Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

12.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. В листопаді 2016 року відповідач залишив сімю, добровільно надавати допомогу на утримання сина не бажає. У зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Дослідивши та оцінивши у сукупності надані позивачем письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 16.01.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб Тбіліською службою цивільного реєстру АРДС Агенства Розвитку Державних Сервісів 01*Грузії, актовий запис № 80153000042. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою виданою КП Фастівської міської ради «Фастівська ЖЕК» від 09.02.2018 року № 09141. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 01 січня 2018 року встановлений в розмірі - 1492 грн. з подальшим збільшенням. Таким чином, 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком до 6 років становитиме 746 гривень. При встановлених в судовому засіданні обставинах дитина потребує допомоги з боку відповідача, а відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували не можливість за станом здоров'я, сімейним та матеріальним становищем, сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач просить стягнути аліменти в розмірі, що становить значно більше половини визначеного законодавством прожиткового мінімуму. Крім цього, позивач не обґрунтувала заявлений нею до стягнення розмір аліментів та не надала доказів на підтвердження правильності і справедливості визначеного нею розміру аліментів. Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання сина щомісяця в розмірі 950 грн. до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні спору суд виходить з засад рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, а саме, що кожен з подружжя рівною мірою несе обов'язки по утриманню дітей і повинен їх виконувати, а тому суд вважає правильним і справедливим покладення обов'язку по утриманню дитини на кожного з батьків. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 704,80 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial