Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю Гребенюка О.С. звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що між позивачем і відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 136679,89 гривень та судові витрати у розмірі 2102 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 листопада 2020 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 27 листопада 2020 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, а саме виписок по рахунках обліку заборгованості у період з 15 грудня 2009 року по 21 липня 2020 року включно та щоденні оборотно-сальдові відомості за період з 15 грудня 2009 року по 21 липня 2020 року включно та клопотання про звільнення від сплати судового збору. 11 грудня 2020 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про застосування строку позовної давності. 03 грудня 2020 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла заява від позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути із відповідача заборгованість у сумі 5141,60 гривень та судові витрати у розмірі 2102 гривні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, одночасно з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач у судовому засіданні відмовився від своїх клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про надання додаткових матеріалів, про застосування строку позовної давності. Просив суд задоволити подане клопотання про звільнення від сплати судового збору. Крім цього, зазначив що розділ 5 «Банківські послуги» та розділ «Відмітки банку» на момент підписання ним анкети-заяви від 14 грудня 2009 року не були заповнені та ним не підписувались, а тому вважає, що по вказаному договору була встановлена відсоткова ставка в розмірі 2,5 % в місяць, як було зазначено в довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду, про підписання якої він не заперечує. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 14 грудня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 18). У своєму позові позивач стверджував про те, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Через невиконання відповідачем договірних зобов`язань у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 30 червня 2020 року становить 230418 грн. 50 коп., яка складається з наступного: - 1613 грн. 71 коп. - заборгованість за тілом кредиту; - 227307 грн. 19 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 1497,60 грн. нарахована пеня; - 0,00 грн. нараховано комісії. У той же час, позивач зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, та за таких обставин просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 136679,89 грн, яка складається з наступного: - 1613 грн. 71 коп. заборгованість за кредитом; - 135066 грн. 18 коп. заборгованість по процентам за період з 15 грудня 2009 року по 30 грудня 2018 року. 03 грудня 2020 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у сумі 5141 грн. 60 коп., яка складається із наступного: - 1613 грн. 71 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: - 1613 грн. 71 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 3527 грн. 89 коп. заборгованість за простроченими відсотками. У відповідності із відомостями зазначеними у анкеті-заяві відповідач [PERSON] ознайомився із договором надання банківських послуг, вибрав вид кредитної картки кредитну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду». Крім цього, позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, останній в судовому засіданні підтвердив факт підписання вказаної довідки та в якій зазначено, зокрема: валюту картрахунку, базову процентну ставку (2,5 % в місяць), розмір щомісячних платежів, термін внесення щомісячних платежів, комісія за зняття готівки, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні термінів платежів тощо. Також в обґрунтування доводів щодо укладення договору АТ КБ «ПриватБанк» надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Наданий банком витяг з Умов та правил не підписаний відповідачем. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Положеннями статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві про одержання кредиту від 14 грудня 2009 року, підписаній сторонами, розділ 5 «Банківські послуги» в якому міститься базова процентна ставка у розмірі 3% в місяць, не підписаний відповідачем, тому неможливо однозначно стверджувати про те, що останній погодився на зазначену процентну ставку, враховуючи, що у судовому засіданні [PERSON] заперечив факт ознайомлення його із вказаним розділом анкети-заяви, зауваживши про відсутність свого підпису під вказаною умовою та зазначивши, що згідно відмітки позивача, вказані розділи заповнювалися працівником Банку 15.12.2009, а ні - 14.12.2009, тобто у його відсутність. Крім цього, позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем та в якій зазначено, зокрема базову процентну ставку у розмірі 2,5 % в місяць. Позивач, у своїй заяві про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14 грудня 2009 року, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг був узгоджений з відповідачем при підписанні анкети-заяви від 14 грудня 2009 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та штрафів, а також розмір і порядок їх нарахування. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (ч.1\~ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 вказаного закону\~споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~зазначив, що з огляду на приписи ч. 4\~ст. 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що також зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд враховує, що банк систематично змінює зміст Умов та Тарифів надання послуг, отже стверджувати, що з 2009 року (коли сторони у справі уклали договір) до 2020 року (коли позивач звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості) зміст кредитного договору був незмінним підстав немає. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Такі висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява від 22 грудня 2014 року не містить достатніх відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем. Згідно з розрахунком банку, заборгованість [PERSON] по відсоткам за користування кредитом станом на 30 червня 2020 року складає 227307,19 грн. Проте, відповідно до заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка надійшла до Чорнобаївського районного суду Черкаської області 03 грудня 2020 року, позивач просить стягнути з відповідача 3527,89 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Однак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків, оскільки з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року банком в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за кредитом до 2,9 % в місяць. Даних про те, що відповідач був ознайомлений з підвищенням процентної ставки та погодився на нові умови кредитування банком суду не надано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що за недоведеності позивачем факту узгодження з позичальником підвищення базової процентної ставки, з [PERSON] у відповідності до вимог статей 1048, 1054 ЦК України підлягає до стягнення заборгованість по процентам в розмірі 1616,51 грн., тобто станом на 31 серпня 2014 року, до підвищення базової процентної ставки з 2,5% до 2,9%, що узгоджується з розрахунком заборгованості за договором. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Черкаського апеляційного суду (справа № 696/540/18). Згідно Розділу 2 «Терміни та поняття» Умов та Правил надання банківських послуг простроченим кредитом є кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті Банку в термін, передбачений Договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16.09.2020, справа № 200/5647/18). В період з 15 грудня 2009 року по 16 жовтня 2020 року за картковими рахунками відповідача № [NUMBER] та № [NUMBER] здійснювалися операції щодо зняття кредитних коштів та зарахування (внесення) на них коштів, що підтверджується розрахунками заборгованості, й не оспорюється самим позивачем. Згідно виписки по картковому рахунку в період з 15 грудня 2009 року по 16 жовтня 2020 року за картковими рахунками відповідача № [NUMBER] та № [NUMBER] ним було витрачено 4495 грн., а сплачено 3800,28 грн., що свідчить про те, що заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за простроченим тілом кредиту складає 694,72 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У відповідності до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. За таких підстав, суд дійшов до висновку, що заборгованість за простроченими відсотками підлягає до стягненню у розмірі 1616,51 грн., тобто станом на 31 серпня 2014 року, до підвищення базової процентної ставки з 2,5% до 2,9% в місяць. Крім цього, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути 694,72 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з\~інвалідністю I\~та II\~груп,\~законні представники\~дітей з\~інвалідністю і\~недієздатних осіб\~з інвалідністю звільняються від сплати судового збору. Відповідачем надано копію довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, відповідно до якої йому встановлено І групу інвалідності. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, відповідно до п.п. 3,6 ч. 1, \~ст. 141 ЦПК України\~ судові витрати на користь позивача в розмірі 944,85 грн. (100 % х 2311,23/5141,60 = 44,95 %; 44,95 % х 2102 /100 = 944,85) компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial