Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

03 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 грудня 2012 року біля 20 год 35 хв на 07 км+400м автодороги Щитинь-Черче-Бузаки, що між селами Мельники-Мостище Острівок Камінь-Каширського району Волинської області, з вини [PERSON], який керував автомобілем марки «[PERSON] Спрінт 313», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний йому на праві приватної власності транспортний засіб марки «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експерта №20 від 16.01.13 за результатами автотоварознавчої експертизи, призначеної за постановою слідчого у кримінальному провадженні, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Форд Транзит», д.р.н.АС4804АС, становить 61370, 25 грн. Відповідальність [PERSON] згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у Національній акціонерній страховій компанії «Оранта» (далі НАСК «Оранта»), ліміт відповідальності якої становить 50 тисяч гривень за вирахуванням 510 грн франшизи. Оскільки розмір спричиненої матеріальної шкоди перевищує вказаний ліміт страхового відшкодування, відтак вважає, що для повного відшкодування завданої йому шкоди [PERSON] зобовязаний сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та 510 грн франшизи, на яку зменшується сума страхового відшкодування. Просить стягнути на його користь із НАСК «Оранта» 49490 грн майнової шкоди, із [PERSON] 11370, 25 грн майнової шкоди та 510 грн франшизи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю із підстав, зазначених у заяві. Пояснив, що він вважає належний йому автомобіль, що був пошкоджений внаслідок ДТП, фізично знищеним. Ствердив, що після огляду автомобіля аварійним комісаром НАСК «Оранта», він, провівши деякі ремонтні роботи, автомобіль фактично продав, уклавши договір генерального доручення. Залишкову вартість цього транспортного засобу після ДТП він не визначав, не вважає це необхідним, оскільки, на його думку, стягненню із відповідачів підлягає шкода, що дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП. Просить позов задовольнити. Представник НАСК «Оранта» пояснив, що страхова компанія-відповідач не заперечує проти виплати заявленого позивачем страхового відшкодування у вказаному ним розмірі, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд Транзит» є значно вищою, ніж ліміт відповідальності страховика. Заявив, що залишки цього автомобіля інтересу для НАСК «Оранта» не становлять. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судові засідання не зявлявся, в його інтересах виступав представник. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнав частково щодо стягнення із його довірителя 510 грн франшизи, в решті позов не визнав. Пояснив, що у ході розгляду кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] слідчим була призначена, а експертом [PERSON] проведена автотоварознавча експертиза №20 від 16.01.13, висновок за якою ні в повідомленні про підозру [PERSON], ні в обвинувальному вироку як доказ не зазначався. Зазначив, що позивач не надав доказів звернення до страховика, який застрахував відповідальність [PERSON], відмови страховика у проведенні виплат. Крім цього, вказав, що страховик був позбавлений можливості переконатися в правильності проведення експертного дослідження приватним оцінювачем, не зміг оцінити залишків автомобіля, не проводив визначення ринкової вартості технічно справного автомобіля подібних видових характеристик. Вважає, що оскільки залишки пошкодженого транспортного засобу, які продовжуються залишатися в позивача, не були оцінені, при умові неможливості внаслідок повного фізичного знищення, або ж через економічну недоцільність відновлювального ремонту транспортного засобу, відтак вони не були враховані і в заявлених сумах позовних вимог. Просить у задоволенні позову про стягнення із [PERSON] 11370,25 грн завданої внаслідок ДТП майнової шкоди відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, стверджено вироком Камінь-Каширського районного суду від 30.03.15, що 30 грудня 2012 року біля 20 год 35 хв на 07 км+400м автодороги Щитинь-Черче-Бузаки, що між селами Мельники-Мостище Острівок Камінь-Каширського району Волинської області, сталася ДТП за участю автомобілів «Форд Транзит», державний номерний знак [NUMBER], та «[PERSON] Спрінт 313», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], якого цим же вироком визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільноправова відповідальність власника автомобіля «[PERSON] Спрінт 313», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] застрахована у НАСК «Оранта», про що свідчить поліс №АВ/5400398, згідно з яким сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50\~000, розмір франшизи 510 грн. 02 січня 2013 року страхувальник [PERSON] повідомив НАСК «Оранта» про вказаний страховий випадок. 18 березня 2014 року із заявою про страхове відшкодування до НАСК «Оранта» звернувся [PERSON] 14 липня 2014 року аварійним комісаром за участю [PERSON] за місцем проживання останнього проведено огляд автомобіля марки «Форд Транзит», державний номерний знак [NUMBER], в ході якого зафіксовано перелік пошкоджень транспортного засобу. Складений за результатами огляду протокол [PERSON] не підписаний. Із даних у суді пояснень позивача вбачається, що причиною непідписання протоколу стала незгода із описом пошкоджень, оскільки, на його думку, не всі наявні в автомобілі пошкодження були описані в протоколі. Згідно із дослідженням НАСК «Оранта» №АС4804АС-20.10/2 від 20 жовтня 2014 року ринкова вартість автомобіля «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], на момент пошкодження складає 59870,28 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 53878,59 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу 142537,94 грн. За даним дослідженням, у звязку із перевищенням вартості відновлювального ремонту ринкової вартості автомобіля, його відновлення визнано економічно недоцільним, а матеріальний збиток визначено у розмірі 59870,28 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження. Відповідно до висновку експерта [PERSON] №20 від 16.01.13, складеного за результатами автотоварознавчої експертизи автомобіля позивача, проведеної на підставі постанови слідчого у кримінальному провадженні, ринкова вартість автомобіля «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], на момент пошкодження складає 61370,25 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 69581,73 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу 187580,34 грн. За даним дослідженням, у звязку із перевищенням вартості відновлювального ремонту автомобіля його ринкової вартості його відновлення визнано економічно недоцільним, а матеріальний збиток визначено у розмірі 61370,25 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування страховик зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Згідно із ст.7 Закону України «Про страхування» страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обовязковим видом страхування, що здійснюється в Україні. Відносини в сфері обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обовязкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі Закону) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У силу ст.28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, у тому числі, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, … з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як із дослідженням №АС4804АС-20.10/2 від 20.10.2014, так і висновок експерта №20 від 16.01.13 встановлено факт економічної недоцільності відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки витрати на такий ремонт і в першому, і в другому документах перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, що узгоджується із ч.1 ст.30 Закону. Статтею 30 Закону (у редакції від 18.11.12, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено два способи виплати страхового відшкодування у разі фізичного знищення транспортного засобу. Так, відповідно до ч.2 ст.30 Закону в ред. від 18.11.12, якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ч.3 ст.30 Закону в ред. від 18.11.12, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Відповідно до п.15 роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанови № 4 від 01 березня 2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Таким чином, застосування одного із передбачених частинами 2 і 3 ст.30 Закону способу відшкодування шкоди залежить від визнання [PERSON] пошкодженого автомобіля фізично знищеним. Із даних у судовому засіданні пояснень позивача вбачається, що він визнає автомобіль «Форд транзит», АС4808АС, фізично знищеним. Проте у ході судового розгляду із його ж пояснень установлено, що пошкоджений автомобіль він, частково відремонтувавши, реалізував за договірною ціною. Документально підтверджено посвідченою державним нотаріусом Ратнівської держнотконтори довіреністю, що 19 лютого 2015 року [PERSON] уклав договір-доручення, згідно з яким уповноважив [PERSON] бути його представником, у тому числі при вирішенні питань, повязаних із відчуженням належного йому автомобіля марки «Форд Транзит», державний номерний знак [NUMBER]. Більш того, в судовому засіданні позивач категорично ствердив, що він, як власник автомобіля, повертати його в своє володіння, в тому числі для визначення його вартості після ДТП, наміру не має. Такі юридично значимі дії, вчинені із вказаним автомобілем згідно із його цільовим призначенням, на думку суду, свідчать про невизнання [PERSON] факту фізичного знищення цього транспортного засобу. Відтак, при вирішенні питання про спосіб відшкодування майнової шкоди, на переконання суду, підлягає застосуванню ч.2 ст.30 Закону, яка передбачає виплату власникові різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП. Однак, ні в дослідженні, проведеному страховиком, ні у висновку експерта в кримінальному провадженні вартість автомобіля після ДТП не визначена. Будь-яких доказів на підтвердження такої вартості позивач всупереч ст..60 ЦПК України не надав. На даний час визначення вартості автомобіля після ДТП є неможливим з огляду на його частковий ремонт та передання транспортного засобу і прав на нього довірителю, а також на небажання [PERSON], як юридичного власника, повертати транспортний засіб у своє володіння з метою визначення його вартості. Допитаний експерт [PERSON] вказав на неможливість визначення залишкової вартості автомобіля на підставі документів за відсутності транспортного засобу. Посилання позивача на те, що він на виконання вимог ст.33.3 Закону зберігав автомобіль до огляду його представником страховика, після чого розпорядився на власний розсуд, є слушними. Проте [PERSON], діючи у такий спосіб, не вжив жодних заходів для визначення вартості автомобіля після ДТП (не заявив клопотання про призначення додаткової товарознавчої експертизи у рамках кримінального провадження, не ініціював проведення відповідного дослідження поза межами кримінального провадження тощо). Однак з огляду на висловлену [PERSON] у суді позицію НАСК «Оранта» про згоду на проведення страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика без визначення вартості залишків автомобіля, та зважаючи на те, що страховик, маючи можливість оглянути транспортний засіб після ДТП, не визначив його залишкової вартості, суд стягує із НАСК «Оранта» на користь позивача 49490 грн завданої майнової шкоди, що становить ліміт відповідальності страховика. До стягнення із [PERSON] відповідно до ст.12 Закону підлягає 510 грн франшизи. Проте з огляду на недоведеність всупереч ст..60 ЦПК України позивачем вимог до [PERSON] про стягнення 11370,25 грн майнової шкоди суд у задоволенні вказаної вимоги відмовляє. Вимоги про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП позивач не заявляв. Частково задовольняючи позов, суд проводить розподіл судових витрат згідно із ст.88 ЦПК України. При цьому, з урахуванням ціни позову 61370,25 грн суд бере до уваги, що 81 % позовних вимог із ціни позову на суму 49490 грн заявлено до НАСК «Оранта», які задоволені повністю, а 19 % позовних вимог на суму 11880,25 грн до [PERSON], які задоволені на суму 510 грн або 4,3%. Так, позивачем на залучення для допиту в суді експерта затрачено 400 грн, про що свідчить товарний чек від 01.10.15. Відтак, до стягнення на користь позивача із НАСК «Оранта» підлягає 324 грн (400 грн*81%/100%), з [PERSON] 3,27 грн (76 грн*4,3%/100%). З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору в силу п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на користь держави слід стягнути із НАСК «Оранта» 494, 90 коп судового збору та з [PERSON] - 5,10 грн судового збору. Представником відповідача заявлено клопотання про стягнення із позивача понесених [PERSON] документально підтверджених витрат на правову допомогу в розмірі 1600 грн. Оскільки розрахунок проведено у межах передбачених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» таких граничних розмірів, суд із врахуванням розміру позовних вимог [PERSON] до [PERSON], у задоволенні яких відмовлено, стягує із позивача на користь [PERSON] 1531,20 грн витрат на правову допомогу (1600*95,7%/100).

Outcome: partial