Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

15.10.2013 р. позивач звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням поданих уточнень до позову, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини сторін - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, на утримання позивача до досягнення дитиною сторін трирічного віку 400грн. щомісячно, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000грн. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали пояснення по суті заявлених позовних вимог відповідно до викладеного в позові. Відповідач та його представник позов визнали частково, вважали за можливе стягнення аліментів на дитину сторін у сумі 400грн. на місяць, на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у сумі 100грн., витрати на правову допомогу вважали завищеними і просили зменшити. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, але відповідач визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] від 21.05.2011 р. (а.с. 5). Дитина мешкає з матерю та перебуває на її утриманні, участі в утриманні дитини відповідач не приймає, даний факт підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою КП "Чкаловське житлово-комунальне експлуатаційне управління 2013" № 77 від 14.10.2013 року (а.с.7) Відповідач, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу передбачено право батьків укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] є повнолітньою, працездатною особою, інших осіб на своєму утриманні не має. Однак, він офіційно не працевлаштований (а.с.89), не навчається (а.с.73), на обліку в Державній службі зайнятості не перебуває, як фізична особа-підприємець не зареєстрований. З пояснень відповідача, його утримання здійснюється його батьками, які також офіційно не працевлаштовані. Суд критично оцінює надані відповідачем пояснення, за якими він не отримує доходів, і його утримання здійснюють його батьки, та вважає, що надані в попередніх судових засіданнях пояснення щодо його неофіційного працевлаштування на підприємстві в м.Харкові є достовірними. Надані ж відповідачем відомості щодо неотримання доходів спрямовані на ухилення від виконання батьківського обов'язку по належному утриманню його неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO]. Тому, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на дитину підлягають частковому задоволенню у сумі 700грн. Згідно ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання, у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ст.84 СК України. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення аліментів на своє утримання у сумі 400грн. є обґрунтованими. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки це відповідає положенням статей 79, 84, 88 ЦПК України і підтверджується договором і ордером на надання правової допомоги, квитанцією про сплату витрат на правову допомогу, актом до договору про надання правової допомоги (а.с.42-47). За таких обставин, суд визнає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] на її користь 1571,43грн. витрат на правову допомогу пропорційно частці задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial