Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання дитини , угоди про стягнення аліментів у добровільному порядку не досягнуто. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохала суд стягнути з [PERSON] . аліменти на утримання дитини в розмірі по 700 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дитина дійсно проживає разом із позивачкою, відповідач на даний час ніде не працює та не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно. З"ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено , що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її у триманні, що не заперечується особами, які беруть участь у справі. Станом на час вирішення спору сторонами не досягнуто згоди щодо утримання неповнолітньої дитини , щодо чого у позивача та відповідача наявний спір. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи та стабільного доходу, суд вважає, що підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення частково у розмірі 309 грн. 60 коп., що становить 30% від прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років (30% від 1032 грн.), оскільки до даної категорії осіб відноситься дитина [PERSON] [INFO] При визначенні конкретного розміру аліментів суд виходив також із того, що відповідач є працездатним, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи інших аліментних зобов"язань. Позивачем не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у більшому розмірі. Судові витрати, від сплати яких позивач був звільнений при зверненні з позовом до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial