Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Фермерське господарство «[PERSON].» звернулося до суду із позовною заявою до прокуратури Львівської області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що постановою старшого прокурора відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області Сапуцьким Р.Я., за результатами розгляду клопотання [PERSON] про перегляд судових рішень 07.11.2013 винесено постанову, якої відмовлено у призначенні розслідування за нововиявленими обставинами щодо судових рішень - постанови Сокальського районного суду від 08.12.2005, ухвали апеляційного суду Львівської області від 14.03.2006, постанови Верховного суду України від 26.04.2006. Стверджує, що такими діями йому завдано моральну шкоду у сумі 1000000 (один мільйон) гривень. Враховуючи наведене, просить позов задоволити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, у клопотанні від 19.1.2017 року, просить проводити розгляд справи за його відсутності, зазначив, що підтримує вимоги та доводи, висвітлені в позовній заяві. /а.с.100/. Представник відповідача прокуратури Львівської області прокурор - Куцик В.Б. у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав письмові заперечення /а.с.104-105/, вказав, що постанова старшого прокурора відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я., за результатами розгляду клопотання [PERSON] про перегляд судових рішень 07.11.2013 є чинною та не скасованою. Окрім цього, зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, що така визнана у встановленому законом порядку незаконною. Водночас, позивачем не обґрунтовано у чому саме полягає моральна шкода, яка йому заподіяна, якого фізичного чи психічного впливу при цьому зазнано. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо прокуратури Львівської області у зв'язку з їх необґрунтованістю. Представник відповідача Держави України в особі Державної казначейської служби України у судовому засідання не з'явився хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями. Клопотання про відкладення чи про розгляд справи у відсутності представника відповідача до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Суд встановив, що 07.11.2013 р. старшим прокурором відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області Сапуцьким Р.Я. винесено постанову, якою в задоволенні клопотання [PERSON] про призначення розслідування за нововиявленими обставинами щодо судових рішень - постанови Сокальського районного суду від 08.12.2005, ухвали апеляційного суду Львівської області від 14.03.2006, постанови Верховного суду України від 26.04.2006 - відмовлено за відсутністю достатніх підстав. /а.с.12-13/. Дана постанова 11.11.2013 р. вих.№124-05 була скерована [PERSON] /а.с.14/. Зазначеною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, її такою що порушує його конституційні права, тому просить стягнути з відповідачів на його користь 1000000 грн. моральної шкоди. Однак, суд не погоджується з такими висновками позивача і вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК) законодавчо встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частинами 6-7 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судовим розглядом встановлено, що позивач не надав суду жодного належного доказу, який би підтверджував факт протиправних дій або бездіяльності прокуратури Львівської області, наявність будь-якого причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та діями (бездіяльністю) відповідача. Належним чином позивачем не обґрунтовано вимоги немайнового характеру, не вказано з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed