Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами від 28 липня 2016 року їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Симбірська, 13 м. Сміла. В даному будинку зареєстрована колишня його власниця, відповідач по справі - [PERSON], яка ще до укладення договору купівлі-продажу будинку залишила його та виїхала на інше місце проживання. Також в договорі купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами зазначено, що продавець зобовязується виписатися з вище вказаного житлового будинку і надати житловий будинок для безперешкодного користування покупцеві. [PERSON] надала житловий будинок для безперешкодного користування однак з реєстрації не знялася. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає в будинку більше шести місяців звернулася до суду з позовом та просить визнати її такою, що втратила право на користування будинком №13 по вул. Симбірській в м. Сміла Черкаської області та зняття її з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій справу просить розглянути без її участі, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення в газеті «Черкаський Край» №47 від 22 листопада 2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України у відсутності відповідача, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, а позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами від 28 липня 2016 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними спорудами в м. Сміла Черкаської області по вул. Симбірська, 13 (а.с. 8). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна власником будинку №13 по вул. Симбірська в м. Сміла Черкаської області є [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки квартального комітету №24 від 24 червня 2017 року №115797 в будинку №13 по вул. Симбірська зареєстрована, але з 1 січня 2016 року не проживає [PERSON], особистих речей в будинку не має (а.с. 12). Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами в м. Сміла Черкаської області по вул. Симбірська, 13 від 28 липня 2016 року [PERSON] зобовязана виписатися з вищевказаного будинку до 1 серпня 2016 року (а. 8 на звороті). Згідно ст. 41 Констиції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України визначено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Правових позицій висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи повязані із застосуванням норм про захист права власності) згідно із ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] яка зареєстрована в [INFO], за цією адресою не проживає та створює перешкоди в користуванні будинком його власнику та можливістю вільно розпорядитися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації, суд виходить з наступного. В ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення про зняття з реєстрації приймається уповноваженими посадовими особами органів реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки позивач не зверталася до органів реєстрації, а також орган реєстрації не є відповідачем у цій справі, суд вважає, що вимога про зняття відповідача з реєстрації є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial