Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

22.12.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 19.07.2003року у відділі РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них дітей не має, проте розірвати шлюб у відділі РАЦС відповідач не бажає. Шлюбні відносини між ними припинені через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що призводило до постійних сварок. З 2013року вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Крім того, кожен з них має іншу сім'ю. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно. Просила залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу. Позивач та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явились, предстаник позивача надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його, розглянувши справу в її відсутність та відсутність позивача. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 19.07.2003року у відділі РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 183. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка - "[PERSON]" (а.с.4). Від шлюбу у сторін дітей не має. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв'язку із шлюбом змінив своє прізвище. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, є підстави для розірвання шлюбу сторін, при цьому позивачу, після розірвання шлюбу, слід залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved