Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 3000, 00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 15.09.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що 12.08.2021 року шлюб між ними розірвано та неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом із нею. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, залишив їх при своїх інтересах, участі в виховані та в матеріальному забезпеченні не бере. Дочка відвідує платні уроки англійської мови, танцювальний гурток, музичну школу, тому її заробітної плати координатора в компанії «Ейвон» для утримання самостійно доньки, не вистачає. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки працездатний, інших осіб на утриманні не має, працює неофіційно та має стабільний заробіток біля 15 000,00 грн., придбав автомобіль. В добровільному порядку надавати допомогу відмовляється, тому змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила стягувати аліменти в розмірі 3000 гривень, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, за місцем реєстрації. Згідно довідки Васильковецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 168 від 21.09.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований із 31.08.2021 року в [ADDRESS] , що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, щодо ухвалення заочного рішення вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області в справі №596/949/21 від 12 серпня 2021 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 25 вересня 1997 року у Чабарівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис за №04. (а.с.7-8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області 28 січня 2010 року (а.с.5). Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач коштів на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим дитина перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області № 2077 від 13.09.2021 року, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та сім`я складається: син - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3, ч.8 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є особою працездатного віку, відомостей, які б свідчили про обмеження його фізичної діяльності суду не надано, має об`єктивну можливість працювати та утримувати на належному рівні спільних з позивачем дітей. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує свій батьківський обов`язок утримувати дитину [PERSON] , тому є підстави для часткового задоволення позовних вимог в розмірі 2000,00 грн. щомісячно на дитину, оскільки такій розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного з батьком обов`язку матері утримувати дитину забезпечить належні умови для утримання та проживання дитини. При цьому, суд виходить також з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 81 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо решти позовних вимог слід відмовити, оскільки [PERSON] не надано доказів, що відповідач має такий дохід, який би був достатнім для сплати аліментів саме в такому розмірі, враховуючи положення статті 182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести свої вимоги і обставини, на які посилається. З огляду на те, що згідно Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial