Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

15.11.2021\~ року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, вихідну допомогу при звільнені, компенсацію за невикористану відпустку без врахування обов`язкових податків та зборів у сумі 36775 грн. 69 коп., та\~ середній заробіток за період затримки розрахунку з 01.10.2021 року по 09.11.2021 року в розмірі 6049 грн. 89 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] \~ зазначає, що вона перебувала у трудових відносинах з КП БМР «Міськреклама». Відповідно до Наказу № 13-0000000030 від 01.08.2016р. вона\~ була прийнята на посаду розклеювача об`яв. 30.09.2021р. позивач була звільнена з роботи у зв`язку із реорганізацією ( ч. 1 от. 40 КзпІІ України), на підставі Наказу №12 від 30.09.2021р. Позивач зазначає, шо під час зазначених трудових відносин., відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата, вихідна допомога при звільнені, компенсація за невикористану відпустку, тому вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.18-19). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2021 було витребувано у відповідача належним чином завірений статут Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міськреклама» (а.с.22-23). 17.12.2021 у судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили\~ позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву, будь-яких заяв та клопотань суду не надав. Третя особа Білоцерківська міська рада свого представника до суду не направили , на адресу подали письмові пояснення по суті позову(а.с.26-28) Враховуючи неявку, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з КП БМР «Міськреклама», а саме, була прийнята на роботу розклеювачем об`яв, з 01.08.2016року. Наведене підтверджено матеріалами справи. (а.с.6 ). Встановленим є те, що згідно Наказу № 12 від 30.09.2021\~ року [PERSON] була звільнена з роботи у зв`язку із реорганізацією підприємства, відповідно до ч. 1 ст. 40 КзпІІ України (а.с.10). Встановлено,\~ що позивачу в дань звільнення\~ було надано довідку від № МР00-000006 від 30.09.2019 року за підписом\~ голови комісії з реорганізації КП БМР «Міськреклама» Руденко Р.А.\~ про заборгованість по заробітній платі за станом на вересень 2021 року на загальну суму 29092грн. 98 коп.\~ (а.с.7). Встановлено, що відповідно до розрахунку компенсації за невикористану відпустку від 30.09.2021 року за підписом\~ голови комісії з реорганізації КП БМР «Міськреклама» Руденко Р.А. заборгованість\~ становить 3781,33 грн. (а.с.8). Відповідно до розрахунку вихідної допомоги за підписом\~ голови комісії з реорганізації КП БМР «Міськреклама» Руденко Р.А.\~ її розмір становить 3901,48 грн. (а.с.11). Встановлено, що в день звільнення з роботи, з [PERSON] не було проведено повного розрахунку, було нараховано, але не виплачено ні заборгованості по заробітній платі, ні компенсації за невикористану відпустку, ні вихідної допомоги при звільненні. Судом встановлено, що згідно із рішенням Білоцерківської міської ради від 30.09.2021 року, було\~ вирішено припинити юридичну особу -Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Міськреклама» шляхом ліквідації, та покладено на керівника КП БМР «Міськреклама»\~ Козачука Д.В. виконання функцій\~ ліквідатора юридичної особи (а.с.11). Питання, пов`язані з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, вирішуються відповідно до положень Кодексу законів про працю України . Пунктом 1 статті 40 Кодексу визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників . Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про її припинення. Таке ж положення передбачено п. 8.5.Статуту КП БМР «Міськреклама». Встановлено, що в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб,\~ на час розгляду справи судом, існує запис про юридичну особу КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама». Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України). Працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону України «Про оплату праці»). Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку; своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості (ст. 97 Кодексу законів про працю (КЗпП), ст. 15 і 24 Закону України «Про оплату прані»). Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки (ст. 115 КЗпП України; ст. 24 Закону України «Про оплату праці»). Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оплату праці», організація оплати праці здійснюється, крім іншого, на підставі колективних договорів. Суб`єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об`єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено,що\~ працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як було зазначено вище, при звільненні позивача, 30.09.2021 року, відповідачем не було проведено виплату всіх належних їй\~ сум. Відповідно до статті 74 Кодексу законів про працю України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України "Про відпустки", регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України. Право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство) (ч.1 ст.2 ЗУ «Про відпустки). Відповідно до ст.83 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день Фактичного розрахунку («вимушений прогул»). Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженою ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Згідно ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми\~ в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за\~ весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно п. 21 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~ постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх\~ випадках\~ збереження середньої заробітної\~ плати\~ провадиться\~ виходячи\~ з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані\~ протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а\~ у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача\~ середнього заробітку за час затримки розрахунку, яку розраховує наступним чином. Позивач просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 01.10.2021\~ року по 09.11.2021 року. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем, необхідно враховувати що позивач була звільнена 30.09.2021 року, тобто в день, коли вона знаходилася на роботі і оплата за який була нарахована їй при звільненні, у зв`язку із чим розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, що відповідає положенням от 116 КЗпП України. Отже, розмір середнього заробітку за весь час затримки\~ розрахунку має обчислюватися з 01.10.2021 по день подання позовної заяви до суду, як зазначила позивач. При стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку слід виходити з наступного розрахунку : Попередні 2 місяці, що передують звільненню\~ позивача липень, серпень 2021 року. З урахуванням даних, наданих відповідачем\~ слідує, що середньогодинна зарплата позивача\~ 56, 02грн. ; кількість робочих годин за два останні місяці 88+84=172 ;\~ кількість робочих днів за 2 останні місяці, що передували місяцю в якому відбулося звільнення 22+21 =43 роб.дні; середня тривалість робочого дня - 172/43=4год.; середньоденна заробітна плата 4 год. X 56,02грн =224,07грн. Кількість робочих днів за час затримки, за період з 01.10.2021р.\~ по 09.11.2021р., включно, складає 24дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 6049,89 грн. ( 224,07грн. х 27роб. дні =6049,89 грн.) У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю дитинства підгрупи АІ групи. Відповідно до довідки-розрахунку компенсації за невикористану відпустку\~\~ виданої головою комісії з реорганізації КП БМР Міськреклама,\~ сума цієї компенсації становить\~ 3781,23грн. Відповідно до розрахунку вихідної допомоги, за підписом\~ голови комісії з реорганізації КП БМР «Міськреклама» Руденко Р.А., розмір вихідної допомоги становить: (56,02 гривень середньогодинна зарплата Х 86 середньомісячна кількість роб.годин - 1.5% ВЗ -18% ПДФО), що у загальному розмірі складає 3775,95 гривень. При припиненні трудового договору з підстави, зазначеної пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку (стаття 44 Кодексу). Позивач не заперечила вказані роботодавцем в довідках суми заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та розмір\~ вихідної допомоги. Таким чином, через непроведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день її звільнення з роботи, належить виплатити їй заборгованість із заробітної плати в розмірі 29092 грн. 98\~ коп., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 01.10.2021\~ року по 09.11.2021року\~ в сумі\~ 6049 грн. 89 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3781 грн. 23 коп.,\~ вихідну допомогу розмірі в 3901 грн. 48\~ коп. Відповідачем не спростовано висновків суду, не надано відзив, не заперечені позовні вимоги. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Щодо\~ вимоги позивача про стягнення з відповідача\~ належних їй сум без урахування обов`язкових податків та зборів, суд вважає помилковою таку вимогу. При цьому, суд\~ зазначає, що\~ згідно із абзацом другим пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника, як невиплачена заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку,середній заробіток за період затримки розрахунку, обраховуються без віднімання сум податків та зборів.\~ Податки і збори із указаних сум, присуджених за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем\~ при виконанні відповідного судового\~ рішення та,\~ відповідно, відрахуванню з них при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачені працівнику на підставі судового рішення суми невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за період затримки розрахунку зменшуються на суму податків і зборів. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Враховуючи, що позов задоволено частково, а також, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує судовий збір з відповідача на користь держави у сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial