Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

02 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 04.09.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче провадження. 22.10.2018 позивач та його представник подали уточнену позовну заяву, змінивши її в прохальній частині та просили: стягнути з відповідача на його користь як спадкоємця померлої [PERSON] заборгованість за двома договорами оренди земельних ділянок (кадастрові номери [NUMBER], розміром 5,2982 га, та кадастровий номер [NUMBER], розміром 5,2907 га) за період з 2011 року до 2017 року, заборгованість по орендній платі у розмірі 118610,85 грн., з яких 65986,45 грн. - сума орендних платежів, 5421,00 - 3% річних на вказану суму заборгованості, 6597,80 грн. - пеня та 40605,60 грн. - інфляційні витрати. Того ж дня було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. Свої вимоги позивач мотивував тим, що його матері [PERSON] за життя належало на праві власності дві земельні ділянки (кадастрові номери [NUMBER], розміром 5,2982 га, та кадастровий номер [NUMBER], розміром 5,2907 га). 01 березня 2007 року мати позивача уклала із відповідачем два договори оренди строком на 10 років кожний. З виплатою орендної плати у визначеному розмірі. [INFO] [PERSON] померла, не встигши отримати останній платіж по орендній платі так як перебувала в лікарні. В 2012 році позивач усно звернувся до голови фермерського господарства «Альфа» з вимогою про виплату орендної плати, проте отримав роз'яснення, що доки не буде документально оформлено спадкові права, орендна плата буде депонуватися. Влітку 2017 року зібравши всі документи та оформивши спадкові права знов звернувся до фермерського господарства «Альфа», надавши всі необхідні документи на підтвердження вступу у спадщину, як спадкоємець [PERSON] У відповідь, позивача повідомили, що сума значна тому її не може бути видано одразу і без погодження із керівником підприємства. Через деякий час телефоном його було викликано до ФГ «Альфа» для розрахунку, проте розрахунок йому пообіцяли здійснити лише у випадку підписання нових договорів оренди на успадковані ділянки на наступні 15 років. 04 вересня 2017 року позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою погашення існуючої з 2011 по 2017 роки заборгованості, проте досі не отримав відповіді, крім того в усній бесіді із уповноваженим працівником ФГ «Альфа» йому повідомили, що виплата орендної плати підприємством не відбудеться з причини «я так хочу». Вказана бесіда була ним зафіксована на диктофон. Не врегулювавши спір в позасудовому порядку, позивач був змушений звернувся до суду із вказаним позовом, сплативши судовий збір. Так як відповідачі користуються всі ці роки його ділянками та депонованими грошовими коштами, в зв'язку з чим, на його думку, підлягають застосуванню положення про 3% річних на суму заборгованості, 6597,80 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання, та 40605,60 грн. - інфляційні витрати які він поніс в зв'язку з несвоєчасністю отримання грошових коштів. Крім того, зауважив, що орендна плата має обраховуватися у розмірі 3% від вартості земельної ділянки, відповідно до положень Указу Президента України від 02.02.2002 року №92/2002. Заборгованість обраховував за період з 2011 року по 29.12.2017 року, заборгованість просив стягнути у грошовій формі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених у позові мотивів, просили задовольнити. Представники відповідача ФГ «Альфа» Іванова Н.В. та адвокат Біловус Р.В. проти позову заперечували, в обґрунтування заперечень пояснили, що позивачем не надано доказів звернень до відповідача у належний спосіб та із пакетом документів, на підтвердження оформлення спадщини відповідно до вимог ст. 148-1 ЗК України. Відтак, вважали, що право позивача відповідачем взагалі ще не порушувалося, позов передчасний, тим більше до відповідача не можуть бути застосовані заходи відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Одночасно зауважили, що після смерті [PERSON] орендна плата за договорами оренди, належних їй земельних ділянок, депонувалася підприємством та в будь-який момент може бути виплачена позивачу у разі його звернення до ФГ «Альфа» в порядку ст. 148-1 ЗК України. Однак її розмір відповідає визначеному у договорі, а не 3% річних, як зазначає позивач. Крім того пояснили, що виплата орендної плати з урахуванням індексу інфляції прямо заборонена п. 10 Договорів, так як договорами обумовлено виплата орендної плати у натуральній формі. Щодо звукозапису, який в якості доказу наданий позивачем, пояснили, що він не має доказового значення, так як не встановлено осіб, що розмовляють між собою, відповідна експертиза для ідентифікації голосу не проводилася. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 березня 2007 року [PERSON] та Фермерське господарство "Альфа" уклали два договори оренди земельних ділянок на території Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області площею 5,2907 га та 5,2982 га. Вказані земельні ділянки належали [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від від 20.06.2006 року [NUMBER] (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) та [NUMBER] (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]), дане право засвідчене державними актами на право власності на земельну ділянку серії серії [NUMBER], [NUMBER]. Відповідно до п.8 вказаних договорів земельні ділянки були передані ФГ "Альфа" в оренду на 10 років. Визначено сторонами у п.9, що орендна плата щорічно вноситься у натуральній формі у кількості (без урахування прибуткового податку) 1000 кілограм фуражного зерна (пшениця, ячмінь, кукурудза за домовленістю сторін ), або грошима за домовленістю сторін. У п.п.10-11 встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції, строк розрахунку по орендній платі визначено з 01 серпня по 30 листопада щорічно. У п.14 визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені вказаним договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 39 договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3730/78 підтверджено, що [PERSON] поступила на лікування до КНП "МКБЛ"№17 ХМР 20 жовтня 2011 року та померла у лікувальній установі [INFO]. [INFO] у віці 61 року померла [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції в книзі реєстрації смертей 03 листопада 2011 року зроблено актовий запис №14439, та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER]. 24 червня 2017 року [PERSON] було видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом (спадкова справа 1043/2011, реєстрові №3-1003 та 3-1001), що засвідчують, що він є спадкоємцем за заповітом майна його матері [PERSON], спадкове майно складається, в тому числі, з двох земельних ділянок кадастрові номера [NUMBER] та [NUMBER], які він набув у власність. 04 вересня 2017 року [PERSON] письмово звернувся до голови фермерського господарства "Альфа", вказавши, що він є спадкоємцем земельних ділянок [PERSON], зазначивши кадастрові номери ділянок, переданих в оренду. Звернення містить вимогу про виплату орендної плати з 2011 року по 2017 роки, та реквізити за якими можна зв'язатися із заявником - поштову адресу, . Звернення містить примітку та підпис про отримання його секретарем Протоповою того ж дня, вхідний №360. Представники відповідача визнали, що вказане звернення надходило на підприємство. Довідками ФГ "Альфа" про вартість фуражного зерна пшениці при розрахунку орендної плати, вираженої у натуральній формі та наказами по підприємству за 2012-2017 роки (від 03.07.2018, 01.08.2017, 01.08.2016, 01.07.2015, 01.08.2014, 01.08.2013, 01.08.2012), визначені вартістні показники, що були враховані при розрахунку заборгованості ФГ "Альфа" за двома договорами оренди із [PERSON] Так визначено вартість озимої пшениці, кукурудзи (фуражу) за тонну продукції в 2012 році - 1500 гривень, в 2013 році - 1600 гривень, в 2014 році - 2000 гривень, в 2015 році - 2271 гривень, в 2016 році - 2645 гривень, в 2017 році - 4025 гривень. Довідкою ФГ "Альфа" про рух по орендодавцю [PERSON] з 2009 по 2017 роки підтверджено нарахування, виплату, решту на балансі підприємства по орендній платі по вказаному орендодавцю до 31 жовтня 2017 року включно. Так довідкою підтверджено виплату орендної плати 30.10.2011 року у сумі 2600 гривень та перебування на балансі накопичених до виплати грошових коштів за період з 01.10.2012 року по 31.10.2017 року на загальну суму 29982 гривні. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Земельного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 01.01.2019, підстава - 2498-VIII, Указу Президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 2 лютого 2002 року N 92/2002, при вирішені спору судом також приймається до уваги правовий висновок висловлений у постанові Верховного суду по справі №575/476/16-ц від 07 листопада 2018 року (провадження №14-306цс18). У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 546 ЦК України перелічує види забезпечення виконання зобов'язання, так воно може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 549 ЦК України надано визначення, поняттю неустойки. Так неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 627ЦК України передбачає принцип свободи договору, так відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статті 628, 629 ЦК України визначають, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статті 16, 21, 22, 32 Закону України «Про оренду землі» регламентують порядок укладення договору оренди землі та перехід права власності на орендовану земельну ділянку, дають визначення орендній платі та її формі. Так, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Орендна плата справляється у грошовій формі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Стаття 93 Земельного Кодексу України передбачає, право оренди земельної ділянки 1. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. 2. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. 5. Право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом. 8. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Стаття 124 Земельного Кодексу України передбачає порядок передачі земельних ділянок в оренду. Так передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Стаття 148-1 Земельного Кодексу України передбачає, перехід права власності на земельні ділянки, що перебувають у користуванні 1. До особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. 2. У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов'язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею. 3. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки. 4. За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. 5. Вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень від одного органу державної влади до іншого при розпорядженні земельними ділянками державної власності, які перебувають у їх постійному користуванні. Стаття 152 Земельного Кодексу України Способи захисту прав на земельні ділянки 1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відтак судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], земельні ділянки (кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER]) якої передані у оренду ФГ "Альфа" з 2007 року. Орендна плата [PERSON] була виплачена до 2011 року включно, того ж року вона померла. 04 вересня 2017 року [PERSON] як новий власник земельних ділянок, письмово звернувся до орендаря ФГ "Альфа" з вимогою погасити заборгованість з 2011 по 2017 роки, перед ним як новим орендодавцем, спадкоємцем [PERSON] Оцінюючи його звернення, суд вважає, що відомості та дані, що у ньому містяться цілком відповідають вимогам ст.148-1 ЗК України та є достатніми. Вказане звернення було отримано ФГ "Альфа" під розписку, проте відповіді підприємством позивачу не було надано. Фактично звернення проігноровано. Відсутність у зверненні платіжних реквізитів не тягне за собою недійсність самої дії по інформуванню орендатора про зміну власника ділянки, в тому числі з тих мотивів, що договорами передбачений розрахунок у натуральній формі відповідно до п. 9. З вимогою про отримання документів, свідоцтв, необхідних реквізитів, роз'яснень тощо ФГ "Альфа" до позивача не зверталось, хоча такої можливості позбавлено не було. Відтак саме з цієї дати 04 вересня 2017 року відповідач був обізнаний, щодо виникнення у нього обов'язку по погашенню заборгованості по орендній платі перед позивачем, проте не здійснив відповідної виплати до моменту розгляду справи, проте позивачем період стягнення у позові визначений до 31 грудня 2017 року, тому справа розглядається в межах позовних вимог, саме за цей період. При визначенні розміру орендної плати за договорами від 01 березня 2007 року суд виходить в першу чергу з того, що сторони погодили певний розмір орендної плати. Пункт 9 Договорів визначає його у розмірі 1000 кілограм фуражного зерна (пшениця, ячмінь, кукурудза за домовленістю сторін ), або грошима за домовленістю сторін. Відомостей щодо іншого розміру орендної плати суду не надано. Посилання позивача на Указ Президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 2 лютого 2002 року N 92/2002 відповідно до якого розмір орендної плати мав дорівнювати 3% від вартості земельної ділянки, суд не розцінює, як обов'язкову підставу для визначення нового розміру орендної плати, так як вказаний Указ було видано, вже після укладення договорів, та він носить рекомендаційний характер. Відтак при обрахунку розміру орендної плати суд виходить із положень Договорів та положень ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 626, 627 ЦК України, так як сторони при укладенні договору самостійно визначили розмір орендної плати у п. 9, доказів наявності іншої домовленості між сторонами суду не надано. Доводи позивача про застосування індексу інфляції до орендних платежів з 2012 по 2017 роки спростовуються положеннями Договорів, а саме п. 10 де зазначено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексів інфляції, що відповідає положенням ст. 21 Закону України «Про оренду землі». Позивачем в якості доказів розміру орендної плати надано витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок належних позивачу з 2011 по 2017 роки включно, проте враховуючи, що розмір орендної плати судом обраховано не у процентному відношенні від вартості ділянки, а відповідно до п. 9 Договорів, судом вказані докази не приймалися до уваги при прийнятті рішення. Одночасно суд погоджується з розрахунками відповідача про розмір заборгованості за 2012-2017 роки по орендній платі у сумі 29982 гривні відповідно до п. 9 Договорів, так як ним враховано вартість натуральної продукції за ці роки, що підтверджена відповідними наказами та довідками по підприємству ФГ "Альфа", дослідженими судом. Позивачем в якості доказу не отримання орендної плати його матір'ю у 2011 році надано медичку виписку з історії хвороби, згідно якої вона у важкому стані поступила до лікувальної установи 20 жовтня 2011 року, де перебувала до моменту своєї смерті [INFO]. Водночас суд не вважає цей доказ належним доказом неможливості отримання [PERSON] орендної плати у 2011 році. Так як в ході розгляду справи конкретна дата отримання [PERSON] грошових коштів від ФГ "Альфа" у 2011 році не встановлено, а дата 30 жовтня 2011 року, є датою закриття відомості про виплату орендної плати по підприємству взагалі. Відомості по окремими особам із підписами та датою отримання орендної плати знищені за спливом трирічного строку їх зберігання. Довідку про доходи [PERSON] за 2011 рік суду не надано, відтак суд вважає доводи позивача, про неотримання орендної плати 2011 року не доведеними. Враховуючи, що відповідач ФГ «Альфа» з 04 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року був обізнаний, щодо наявності в нього заборгованості перед новим власником земельних ділянок [PERSON], проте не здійснив виплату заборгованості по орендній платі у сумі 29982 гривні, відповідно до положень ст. 612, 625 ЦК України в якості відповідальності за порушення грошового зобов'язання у відповідача виник обов'язок щодо сплатити 3% річних, інфляційних витрат та відповідно до п.14 Договорів та положень ст.546, 549, 612 ЦК України пені у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Так за період з 04 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року (116 днів прострочення виконання зобов'язання) при заборгованості у сумі 29982 гривні: - інфляційні витрати становлять 1557,43 гривні = 29982Х(вересень 2017 року - індекс інфляції 102,0Х жовтень 2017 року індекс інфляції 101,2Х листопад 2017 року індекс інфляції 100,9Х грудень 2017 року індекс інфляції 101,0/100 ); - пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми 29982 гривні за кожен день прострочення становить 34779,12 гривень (29982/100%=0,01%=229,82 гривень за кожен день прострочення Х на 116 днів прострочення); - 3% річних становлять 286 гривень (29982 гривень/100=1% річних=299,82 гривень, відповідно 3% річних=299,82Х3=899,46 гривень на рік, 899,46/365 днів у одному році=2,46 гривень на день, тоді за 116 днів прострочки 2,46Х116=286 гривень). Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог, з відповідача пропорційно задоволеної частини вимог (56%) підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial