Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку зустрічей з дитиною. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що 12 червня 2014 року він уклав шлюб з відповідачкою, проте з березня 2015 року вони проживають окремо, хоча шлюб не розірвано. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю. З кінця січня 2016 року позивач з дитиною фактично не бачиться, не спілкуюся оскільки відповідачка чинить перешкоди, переховуючи дитину від нього. Він домовляється про зустріч з дитиною, а відповідачка не відкриває двері коли він приходить, не відповідає на дзвінки, йому нічого не відомо про стан здоровя дитини, де на даний час вона перебуває. Якщо так і надалі буде тривати, то з часом він з дитиною віддалиться настільки, що стануть чужими людьми. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка штучно створює обставини, через які він не може бачитися із дитиною. У розумінні відповідачки його обовязки полягають лише у наданні їй вчасно коштів на їх утримання у вигляді сплати аліментів та додатково при зустрічах з дитиною. Відповідачка не лише позбавляє його прав щодо дитини, а й унеможливлює належним чином виконання батьківських обовязків, які він зможе виконувати лише за умови безпосереднього спілкування з дитиною, а саме: кожного тижня у вівторок та четвер, у 1 та 3 суботу місяця, і 2 та 4 неділю місяця, брати із собою на відпочинок під час відпустки, проводити дні народження та релігійні свята разом. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування причинить шкоду дитині, не існує. В судовому засіданні позивач позов підтримав. В обґрунтування вимог покликаються на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, мотивуючи це тим, що вона не чинить жодних перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, не переховує дитину та позивачу відомо про стан здоровя дитини настільки, наскільки позивачу це цікаво. З 6-ти місячного віку дитини вона проживає з дитиною та виховує її самостійно. За цей час крім фактичної присутності поруч із дитиною у поведінці позивача не вбачалося бажання побавитися з дитиною, доглянути її, навчити її чому-небудь, встановити з нею духовний контакт. Позивач також не виявляв бажання поцікавитися станом здоровя дитини, взяти участь у її вихованні та піклуванні. Згодом вона дізналася про те, що позивач звернувся до органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про встановлення днів побачень із дитиною. Позивач, виходячи із його поведінки за останній рік, не в повній мірі розуміє в чому полягає відповідальність батьків щодо піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Наголошує на тому, що позивач не навів у своїй позовній заяві жодних доказів, які б свідчили про те, що вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. На її думку, графік систематичних зустрічей із дитиною є необгрунтованим з огляду на вік дитини. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги частково з урахуванням інтересів дитини і витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 18.05.2016 р. та розпорядження від 26.05.2016 р. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Батьками дитини: [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, проте шлюб між ними не розірвано. Дитина проживає разом з матірю. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені в ст.150 СК України. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ч.2,3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У свою чергу, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Законом України "Про охорону дитинства", а саме ч.3 ст.11 передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч.1 ст.12 цього закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ст.15 вказаного Закону зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства стаття 7 СК України. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх з відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Суд не вбачає підстав, які б свідчили про негативний вплив батька на виховання малолітньої дитини. Відтак його право на спілкування з дитиною не може бути обмежене. Встановлено, що сторони не могли дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. З приводу цього між ними виникали непорозуміння. Суд вважає, що встановлення днів та годин зустрічей позивача з малолітньою дитиною повністю відповідатиме як інтересам батька, так і інтересам дитини, їх праву бачитися та спілкуватися. Згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 257 від 26.05.2016 року, визначено за доцільне встановити [PERSON] спільне проведення часу з дитиною [PERSON]: щовівторка з 17:00 по 19:00 год., перша і третя субота місяця з 16:00 по 19:00 год., друга і четверта неділя місяця з 11:00 по 13:00 год. За бажанням матері зустрічі можуть відбуватися у її присутності понеділок, середа кожного тижня з 16:00 до 20:00 год.; перша, третя субота місяця. За домовленості зустрічі можуть відбуватися і в інші дні впродовж тижня, не порушуючи звичного режиму життєдіяльності дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і її вихованні, інший з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 159 Сімейного кодексу України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В судовому засіданні відповідачка не заперечила можливості визначення в судовому порядку позивачу днів та годин зустрічей з дитиною відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 257 від 26.05.2016 року. З цим погодився і відповідач. Відсутні підстави, які б свідчили про негативний вплив батька на виховання малолітньої дитини. Враховуючи вік дитини, виходячи з найвищих інтересів дитини, суд вважає за доцільне визначити позивачу порядок зустрічей з малолітньою дитиною відповідно до вказаного вище розпорядження, визначення порядку проведення релігійних свят та відпусток є передчасним виховуючи вік дитини. Відповідачку слід зобовязати не чинити [PERSON] перешкод у зустрічах з дитиною [PERSON] відповідно до визначених судом днів та годин. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial