Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], відкритого акціонерного товариства Ощадний банк України Вінницьке обласне управління, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки та визнання права власності. Позов мотивовано тим, що 03.07.1982року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.07.2007 року шлюб між ними розірвано. За час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS]. 24.12.2002 року позивач виїхала за кордон і в Україну приїжджала на короткий термін, перший раз 20.03.2009 року. В лютому 2011 року позивач довідалась, що [PERSON] у 2007 році уклав кредитний договір з Вінницьким обласним управлінням відкритого акціонерного товариства Ощадний банк України на суму 460 000гривень. На виконання забезпечення кредитного договору був укладений договір застави нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Оскільки квартира була придбана під час шлюбу і відповідно належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, вважає що договір застави порушує право позивач. Письмової згоди позивач щодо укладення договорів не надавала. Просить визнати кредитно - заставний договір від 2007 року укладений між [PERSON] та Вінницьким обласним управлінням відкритого акціонерного товариства Ощадний банк України на суму 460 000грн. недійсним в частині передачі в заставу квартир [ADDRESS] і скасувати реєстрацію предмету застави та визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. 06.06.2011 року позивач надала суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просила визнати іпотечний договір від 13.08.2007 року укладений між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії Вінницького обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» Крутенка Л.М. та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2411, недійсним в частині передачі в іпотеку квартири [ADDRESS]. Скасувати заборону відчуження квартири [ADDRESS] зареєстровану за реєстром №2412/17. Визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS] (Т.№1а.с.40). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2014 року до участі в справі в якості правонаступників відповідача залучено [PERSON] та [PERSON] (Т.№1а.с.121). 15.09.2014 року позивач змінила та уточнила позовні вимоги, згідно яких просила визнати іпотечний договір від 13.08.2007 року недійсним, скасувати заборону відчуження квартир [ADDRESS] зареєстровану за реєстровим №2412/17 та визнати недійсними п.п. 1.4.2 та 2.1 кредитного договору від 10.08.2007 року №5815 укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] (Т.№2а.с.56-57). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2014 року позовну вимогу [PERSON] про визнання права власності на ? частку квартири залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволені позову відмовити, посилаючись на пропущений строк позовної давності. Представник відповідача ВАТ Ощадний банк України Вінницьке обласне управління - Сілагін Ю.Г. в судовому засіданні при винесені рішення покладається на розсуд суду. Третя особа в судовому засіданні при винесені рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору № 2124 від 20.07.1992року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (Т.№1а.с.6). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 03.07.1982 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1346 (Т.№2а.с.27). На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.07.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 03.07.1982 року розірвано (Т.№1а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 28.05.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (Т.№1а.с.8). 10.08.2007 року укладено кредитний договір № 5815 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], згідно умов якого останній отримав грошові кошти в сумі 360000грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,5% річних, строком до 10.08.2017 року (Т.№1а.с.46-49). Відповідно до іпотечного договору від 13.08.2007 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії Вінницького обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» Крутенка Л.М. та [PERSON], останній передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] (Т.№1а.с.25-28). З заяви [PERSON] на ім'я приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 13.08.2007 року вбачається, що [PERSON] на момент придбання 20.07.1992 року квартири [ADDRESS] в шлюбі не перебував та до даного часу не перебуває, вказана квартира перебуває в його особистій приватній власності, будь - яких прав, щодо неї в інших осіб та права користування малолітніми та неповнолітніми особами немає (Т.№1а.с.173). Згідно довідки управління міського господарства виконкому ЖЕК №1 від 22.05.2008 року № 1166 [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (Т.№1а.с.44). Відповідно до довідки МКП «ЖЕК №1» від 22.05.2008 року № 1165 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Т.№1а.с.45). Згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON], актовий запис №1789 (Т.№1а.с.57). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 20.08.2014 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку у спільному майні подружжя квартири [ADDRESS] (Т.№2а.с.58-59). Згідно ст. 22 КЗпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічна норма закріплена в ст. 60 Сімейного кодексу України. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Частиною 3 ст. 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч.2 ст. 65 СК України). За змістом ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). З викладеного вбачається, що посилання представника відповідача на застосування строку позовної давності, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, оскільки про порушення свого права позивач дізналась в 2011 року та одразу звернулась до суду. Враховуючи те, що [PERSON] при передачі квартири [ADDRESS] в іпотеку, приховав той факт, що дана квартира набута під час шлюбу з [PERSON], а тому є спільною сумісною власністю подружжя з підстав, передбачених ч.1 ст. 60 СК України та те, що [PERSON] згоди на передачу квартири в іпотеку не надавала, суд приходить до висновку про визнання недійсним договір іпотеки від 13.08.2007 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії Вінницького обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» Крутенка Л.М. та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2411 та необхідності скасування заборони відчуження даної квартири. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладену норму законодавству, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання недійсним п. 1.4.2 та 2.1 кредитного договору від 10.08.2007 року не підлягає до задоволення, оскільки дані пункти не зачіпають права та інтереси позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 1820грн., з яких 1700 грн. - судовий збір, 120 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позов був поданий до вступу в дію ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи вище викладене, згідно ст. ст. 60, 65 СК України, ст. ст. 15, 257, 261, 369, 578 ЦК України та

Outcome: partial