Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

18.03.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - стягнути з ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» на користь [PERSON] не виплачену заробітну плату в сумі, що складає 3299 грн. 29 коп., а також середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку; - стягнути з ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні, яке відбулося 17.04.2013 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача, - ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка підтримала позов, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то суд при цьому керувався наступними нормами процесуального права. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений судом належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно, представник відповідача, - ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» належним чином повідомлений судом про день, час та місце слухання справи. Згідно ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста новленими цією главою. Згідно ст. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Що стосується фактичних обставин справи, то судом встановлено наступне. 01.11.2003 року позивачка [PERSON] на підставі наказу № 92 - н від 01.11.2003 року був прийнята на посаду випарювальника на ПАТ " Кагарлицький цукровий завод". Відповідно до укладеного трудового договору Відповідач прийняв на роботу Позивачку, а позивач зобов'язувався виконувати роботу, визначену трудовим договором. 02.09.2013 р. на підставі наказу № 112 - к від 02.10.2013 року трудовий договір між позивачкою [PERSON] та відповідачем, в зв»язку з скороченням штату, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ було розірвано. На день звільнення позивачки [PERSON] з роботи ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» нарахував позивачці заробітну плату в сумі 3299 грн. 29 коп. Норми матеріального права, використані судом в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вимог ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України Відповідачем в день звільнення позивачів не було проведено розрахунок по заробітній платі, а саме не виплачено заробітну плату: - позивачці [PERSON] в сумі, що складає 3299 грн. 29 коп.; Відповідно, відповідач не провів із позивачем розрахунку по заробітній платі в строки, передбачені ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, чим порушено право позивача на його отримання. Також Відповідач відмовляється виплати несплачену заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з вищезазначеної норми ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з невиплатою заробітної плати Відповідач зобов'язаний виплатити Позивачці її середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку. Відповідно, з відповідача по даній справі слід стягнути на користь позивачки [PERSON] середній заробіток за весь час виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку в розмірі 1939 грн. 91 коп. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У зв'язку з порушенням Відповідачем прав позивачки, а саме тривалою невиплатою заробітної плати, позивач зазнав моральної шкоди. У зв'язку з невиплатою заробітної плати були порушений нормальний ритм життя позивачки, оскільки невиплата заробітної плати поставило в скрутне становище позивачку. Також, позивачці доводиться звертатись до суду з даним позовом, оскільки Відповідач відмовляється виплатити заробітну плату. Враховуючи вищевикладене, суд оцінює розмір заподіяної моральної шкоди, яку заподіяно позивачці в розмірі 1000 грн. Що стосується судових витрат, то суд на підставі ст. 88 ЦПК України приходить до висновку щодо стягнення з відповідача ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.. на користь держави. Що стосується виконання рішення, то суд в даному випадку на підставі ч. 2 ст. 367 ЦПК України приходить до висновку щодо негайного виконання рішення. Згідно ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1,2 і 3 частини першої цієї статті. п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачає присудження працівникові виплати заробітної плати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial