overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

У червні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 17 жовтня 1992 року. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на права і обов`язки подружжя та ведення спільного господарства. На даний час з відповідачем не проживають та не підтримують сімейних відносин. Фактично шлюб припинив існування. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. В добровільному порядку розірвати шлюб через органи РАЦС не представляється можливим, оскільки будь яке спілкування з відповідачем не ведеться. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до порядку, визначеному розділом І главою 7 ЦПК України. Про причини повторної неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1992 року, від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, подружня зрада, призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивачка та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не надав жодного заперечення та не прибув в судове засідання, що свідчить про погодження з позовними вимогами. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У червні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 30 липня 2014 року. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на права і обов`язки подружжя та ведення спільного господарства. На даний час з відповідачем не проживають та не підтримують сімейних відносин. Фактично шлюб припинив існування. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. В добровільному порядку розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач відмовляється. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2014 року, від якого дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, подружня зрада, призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивачка та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач не заперечив. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають остаточне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У червні 2021 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса від 08 липня 2020 року № 22930 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 5767/2067 ЕСLКАІРSІ від 17 жовтня 2015 року у розмірі 21\~665,84 грн. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вказаний виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору № 5767/2067 ЕСLКАІРSІ від 17 жовтня 2015 року, укладеного між позивачкою та ПАТ\~«Платинум Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Аланд». Однак позивачка не укладала жодного договору з ТОВ «ФК «Аланд» та не отримувала від цього товариства жодних коштів. Про існування зазначеного кредитного договору та відповідної заборгованості за ним позивачка дізналася, отримавши від приватного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2020 року № 62764006. За твердженням позивачки, відсутні докази того, що кредитний договір, який надавався нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17\~червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03\~листопада 2021 року в справі призначено судове засідання на 08-00 год. 07.12.2021 року. У судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача ТОВ «ФК «Аланд» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; відзиву на позов не подавав; клопотань про відкладення та/або розгляду справи за його відсутності до суду не надходило. Треті особи у справі в судове засідання не з`явилися; повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України\~встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Перевіривши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи й оцінивши докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У червні 2021 року позивачка звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану в м.Каховка Каховського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області 24.03.2006 року, про що зроблено актовий запис №51. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим. Позивачка вказала також, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] ; спір щодо місця її проживання відсутній. 13.07.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити . За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін судове засідання не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 24.03.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану в м.Каховка Каховського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №51. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна між ними немає, спільне господарство вони не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинились, спільне життя суперечить інтересам сторін. Відповідач вимоги позову визнав повністю, що не порушує його прав, а також прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Після реєстрації шлюбу позивачка прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] », в своїй заяві просила суд останнє прізвище залишити їй без змін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У червні 2021 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 04 червня 2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Кальміуському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 89. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , 2020 року народження. Спільне життя не склалось через зловживання відповідачем спиртними напоями та втрату поваги між сторонами. Вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить її інтересам, дитини, просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. Ухвалою суду від 16.11.2021 року постановлено\~ провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 04 червня 2019\~ року в Кальміуському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 89, в період шлюбу [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

У червні 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 10511,38 грн., 3% річних у розмірі 60,67 грн. та 104,72 грн. - інфляційної складової боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Як власник квартири і споживач житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний брати участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території та в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» здійснює експлуатацію будинку по [ADDRESS] . Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з березня 2020 року по травень 2021 року у відповідача утворився борг в сумі 10345 грн. 99 коп. Відповідач як боржники, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 104,72грн. та 3% річних у розмірі 60,67 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2021 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений особисто у встановленому законом порядку - судовою повісткою за останнім відомим місцем проживання, згідно Відзиву на позов до суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У червні 2021 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 88 862,65 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі до суду не з`явилися, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідача по наданню послуг з теплопостачання врегульовані договором від 10.11.2005 року. Предметом даного договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 61,8 кв.м. Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послуги центрального опалення - 1596,93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду та гарячої води 89,54 грн./куб.м. Відповідачі порушили умови договору, обов`язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконували неналежним чином. За період з 01.10.2016 року по 01.04.2021 року утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 73 532,04 грн. (а.с.4-6). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За період 21.11.2016 року по 01.04.2021 року нараховано індекс інфляції в сумі 10 739,50 грн. та 3% річних в сумі 4591,11 грн. (а.с.7-10). Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 88 862,65 грн. У відповідності до ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

У червні 2021 року представник товариства з обмеженою відповідальністю БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» Кириченко О.М. звернулася в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, вказавши, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області у цивільній справі №2-165/2012 року від 23.03.2012 року, позовні вимоги ПАТ «Комерційник банк «Надра» були задоволені та прийнято рішення про стягнення з боржника [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором №21/05/2008/980-К/388 від 21.05.2008 року у розмірі 7 612,41 грн. та судовий збір 761, 20 грн. Разом з тим, згідно договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за кредитним договором №21/05/2008/980-К/388 від 21.05.2008 року, укладеного між Відкритим АТ КБ «Надра» (ПАТ «Комерційний банк «Надра», право вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп. Первісний кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», та згідно договору №GL48N718070_blank_04, про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року, відступив права вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». Представник заявника в судове засідання не з`явився, проте із змісту заяви про заміну сторони виконавчого провадження вбачається, що він просить розгляд справи проводити у його відсутності підтримуючи заявлені вимоги. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області у цивільній справі №2-165/2012 року від 23.03.2012 року, було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційник банк «Надра» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 7 612, 41 грн, а також 761, 20 грн. понесених позивачем витрат по сплаті судового збору. Разом з тим, згідно договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за кредитним договором №21/05/2008/980-К/388 від 21.05.2008 року, укладеного між Відкритим АТ КБ «Надра» (ПАТ «Комерційний банк «Надра»), право вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп. Первісний кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», та згідно договору №GL48N718070_blank_04, про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року, відступив права вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». З огляду на вище викладене, суд вважає, що для забезпечення виконання рішення суду необхідно замінити стягувача у виконавчому листі - ПАТ «КБ «НАДРА», його правонаступником - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У червні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - ПрАТ«УСК») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4315 від 07.05.2012р., згідно якого [PERSON] отримала в тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 12\~000,00 грн строком на 24 місяців з 07.05.2012р. по 07.05.2014 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. На підставі Додаткової угоди від 09.11.2012р. до кредитного договору № 4315к від 07.05.2012р. відповідачу додатково надано у тимчасове користування кредитні кошти в розмірі 6 000,00 грн строком на 39 місяців з 07.05.2012р. зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. Між ПрАТ «УСК» та Кредитною спілкою\~«Українська кредитна\~спілка» укладено договори добровільного страхування кредитів № 13 від 01.06.2012р. та № 32 від 03.12.2012р. У відповідності з додатком № 1 до договорів добровільного страхування кредитів № 13 від 01.06.2012р та № 32 від 03.12.2012р. кредитний договір № 4315к від 07.05.2012 року та Додаткова угода від 09.11.2012р., укладені між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] , віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 48\~330,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 4315к від 07.05.2012 року та Додатковою угодою від 09.11.2012р належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала.

Outcome: approved