Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

26.08.2015 року позивач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № BLaЖГА00025540 від 07.04.2011 року у розмірі 49267,74 грн. При цьому, позивач посилається на те, що 07.04.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № BLaЖГА00025540, відповідно до умов якого, [PERSON] надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 10 000 грн., термін повернення кредиту 07.04.2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15,00 % річних та 1,75 % комісія за управління кредитом. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, нею порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, до суду надано письмові заперечення на позовну заяву із проханням справу розглядати у відсутність відповідача та її представника. В запереченнях відповідач посилається на те, що до позовної заяви не надано доказів на підтвердження запровадження у Банку процедури тимчасової адміністрації та ліквідації. А також вказано, що розрахунок заборгованості по договору неповний та неконкретний, а саме, в ньому не відображено складові плати за пропуск платежів у розмірі 39\~221,91 грн. та незрозуміло чому їх нарахування здійснюється із 08.05.2015 року. Окрім того, кредитним договором не передбачена така санкція як «плата за пропуск платежів». У зв'язку із чим, відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме заперечує проти стягнення 39\~221,91 грн., та визнає заборгованість у розмірі 10\~045,83 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № BLaЖГА00025540, відповідно до умов якого, [PERSON] надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 10 000,00 грн., термін повернення кредиту 07.04.2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15,00 % річних та 1,75 % комісія за управління кредитом /а.с. 3-9/. Відповідно до п. 2.4.2. Договору, проценти та комісію за управлінням кредитом позичальник повинен сплачувати що щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених в Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1 цього Договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу. Відповідно до п. 1.2. загальної частини кредитного договору, банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п.1 спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невідємну частину цього договору. Пунктами 4.2., 4.3. загальної частини кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3. загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі 25,00 % від суми кредиту. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від невиконаних боргових зобовязань. Пеня становиться 0,50% і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, позивач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» має право вимагати від відповідача виконання умов кредитного договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків і комісії на умовах договору. Однак, відповідач [PERSON] не виконала зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушила умови кредитного договору. Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 17.08.2015 року заборгованість відповідача становить 49\~267,74 грн., з яких: 6\~291,31 грн. - кредит; 893,89 грн. відсотки; 2\~860,63 грн. комісія за РО; 39\~221,91 грн. плата за пропуск платежів /а.с. 13/. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд погоджується із запереченням відповідача [PERSON], що наданий Банком до позовної заяви розрахунок неконкретний, а саме в ньому не відображено складові плати за пропуск платежів у розмірі 39\~221,91 грн. та необгрунтовано чому їх нарахування здійснюється із 08.05.2015 року. У зв'язку із чим, суд вважає, що позовні вимоги Банку в цій частині не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, та враховуючи визнання відповідачем позову у частині стягнення заборгованості у розмірі 10\~045,83 грн., суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена. При цьому суд зазначає, що за пред'явлення позову ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" не сплачувало судовий збір, оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, що діяла на дату подання позову/, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору було звільнено. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, що діяла на дату подання позову/ ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, поданої юридичною особою становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає стягнення з відповідача у розмірі 1218,00 грн.

Outcome: partial