у розмірі 44 гривні 60 копійок, за 2013р. квитанція № 3/5 від 02.02.2013р. у розмірі 483 гривні 02 копійки, квитанція № 4/6 від 02.02.2013р. у розмірі 5 гривень 50 копійок, квитанція № 5/7 від 02.02.2013р. у розмірі 89 гривень 20 копійок, квитанція № 6/8 від 02.02.2013р. у розмірі 5 гривень 50 копійок, квитанція № 1/1 від 02.02.2013р. у розмірі 753 гривні 72 копійки, квитанція № 1610006 від 02.02.2013р. у розмірі 137 гривень 79 копійок, квитанція № 7/10 від 02.03.2014р. у розмірі 248 гривень 01 копійка, квитанція № 14 від 02.03.2014р. у розмірі 7,00 гривень. квитанція № 17 від 19.03.2013р. у розмірі 423 гривні 45 копійок, квитанція № 94/01 від 15.03.2014р. у розмірі 3,00 гривні, квитанція №35/53 від 15.03.2014р. у розмірі 418 гривень 35 копійок, квитанція 6/7 від 02.03.2014р. у розмірі 398 гривень 16 копійок, квитанція № 37/58 від 15.03.2014р. у розмірі 224 гривні 73 копійки, квитанція № 36/56 від 15.03.2014р. у розмірі 234 гривні 74 копійки, квитанція № 41 від 15.03.2014р. у розмірі 10 гривень 50 копійок, квитанція № 94 від 15.03.2014р. у розмірі 387 гривень 90 копійок; квитанція №653/01 від 10.04.2014р. у розмірі 3,00 гривні, квитанція № 653 від 10.04.2014р. у розмірі 137 гривень 33 копійки, квитанція № 43/60 від 10.04.2014р. у розмірі 133 гривні 80 копійок, квитанція № 128 від 10.04.2014р. у розмірі 10 гривень 50 копійок, квитанція № 41/56 від 10.04.2014р. у розмірі 398 гривень 16 копійок, квитанція № 42/59 від 10.04.2014р. у розмірі 234 гривні 74 копійки, квитанція № 7/11 від 25.03.2013р. у розмірі 398 гривень 16 копійок, квитанція № 8/12 від 25.03.2013р. у розмірі 4 гривні; квитанція №9/15 від 25.03.2013р. у розмірі 238 гривень 76 копійок, квитанція № 10/16 від 25.03.2013р. у розмірі 4 гривні; квитанція № 11/17 від 25.03.2013р. у розмірі 44 гривні 60 копійок, квитанція № 12/18 від 25.03.2013р. у розмірі 4 гривні, квитанція №11/15 від 27.04.2013р. у розмірі 224 гривні 77 копійок, квитанція № 7/9 від 01.04.2013р. у розмірі 44 гривні 60 копійок; квитанція №5/5 від 01.04.2013р. у розмірі 392 гривні 84 копійки, квитанція № 6/8 від 01.04.2013р. у розмірі 241 гривні 51 копійка, квитанція № 10/12 від 27.04.2013р. у розмірі 418 гривень 35 копійок, квитанція № 30/128 від 17.06.2013р. у розмірі 828 гривень 77 копійок, квитанція № 99 від 27.04.2013р. у розмірі 197 гривень 98 копійок; квитанція № 097 від 12.06.2013р. у розмірі 338 гривень 01 копійка; квитанція № 13/16 від 16.07.2013р. за липень 2013р. у розмірі 241 гривня 51 копійка, квитанція № 11/12 від 16.07.2013р. у розмірі 131 гривня 93 копійки, квитанція № 18632556 від 16.07.2013р. у розмірі 176 гривень 77 копійок, квитанція № 3/5 від 24.08.2013р. у розмірі 248 гривень 01 копійка; квитанція № 2/2 від 24.08.2013р. у розмірі 131 гривня 93 копійки, квитанція № 15/18 від 30.10.2013р. у розмірі 446 гривень 40 копійок, квитанція № 16/16 від 30.10.2013р. у розмірі 4 гривні, квитанція № 13/16 від 30.10.2013р. у розмірі 495 гривень 15 копійок, квитанція № 14/17 від 30.10.2013р. у розмірі 4 гривні, квитанція № 11/12 від 30.10.2013р. у розмірі 263 гривні 86 копійок; квитанція № 12/13 від 30.10.2013р. у розмірі 4 гривні, квитанція № 39 від 21.11.2013р. у розмірі 181 гривня 79 копій ок; квитанція 30/1 від 21.11.2013р. у розмірі 2 гривні; квитанція № 57/82 від 14.12.2013р. у розмірі 744 гривні 79 копійок, квитанція № 160 від 14.12.2013р. у розмірі 14 гривень, квитанція № 58/85 від 14.12.2013р. у розмірі 494 гривні 29 копійок, квитанція № 59/86 від 14.12.2013р. у розмірі 446 гривень, квитанція № 305 від 14.12.2013р. у розмірі 315 гривень 90 копійок, квитанція № 305/01 від 14.12.2013р. у розмірі 3,00 гривні, за 2014р квитанція № 50/68 від 18.01.2014р. у розмірі 398 гривень 16 копійок, квитанція № 52/72 від 18.01.2014р. у розмірі 356 гривень 80 копійок, квитанція №51/71 від 18.01.2014р. у розмірі 248 гривень 01 копійка, квитанція № 59 від 18.01.2014р. у розмірі 10 гривень 50 копійок, квитанція № 101 від 18.01.2014р. у розмірі 157 гривень 91 копійка; квитанція № 101/01 від 18.01.2014р. у розмірі 3,00 гривні, Всього сплачено позивачкою за вищевказаний період сума у розмірі у розмірі 15460 гривень 19 копійок за комунальні послуги, а також сума у розмірі 138 гривень 50 копійок за банківський послуги, тобто всього сума у розмірі 15598 гривень 69 копійок. Крім того, позивачкою надані квитанції за сплату електроенергії у розмірі 269 гривень 28 копійок від 29.09.2012р., а також у розмірі 405 гривень 32 копійки від 03.11.2012р.. Однак з вищевказаних квитанцій неможливо встановити за яку саме квартиру сплачувала позивачка, а тому, суд вважає, що їх неможливо прийняти до уваги. (а.с. 54) На підставі викладеного, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає сплаті сума у розмірі 3899 гривень 67 копійок, тобто за період з серпня 2012р. по квітень 2014р.. Суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання не перешкоджання у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Так, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2013р. за [PERSON] було визнано право особистої власності на кондиціонер марки „СВС". Таким чином, відповідно до ст. 391 ЦК України позивач має право на зобов'язання [PERSON] демонтувати даний кондиціонер та передати його [PERSON] Суд також вважає, що відповідно до ст. 69-75 СК України, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] вартості 1/2 частини майна, яке було придбане під час шлюбу, а саме кухонних меблів, електричної плити, витяжки, столу, м'якого кутку, телевізору та ДВД, кофе варки, чайнику, мікрохвильової плити, пральної машинки у розмірі 5550 гривень. Вищевказане майно не було предметом розгляду справи, за якою 20.02.2013р. судом ухвалене відповідне рішення. Крім того, [PERSON] визнала вищевказані позовні вимоги. В той же час, не підлягають позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо зобов'язання [PERSON] не перешкоджати йому у користуванні приміщеннями загального користування, а також встановлення пральної машинки, меблів на кухні та в коридорі, залишення у спільному користуванні бойлеру, мийки та сушки для посуду, допуску інженера БТІ, оскільки суд припиняє право спільної часткової власності сторін та приймає рішення щодо виселення [PERSON]. Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині вимог про стягнення витрат за виклик інженера БТІ у розмірі 200 гривень, оскільки [PERSON] мав вільний доступ до квартири. Крім того, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, які передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Суд вважає, що судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України, необхідно розподілити позивачу пропорційно від задоволених позовних вимоги, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так позивачкою всього сплачено судового збору у розмірі 594 гривні 80 копійок, при цьому загальний розмір позовних вимог складає суму у розмірі 195509 гривень, відповідно суму судового збору повинна складати 1955 гривень 09 копійок, різниця складає суму у розмірі 1360 гривень 29 копійок. Вартість 1/4 частки квартири складає суму у розмірі 189739 гривень, а також суд стягує з відповідача витрати за комунальні послуги у розмірі 3899 гривень 67 копійок, тобто всього сума у розмірі 193638,67, тобто з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі у розмірі (193638*0,01-594,80) 1341,58 гривень. Суд також вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 594 гривні 80 копійок, а з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, а також 1/2 частину від вартості проведеної експертизи у розмірі (2952/2)=1476 гривень, оскільки кожна сторона набуває за рішенням відповідні права та обов'язки. На підставі викладеного,

Outcome: partial