Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

28 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11785,83 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 03 жовтня 2011 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержав кредит в сумі 2500,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував її умови та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 31 березня 2017 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 11785 грн. 83 коп., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та пояснив про вищевикладене просив позов задовольнити. Відповідно до повідомлення Вознесенскої виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області № 72 відповідач [PERSON] з січня 2017 року відбуває покарання в колонії за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області (а.с. 58). Яв вбачається з розписки від 18.07.2017 року, відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений, отримав копію позовної заяви та додані до неї документи, не наполягав на проведення судового засідання за його присутності (а.с. 71), у зв'язку з чим суд допустив розгляд справи за його відсутності. Суд, вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 03 жовтня 2011 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту при укладенні договору - 2500,00 грн. (а.с. 39). Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с. 8). За даними витягу з Тарифів по картам "Універсальна GOLD", змінено умови кредитування, з 01 квітня 2013 року процентна ставка становила 2,5%, з вересня 2014 року процентна ставка становила 2.7 %, з 01 квітня 2015 року - 3,5 %. Також змінено розмір пені (а.с.8 зворотній бік). Згідно з заявою позичальника, останній ознайомлений та погодилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.7). Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування. Визначена сума комісії за відповідними операціями. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, що передбачені Договором, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно даних Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD » (а.с. 8), зміну щодо процентної ставки по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна GOLD» здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014 року та, згідно розрахунку (а.с. 5-6), Банком дотримано вказаних вимог і нараховано проценти у розмірах, що діяли на час використання кредитних коштів на загальну суму 6363,27 грн. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 31 березня 2017 року за ним рахується заборгованість в сумі 11785,83 грн., з яких: тіло кредиту - 2095,69 грн., проценти - 6363,27 грн. та пеня - 2289,45 грн. (а.с. 5-6). Враховуючи наведене, умови кредитного договору, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом, процентами та пенею підлягає стягненню в повному обсязі. До того ж, Банком як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобов'язань, а саме: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф - 537,42 грн. (процентна складова). Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). З урахуванням зазначених норм, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1456,00 грн. (10748,41 грн. х 100 / 11785,83= 91%, 1600 х 91% = 1456,00,00). На підставі викладеного,

Outcome: partial