Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи таку тим, що з 06.10.2018 року вона проживає в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] постійно підіймав на заявницю руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Постійні побиття з боку [PERSON] стали підставою розриву відносин, втім заінтересована особа всерівно не залишає її у спокої, весь час переслідує. Кривдник постійно телефонує родичам та знайомим заявника, а в його розмові містяться погрози на адресу [PERSON] . На звернення заявника до поліції відносно [PERSON] складено два термінових заборонних приписів від 18.12.2020 року та від 10.05.2021 року. Крім цього, заявник змушена була проживати певний час у сестри, якій [PERSON] теж погрожував і після цього перебувала у Центрі соціальної підтримки з дитиною, а на даний час перебуває у відділенні притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області. Таким чином, заявник вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї і малолітньої доньки, яка неодноразово була свідком домашнього насильства, необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] та заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори із заявником, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 01.06.2021 року вказану цивільну справу передано до Франківського районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.06.2021 року за заявою [PERSON] відкрито провадження і справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. При цьому, пояснила, що її чоловік [PERSON] застосовує щодо неї домашнє насильство, користуючись тим, що вона доглядає малолітню дитину і не має змоги працювати. Будь-які критичні зауваження у свій бік чоловік сприймає радикально, бурхливо на це реагуючи і вчиняючи конфлікти. Впродовж останнього року їй та малолітній доньці доводилось йти з дому, оскільки чоловік їх виганяв, під час чого дитина була вдягнута не по сезону. Коли конфлікти досягали критичного рівня вона викликала поліцію. Так, 18.12.2020 року було видано терміновий заборонний припис, яким встановлено заборону [PERSON] в будь-який спосіб контактувати з дружиною, оскільки цього дня під час конфлікту з дружиною він кричав, сварився і шарпав. Після цих подій [PERSON] був незадоволений святкуванням нового року, а тому 01.01.2021 року знову виганяв дружину з хати. Після вмовлянь він написав власноручну розписку про надання дозволу дружині проживати в квартирі по [ADDRESS] впродовж 01.01.2021-05.01.2021 року. Усі конфлікти з чоловіком відбувалися на очах малолітньої дитини. Черговий критичний випадок насильства відбувся 10.05.2021 року, коли [PERSON] зачинив її з малолітньою донькою в квартирі, забрав ключі і пішов. Їй довелось крізь відчинене вікно кликати на допомогу, в результаті чого приїхала поліція, виламала замок і зайшла всередину. За цим фактом стосовно [PERSON] було видано черговий терміновий заборонний припис. Як зазначила заявниця, її чоловік відбирає в неї мобільні телефони, створює нестерпні умови життя, через що вона змушена була тимчасово проживати з дитиною у своєї сестри. Після останнього конфлікту, який мав місце 10.05.2021 року, вона перебуває у притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства, і переживає за безпеку своєї дитини, адже уже траплялися випадки, коли чоловік відбирав дитину і їй доводилось її шукати. Крім цього, чоловік їй погрожує. У зв`язку з цим просить заяву задоволити, врахувавши факти неодноразового вчинення з боку [PERSON] домашнього насильства стосовно заявниці, а також систематичність таких дій, які можуть продовжуватися. Заінтересована особа та його представник заяву заперечили, вважають, що наведені заявницею обставини не підтверджені належними доказами. При цьому, представником [PERSON] звернуто увагу на те, що заявниця не зверталася в правоохоронні органи щодо її побиття чоловіком, перебування [PERSON] , в притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства є сумнівним, термінові заборонні приписи, видані органами поліції, не можуть бути самостійною підставою для видачі обмежувального припису, а вимога заборони [PERSON] перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] є необгрунтованою, адже заявником не доведено права власності чи права користування даною квартирою. Крім цього, [PERSON] пояснив, що конфлікти між ним та дружиною тривають з середини 2020 року, він підозрює, що остання йому зраджує, у своїх діях жодного насильства не вбачає. А тому, просить у задоволенні заяви відмовити. Представник Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області Герльовський В.І. в судовому засіданні подану [PERSON] заяву підтримав, вважає таку обгрунтованою, оскільки існують усі підстави для видачі обмежувального припису. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи та його представника, представника Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). При розгляді справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 06.10.2018 року уклали шлюб, про що Буським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис № 127. Після укладення шлюбу дружиною обрано прізвище [PERSON] . У шлюбі [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). 18.12.2020 року видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 181552, відповідно до якого [PERSON] заборонено в будь-який спосіб контактувати із постраждалою [PERSON] строком на 5 діб у зв`язку із вчиненням за адресою проживання: [ADDRESS] - домашнього конфлікту з дружиною, під час якого кричав, сварився і шарпав останню (а.с.3). 10.05.2021 року видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 180566, відповідно до якого [PERSON] заборонено в будь-який спосіб контактувати із постраждалою [PERSON] строком на 1 добу, оскільки цього дня [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS] - вчинив економічне домашнє насильство до своєї дружини [PERSON] , яку закрив у квартирі, забравши ключі і телефон (а.с.4). Після останнього випадку вчинення домашнього насильства, за яким видано тимчасовий заборонний припис, [PERSON] перебуває у притулку для жінок та дітей, які постраждали від домашнього насильства. Так, 21.05.2021 року між [PERSON] та Притулком для осіб, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі в особі керівника вказаної організації укладено договір № 2 про надання соціальних послуг притулком для осіб, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі, предметом якого є забезпечення особи, яка постраждала від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі, місцем безпечного тимчасового цілодобового перебування та надання комплексної допомоги (психологічних, соціально-побутових, соціально-медичних, інформаційних, юридичних та інших послуг) на безоплатній основі. Вказаний договір укладено на строк з 21.05.2021 року до 28.05.2021 року, а в подальшому строк перебування у притулку згідно договору №2а від 29.05.2021 року подовжено до 29 червня 2021 року. Таким чином, судом встановлені обставини, які дають підстави вважати, що заявниця [PERSON] дійсно піддавалася домашньому насильству у формі фізичного, психологічного та економічного насильства. Позбавлення заявниці волі шляхом закриття у квартирі, крики, сварки, шарпанина, з приводу яких відбувалось втручання працівників поліції, вказують на те, що описані у термінових заборонних приписах обставини містять ознаки наведених видів домашнього насильства. Як з`ясовано в судовому засіданні, вищевказані термінові заборонні приписи [PERSON] не оскаржувалися. З приводу неправомірних дій поліції останній скарг не подавав. Щодо заперечення [PERSON] фактів економічного насильства відносно своєї дружини, то такі не можуть вважатися спроможними, адже в судовому засіданні заявниця пояcнила , що чоловік виганяв її з дитиною із житла. При цьому, на підтвердження своїх слів надала копію розписки [PERSON] , згідно якої він дозволив дружині проживати за адресою: [ADDRESS] на період з 01.01.2021 року до 05.01.2021 року. Заявниця зазначила, що таку розписку [PERSON] написав після її вмовлянь не позбавляти її житла. У судовому засіданні [PERSON] наведених пояснень заявниці не спростував та пояснити причини написання такого дозволу не зміг. З перевірених судом доказів слідує, що конфлікти між заявницею та її чоловіком із застосуванням насильства мають тривалий характер. Неодноразовість таких епізодів та їх систематичність не спростована [PERSON] . Навпаки, останній в судовому засіданні визнав, що конфлікти були, хоча їх ініціатором вважає дружину. Чому термінові заборонні приписи були видані щодо нього пояснити не може. Також суд враховує, що, даючи пояснення у суді, [PERSON] визнав факт присутності малолітньої дитини під час конфліктів з дружиною. У суді заявниця [PERSON] зазначила, що це призвело до того, що дитина боїться батька. Наведене підтверджується соціально-психологічною характеристикою на [PERSON] , [INFO] , згідно якої остання є комунікабельною та легко йде на контакт з працівниками жіночої статі. Водночас щодо працівників чоловічої статі, то намагається максимально уникати будь-яких контактів з ними, побоюється їх присутності та одразу проситься до мами на руки. Суд приймає до уваги, що після прибуття до Відділення з надання притулку для жінок та дітей, які постраждали від домашнього насильства, Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області із заявницею [PERSON] проводилась робота психологом та соціальним педагогом, які склали на неї соціально-психологічну характеристику. У такій зазначено, що стан жінки за результатами проведеної діагностичної роботи може свідчити про вчинення насильства стосовно неї. У результаті проведеного психологічного обстеження у [PERSON] було виявлено високий рівень тривожності, пов`язаний з відсутністю відчуття захищеності, пригніченість, відчай, емоційна виснаженість, порушення сну, часті нічні кошмари. Водночас, як мати, [PERSON] демонструє постійну турботу про свою дитину, увесь час перебуває з дитиною, адекватно виконує батьківські обов`язки, щоденно займається розвитком дитини (розвиваючі ігри та навчання англійської мови). Таким чином, психологічно-соматична картина стану, в якому перебуває [PERSON] , підтверджує, що остання піддавалася домашньому насильству, при цьому, її дії щодо звернення за видачею обмежувального припису мають на меті убезпечити малолітню дитину - [PERSON] та себе від можливого повторення насильства. На це вказує також долучена до матеріалів справи переписка заявниці із [PERSON] у соціальній мережі "Вайбер", з якої слідує, що [PERSON] з дитиною потребує безпеки. Водночас її чоловік - [PERSON] допускає образи в її бік. За наведених обставин суд вважає, що ризики вчинення щодо заявника [PERSON] фізичного, економічного та психологічного насильства є реальними. Крім того, в разі можливого вчинення стосовно неї таких дій останні можуть мати несприятливі наслідки як для заявниці, так і малолітньої дитини, які глибоко переживають їх. Крім цього, інтереси матері і її малолітньої дитини вимагають убезпечення їх від можливих несприятливих психологічних факторів, які виникають внаслідок вчинення щодо заявниці домашнього насильства. А тому, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на три місяці. Підстав для видачі такого на шість місяців, як про це просить заявник, тобто на максимально можливий строк, передбачений законом, наразі немає. Водночас суд звертає увагу на те, що доводи представника заінтересованої особи про порушення, в разі видачі обмежувального припису шляхом заборони перебування [PERSON] в місці спільного проживання з [PERSON] , права власності [PERSON] на житло не можуть вважатися спроможними. Так, у справі №754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. А тому, внаслідок дії обмежувального припису особа не позбавляється права власності на належне їй майно, такі права лише тимчасово обмежуються для захисту прав потерпілої особи на життя, здоров`я, безпеку, житло, недоторканність тощо, які мають першочергове значення. Крім цього, відповідно до положень ч.7 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлена заборона на видачу обмежувального припису, в якому містяться заходи, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), лише у тих випадках, якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. В інших випадках, тобто щодо повнолітніх осіб, така заборона не діє. При цьому, суд враховує, що [PERSON] в судовому засіданні підтверджено факт спільного проживання з дружиною в квартирі [ADDRESS] . На даний час у цій квартирі збереглися речі дитини - [PERSON] та її іграшки. Вказана квартира придбана за час шлюбу. Що стосується доводів представника заінтересованої особи щодо наявності сумнівів у перебуванні [PERSON] в притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства, то такі повністю спростовуються долученими до матеріалів справи договорами №№2, 2а від 21.05.2021 року та 29.05.2021 року відповідно, з яких вбачається, що [PERSON] надано місце безпечного тимчасового цілодобового перебування у притулку для жінок та дітей, які постраждали від домашнього насильства, Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області. Цю ж обставину безпосередньо у судовому засіданні підтвердив представник Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області Герльовський В.І. Суд наголошує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 05.09.2019 року у справі №756/3859/19 обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, підставою видачі обмежувального припису щодо конкретної особи є не факт притягнення цієї особи до юридичної відповідальності певного виду за домашнє насильство, а наявність ризиків, які вимагають захисту заявника і запобігання можливому подальшому вчинення щодо останнього насильства, тобто вжиття превентивних дій. З наведених міркувань суд вважає, що зібраними доказами доведена наявність підстав для видачі обмежувального припису за заявою [PERSON] .

Outcome: partial