Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. 09.09.2014 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу батьки дитини проживають окремо. Після розірвання шлюбу між ними існують неприязні стосунки, у зв'язку з чим існують труднощі у можливості побачень з дочкою. Врегулювати питання щодо участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] в добровільному порядку не виявилось можливим. Просить суд, визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] шляхом встановлення побачень щоп'ятниці з 17 години до 18 години неділі з визначенням місця перебуванням дитини у місті Луцьку, встановити можливість проводити спільний відпочином за межами міста Луцька тривалістю не менше 14 календарних днів. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала з підстав в ній викладених. Просила суд, позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Згідно ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 09 вересня 2014 року (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. В ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. На даний час сторони не досягли між собою згоди та не уклали договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків позивачем як батьком дитини, який проживає окремо від дитини. Згідно ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Як слідує з висновку служби в справах дітей Луцької міської ради № 74 від 12 квітня 2016 року про участь [PERSON] у вихованні дитини, то позивачу, як батькові дитини, визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON]: з 17 години п'ятниці до 18 години неділі першого та третього тижня місяця, з 17 години до 20 години протягом двох робочих днів щотижня на вибір батьків, спільний відпочином у літній період протягом 14 календарних днів, у зимовий період протягом 7 календарних днів. Положеннями ст. 159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд вважає, що між тим з батьків хто проживає окремо і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Визначаючи спосіб спілкування позивача з дочкою у вихідні дні суд вважає, що дані спілкування слід проводити за місцем постійного проживання дитини у м. Луцьку, оскільки, у разі не визначення місця перебування дитини в період її спілкування з батьком потягне подальший конфлікт між сторонами.

Outcome: partial