Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про надання неповнолітній дитині дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька. В позові вказала, що вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 квітня 2004 року по 25 травня 2016 року. Під час шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Після розлучення сторін дитина залишилась мешкати разом з матір'ю. З початку АТО [PERSON] проживає в с. Новолуганське Бахмутського району Донецької області. З травня 2014 року по даний час на території Донецької області, в м.Бахмуті та Бахмутському районі Донецької області проводяться заходи в рамках антитерористичної операції, які представляють собою загрозу для життя та здоров'я населення. В м. Курск РФ проживає баба [PERSON] Також доньці позивача як талановитій та обдарованій дитині була надана туристична путівка в Грецію. А на тимчасово окупованій території в м. Ясинувата проживає брат [PERSON] З часу припинення сумісного життя з відповідачем він не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. З початку грудня 2014 року [PERSON] зверталася до нього з проханням надати дозвіл на виїзд з дитиною за кордон у зв'язку з небезпекою для її життя, але він безпідставно в категоричній формі відмовляє в цьому, спекулює донькою, діючи всупереч інтересам дитини тільки з причин неприязненого ставлення до [PERSON] Позивач вважає, що такі дії відповідача шкодять інтересам дитини, наражають її на небезпеку. Позивач просить надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за межі України до Російської Федерації, республіки Греції, а також на тимчасово окуповану територію Донецької області без згоди батька на один рік з дати набуття чинності рішенням суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити їх у повному обсязі. Пояснила, що у зв'язку з нестійкою ситуацією на Донбасі вона та її дитина постійно наражається на небезпеку залишитися посеред бойових дій, оскільки не має можливості виїхати з території без згоди батька. Це його зовсім не турбує і він без жодного пояснення відмовляється надавати таку згоду. Крім того, за сприянням ООН, міжнародних благодійних та релігійних організацій була організована оздоровча поїздка в Грецію для дітей, які мешкають в зонах бойових конфліктів на Донбасі. Для такої поїздки також необхідна згода батька. Але він свідомо позбавляє доньку можливості побувати в Греції. А в м. Яснуватій залишилися мешкати їх родичі, яких при можливості вони б хотіли відвідати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Його виклик до суду здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області, оскільки з територією, на якій він перебуває, відсутній будь-який зв'язок. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації, служби у справах дітей управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради в судове засідання не з'явилися, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, встановив такі обставини справи. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2004 року по 22 червня 2016 року (а.с.8). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], яка має намір тимчасово виїхати з дитиною на територію Донецької області, тимчасово непідконтрольну владі Україні, за межі України до Російської Федерації, республіки Греції з метою оздоровлення дитини та відвідування родичів. Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367, в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, виїзд неповнолітнього громадянина України при відсутності згоди одного з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Через відсутність згоди батька на виїзд за межі України неповнолітня [PERSON] позбавлена можливості здійснювати тимчасовий виїзд за кордон для відпочинку, оздоровлення, розширення кругозору, відвідування родичів. Суд вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків і зловживає своїми батьківськими правами, оскільки не забезпечує дитині повноцінного розвитку, відпочинку, перешкоджаючи своїми діями повноцінному фізичному, моральному, інтелектуальному, духовному, соціальному розвитку дитини, а також повноцінний захист її здоров'я та життя. Бездіяльність відповідача як батька суперечать інтересам дитини, порушують його права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Суд, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про надання дозволу неповнолітній дитині на виїзд на територію Донецької області, тимчасово непідконтрольну владі Україні, за межі України до Російської Федерації, республіки Греції без згоди одного з батьків тривалістю один рік з часу набрання рішенням законної сили. Оскільки у судовому рішенні зазначені країна, в яку тимчасово виїжджає дитина, а також встановлений період, суд вважає, що права батька дитини щодо можливості спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, передбачені ст.ст. 153, 157 СК України, не порушені. Позивач [PERSON] просила суд визнати відмову [PERSON] в наданні доньці дозволу на тимчасовий виїзд за межі України та на територію Донецької області, тимчасово непідконтрольну владі Україні, безпідставним. Разом з тим суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довела факт наявності такої відмови відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн.

Outcome: partial