Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

11 квітня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Альфа-Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 40810, 30 грн. та судових витрат. В позовній заяві позивач посилається на те, що 21 серпня 2015 року між ПАТ Альфа-Банк, та [PERSON] був укладений кредитний договір №500982968, за яким банк надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 55319, 23 грн. на строк до 25 серпня 2018. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Однак відповідач у порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконує внаслідок чого станом 03 лютого 2017 року має прострочену заборгованість у розмірі 40810 грн. 30 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом 37176 грн. 75 коп., заборгованість по відсоткам 1134 грн. 70 коп., заборгованість за комісією 898 грн. 85 коп., штраф 1600 грн. 00 коп. Вказані кошти, а також сплачені судові витрати просив стягнути з відповідача та розглянути справу без участі представника позивача. \~\~ Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву про часткове визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність частково задовольнити позов, з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставами їх виникнення, окрім іншого, є договори та правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Судом встановлено, що 21 серпня 2015 року між ПАТ Альфа-Банк, та [PERSON] був укладений кредитний договір №500982968, за яким банк надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 55319, 23 грн. на строк до 25 серпня 2018. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, у встановлений строк його виконання. Згідно ст.1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], як позичальник за договором, свої зобов'язання щодо його погашення належним чином не виконує. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Таким чином, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за кредитним договором від 21 серпня 2015 року, а саме: заборгованість за кредитом 37176 грн. 75 коп., заборгованість по відсоткам 1134 грн. 70 коп., заборгованість за комісією 898 грн. 85 коп.. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене Верховний Суд України прийшов до висновку, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. \~На підставі переліченого суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1600 грн., за кредитним договором від 21 серпня 2015 року. У звязку з цим позов ПАТ Альфа-Банк підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст.1049,1050 ЦК України,

Outcome: partial