Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

05 березня 2019 р. АТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 11 січня 2012 р. між банком та [PERSON] укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 3 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки липень 2016 р. Відповідачка порушує кредитні зобов`язання та має станом на 31.01.2019 р. заборгованість у сумі 11\~708,43 грн., яка складається з: 1\~066,72 грн. заборгованість за кредитом; 7\~407,98 заборгованості за процентами; 2\~200,00 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи: 500 грн. фіксована частина, та 533,74 грн. процентна складова. Посилаючись на викладене, АТ КБ ПриватБанк просить стягнути з відповідачки на їх користь вищевказану суму заборгованості. Ухвалою від 29.03.2019 р. після усунення позивачем недоліків позовної заяви відкрите провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 07 травня 2019 р. без участі сторін. Відповідачка [PERSON] про призначення справи до розгляду повідомлена 02.04.2019 р., що підтверджене поштовим повідомленням. У наданий строк відзив та/чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін суду не надала, а тому у відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 січня 2012 року на підставі письмової Анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк між ним та АТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір б/н (далі - договір), відповідно до якого відповідачка отримала\~ кредитну карту Універсальну, 55 днів пільгового періоду зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 %. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісячними платежами, розмір яких становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. [PERSON] погодилася, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи, складають собою договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за договором Банк виконав, відкривши відповідачці картковий рахунок та видавши платіжну картку № [NUMBER] з встановленим кредитним лімітом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином - ст.599 ЦК України. Судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання по погашенню кредиту та процентів, останній платіж внесла 27 лютого 2017 р. у сумі 10,00 грн. Станом на кінцеву дату дії кредитної картки № [NUMBER] 31 липня 2016 року, заборгованість перед банком за тілом кредиту складала 2\~665,75 грн. Заборгованість за процентами підлягає перерахунку, виходячи з наступного. При кредитуванні позичальника відсоткова ставка була встановлена у розмірі 30,00 % на рік. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Як визначено у п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Позивач не надав доказів щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, а тому нарахування відсотків, виходячи з відсоткової ставки 34,80 % і 43,20 % річних, є необґрунтованим та підлягає перерахунку, виходячи з відсоткової ставки 30,00 % річних. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до липня 2016 р. Відтак, у межах строку кредитування до липня 2016 р. відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з липня 2016 р., відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За такого позивач не мав права нараховувати відповідачеві відсотки після закінчення строку кредитування, тобто з серпня 2016 р. Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року. Загальний розмір відсотків у період з 11.04.2013 р. по 31.07.2016 р., виходячи з розрахунку, виконаного позивачем, складає 281,73 грн. Відсотки нараховані, виходячи з відсоткової ставки: 30 % у період з 11.04.2013 р. по 31.08.2014 р. на загальну суму 98.06 грн.; 34,80 % у період з 01.09.2014 р. до 31.03.2015 р. на загальну суму 146,98 грн. (245,04 - 98,06 = 146,98 грн.); 43,20 % у період з 01.04.2015 р. до 31.07.201 р. на загальну суму 36,69 грн. (281,73 - 245,04 = 36,69 грн.); Розмір заборгованості за період з 11.04.2013 р. по 31.07.2016 р., , виходячи з 30,00 % річних, складає 250,25 грн. (98,06 грн. + (146,98 х 30,00 % : 34,80 %) + (36,69 х 30% : 43,20%) = 250,25 грн.). Проте після закінчення строку кредитування відповідач вносила платежі 09.08.2016 р. у сумі 778,25 грн., 26.09.2016 р. у сумі 30 грн., 08.11.2016 р. у сумі 778,25 грн., 26.12.2016 р. у сумі 30 грн., 10.01.2017 р. у сумі 637,10 грн. та 27.02.2017 р. у сумі 10 грн. Всього після закінчення строку дії кредитного договору відповідач внесла 2263,60 грн. Сума внесених відповідачем коштів після закінчення строку дії кредитного договору підлягає врахуванню як сплата заборгованості за відсотками та тілом кредиту, у зв`язку з чим на користь позивача стягненню з відповідача в рахунок відшкодування заборгованості за тілом підлягає 652,40 грн. ((2 665,75 (тіло кредиту станом на 31.07.2016 р.) + 250,25 (відсотки станом на 31.07.2016 р.) - 2 263,60 грн. (кошти, внесені після закінчення дії договору) = 652,40 грн.) Дії позивача щодо нарахування відповідачеві, крім штрафу, ще й пені є незаконними. Пеня і штраф є різновидом неустойки, і одночасно можуть бути стягнуті лише за різні порушення договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач нараховував і штраф і пеню одночасно. Таким чином, фактично мала місце подвійна юридична відповідальність за одне і те ж порушення, що за\~Конституцією України є неприпустимим. Крім цього, позивач не обґрунтував та не розмежував складові пені та комісії на суму 2 200 грн., тобто не довів вказану вимогу. За такого вимога про стягнення 2 200 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Зменшення розміру заборгованості за кредитом тягне за собою зменшення розміру процентної складової штрафу до 32,62 грн. (652,40 х 5% = 32,62 грн.) Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача стягненню з відповідача підлягає 652,40 грн. заборгованості за кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована\~ частина), 32,62 грн. штраф (процентна складова), що разом складає 1 185,02 грн. Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України на користь позивача стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на суму 194,43 грн. (1 185,02 грн. х 1 921 грн. : 11 708,43 грн. = 194,43 грн.)

Outcome: partial