Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати аліменти з відповідача - [PERSON], [INFO] на користь позивача - [PERSON], [INFO] на утримання спільного сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот грн. 00 коп.) щомісячно, до досягнення повноліття; стягнення аліментів розпочати з моменту звернення до суду. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON], 24.10.1995 р. н. одружилася з гр. [PERSON], 03.08.1986 р. н. Шлюб зареєстровано Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, про що 28.04.2015 складено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про шлюб від 28.04.2015. Від спільного подружнього життя 14.10.2016 у сторін народився син [PERSON]. Народження сина зареєстровано Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що 20.10.2016 зроблено відповідний актовий запис за № 2666. Проте, на протязі останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Ще до народження сина, відповідач залишив позивача та проживає окремо від неї з сином. Кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Позивач почала відчувати, що їхні сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідач перестав цікавитися здоров'ям, моральним станом та взагалі цікавитися станом сина. Постійно проявляє до сім'ї неповагу. Після фактичного припинення спільного проживання, син сторін проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. З часу фактичного припинення спільного проживання, відповідач з сином фактично не спілкується, не цікавиться його життям, жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивачу відомо, що відповідач час від часу працює на будівництві, матеріально забезпечений, має хороший заробіток. Відповідач фізично здоровий, працює та має стабільний дохід. В цей час, дитина сторін ще маленька, що потребує значних коштів для її утримання та виховання. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Офіційного працевлаштування відповідач не має, зокрема, позивачу про це не відомо. На утримання дитини щомісяця потрібно не менше 3500,00 грн. Інших дітей, окрім спільного з позивачем сина, відповідач не має, аліментів нікому не платить. У зв'язку з цим, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їхнього спільного сина у твердій грошовій сумі - 1500,00 грн. на місяць. 04.01.2018 року відповідач подав до суду клопотання, в якому вказав, що наведені позивачем у позовній заяві підстави для стягнення аліментів у сумі 1500,00 грн. не відповідають дійсним обставинам справи є надуманими та безпідставними. На даний час він є безробітним та не отримує жодних доходів, що підтверджується довідкою № 1101 від 26.12.17, виданою Незвиською сільською радою. Крім того, з 2015 року відповідач хворіє на цукровий діабет 1 типу, та потребує постійного прийняття ліків (інсулін) і проведення обстеження стану здоров'я, що потребує значних витрат, що підтверджено витягом з медичної картки № 1173. Призначення аліментів в сумі 1500,00 грн. ускладнить матеріальне становище відповідача та може призвести до неможливості придбання ліків та припинення їх прийняття, що призведе до погіршення здоров'я. Доходи з інших джерел у відповідача відсутні. Враховуючи ч. 1 ст. 182 СК України, а також викладені вище обставини, відповідач просить суд призначити мінімальний розмір аліментів. Сторони в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісяця. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 144921, виданого 28.04.2015 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Савіцька) [PERSON], [INFO], зареєстровано 28.04.2015 року виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 323684, виданого 20.10.2016 р. Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Івано-Франківській області. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають. Син [PERSON] проживає разом з позивачем, що стверджено довідкою № 26 від 11.01.2018 року, виданою Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час розгляду справи відповідач [PERSON] не працює, що стверджено довідкою № 1101 від 26.12.2017 року, виданою Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідач хворіє на цукровий діабет 1 типу, що підтверджено копією витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 1173, виданого Чернівецьким обласним ендокринологічним центром та консультативною довідкою від 28.12.2017 року, виданою Міською клінічною поліклінікою № 1 м. Івано-Франківськ. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти у меншому розмірі. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, приходить до висновку, то позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 27.11.2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial