Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №10. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. З відповідачем на даний час проживають окремо. Справа про розірвання шлюбу знаходиться в провадженні Радехівського районного суду Львівської області. Відповідач на утримання дітей не надає, вихованням їх не займається, хоча має постійний дохід і має можливість сплачувати аліменти. Позивачу одній важко утримувати дітей, син являється інвалідом потребує постійної матеріальної підтримки на лікування, тому позивач змушена ставити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Просить стягнути з [PERSON] - [INFO], аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, з дня подачі заяви і до їх повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повній мірі, також суду пояснила, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 26.03.2015 року шлюб розірвано, рішення набрало законної сили. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та суду пояснив, що він не заперечує, що повинен сплачувати аліменти, однак не у розмірі 1000 гривень, так як ніде не працює, підробляє в с.Павлів на будівельних роботах його заробіток складає 50 гривень в день. Погоджується сплачувати аліменти у розмірі 300-400 гривень. Суд, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що з 21 червня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був укладений у Павлівській сільській раді Радехівського району Львівської області, актовий запис №10. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 26.03.2015 року шлюб розірвано, рішення набрало законної сили. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13 березня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону.. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"; обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: partial