Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] (позивачка) звернулась до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з [PERSON] (відповідача) аліменти на своє утримання в розмірі 14 відсотків від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 100% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно і довічно. В обґрунтування позову зазначила, що вона отримує пенсію, якої їй не вистачає на проживання, вона часто хворіє і потребує дорогого лікування, щоб бачити онуків, їздити до сина в Болгарію , що теж дуже дорого, через більш високі ціни в Болгарії. Відповідач є її сином, працює приватним підприємцем у Болгарії, що вказує на його можливість надавати допомогу непрацездатній матері. Як на підстави позовних вимог посилається на норми ст.ст. 202, 205 СКУкраїни. Ухвалою суду від 17.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без виклику, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. Крім того, вказаною ухвалою у позивача витребувано оригінали доказів, копії яких додані до позовної заяви. Позивачем 03.06.2021 року подано до суду докази, копії яких додані до позовної заяви, інших заяв або клопотань до суду не подала. Відповідачем поданий до суду відзив на позовну заяву, яким вимоги позивача визнав повністю. Пояснив, що подану позовну заяву своєї матері вважає непорозумінням, оскільки він не відмовляється виконувати свої обов`язки щодо утримання і допомоги непрацездатній матері, вказана ситуація виникла через непорозуміння, внаслідок недостатньої комунікації з його з матір`ю, тому відповідач просить позивні вимоги задовольнити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.07.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . [PERSON] є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] від 09.01.2008 року і діє довічно. Згідно довідки про доходи [PERSON] перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.03.2020 року по 28.02.2021 рік складає 39046,17 грн. З копії посвідчення про декларацію даних, виданої Національним агентством доходів територіальною дирекцією м. Варна, слідує, що [PERSON] працює в Болгарії та декларує дані про доходи. Згідно ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Аналогічні положення містить норма ч. 3 ст. 75 СК України, згідно якої непрацездатною вважається особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. У висновку щодо застосування норм права, викладеному у Постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначено, що тлумачення "Сімейний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002" статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, отримує невелику пенсію та потребує матеріальної допомоги. Відповідач позовні вимоги визнав, він працює та отримує заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання матері. Таким чином з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання непрацездатної матері. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача на користь позивача. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При цьому чинними нормами Сімейного кодексу України не встановлено мінімального гарантованого розміру аліментів, а також мінімального рекомендованого розміру аліментів, який діти мають сплачувати на утримання батьків. Таким чином, заявлені позовні вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 14% від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 100% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність не ґрунтуються на нормах СК України. Враховуючи заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів, суд дійшов висновку про можливість задоволення позховних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/7 частки від усіх видів його заробітку (доходу). У зв`язку з викладеним позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 79 СК Україниаліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при подачі позовної заяви до суду був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial