Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 21 січня 2015року з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з червня 2010 року вона з відповідачем проживала однією сім'єю в с. Обтове Кролевецького району, вели спільне господарство, але в зареєстрованому шлюбі не перебували. Вони мають двох дітей: [PERSON] - [INFO], та [PERSON] - [INFO]. Відповідач визнав себе батьком дітей. 30 вересня 2014року вони з відповідачем припинили спільне проживання і з цього часу вони проживають окремо. Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Вона не працює, оскільки доглядає за дитиною віком до трьох років. Єдиним джерелом існування є соціальна допомога по догляду за сином [PERSON]. Цих коштів недостатньо для матеріального забезпечення двох дітей. [PERSON] не надає коштів на утримання дітей. Угоди про добровільну участь в матеріальному забезпеченні дітей вона з відповідачем не досягли. За станом здоров'я відповідач працездатний, але не працює; як їй відомо, він виїздить на заробітки в Російську Федерацію. Тому вважає, що він має таким чином влаштувати своє життя, щоб забезпечити належну участь в утриманні дітей. Вважає, що він може надавати щомісяця по 400грн. на кожну дитину, а тому і просить стягнути аліменти у такому розмірі. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на те, що після припинення спільного проживання лише в січні 2015року відповідач надав матеріальну допомогу на дітей в сумі по 200грн. на кожну дитину, та приніс подарунки дітям. Іншої участі в утриманні дітей він не приймає. Вважає, що відповідач має сплачувати аліменти в сумі, яка не менша, ніж та, що сплачує на сина [PERSON]. Відповідач позов визнав частково, не заперечуючи проти стягнення аліментів на дітей, але в розмірі в межах 300грн. на кожну дитину, беручи до уваги те, що він сплачує аліменти на сина [PERSON] в розмірі 430грн., зараз він не працює, оскільки звільнився з роботи 31.10.2014року. Проживаючи в сім'ї з батьками, він допомагає їм по господарству. Власного майна він не має, земельного та майнового паю він не має. Третя особа у справі [PERSON] пояснила в суді, що відповідач сплачує аліменти за рішенням суду на сина [PERSON] після звільнення з роботи в сумі 439грн, до звільнення з роботи сплачував в межах 700-900грн. в залежності від суми заробітку. Вважає, що стягнення аліментів на користь [PERSON] не має вплинути на розмір аліментів на її користь. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] - [INFO], та [PERSON] - [INFO] (а.с.8.9). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки спір щодо утримання дітей сторони не вирішили в добровільному порядку, це питання підлягає вирішенню за рішенням суду відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідач звільнився з роботи 31.10.2014року (а.с.24-25). Як вбачається з його пояснень, причиною звільнення стало те, що йому необхідно було їздити на роботу з с. Обтове в м.Кролевець, а на мопеді в холодну пору року це робити складно. З цієї ж причини, а саме в зв'язку з тим, що він проживає в с. Обтове, а робота може бути запропонована через центр зайнятості, на його думку, лише в м. Кролевець, він не звертався з приводу працевлаштування в центр зайнятості населення. Таким чином, в теперішній час він не працює і не має постійного джерела доходу. У зв'язку з цим, на думку суду, вимоги позивачки щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обгрунтованими та такими, що відповідають положенням ст.184 СК України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд керується положеннями ст.184 , 182 СК України. Суд враховує, що за рішенням суду відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів на сина [PERSON] (а.с.22). Даних про наявність майна у відповідача сторони не надали. Разом з тим, суд враховує, що відповідач є працездатним, він має джерела доходів, про що свідчить відсутність заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] Сам відповідач, не заперечуючи проти свого обов'язку щодо сплати аліментів на користь позивачки, погоджуючись на сплату аліментів по 300грн., зазначає. що отримання доходів для цього є його проблемою, заперечуючи при цьому факт виїзду на заробітки до Росії. Третя особа у справі, [PERSON] дала суду пояснення про те, що відповідач при її зверненні до суду також звільнявся з роботи, виїздив на роботу до Києва, потім знову працював в "Кролевецькому РЕМ". Ці обставини свідчать про те, що відповідач в змозі і може організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити і виконання свого обов'язку по утриманню дітей. Разом з тим, враховуючи, що відповідач має утримувати трьох неповнолітніх дітей, питання щодо утримання одного з них вирішено судом, беручи до уваги той факт, що відсутні дані про майно відповідача та розмір його доходів, можливість надання утримання в розмірі 400грн. на кожну дитину, на думку суду, не доведено, і розмір аліментів слід визначити в межах 350грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп., а також на користь позивачки судові витрати по оплаті правової допомоги, виходячи з 87,5% задоволених вимог, відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України, в сумі 262грн.50коп. Відповідно до ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial