Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Позов мотивовано тим, що 09.07.2016 р. в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивачі, які знаходились в якості пасажирів у автомобілі марки «БМВ-323і», який був під керуванням [PERSON] отримали тілесні ушкодження. По факту ДТП порушено кримінальне провадження, в якому [PERSON] та [PERSON] визнано потерпілими. Ухвалою суду від 18.11.2016 р. по справі № 127/23160/16-к кримінальне провадження закрито у звязку з примиренням винного з потерпілими. В свою чергу шкоду за спричинену ДТП, позивачем не відшкодовано. У звязку з тим, що цивільна-правова відповідальність водія «БМВ-323і» [PERSON] застрахована у Вінницькій обласній ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» [PERSON] просить стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» страхові виплати за заподіяну матеріальну шкоду повязану з лікуванням в сумі 48409,92 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., судові витрати 3000 грн. [PERSON] просить стягнути страхові виплати за заподіяну матеріальну шкоду повязану з лікуванням в сумі 2440,41 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн., судові витрати 3000 грн. В судове засідання представник позивачів не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав, на підставі поданих заперечень просив в задоволенні позову відмовити. Враховуючи вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.07.2016р. водій [PERSON] біля 22.30 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВМW 323і», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись зі швидкістю біля 100 км/год., по обїзній автодорозі «Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка», зі сторони вул. Немирівське шосе, в напрямку м. Вінниці, не доїжджаючи до АЗС, що розташована в с.Стадниця, Вінницького району, на круговому перехресті, не впорався із керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини в кювет, де автомобіль здійснив перекидання. Внаслідок даної пригоди громадянки [PERSON] та [PERSON], які знаходились в якості пасажирів у вищевказаному автомобілі «ВМW 323 і» отримали тілесні ушкодження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України\~ в звязку з примиренням винного з потерпілими, а кримінальне провадження закрито. Зазначена обставина, на підставі вимог ч.3\~ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Згідно\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідності до полісу № АІ/9736861 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (а.с.10) Пунктом 1.12\~статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. У відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. При розгляді справи суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 29 червня 2016 року в справі №6-192цс16, згідно якого завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі\~ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас таке ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобовязанні ним є страховик). Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань\~деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Пунктом 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від 1 липня 2004 року N 1961 -IV\~визначено що при настанні страхового випадку Страховик відповідно до страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 24.4 ст. 24 Закону передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 1582 від 19.10.2016 року [PERSON] під час перебування на стаціонарному лікуванні у МКЛ І м.Вінниця з 09.07.2016 року були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, множинні садна обличчя; закритий перелом лівої плечової кістки в середній третині зміщенням, закритий уламковий перелом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням, садна в ділянці лівої і правої гомілок. Вказані вище тілесні ушкодження у [PERSON] не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за своїм характером належать до середньої тяжкості, оскільки спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоровя. На підтвердження завданої шкоди [PERSON] надала суду виписку із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 24), оригінали фіскальних чеків на оплату медичних товарів (а.с.13-21),товарний чек (а.с. 22) та замовлення на лікарські послуги (а.с. 23). Таким чином, внаслідок ДТП, [PERSON] завдано матеріальної шкоди на загальну суду 48409,92 грн. Разом з тим, згідно з висновком судово-медичного експерта № 1524 від 24.10.2016р.: «у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку - забій, садно лівої лобно-скроневої ділянки; забій грудної клітки - перелом 11-го ребра зліва без зміщення закриті переломи основ основних фаланг 4-го і 5-го пальців, головки і основи 5-ї пястної кістки лівої кисті без зміщення уламків. Дані ушкодження у [PERSON] не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоровя». В обгрунтування завданої шкоди [PERSON] надала суду виписку із медичної картки стаціонарного хворого (а.с.33) та оригінали фіскальних чеків (а.с. 31-32), з яких вбачається, що [PERSON] заподіяна матеріальна шкода на суму 2440,41 грн. Окрім цього, матеріалах справи знаходиться перелік ліків, медичних препаратів та витратних матеріалів, які були придбані за рахунок [PERSON] та [PERSON] (а.с. 68-69). Суд звертає увагу, що 02.02.2017 р. [PERSON] та 06.02.2017 р. [PERSON] звернулись до Вінницької дирекції ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» з заявами про виплату страхового відшкодування (а.с. 61-62, 64-65) Оскільки відповідач не виплатив страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат повязаних з лікуванням на користь [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Досліджуючи правомірність стягнення моральної шкоди з відповідача суд виходить з наступного. Згідно з вимогами\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~Згідно розяснень, викладених в п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року\~«Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з наступними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В ході розгляду справи, судом встановлено, що [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та отриманих травм з 09.07.2016 р. по 02.08.2016 р. перебувала на стаціонарному лікуванні. Наслідки травм призвели до обмеження трудової продуктивності, втрати душевного покою та рівноваги, повязаних з орієнтовним терміном непрацездатності до 1 року, встановленим випискою з амбулаторної картки . Поряд з цим, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 09.07.2016 р. по 20.07.2016 р. та в результаті отриманих травм, які за ступенем тяжкості відносяться до середніх, зазнала душевних страждань та переживань. Враховуючи зазначене та виходячи з принципу справедливості, виваженості та розумності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково шляхом стягнення на користь [PERSON] 3000 грн., на користь [PERSON]- 1000 грн, що цілком буде відповідати спричиненій моральній шкоді та характеру душевних страждань позивачів. Відповідно до п.2 ч.3\~ст. 79 ЦПК України\~до судових витрат належать витрати на правову допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, правову допомогу позивачам надавав адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги Згідно квитанцій від 15.12.2016 року гонорар адвоката складає по 3000 грн. з кожного позивача. За змістом ч.ч.1,2\~ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Здійснюючи розрахунок компенсації витрат суд врахував вимог\~ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", згідно якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд погоджується з розрахунком, наданим адвокатом та актом виконаних робіт від 15.06.2017р., а тому на його користь позивачів підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі по 3000 грн. кожній. Відповідно до ч.3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачі по справі звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір повинен стягуватися в дохід держави з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640 гривень. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640 гривень. За приписами постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з\~частиною третьою\~статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, Таким чином з відповідача підягає стягенню 2560,00 грн. за дві вимоги майнового характеру та дві вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 23,1166,1167 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial