Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №б/н від 15.09.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.07.2015 року у сумі 6006 грн. 83 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1338 грн. 08 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2286 грн. 52 коп., заборгованістю за пенею та комісією в сумі 1620 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору у розмірі 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), та у сумі 262 грн.23 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача Сафір Ф.О., що діє на підставі довіреності № 3913-О від 25.10.2012 року(а.с.16) не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просив стягнути з відповідача витрати, пов'язані з публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача (а.с.32). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.31), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 15.09.2009 року (а.с.7-14), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, згідно Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.09.2009 року станом на 31.07.2015 року, має заборгованість у сумі 6006 грн. 83 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1338 грн. 08 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2286 грн. 52 коп., заборгованістю за пенею та комісією в сумі 1620 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору у розмірі 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), та у сумі 262 грн.23 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5-6). У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1218,00 грн., проте відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» на момент звернення до суду із позовом, а саме станом на 31 серпня 2015 року сума судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складала 1% ціни позову, але не менше ніж 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто позивачем при зверненні до суду із цим позовом повинен був бути сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі внесення судового збору у більшому розмірі, ніж установлено законом. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України сума судового збору 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а сума сплаченого судового збору 974,40 грн. підлягає поверненню позивачу. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у сумі 180,00 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial