Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

що [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція», які уточнив в ході розгляду справи та просить визнати за ним право власності на товарні вузли № 1 та № 2 крана кругової дії вантажопідйомністю 320/160/2x70; витребувати від відповідача та зобов'язати передати його наступні частини товарних вузлів № 1 та № 2 крана кругової дії вантажопідйомністю 320/160/2x70: балку прольотну крана 320/160/2х70т. в кількості 2 штук, балку кінцевого крана 320/160/2х70т. в кількості 2 штук, балансир моста крана 320/160/2х70т. в кількості 4 штук, рейку підвізкового моста крана 320/160/2х70т. в кількості 2 штук, штангу тимчасового струмопровідного крана 320/160/2х70т. в кількості 2 штук, рамку візка в/п 320 т. в кількості 2 штук, барабан візка в/п 320 т. в кількості 1 штуки, підвіску візка в/п 320 т. в кількості 1 штуки, балансир 710 в/п 320 т. в кількості 2 штук, раму візка в/п 160/2х70т. в кількості 2 штук, підвіску 2x70 т. візка в/п 160/2х70т. в кількості 2 штук, підвіску 160 т. візка в/п 160/2х70т. в кількості 1 штуки, редуктор підйому 2x70 т. в кількості 1 штуки, редуктор підйому 160 т. в кількості 1 штуки, барабан підйому 2x70 т. в кількості 1 штуки, барабан підйому 160 т. в кількості 1 штуки, драбину порталу довжиною L-6 м. в кількості 2 штук, перила мосту крана в кількості 4 штук, блочну підвіску візка в/п 320 т. в кількості 4 штук. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14 березня 2002 року належні ВП «Хмельницька АЕС» товарні вузли № 1 та № 2 крана кругової дії вантажопідйомністю 320/160/2x70 з метою погашення податкової заборгованості були реалізовані на прилюдних торгах Дочірньому підприємству фірми «Капол-Інвест» товариства з обмеженою відповідальністю «Капол» за кошти в сумі 180 000 грн. 22 листопада 2007 року [PERSON] придбав у Дочірнього підприємства фірми «Капол-Інвест» товариства з обмеженою відповідальністю «Капол» за 225 000 грн. товарні вузли № 1 та № 2 крана кругової дії вантажопідйомністю 320/160/2x70, про що було укладено договір купівлі-продажу № 9. 17 грудня 2007 року ним було сплачено продавцю вартість зазначеного майна, тому вважає, що у відповідності до п. 3.1 договору саме з цієї дати до нього перейшло право власності на товар, а тому він звернувся до відповідача з вимогою повернути йому, як власнику, вказані вище товарні вузли, які продовжували у нього зберігатися, на що отримав відмову через відсутність оригіналів договору купівлі-продажу № 9 від 22.11.2007 року, акту приймання - передачі від 22.11.2007 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 56 від 17.12.2007 року. Вказує на те, що оригінали названих документів ним були втрачені, можливості відновити останні немає, оскільки ДП «Капол-Інвест» ТОВ «Капол» ліквідовано. Вважає, що за наявності невизнання відповідачем за ним права власності на спірне майно, він як власник останнього має право на звернення до суду з вказаним вище позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги, посилаючись на зазначені в позові обставини. При цьому. [PERSON] пояснив, що оригінал договору подавав відповідачу, коли вимагав видати йому майно, однак в даний час відповідач це заперечує і договір приховує. Крім того представник [PERSON] вказав, що правовою підставою для визнання права власності на спірне майно є ст. 392 ЦК України, оскільки позивачем втрачені оригінали правовстановлюючих документів, а відповідач вказаного права власності не визнає. Обґрунтовуючи право власності [PERSON] на спірне майно, вказав, що про таке свідчать наявний в позивача оригінал паспорта на кран, оригінал накладної та дії останнього пов'язані з встановленням цього права в судовому порядку. Крім того, представник [PERSON] просив поновити строк позовної давності, визнавши поважними причини пропущення позовної давності, та захистити порушені права [PERSON] Мотивуючи таку заяву, представник зазначив, що починаючи з листопада 2011 року, тобто в межах строку позовної давності, позивач намагався захистити свої права та законні інтереси, звернувшись з цього приводу до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач невмотивовано вважає, що ВП ХАЕС заволоділо купленим ним у ТОВ «Капол-Інвест» майном. Подана позивачем товарно-транспортна накладна про вивіз з території ВП ХАЕС, проданих з прилюдних торгів товарних вузлів крану, вказує на те, що ТОВ «Капол-Інвест» отримав 62 складських місця майна на загальну суму 180 000 грн., тобто саме на вартість описаного майна. При цьому, [PERSON], ставлячи вимогу про визнання права власності та витребування майна, не надав доказів, що б вказували на індивідуальну визначеність оспорюваного майна, доказів володіння вказаним майном та не навів факти порушення його прав з боку ВП ХАЕС. Вважає, що ксерокопії договору від 22.11.2007 року № 9 та квитанції № 56 від 22.11.2007 року не є належними та допустимими доказами і не можуть підтверджувати право власності позивача на спірне майно. Крім того, за обставин наявності двох різних ксерокопій зазначеного вище договору. Також [PERSON] наполягав на застосуванні ч. 4 ст. 267 ЦК України та відмовити у позові [PERSON] у зв'язку з пропущенням строків позовної давності, оскільки здійснивши оплату спірного майна 17.12.2007 року, на чому наголошує позивач, та не отримавши його у власність, останній саме з цього моменту знав про порушення своїх прав. Заслухавши доводи сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як убачається з матеріалів справи та не оспорюється представником відповідача, Дочірне підприємство «Капол-Інвест товариства з обмеженою відповідальністю «Капол» 14.03.2002 року придбало на прилюдних торгах товарний вузол № 1 полярного крана та товарний вузол № 2 полярного крана. Згідно доводів позивача та його представника, 22 листопада 2007 року між [PERSON] та ДП «Капол-Інвест», від імені якого діяв [PERSON], був укладений договір купівлі - продажу № 9, відповідно до якого позивач придбав товарні вузли № 1 та № 2 полярного крана кругової дії, кошти за які останнім були проплачені 17 грудня 2007 року. Проте, втрата оригіналів документів набуття позивачем права власності на спірне майно та оспорювання такого відповідачем, стали підставою для пред'явлення вказаного позову в порядку ст. 392 ЦК України, яка, в даному випадку на думку суду наділяє позивача, як власника майна, таким правом. В ході судового розгляду справи знайшло своє підтвердження, що власником товарних вузлів полярного крана № 1 та № 2 є [PERSON] і вказане підтверджується наступним. На дійсність укладення та існування договору купівлі-продажу № 9 від 22.11.2007 року вказав свідок [PERSON], який був директором ДП «Капол-Інвест товариства з обмеженою відповідальністю «Капол» та підписував від імені юридичної особи вказаний договір. Він же зазначив, що [PERSON] була передана лише частина придбаного майна, а інша ще залишалась на території ВП ХАЕС. За накладною 01АЕ № 356103 від 25.03.2002 року ДП «Капол-Інвест» товариства з обмеженою відповідальністю «Капол» через [PERSON] отримало обладнання лише в кількості 62 місць. Факт знаходження на території ВП ХАЕС складових крана, які є предметом спору, встановлений також рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.12.2012 року по справі за позовом [PERSON] до ДП НАЕК «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє ВП «Хмельницька атомна електрична станція», яке апеляційною інстанціє 14.03.2013 року залишено без змін. Цей же факт встановлений і в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12013240080000652 за заявами генерального директора ВП ХАЕС та [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 191 КК України. Виявлення спірного майна зафіксовано протоколом огляду місця події від 28.11.2013 року та додатковим протоколом огляду місця події від 12.02.2014 року (а.с. 73-109 кримінальне провадження № 1201324008000065). При цьому, матеріалами цього ж кримінального провадження підтверджується вивіз з території відповідача лише частини придбаних ДП «Капол-Інвест» товариства з обмеженою відповідальністю «Капол» товарних вузлів полярного крана. Зокрема, на це в своїх письмових поясненнях вказали свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 126-129 кримінальне провадження № 1201324008000065). Про придбання [PERSON] товарних вузлів № 1 та № 2 полярного крана свідчить і наявність у нього паспорта на останній та оригіналу зазначеної вище накладної 01АЕ № 356103 від 25.03.2002 року. Крім цього, судом приймається до уваги, що на час ліквідації ДП «Капол-Інвест» товариства з обмеженою відповідальністю «Капол» у нього було відсутнє спірне майно, що підтверджується даними звіту ліквідатора [PERSON] та вказує на його відчуження підприємством. За вказаних обставин твердження представника відповідача [PERSON] про отримання ДП «Капол-Інвест товариства з обмеженою відповідальністю «Капол» придбаних кранів в повній комплектації і відсутності деталей таких на території відповідача не заслуговують на увагу. До цього ж вказані твердження спростовані і наявною у справі автотранспортною накладною 01АЕ № 356103 від 25.03.2002 року, яка вказує, що отримано було від відповідача лише частину комплектуючих без зазначення вартості. За доведеності права власності позивача на спірне майно та перебування частини останнього у відповідача, суд вважає за необхідне захистити право власника у спосіб, визначений ст. 387 ЦК України, та витребувати майно з чужого незаконного володіння. При цьому, суд враховує, що спірне майно знаходиться у відповідача без відповідної правової підстави та є індивідуально визначеним у відповідності до акту від 06.10.2008 року, що також спростовує заперечення представника відповідача з цього приводу. Що стосується заяви представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, та суд вважає за необхідне залишити її без задоволення, поновивши [PERSON] строк звернення до суду за захистом його прав, оскільки останній, виходячи з наявності в матеріалах справи різних судових рішень з приводу майна, яке є предметом даного спору, був пропущений позивачем з поважних причин. Норма ч. 5 ст. 267 ЦК України надає суду право поновлення строку позовної давності: якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Тому,

Outcome: approved