Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернувся до суду з позовом, яким просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20.00.000136 від 30.01.2008 року, яка складає 225 038 грн. 51 коп., а саме: заборгованість по кредиту - 203753 грн. 36 коп.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 27.07.2013 року по 30.11.2013 року - 17480 грн. 89 коп.; пеня за порушення строків сплати кредиту за період з 30.10.2012 року по 16.12.2013 року - 1737 грн. 38 коп., пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 03.07.2012 року по 16.12.2013 року - 2187 грн. 18 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: [ADDRESS], та який належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 18.02.2008 року та зареєстрованого ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 18.02.2008 року, реєстраційний № 21326161, загальною площею 60,8 кв.м., в тому числі житлової площі 41,5кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб"єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути понесені ними судові витрати. В судове засідання представник позивача подала заяву про його проведення без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В суді встановлено, що 30 січня 2008 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] укладено договір № 20.00.000136, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 36000 доларів США на строк до 27 січня 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом та виконанням зобов"язань у повному обсязі. Згідно договору про внесення змін № 2 від 08.11.2011 року до кредитного договору від 30.01.2008 року, сума кредиту становила 217458 грн., строком до 27 січня 2023 року. Згідно п. 1.1 Кредитного договору, позичальник прийняв зобов'язання щодо сплати Банку плату за кредит, а саме 15,5 процентів річних. Розмір плати за користування Кредиту змінювався, та згідно Договору про внесення змін № 2 від 08.11.2011 року до кредитного договору від 30.01.2008 року процентна ставка за користування кредитом з 30.01.2008 року по 07.11.2011 року встановлюється в розмірі 15,5 % річних, процентна ставка за користування кредитом з 08.11.2011 року до закінчення строку дії кредитного договору становить 19,5 % річних, погашення процентів та кредиту здійснюється щомісячно згідно графіка. Позичальник свої зобов'язання, передбачені Договором кредиту щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування кредитом, не виконує, погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановленого кредитним договором графіку, кредит погашався не щомісячно, внаслідок чого і виникла заборгованість. Станом на 16.12.2013 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 225038 грн. 51 коп., з них: 203753 грн. 36 коп. - заборгованість по кредиту, 17480 грн. 89 коп. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 27.07.2013 року по 30.11.2013 року, 1737 грн. 38 коп. - пеня за порушення строків сплати кредиту за період з 30.10.2012 року по 16.12.2013 року, 2187 грн. 18 коп. - пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 03.07.2012 року по 16.12.2013 року (розрахунок додається). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Банк зобов"язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачем, [PERSON] укладено Іпотечний договір, відповідно до якого передано в іпотеку Іпотекодержателю належне на праві власності майно: [ADDRESS], та який належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 18.02.2008 року та зареєстрованого ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 18.02.2008 року, реєстраційний № 21326161 (а.с. 25-28). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України " Про іпотеку " N 898-IV від 05 червня 2003 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст. 33 вказаного Закону України N 898-IV від 05 червня 2003 року, передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). Відповідно до ч. 1 ст. 35 цього ж Закону на іпотекодержателя покладається обов'язок надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення встановленої форми. 29.11.2013 року ПАТ «ВТБ Банк» на адресу [PERSON] направлено письмову досудову вимогу щодо виконання договірних зобов"язань (а.с.34, 35, 36). Вимога ПАТ «ВТБ Банк» відповідачем, у визначений термін, виконана не була. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", Іпотечного договору від 20 лютого 2008 року, у іпотекодержателя, позивача по справі, виникло право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, як іпотекодержатель не реалізував своє право у безспірному порядку, він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень ст. 39 Закону України "Про іпотеку". Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" N 898-IV від 05 червня 2003 року містить вимоги щодо рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, у рішенні має бути вказаний загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно п. 6 ст. 38 Закону України " Про іпотеку ", ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Продаж Предмета іпотеки здійснюється згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", на підставі наступного застереження: задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом продажу Предмета іпотеки від імені Іпотекодержателя будь-якій особі. Продаж Предмета іпотеки здійснюється за ціною, що буде встановлена за згодою між Сторонами або на підставі висновку суб"єкта оціночної діяльності. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 2250 грн. 38 коп., внесеного судового збору.

Outcome: approved