Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

17.06.2013 року до Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до ДП «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої умовами праці, в якій зазначив, що з 14.09.1979 року по 09.11.2006 р. він перебував з відповідачем у трудових відносинах. Працював в підземних умовах на роботах, пов'язаних з шкідливими та небезпечними умовами праці прохідником 5 розряду з повним робочим днем роботи. 06 липня 2007 року, при виконанні робіт з ним на шахті стався нещасний випадок за обставинами, що викладені в акті Н-1 № 28, який складений 09 липня 2007 року. 12.09.2007 р на МСЄК вперше встановлено 15% втрати працездатності Внаслідок отриманої травми йому був поставлений діагноз: трудове каліцтво. Крім того, за тривалий час роботи в шкідливих умовах він отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт та вібраційну хворобу. За результатами розслідування хронічної професійної хвороби. був складений акт від 08.02.2013 року За результатами огляду МСЕК від 06.03.2013 року, йому було встановлено по сукупності 40 % втрати професійної працездатності. Вважає, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я, яке сталося з вини працедавця, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у переживаннях в зв'язку з каліцтвом, неможливістю задовольняти свої життєві потреби. Просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 20.000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив залишити його без задоволення. Вказав, що вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди до ДП «Макіїввугілля» є неправомірними, оскільки моральна шкода в даному випадку має відшкодовуватися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] працював з повним робочим днем роботи. на підприємствах ДП «Макіїввугілля» з 14.09.1979 року. по 07.10.2012 р., був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП, за станом здоров'я, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці(а.с. 24-26). Згідно акту форми Н-1 № 28 від 09 липня 2007 р. з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві.(а.с. 8).. Рішенням МСЕК від 12.09.2007 року [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності у зв'язку з трудовим ушкодженням в розмірі 15% (а.с. 12). Згідно висновку лікарсько - експертної комісії від 19.12.2012 року йому встановлені професійні захворювання які пов'язані з його роботою на підприємстві відповідача (а.с.16). Рішенням МСЕК від 06.03.2013 року у позивача за сукупністю встановлена втрата працездатності на 40% (а.с. 51). Відповідно до встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що право на відшкодування завданої моральної шкоди виникло у [PERSON] з 06.03.2013 року - з часу встановлення рішенням МСЕК втрати професійної працездатності. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України, моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразова або шляхом здійснення щомісячних платежів. Виходячи з абзацу 9 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі № 1 - 32/2008 року від 8.10.2008 року, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з внесеними змінами від 23.02.2007 року до Закону України №1105-ХІУ, реалізується відповідно до норм статті 1167 Цивільного кодексу України та статті 237-1 Кодексу законів про працю України, за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності із пунктом 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно пункту 1 статті 9 ЦК України, положення Цивільного кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власника або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) збитку" за змінами внесеними постановою Пленуму № 4 від 25.15.2001 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ , заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Заподіяний моральний збиток відшкодовується тій фізичній особі , права якої були безпосередньо порушені неправомірними діями інших осіб. Суд вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки він втратив працездатність, стан його здоров'я незадовільний, не може працювати. Багато часу проводить на лікуванні. Вказані обставини, які наявні у позивача, обумовлюють необхідність пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по- новому й свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди. Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, ступеня та глибини фізичних і моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості. При вирішенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, виходячи із обставин справи, наслідків та відсотків втрати працездатності, глибини моральних страждань завданих позивачу, суд вважає, що необхідно визначити суму виплати за моральну шкоду позивачу в розмірі 12.000.00 гривень.

Outcome: partial