Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним і скасувати наказ № 201-к від 20 вересня 2017 року про звільнення його з роботи з посади заступника начальника відділу контролю виробництва та обігу підакцизної продукції управління безпеки Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - ДП "Укрспирт" або Підприємство), поновити його на цій посаді та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначав, що наказом ДП "Укрспирт" № 201-к від 20 вересня 2017 року його звільнено з посади заступника начальника відділу контролю виробництва та обігу підакцизної продукції управління безпеки цього підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Копію наказу про звільнення йому вручено у день звільнення, зроблено було також запис у трудовій книжці, який не відповідає за змістом його заяві про звільнення від 20 вересня 2017 року, у якій ним зазначалось про його звільнення у зв`язку із організаційно-штатними змінами на Підприємстві відповідно до наказу ДП "Укрспирт" № 477 від 19 вересня 2017 року "Про внесення змін до штатного розпису". Після отримання наказу про його звільнення він звернувся до начальника управління персоналу ДП "Укрспирт" для підтвердження змін у штатному розкладі Підприємства, що стало підставою для порушення ним питання про звільнення. Однак у наданні переліку вакансій йому відмовили. Посилався на те, що ДП "Укрспирт" ввів його в оману щодо дійсності вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в штатному розписі, маючі на меті в найкоротші строки звільнити його із займаної посади, так як будь-яких організаційно-штатних змін на Підприємстві фактично не відбулося. Вважає, що відповідачем ДП "Укрспирт" порушено вимоги ч. 3 ст. 492 КЗпП України, оскільки йому не запропоновали усі наявні на Підприємстві вакансії, що є підставою для скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення його на вказаній посаді та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача ДП "Укрспирт" у судовому засіданні позов не визнали, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що наказом ДП "Укрспирт" № 97-к від 27 квітня 2017 року позивача [PERSON] прийнято на роботу до ДП "Укрспирт" на посаду заступника начальника відділу контролю виробництва та обігу підакцизної продукції управління безпеки Підприємства. 20 вересня 2017 року наказом т.в.о. директора - радника ДП "Укрспирт" [PERSON] за № 201-к [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Із даним наказом [PERSON] було ознайомлено того ж дня, 20 вересня 2017 року він отримав його копію, що підтверджується особистим підписом позивача. Вважаючи незаконними звільнення з роботи за угодою сторін та наказ про звільнення № 201-к від 20 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Ці норми КЗпП України застосовується лише у випадку взаємної згоди сторін трудового договору на його припинення. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначив, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП України). Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є: по-перше, самостійне волевиявлення працівника про припинення трудового договору; по-друге, узгодження сторонами підстав та строку припинення договору. Верховний Суд України у постанові від 26 жовтня 2016 року за результатами розгляду справи № 6-1269цс16 роз`яснив, що, розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін. Із заяви [PERSON] , поданої ним на ім`я т.в.о. директора - радника ДП "Укрспирт" [PERSON] . про звільнення з роботи, вбачається, що 20 вересня 2017 року позивач звернувся до ДП "Укрспирт" із заявою наступного змісту: "У зв`язку з організаційно-штатними змінами на ДП "Укрспирт" та відповідно до наказу ДП "Укрспирт" від 19 вересня 2017 року № 477 "Про внесення змін до штатного розпису" маю бажання скористатися умовами п. 3.2.6 Колективного договору та прошу звільнити мене за угодою сторін згідно із п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі п`яти посадових окладів". Розглянувши дану заяву позивача про звільнення, т.в.о директора - радник директора ДП "Укрспирт" [PERSON] поставив на даній заяві резолюцію: "До наказу". 20 вересня 2017 року за підписом т.в.о директора - радника директора ДП "Укрспирт" [PERSON] . відповідачем на підставі зазначеної заяви позивача був виданий наказ № 201-к про звільнення [PERSON] з посади заступника начальника відділу контролю виробництва та обігу підакцизної продукції управління безпеки ДП "Укрспирт" з 20 вересня 2017 року за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) із виплатою йому узгодженої ними суми вихідної допомоги в розмірі п`яти посадових окладів відповідно до п. 3.2.6 Колективного договору. Суд вважає, що наведені обставини свідчать про досягнення сторонами домовленості щодо умов припинення трудового договору, зі сторони позивача [PERSON] - у виді подання заяви про звільнення з роботи з виплатою йому вихідної допомоги в розмірі п`яти посадових окладів відповідно до п. 3.2.6 Колективного договору, зі сторони відповідача ДП "Укрспирт" - у виді видачі наказу про звільнення позивача з виплатою йому вихідної допомоги у вказаному розмірі, тобто наявності спільного волевиявлення щодо умов припинення трудового договору. У п. 3.2.6 Колективного договору між роботодавцем і первинною профспілковою організацією ДП "Укрспирт" на 2016 - 2020 роки, схваленого 10 грудня 2015 року загальними зборами уповноважених представників від колективів працівників місць провадження діяльності та апарату управління ДП "Укрспирт", зареєстрованого 15 грудня 2015 року Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області за № 08-15/28/15, визначено, що у разі розірвання трудового договору у зв`язку із скороченням чисельності структурного підрозділу або реорганізацією підприємства, виплаті підлягає вихідна допомога працівникам, які мають стаж роботи у галузі, відповідно до положень Додатку № 2 і Додатку № 4. У разі звернення особи, повідомленої про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації або реорганізації структурного підрозділу підприємства, а також скорочення чисельності або штату працівників, із заявою про звільнення такої особи за угодою сторін, відповідній особі за рішенням керівника підприємства може виплачуватися вихідна допомога в розмірі до 10 посадових окладів. Для можливого отримання вищевказаної виплати заява про звільнення за угодою сторін має бути подана керівнику підприємства протягом 14 календарних днів з дня повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, з обов`язковим визначенням в такій заяві дати звільнення за угодою сторін в межах 14 календарних днів з дня звернення з відповідною заявою. У п. 2 наказу № 201-к від 20 вересня 2017 року ДП "Укрспирт" про звільнення позивача з роботи відділу розрахунків заробітної плати ДП "Укрспирт" доручено здійснити [PERSON] виплату вихідної допомоги в розмірі п`яти посадових окладів згідно із п. 3.2.6 зазначеного Колективного договору. Дану вихідну допомогу в розмірі п`яти посадових окладів [PERSON] . отримав у день звільнення його з роботи, що позивачем у судовому засіданні теж не заперечувалося. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 20 вересня 2017 року Підприємством у день звільнення з роботи із позивачем [PERSON] проведено усі розрахунки та видано йому трудову книжку. Дані обставини позивачем не заперечувалися. Позивач [PERSON] у суді не заперечував також і того, що в день отримання ним трудової книжки і наказу про звільнення з роботи, до відповідача ДП "Укрспирт" із заявою про анулювання домовленостей щодо припинення трудового договору за угодою сторін згідно із п. 1 ст. 36 КЗпП України він не звертався, заяву про відкликання заяви від 20 вересня 2017 року про звільнення його з роботи за вказаною підставою до Підприємства не подавав. Наведені обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] у момент видачі наказу заявив про своє волевиявлення на припинення трудового договору саме за угодою сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] не надав суду доказів того, що заява про його звільнення складена ним внаслідок помилки або примусу зі сторони відповідача, не надано суду і доказів звернення позивача до відповідача про анулювання домовленостей щодо припинення трудового договору та доказів, які б вказували про його намір продовжувати трудові відносини або бажання розірвати їх в інший передбачений законом спосіб. Посилання сторони позивача на те, що відповідачем ДП "Укрспирт" порушено вимоги п. 1 ст. 40, ст. 42 та ч. 3 ст. 492 КЗпП України є необґрунтованими. Звільнення за угодою сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України) є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від припинення трудового договору з інших підстав, зокрема, з ініціативи працівника та з ініціативи власника тим, що у такому випадку потрібне спільне волевиявлення працівника і роботодавця, спрямоване на припинення між ними трудових відносин в обумовлений сторонами строк і саме з підстав досягнутих між ними домовленостей. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою (ч. 1 ст. 21 КЗпП України). Із змісту позовної заяви та заявлених позивачем вимог видно, що [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до ДП "Укрспирт" про скасування наказу Підприємства № 201-к від 20 вересня 2017 року, яким його звільнено із займаної посади начальника відділу контролю виробництва та обігу підакцизної продукції управління безпеки ДП "Укрспирт" з 20 вересня 2019 року за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Суд звертає увагу на те, що звільнення у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників та за угодою сторін мають різну правову природу та врегульовані різними нормами трудового законодавства. Предметом оскарження у даній цивільній справі є не наказ про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до якої роботодавець повинен виконати ряд вимог, визначених у ст. 42 і ч. 3 ст. 492 КЗпП України, а наказ про звільнення працівника за угодою сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України). Крім того, здійснення будь-яких організаційних змін на підприємстві, що можуть призвести до скорочення чисельності або штату працівників, не впливає на обсяг прав та обов`язків сторін трудового договору, крім тих, що безпосередньо пов`язані з таким скороченням чисельності штату працівників. Під час таких змін роботодавець має право за наявності підстав звільнити працівника із власної ініціативи з інших підстав, передбачених КЗпП України, у тому числі і не виключно, як наслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності, так і працівник не позбавлений права достроково за власною ініціативою припинити трудовий договір за власним бажанням. Сторони мають право розірвати трудовий договір за угодою сторін незалежно від того, хто є ініціатором такого розірвання договору. Аналізуючи вище викладене, слід дійти висновку, що дотримання процедури скорочення працівників у разі якщо працівника було звільнено з інших підстав, не є предметом розгляду у справі про визнання звільнення незаконним, оскільки дослідженню підлягають наявність законних підстав для звільнення, що безпосередньо зазначені у даному наказі про звільнення працівника та дотримання процедури щодо такого звільнення. Із наказу т.в.о. директора - радника директора ДП "Укрспирт" від 19 вересня 2017 року № 477, видно, що у зв`язку з необхідністю підвищення ефективності і оптимізації управління підприємством, на підставі аналізу економічних і виробничих можливостей підприємства, а також аналізу ефективності діяльністю апарату управління ДП "Укрспирт", були внесені зміни до штатного розпису. Відповідно до Статуту ДП "Укрспирт?, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 13 березня 2017 року № 124, дане Підприємство створене відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості", засноване на державній власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України і є йому підзвітним. Підприємство є юридичною особою та має закріплене за ним майно. Права і обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та законодавства. Підприємство самостійно організовує роботу з питань статутного спрямування, здійснює свою діяльність на засадах госпрозрахунку. Підприємство не може бути засновником іншої юридичної особи. Підприємство за погодженням із Уповноваженим органом управління може створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. Управління підприємством здійснюється відповідно до Статуту. Управління підприємством здійснюється його директором, який призначається Уповноваженим органом управління відповідно до чинного законодавства. Директор підприємства є підзвітним Уповноваженому органу управління. Директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства в межах компетенції відповідно до Статуту. Затверджує за погодженням із Уповноваженим органом управління структуру підприємства та структуру філій, місць провадження діяльності та зберігання спирту, штатний розпис підприємства та штатний розпис філій, місць провадження діяльності та зберігання спирту, розподіл повноважень між своїми заступниками та структурними підрозділами підприємства. Призначає і звільняє заступників, головного бухгалтера та працівників підприємства. Видає у межах компетенції підприємства накази та доручення, погоджує внутрішню документацію (інструкції, кошториси, фінансові плани, інше), дає вказівки, що не суперечать законодавству, організовує та перевіряє їх виконання, затверджує за погодженням із Уповноваженим органом управління положення про філії, місця провадження діяльності та зберігання спирту. У встановленому законодавством порядку приймає та звільняє з посад працівників підприємства. Уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює повноваження щодо реалізації прав держави як власника майна, переданого підприємству, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ним у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних і суспільних потреб. Уповноважений орган управління приймає рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства. Погоджує питання створення та припинення діяльності філій та місця провадження діяльності й зберігання спирту підприємства, положення про них, призначення та звільнення керівників філій, місць провадження діяльності та зберігання спирту. Припинення діяльності підприємства здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації за рішенням Уповноваженого органу управління, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду. 19 вересня 2017 року ДП "Укрспирт" вручило [PERSON] персональне попередження № 1-2/133-к від 19 вересня 2017 року, у якому зазначалося про те, що у зв`язку з організаційно-штатними змінами на ДП "Укрспирт",

Outcome: dismissed