Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

26.01.2017 року позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] третя особа Головне територіальне управління юстиції в Чернігівській області про встановлення фактів, зміну черговості стадкування, усунення від спадкування, в якому просила суд встановити факт, що [PERSON] опікувалась та матеріально забезпечувала свого рідного брата [PERSON], який помер [INFO], з 2006 року до дня його смерті; змінити черговість спадкування після померлого [INFO] [PERSON]; надати [PERSON], спадкоємцю другої черги, право на спадкування після померлого [INFO] [PERSON] разом із спадкоємцями першої черги; усунути [PERSON] від права на спадкування після померлого [INFO] [PERSON]; встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO]. В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що 22.10.1987 року Усольським відділом ЗАГСу Пермської області, Росія зареєстрований шлюб [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) із [PERSON], актовий запис №45.Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] [PERSON] мала доньку від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Після укладання шлюбу з [PERSON] [PERSON] - Спадкодавець, надав згоду на встановлення батьківства над [PERSON], яка отримала прізвище [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 07 січня 1988 року, [NUMBER]. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. 25 березня 2010р. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 06.10.2010р. [NUMBER]. актовий запис №769. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не склав тому спадкування після нього має відбуватися за законом. Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом першої черги є донька спадкодавця - [PERSON], відповідач по справі. 28 березня 2011 року відповідач, як донька померлого [INFO] спадкодавця [PERSON]. звернулася із Заявою про прийняття спадщини від 25.03.2011 року, на підставі якої Ніжинською міською нотаріальною конторою заведено спадкову справу №91/2011. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після померлого [INFO] спадкодавця [PERSON], підлягає усуненню від права на спадкування, виходячи з наступного. 26 січня 2006 року [PERSON] потрапив у ДТП, в наслідок якої йому було завдано значної шкоди, що підтверджується випискою №2766 з медичної карти стаціонарного хворого. Внаслідок ДТП спадкодавець [PERSON] отримав наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітини, перелом правої стегнової кістки, закритий перелом лівої гомілки, компресійний перелом хребта. 16 липня 2006 року [PERSON] (спадкодавцю) була встановлена II група інвалідності до 01.07.2007р., що підтверджується Випискою із акта огляду МСЕК №009755 та направлено до Київського міського центру реабілітації, що підтверджується Випискою №11103 від 31.07.2006р. Протягом 2006-2007 років, не отримуючи коштів для існування, за відсутності догляду та піклування, стан [PERSON] погіршився. Він втратив можливість самостійно рухатись та став лежачим хворим, який потребував сторонньої допомоги. З 27 листопада 2007р. по 24 грудня 2007 року [PERSON] (спадкодавець) знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській міській лікарні №1. що підтверджується копією Виписки №20941. 17 січня 2008 р. [PERSON] (спадкодавцю) була встановлена І група інвалідності до 01.02.2009р., що підтверджується Випискою із акта огляду МСЕК №006225. 24 лютого 2009 року [PERSON] направлений на ВТЕК для встановлення І групи інвалідності постійно, що підтверджується Направленням на ВТЕК від 24.02.2009р. та Обхідним Листком. 25 березня 2009 року розроблена Індивідуальна програма реабілітації інваліда №436. згідно якої [PERSON] потребував відновної терапії, реконструктивної хірургії, санаторно-курортного лікування, ерготерапії та встановлення ендопротезу тазостегнового суглобу. Встановлена ІІІ ступінь обмеження до самообслуговування, пересування, трудової діяльності. 30 березня 2009 року [PERSON] (спадкодавцю) була встановлена І група інвалідності постійно, що підтверджується Випискою із акту огляду МСЕК №005644, пенсійним посвідченням № [NUMBER], [NUMBER], Довідкою №835 від 27.05.2009р. ПФУ в Дарницькому р-ні м. Києва. Таким чином спадкодавець [PERSON] на день своєї смерті [INFO] (час відкриття спадщини) був інвалідом І групи з 14.01.2008р. не міг самостійно пересуватися, потребував постійного стороннього догляду з жовтня 2006р., був непрацездатним та отримував мінімальну пенсію. Відповідач [PERSON], донька померлого 02.10.2010р. спадкодавця [PERSON], не проживала з ним з 2002 року та взагалі не піклувалася про свого батька аж до його смерті, хоча за законом повинна була це робити та мала матеріальну можливість, адже здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець та зареєстрована в Дарницькій ДПІ ГУ Міндоходів м. Києві. Постійний догляд спадкодавцю [PERSON] надавала його рідна сестра - [PERSON], пенсіонер за віком (копія Пенсійного посвідчення - додаток-19), яка протягом 2006-2008 років приїздила до м. Києва самостійно доглядати та наймала людей за свої кошти для догляду за братом. В жовтні 2009 року [PERSON] перевезла [PERSON] до м. Ніжин та стала його доглядати в приватному будинку за адресою: м. Ніжин, вул. Червонокозача. 32. належному їй на праві приватної власності. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 04.11.2014р., ввідоцтвом про народження [PERSON] від 20.10.1954р. та свідоцтвом про одруження [PERSON] від 05.11.1977р. (Додаток-18). Спадкоємцем другої черги після померлого 02.10.2010р. спадкодавця [PERSON] є його рідна сестра - [PERSON] - позивач по справі. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] підлягає усуненню від спадкування з підстав, передбачених ст. 202, 203 СК України, п. 2 ч. З ст. 1224 ЦК України. В судовому засіданні позивач, яка була допитана в якості свідка, а також її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації проживання та засобами масового з"язку - через оголошення в газеті, про причини неявки суду не повідомляла, тому суд з урахуванням думки учасників процесу ухвалив розглядати справу у її відсутність. Представник Головного територіальне управління юстиції в Чернігівській області також у судове засідання не прибув, в матеріалах справи містяться клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, всебічно, повно та об"єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [INFO] у віці 59 років помер [PERSON] у м.Ніжин Чернігівської області, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 06.10.2010 року за № 769 Позивачка у справі [PERSON] доводиться померлому [PERSON] рідною сестрою та відповідно до положень ст.1262 ЦК України є спадкоємицею другої черги. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачкою [PERSON] підтверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 04.11.2014 року, свідоцтвом про народження від 20.10.1954 року, свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.1977 року Також судом встановлено, що 26.01.2006 року [PERSON] потрапив у ДТП, в наслідок якого йому було завдано значної шкоди, згідно виписки № 2766 з медичної картки стаціонарного хворого. 16.07.2006 року [PERSON] була встановлена II група інвалідності до 01.07.2007 року, що зазначено в виписці із акту огляду МСЕК № 009755 та направлено до Київського міського центру реабілітації, що підтверджується випискою № 11103 від 31.07.2006 року. З 27.11.2007 року по 24.12.2007 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській міській лікарні № 1, про що зазначено в виписці з історії хвороби № 20941. 15.06.2009 року - 2.10.2010 року [PERSON] була встановлена I група інвалідності, що підтверджується Пенсійним посвідченням № [NUMBER], [NUMBER], довідкою № 835958 від 27.05.2009 ПФУ в Дарницькому районі м. Києва. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона була сусідкою померлого [PERSON] в м. Києві по вул. Ташкентській. Після аварії десь протягом місяця доглядала за померлим, оскільки він був в лежачому стані, приносила йому їсти, прибирала. Однак потім пішла на роботу та не могла більше за ним доглядати. Вона говорила колишній дружині покійного [PERSON], що він лежачий, йому потрібен постійний догляд, але вона не реагувала, говорила, що це не їхні з донькою проблеми. [PERSON] надавала його сестра, наймала людей, щоб за ним доглядали, коли він ще був у Києві, а потім перевезла його до себе у Ніжин. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила, що у 2009 році [PERSON] перевезла брата [PERSON], який потребував сторонньої допомоги до свого будинку за адресою: [ADDRESS] який проживав із сестрою по день смерті. Позивачка доглядала, купувала речі, ліки тощо, підтримувала психологічно, після смерті сама займалася похованням. Жодної допомоги від відповідача [PERSON] а ні покійний [PERSON], а ні його сестра не отримували, хоча він просив у доньки допомоги. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Ніжинське міськрайонне управління юстиції в Чернігівській області про поновлення строку позовної давності, усунення від права на спадкування, встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадщину, задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання [PERSON] ([INFO]) разом з померлим [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO]. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо усунення від права на спадкування [PERSON] та визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку та ухвалено нове про відмову у задоволенні зазначених вимог. В решті рішення залишено без змін. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Враховуючи те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2015 року встановлено факт спільного проживання [PERSON] разом із померлим [PERSON], тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо решти заявлених позовних вимог, суд вважає їх задовольнити виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно п. 5.2 узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Наведені обставини повинні носити систематичність та тривалість їх здійснення за часом, крім того, спадкодавець має потребувати такої опіки, матеріального забезпечення, надання іншої допомоги, через, зокрема безпорадний тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Як роз'яснено у абзаці 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В судовому засіданні встановлено, та підтверджено показами свідків, що [PERSON] опікувалася та матеріально забезпечувала свого рідного брата [PERSON], оскільки він був інвалідом І групи та потребував постійного догляду. Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Як зазначалося вище, [PERSON] після ДТП була встановлена І група інвалідності, він не міг самостійно пересуватися, забезпечувати умови свого життя, самостійно за собою доглядати. Під час розгляду справи в суді встановлено, що відповідач по справі знала про тяжкий стан свого батька, про необхідність його догляду, про що було зазначено свідками в судовому засіданні, мала можливість матеріально забезпечувати батька, що підтверджується відповіддю Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві про доходи [PERSON], однак не вчиняла жодних дій спрямованих на його забезпечення та підтримку, що свідчить про ухилення нею від надання допомоги своюму батькві, а отже позовні вимоги щодо усунення [PERSON] від права на спадкування підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial