Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

17.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], який продовжує навчатись у Львівському вищому професійному училищі в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року до закінчення навчання або до досягнення ним двадцяти трьох річчя, яка з них настане першою. Позов мотивовано тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 13.05.1995 року. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова, актовий запис № 18 від 06.03.2009 року. Зараз син є повнолітнім, продовжує навчатись у Львівському вищому професійному училищі на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу, оскільки має вади слуху. Відповідач працює та одержує заробітну плату і може надавати допомогу, тому просить стягнути з відповідача аліменти на час навчання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що у відповідача є інша сім»я, але він надає допомогу сину. Тому не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 13.05.1995 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі (а.с.6), який було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.03.2009 року (а.с.5). Від шлюбу мають повнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.7). Згідно довідки ДП «Соціально-побутове управління» ПАТ «Чернігівоблбуд» № 85 від 09.02.2017 року, [PERSON] зареєстрований разом з позивачкою [PERSON] (а.с.11). Згідно довідок № 495 від 09.09.2016 року та № 501 від 12.09.2016 року, [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне художнє училище» на денному стаціонарі як учень-інвалід, термін закінчення навчання 30.06.2018 року. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач по справі працює в ТОВ «Буденергомонтаж» монтажником, отримує заробітну плату (а.с.27), а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивачка працює в ТОВ «Компанія Спорттехніка» комірником, отримує мінімальну заробітну плату (а.с.10). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Як вбачається зі справи, [PERSON] не надала до суду жодного доказу про те, що нею вживались заходи щодо добровільної сплати відповідачем аліментів до закінчення дитиною навчання в училищі. При призначенні розміру аліментів з відповідача по справі, суд бере до уваги не можливість надання допомоги на утримання [PERSON] його матірю, також враховується стан здоровя та матеріальне становище сторін по справі, розмір отримуваних доходів, та виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до суду, 17.02.2017 року і до закінчення навчання. У зв»язку з задоволенням позову, потрібно стягнути з відповідача на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 640 грн. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial