Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Василівськоїсільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи: Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковська районна державна нотаріальна контора, в якому просить визнати заним право власності на домоволодіння та земельну ділянку площею 0,35 га, розташовані за адресою: [ADDRESS], також на земельну ділянку площею 4,09 га, що знаходиться на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що[INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді вищезазначених домоволодіння та земельних ділянок. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки інші спадкоємці, які б претендували на спадщину, відсутні. Позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві зазначених домоволодіння та земельних ділянок. Позивач зазначає, що його батько [PERSON] 15 вересня 1990 року на підставі договору купівлі-продажу придбав домоволодіння у колгоспу ім. Тімірязева. Для обслуговування домоволодіння рішенням 16 сесії Василівської сільської ради 21 скликання від 13.08.1993р. у користування [PERSON] була надання земельна ділянка площею 0,35 га. Також [PERSON] на праві власності на підставі державного акту ІІ-ДП 065039 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,09 га, що знаходиться на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, кадастровий номер - 1223281000010010086. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просивсуд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи- Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер[PERSON] (а.с.13), після смерті якого відкрилась спадщина на усе належне йому майно. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.Позивач є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.10). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, діти спадкодавця відносяться до першої черги спадкоємців за законом. З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2011 року позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.48), 07.06.2013 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.49), однак постановою від 07.06.2013 року державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві домоволодіння та земельних ділянок (а.с.50). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 15.09.1990 року [PERSON] придбав у колгоспу ім. Тімірязева житловий будинок в [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 15.09.1990 року заступником голови виконкому Василівської сільської ради народних депутатів Новомосковського району, зареєстрованим в реєстрі за № 153 (а.с.9) та відповідними довідками виконкому Василівської сільської ради Новомосковського району(а.с.7-8). Відповідно до ст. 101 ЦК Української РСР, який був чинним на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 3, ст. 14 Закону Української РСР «Про державний нотаріат», який був чинним на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, нотаріальні дії, передбачені Законом СРСР "Про державний нотаріат" та цим Законом, вчиняють виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, зокремапосвідчують угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.Нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого Комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення нотаріальних дій. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, передбачала, що реєстрації в бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад підлягали будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, які знаходяться в межах міст і селищ міського типу. Тобто житлові будинки та домоволодіння в сільській місцевості не підлягали реєстрації в бюро технічної інвентаризації. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок в [ADDRESS] було придбано [PERSON] на підставі укладеного, посвідченого уповноваженою особою і зареєстрованого у виконкомі Василівської сільської ради договору купівлі-продажу згідно діючого на той час законодавства. Враховуючи положення ст. 128 ЦК Української РСР, а також відсутність у законодавстві того часу положень, які б передбачали обов'язковість реєстрації житлового будинку у сільській місцевості або пов'язували б таку реєстрацію з виникненням права власності на нього, суд вважає, що право власності [PERSON] на зазначений житловий будинок виникло після укладення договору купівлі-продажу та фактичної передачі будинку його покупцю, тобто у 1990 році. З матеріалів справи також вбачається, що за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка площею 4,09 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, кадастровий номер - 1223281000010010086,державний акт (серія, номер) ІІ-ДП 065039, реєстраційний номер ДА -010412600675 (а.с.6). Відповідно до ст. 1225 ЦК України та ст. 131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже позов в частині визнання за позивачем права власності на вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування слід задовольнити. В матеріалах справи міститься довідка від 31.05.2013 року, видана виконкомом Василівської сільської ради Новомосковського району, про те, що рішенням 16 сесії Василівської сільської ради 21 скликання від 13.08.1993р. у власність та постійне користування [PERSON] була передана земельна ділянка в [ADDRESS], розміром 0,35 га (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 22,23,24 ЗК України 1990року, який був чинним на час прийняття вказаного рішення Василівської сільської ради та надання земельної ділянки, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Відповідно до ст. 125 діючого ЗК України, з 1 січня 2002 р. право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування, та його державної реєстрації, а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. N 1066-VI, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно положень ст. 126 ЗК України, в редакції, яка діяла до внесення змін Законом №3613-VІ від 07.07.2011 року, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, які надаються громадянам органами місцевого самоврядування із земель комунальної власності, посвідчується державними актами. Згідно ч. 2 ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. В матеріалах справи відсутні відомості про те, чи оформлювався та чи видавався взагалі [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку, чи оформлювалися та чи існують будь-які інші документи, які свідчили б про право власності чи постійного користування [PERSON] вказаною земельною ділянкою. Тобто суду не надано доказів того, що за життя [PERSON] у встановленому законом порядку набув право власності на вказану земельну ділянку. За таких обставин та з огляду на положення ст. 1218 ЦК України, суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] і в позові в цій частині слід відмовити. При цьому, з огляду на визнання за позивачем права власності на житловий будинок, розташований за цією адресою, суд звертає увагу позивача на положення ч.2 ст.1225 ЦК України, на підставі якої позивач не позбавлений права оформити право власності чи користування на вказану земельну ділянку в порядку, встановленому діючим законодавством. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial