Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

ФОП [PERSON] 20.12.2018р. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 10 267,21 грн. Позов мотивовано тим, що 10.11.2014р. між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Сумського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та громадянином [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 577144. 06.05.2015р. між АТ «Ощадбанк» та позичальником було укладено додатковий договір № 1 до договору № 577144, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 10 000,00 грн. Позичальник належним чином не виконав умови договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним Договором, та станом на 14.12.2015р. заборгованість позичальника за договором становить 10 267,21 грн. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву суду не надав. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 10.11.2014р. між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України»,в особі філії Хмельницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та громадянином [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 577144. 06.05.2015р. між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено додатковий договір № 1 до договору № 577144, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 10 000,00 грн. Позичальник належним чином не виконував умови договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним Договором, й станом на 14.12.2015р. заборгованість позичальника за договором становила 10 267,21 грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів та\\або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених Договорами, були застраховані у приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору добровільного страхування кредитів № 055/07 від 01.08.2014р. АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК» виконуючи свої зобов`язання по договору № 055/07 від 01.08.2014р., визнало факт неповного погашення Позичальником грошового зобов`язання згідно умов Договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 10 267,21, що підтверджується страховим актом та випискою по рахунку ПрАТ «УПСК» за 20.01.2016р. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної сторони у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З вищенаведеного вбачається те, що у позичальника виникло зобов`язання перед ПрАТ «УПСК» відшкодувати завдані збитки в розмірі 10 267,21 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 20.01.2016р., що підтверджується випискою по рахунку ПрАТ «УПСК» за 20.01.2016 року. 01.10.2018р. між ПрАТ«УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконав зобов`язання з повернення грошових коштів, з нього слід стягнути суму завданих збитків в порядку регресу в розмірі 10 267,21 грн. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved