Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що він і [PERSON] уклади договір позики від 01.03.2015 року б/н. Згідно з умовами договору позики позикодавець [PERSON] зобов`язується передати у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти 140000,00 грн і 36000,00 доларів США, а позичальник [PERSON] зобов`язується повернути позикодавцеві [PERSON] таку ж суму грошових коштів (суму позики). Він з позичальником [PERSON] домовились, що названа сума грошових коштів має бути повернута до 01.03.2016 року, про що зазначили в пункті 3.1 договору позики. Відповідно до пункту 5.2 Договору, термін дії договору: з моменту його підписання та до повного погашення суми грошових коштів та відсотків за їх використання. Одразу після підписання договору позики він передав готівкою, із рук в руки, у власність [PERSON] грошові кошти 140000,00 грн і 36000,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики і його умов позичальник [PERSON] видав позикодавцеві [PERSON] розписку від 01.03.2015 року, яка посвідчує передання позикодавцем [PERSON] у власність позичальника [PERSON] грошових коштів 140000,00 грн і 36000,00 доларів США. Крім цього, в цій розписці позичальник [PERSON] зазначив, що кошти зобов`язується повернути у термін та на умовах договору позики. Позивач, [PERSON] і поручитель [PERSON] , який є сином позичальника [PERSON] , уклали договір поруки від 01.03.2015 року б/№, згідно з яким поручитель [PERSON] в повному обсязі поручився перед позивачем за виконання позичальником (боржником) [PERSON] свого обов`язку згідно договору позики (пункт 1.1 Договору поруки). [PERSON] у вказаний в договорі позики (п. 3. 1) у термін до 01.03.2016 року вищезазначену суму грошових коштів позивачу не повернув, чим порушив зобов`язання. Поручитель [PERSON] забезпечене порукою зобов`язання не виконав. В строк з 01.03.2016 року по 07.03.2017 року позивач звертався до [PERSON] і [PERSON] про повернення отриманих в позику грошових коштів. Отримані в позику грошові кошти не повернуті. Позичальник [PERSON] написав розписку від 07.03.2017 року про зобов`язання віддавати з 15.03.2017 по 01. 04. 2017 року борги в сумі 5000,00 доларів США та що в разі несплати цієї суми не заперечує проти реалізації його майна. 05.04. 2017 року позичальник [PERSON] ще раз звернувся до позивача про отримання ще однієї позики. Позивач передав готівкою, із рук в руки, у власність [PERSON] грошові кошти 10000,00 доларів США, 189000,00 гривень і 64000,00 доларів США., що підтверджується двома розписками від 05.04.2017. [PERSON] обіцяв повернути на користь позивача грошові кошти 10000,00 доларів США до 05.06.2017 року, а решту - 189000,00 гривень і 64000,00 доларів США до 31.12.2017 року. На підтвердження отримання зазначеної суми позики, [PERSON] написав дві розписки від 05.04.2017 року, в яких вказав про отримання грошових коштів в присутності свідків, що розписки написані без будь якого примусу і без тяжких обставин, та що в разі неповернення позичених коштів право вимоги боргу покладається на поручителя [PERSON] , який присутній при отримані коштів і написанні розписок. Позичальником [PERSON] і його сином [PERSON] умови всіх заключних договорів не виконано. [PERSON] 30.05.2017 року письмово обіцяв, що цього дня в 13.00 год поверне на користь позивача 20000,00 грн, 01.06.2017 року - 1500,00 доларів США і 10000,00 грн, 05.06.2017 року отримає кошти в сумі близько 12000,00 доларів США від двох осіб, які заборгували йому і ці кошти поверне на користь позивача. [PERSON] обіцяв позивачу, що в разі неповернення йому боржниками коштів в сумі близько 12000,00 доларів США, він пред`явить їхні розписки. [PERSON] черговий раз 18.06.2017 року письмово зазначив, що обіцяне ним 30.05.2017 року не виконане, обіцяв, що 19.06.2017 року поверне на користь позивача 20000,00 грн, пред`явить дві розписки від боржників, поверне 1000,00 доларів США. В розписці від 29.06.2017 року зобов`язався разом із своїм сином [PERSON] відати 20000,00 - 30000,00 грн. [PERSON] на користь позивача отримані в позику грошові кошти не повернув. Позивач згідно договору позики від 01.03.2015 року б/№ передав готівкою на користь [PERSON] грошові кошти 140000,00 грн і 36 000 доларів США. Розписки написані позичальником [PERSON] від 05.04.2017 року, які посвідчують передання [PERSON] позичальникові [PERSON] грошові кошти 10 000 доларів США, 189 000 гривень і 64 000 доларів США. Загалом позикодавець [PERSON] готівкою передав позичальнику (боржнику) [PERSON] грошову суму 110 000.00 доларів США і 329000,00 грн. Позивач 20.08.2018 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинене [PERSON] і [PERSON] кримінальне правопорушення. Стороною обвинувачення заява позивача розглянута, відомості про вчинення [PERSON] і [PERSON] правопорушення з кваліфікацією діяння за ч. 4 ст. 190 КК України внесені до ЄРДР №12018251010006586 на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.09.2018 по справі № 712/10346/18. 25 березня 2020 року слідчим СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Ходосовською О.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження від 20.09.2018 року № 12018251010006586 у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, жодній особі не було повідомлено про підозру. 23.06. 2021 року позивач подав скаргу на дії слідчого, оскільки з постановою був не згідний та вважав, що вона є передчасною та незаконною, а тому вона підлягає скасуванню. 09.07.2021 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/7024/21 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Також позивачем, надано розрахунок 3% річних, які розраховано за три роки, що передують подачі позову з урахуванням боргу у сумі: 1) 140 000,00 грн. * 1095 днів *3/100/365= 12 600,00 грн. 2) 36 000 доларів США * 1095 днів *3/100/365 = 3 240,00 дол. США 3) 10 000 доларів США* 1095 днів *3/100/365 = 900,00 дол. США 4) 189 000,00 грн. * 1095 днів *3/100/365 = 17 010,00 грн. 5) 64 000 доларів США* 1095 днів *3/100/365 = 5760,00 дол. США. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути на його користь солідарно з [PERSON] ( [INFO] паспорт громадянина України серія [NUMBER] ) та [PERSON] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] ) грошову суму 140 000 грн і 36 000 доларів США на його, 3% річних від простроченої суми, які становлять 12600,00 грн., 3240,00 дол. США. Стягнути з [PERSON] ( [INFO] паспорт громадянина України серія [NUMBER] ) на його користь грошову суму 10000,00 доларів США, 189000,00 гривень і 64000,00 доларів США; 3% річних від простроченої суми, які становлять 6660,00 дол. США, 17010,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також, позивач підтримав свою заяву про поновлення строку звернення з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача зазначив, що ним буде подано до суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу після рішення суду. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти вимог позовної заяви у повному обсязі, оскільки вважає їх безпідставними, а договір поруки просив визнати недопустимим та неналежним доказом, оскільки він містить виправлення у даті строку дії поруки, також підтримав заяву про застосування строків позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог з цих підстав. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції за останньою відомою адресою місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду. Суд зазначає, що під час судового засідання 26.10.2021 року, яке розпочалось о 14.30 годині, о 15.14 годині головуючого у справі повідомлено про те, що у скриньці для прийому кореспонденції відповідальним працівником виявлено та зареєстровано о 15.10 годині, про що складено відповідний акт, заяву [PERSON] про застосування строків позовної давності. Однак суд, вказану заяву не приймає до уваги, оскільки [PERSON] у жодне судове засідання не з`являвся, особа громадянина, яким покладено вказану заяву до скриньки не встановлювалась. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 01.03.2015 року між [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), який зареєстрований та постійно мешкає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), який зареєстрований та постійно мешкає за адресою [ADDRESS] укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець зобов`язується надати, а позичальник зобов`язується прийняти та повернути позикодавцю грошові кошти у національній валюті у сумі 140000,00 грн. та 36000,00 доларів США у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2.3 вказаного договору позичальник зобов`язаний прийняти кошти та передати позикодавцю відповідну розписку, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 3.1 договору, позичальник зобов`язаний повернути готівкою позикодавцеві грошові кошти у розмірі 140000,00 грн. та 36000,00 доларів США. Згідно п. 3.2 договору, термін повернення грошових коштів до 01 березня 2016 року. Згідно п. 5.2 термін дії позики становить з 01.03.2015 року по 01 березня 2016 року. Умов щодо виплати відсотків та штрафних санкцій вказаний договір позики не містить. Згідно розписки від 01.03.2015 року, [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), який зареєстрований та постійно мешкає за адресою [ADDRESS] отримав 01.03.2015 року від [PERSON] грошові кошти у сумі 140000,00 грн. та на умовах договору позики (договір від 01.03.2015 р.) 36000,00 доларів США. Кошти зобов`язується повернути у терміни та на умовах договору від 01.03.2015 року. Згідно розписки від 05.04.2017 року, [PERSON] [INFO] , (паспорт серія [NUMBER] , виданий Черкаським РВ УМВС у Черкаській області 31.03.1998 р. ), який проживає за адресою [ADDRESS] , отримав у борг від [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Придніпровським РВ УМВС України) 189000,00 гривень, 64000,00 доларів США, що становить на момент отримання 1728000,00 гривень у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Кошти ним отримані у повному обсязі, претензій не має. Кошти, отримані по даній розписці мають бути повернуті до 31 грудня 2016 року. У разі несвоєчасного повернення ним коштів, право вимоги боргу покладається на поручителя - [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] , який присутній при складенні даної розписки і отриманні ним коштів. Дана розписка написана власноручно без будь якого примусу або тяжких обставин. Згідно іншої розписки також від 05.04.2017 року, [PERSON] [INFO] , (паспорт серія [NUMBER] , виданий Черкаським РВ УМВС у Черкаській області 31.03.1998 р. ), який проживає за адресою [ADDRESS] , отримав у борг від [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Придніпровським РВ УМВС України) 10000,00 доларів США, що становить на момент отримання 270000,00 гривень у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Кошти ним отримані у повному обсязі, претензій не має. Кошти, отримані по даній розписці мають бути повернуті до 05 червня 2017 року. У разі несвоєчасного повернення ним коштів, право вимоги боргу покладається на поручителя - [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] , який присутній при складенні даної розписки і отриманні ним коштів. Дана розписка написана власноручно без будь якого примусу або тяжких обставин. До позовної заяви додано також розписки [PERSON] від 30.05.2017 року, від 18.06.2017 року, 07.03.2017 року, 29.06.2017 року, в яких він зобов`язується віддати позивачу різні суми коштів на погашення боргів, які ним узяті відповідно до вищезгаданого договору позики та розписок. Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.09.2018 року, скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчих Черкаського районного відділення поліції Черкаського ВП ГУНП у Черкаській області щодо невнесення відомостей щодо вчинення [PERSON] відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до ЄДРДР задоволено. Зобов`язано Черкаське ВП ГУНП у Черкаській області внести до ЄДРДР відомості про кримінальне правопорушення, відображене у заяві [PERSON] від 20.08.2018 року. Слідчим СВ Черкаського ВП ГУНП у Черкаській області Ходосовською О.В. 25.03.2020 року винесено постанову про закриття кримінального провадження від 20.09.2018 року №12018251010006586 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України. Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.07.2021 року, вказану постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП у Черкаській області Ходосовськоюї О.В. від 25.03.2020 року про закриття кримінального провадження №12018251010006586 від 20.09.2018 року - скасовано. Ст.ст. 1046, 1047 ЦК визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписок про отримання коштів від 01.03.2015 року та від 05.04.2017 року, [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме передав [PERSON] грошові кошти на загальну суму 329000,00 грн. та 110000,00 доларів США. Факт передачі коштів позивачем [PERSON] , не оспорюється сторонами у справі. Позивач, окрім суми основного боргу, просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 3 % річних за договором позики від 01.03.2015 року у сумі 12600,00 грн. та 3240,00 доларів США та з відповідача [PERSON] 3% річних 6660,00 доларів США та 17010,00 грн. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики та розписками. Таким чином [PERSON] у порушення договору позики, а також ст.ст. 509, 526, 1049 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконав. В забезпечення виконання зобов`язання між [PERSON] (позикодавцем), [PERSON] (боржник) та [PERSON] 01.03.2015 року укладено договір поруки, відповідно до п.1.1 якого, якого поручитель - [PERSON] зобов`язується солідарно відповідати перед позикодавцем за виконання зобов`язань за договором позики від 01.03.2015 року, укладеного між позикодавцем та боржником у повному обсязі усім належним йому майном, яке належить йому на праві особистої власності та майном фірми, в теперішній час і буде в майбутньому. Відповідно до п. 2.1, п.2.2, п. 3.1 договору поручитель відповідає перед позикодавцем за виконання боржником усіх зобов`язань по договору від 01.03.2015 р. у сумі, що становить 140000,00 грн. та 36000,00 доларів США. Термін виконання зобов`язання, забезпеченого цим договором до 01.03.2016 року. (рік містить виправлення невідомої цифри на цифру 6). Договір діє до повного виконання зобов`язань, але не пізніше 01.03.2019 року (цифру 9 також виправлено). Згідно з п.1 ч. ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Норми ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач звернувся до суду із заявою про поновлення строку звернення з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] та з [PERSON] , мотивуючи її тим, що після звернення до правоохоронних органів для захисту свого права, діючи в межах закону, цілком очікувано сподівався на всебічне повне та об`єктивне розслідування справи та оцінки слідчим доказів і захисту своїх прав від імені держави, проте вказаного не відбулось з огляду на байдужість і незаконні рішення правоохоронних органів, що зумовлювали перешкоди у відкриті кримінальної справи, так і незаконної постанови про закриття кримінального провадження (була скасована в судовому порядку), змусили вчиняти позивача неодноразові звернення до суду для захисту свого права.Тому, вказані обставини унеможливили і позбавили його можливості своєчасно пред`явити позов, з об`єктивних, незалежних від нього підстав. Водночас, відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення коштів за договорами позики та 3% річних, мотивуючи її тим, що за умовами договору позики та розписок відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема з повернення позики до 01 березня 2016 року за першим правочином, до 31 грудня 2017 року за другим правочином та до 5 червня 2017 року за третім правочином, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за вказаними платежами має починатися з наступного дня після настання терміну повернення кредиту, тобто з 2 березня 2016 року за першим правочином, з 01 січня 2018 року за другим правочином та з 6 червня 2017 року за третім правочином. Позовна заява [PERSON] надійшла до Черкаського районного суду 28.08.2021 року, тобто після спливу позовної давності. Відповідно до ч.1,7 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Суд вважає, що строки звернення з позовом до суду позивачем не пропущено, оскільки ним подано заяву до правоохоронних органів 20.08.2018 року про внесення відомостей до ЄДРСР щодо вчинення відповідачами кримінального правопорушення у межах строку позовної давності, та на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.09.2018 року, якою зобов`язано Черкаське ВП ГУНП у Черкаській області внести до ЄДРДР відомості про кримінальне правопорушення, відображене у заяві [PERSON] від 20.08.2018 року внесено до ЄДРДР, однак внаслідок неефективного досудового розслідування на даний час цим особам не пред`явлено обвинувачення, тому у позивача була відсутня можливість заявити цивільний позов у рамках кримінального судочинства та він звернувся з позовом у цивільному судочинстві. Згідно з правовою позицією, яку викладено у постанові ВП ВСУ України від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Щодо вимоги позивача про стягнення основного боржника [PERSON] суми боргу за договорами позики та 3% річних, суд вважає її законною, обґрунтованою та підтвердженою належними доказами. Також, суд погоджується з наведеним у позові позивачем розрахунком 3 % річних від суми боргу, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 140000,00 гривень і 36000,00 доларів США, 3 % річних від простроченої суми, які становлять 12600,00 гривень та 3240,00 доларів США за договором позики від 01.03.2015 року та 10000,00доларів США, 189000,00 гривень та 64000,00 доларів США; 3% річних від простроченої суми, які становлять 6660,00 доларів США, 17010,00 гривень за розписками від 05.04.2017 року. Що стосується вимог до поручителя [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, суд констатує наступне. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (ч. 1ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов`язання невстановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зі змінами та доповненнями, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. При дослідженні договору поруки судом встановлено, що сторонни узгодили, що поручитель відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно із позичальником. Беручи до уваги, що строк дії поруки є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються (преклюзивний строк), зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі, застосування судових заходів захисту права, кредитор вчиняти не може. Позивач пред`явив вимогу (позов) до поручителя 28.07.2021 року (подав позов до суду), тобто після спливу строку дії поруки. Представник відповідача [PERSON] просив визнати договір поруки недопустимим доказом, оскільки він містить виправлення. Однак суд, констатує, що договір поруки підписаний сторонами, є укладеним. Порука відповідача (поручителя) припинилася 01 вересня 2019 року, тобто через шість місяців після настання строку повного виконання зобов`язання - 01 березня 2019 року, що є самостійною і достатньою підставою для відмови в позові до поручителя. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд вирішує долю судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України. Позивач є інвалідом другої групи, та при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, тому згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, згідно якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення у частині стягнення грошових коштів лише з одного відповідача, але ціна позову становить (27,1915 (курс долара США станом на день подачі позову до суду)*119900,00 доларів США (36000 + 3240 + 10000 + 64000 + 6660) = 3260260,85 грн. + 358610 грн. (140000 + 12600 + 189000 + 17010) = 3618670,85 грн., та сума судового збору у розмірі 1% від ціни позову становить - 32602,61 грн., що перевищує встановлений ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" максимум у 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 11350,00 грн., тому з відповідача [PERSON] слід стягнути 11350,00 грн. судового збору на користь держави, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial