Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, виселення із наступним зняттям із реєстрації за адресою: [ADDRESS] Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів від 16.11.2012 року, вона стала власником квартири [ADDRESS], право власності на зазначену квартиру було зареєстроване 18.09.2013 року. Відповідачами створюються перешкоди для користування нею своєю власністю, вони проживають в зазначеній квартирі, користуються нею, хоча не належать до членів її сім'ї. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю. До викладеного в позові, позивач доповнила, що перешкодою у здійсненні права власності належною позивачу квартирою є проживання осіб, які членами сім'ї позивача не являються, вони не відчиняють двері квартири, у зв'язку із чим вона не може вселитися та проживати в спірній квартирі. Відповідачі повторно в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлені у встановленому порядку, у зв'язку із чим, за згодою позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів від 16.11.2012 року (а.с. 12) та витягом про державну реєстрацію прав від 18.09.2013 року (а.с. 11). Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області, відповідачі зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 17-19). [PERSON] є колишнім власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав а нерухоме майно (а.с. 10). Згідно із висновком ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, поспілкуватись із мешканцями квартири [ADDRESS] в м. Чернігові не виявилось можливим, так як двері квартири не відчиняли (а.с. 46). Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач ніяких цивільно-правових угод з відповідачами щодо права користування квартирою не укладав. Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Ст. 156 Житлового кодексу України встановлює право членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) на проживання з ним в будинку, користуватися цим жилим приміщенням нарівні з власником. В ст. 64 Житлового кодексу України зазначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина, їх діти і батьки; членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Суд вважає, що право користування квартирою, яке мав відповідач [PERSON] та члени його сім'ї, є похідним від права власності на квартиру і воно припиняється разом із припиненням права власності. Відповідачі до членів сім'ї власника спірної квартири - [PERSON] не відносяться. В той же час, оскільки позивач на даний час є власником квартири [ADDRESS] і в порушення ст.ст.317, 321, 383 ЦК України не може використовувати належне йому житло, а тому відповідно до ст.391 ЦК України його порушене право підлягає захисту. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Виселення осіб із житлового приміщенням є підставою, відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", для зняття з реєстрації місця проживання особи органами УДМС України в Чернігівській області і не відноситься до компетенції суду, тому у задоволенні вимог стосовно зняття із реєстрації відповідачів за вказаною адресою слід відмовити.

Outcome: partial