Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

22 вересня 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно з укладеним кредитним договором від 14 лютого 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 452 549,66 гривень, еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 50 962,80 доларів США та суму додаткового кредиту у розмірі 179 726,75 гривень, еквівалент суми кредиту в доларах США 20 239,50 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,9 % на рік, зі строком дії 60 місяців, для купівлі автомобіля марки Audi, модель Q7, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] з об`ємом двигуна 2967 куб.см. За кредитним договором № 50011765 від 17 лютого 2014 року забезпечено договором застави № 50011765 від 17 лютого 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В., згідно з умовами якого [PERSON] надав в заставу автомобіль марки Audi, модель Q7, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] з об`ємом двигуна 2967 куб.см, державний номер [NUMBER] , що належить йому на праві власності. Невиконання [PERSON] своїх обов`язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором у строки, погоджені сторонами в графіку погашення кредиту, призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті в сумі 1 336 743,11 гривень за кредитом та 175 265,45 гривень за додатковим кредитом. ТОВ «Порше Мобіліті» було надіслано [PERSON] вимогу (повідомлення) від 05 жовтня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50011765, якою вимагали дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та сплати заборгованості відповідно до умов договору, яка станом на день направлення складала 1\~209 604,97 гривень. Відповідно до п. 8.5 договору, збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням договору, повинні бути відшкодовані винною стороною понад штрафні санкції. З метою стягнення існуючої заборгованості, позивач був змушений звернутися до ТОВ «Юридична фірма «Вернер і партнери». Загальна сума інших витрат понесених ТОВ «Порше Мобіліті» в порядку п. 8.5 Загальних умов становить 6 000, 00 грн. Просили стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором № 50011765 від 14 лютого 2014 року 1\~636 648,19 гривень та судові витрати на їх користь. 23 грудня 2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Кредитного договору № 50011765 від 14.02.2014 року. Задоволено вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь ТОВ «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості за Кредитним договором № 50011765 від 14 лютого 2014 у розмірі 1\~336 743,11 гривень, заборгованість за Додатковим кредитом у розмірі 175 265,45 гривень, збитки у розмірі 4 200,00 гривень, інфляційні втрати у розмірі 120 439,63 гривень, а всього стягнути 1\~636 648 (один мільйон шістсот тридцять шість тисяч шістсот сорок вісім) гривень 19 копійок та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрат на правову допомогу в розмірі 3 500,00 гривень та витрат на сплату судового збору в розмірі 24 549,73 гривень, а всього 28 049 (двадцять вісім тисяч сорок дев`ять) гривень 73 копійки. Ухвалою суду від 04.01.2018 року заочне рішення суду за заявою [PERSON] було скасовано та призначено справу до розгляду. 10.05.2018 року до суду надійшла заява від представника позивача ТОВ «Порше Мобіліті»\~-\~Король І.П.\~про зменшення\~позовних вимог. Представник позивача зазначив, що 23.12.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області було ухвалено заочне рішення у справі №263/11967/16-ц за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору № 50011765 від 14.12.2014 року, яким позовні вимоги позивача були задоволені. На підставі вказаного рішення позивачем були отримані виконавчі листи, які були направлені в ДВС для примусового виконання рішення суду. 17.08.2017 року головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса. 17.08.2017 року головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про арешт майна боржника. У відповідача було вилучено автомобіль, який був предметом застави та реалізовано ДВС на електронних торгах. 15.11.2017 року на рахунок позивача Олександрівським ВДВС м.Запоріжжя було перераховано кошти від продажу автомобіля в розмірі 748\~261,28 грн. Вказана сума грошових коштів була зарахована в рахунок погашення заборгованості відповідно до п. 1.7 договору. Отже у відповідача залишилася заборгованість по строкових процентах за користування кредитом у сумі 111,23 долара США за серпень 2017 року (частково). Станом на написання цієї заяви еквівалент неповернутої суми кредиту становить 36 678,29 доларів США. Курс ПАТ «Креді Агріколь Банк» на 29.03.2018 року (робочий день, що передував дню складання цієї заяви) становить 26,520 грн. за 1 долар США. Таким чином сума кредиту, яка підлягає поверненню становить 36 678,29х26,520 = 972\~708,25 грн. Заборгованість по процентах за користування кредитом частково за серпень 2017 року та повністю за вересень-грудень 2017 року, січень-березень 2018 року становить 26\~179,75 грн. Крім того, відповідно до п. 8.5 договору збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Позивач поніс витрати у зв`язку зі зверненням до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТОВ «Автосоюз» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору, здійснення виконавчого напису нотаріуса, звернення стягнення на предмет застави та зберігання вилученого автомобіля. Станом на момент подання даної зави розмір збитків завданих позивачеві у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору становить 143\~810,51 грн. Також зазначив, що позивачу повинні бути компенсовані грошові кошти, витрачені на юридичну допомогу у сумі 6000,00 грн. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості та проценти за кредитним договором № 50011765 від 14.02.2014 р. у розмірі 998\~888,00 грн., збитки у розмірі 143\~810,51 грн., а загалом 1\~142\~698,51 грн., та судові витрати. 07.06.2018 року на адресу суду надійшло заперечення на заяву про зменшення позовних вимог від відповідача [PERSON] . У своїй заяві відповідач пояснив, що позивачем не було повідомлено про наявність виконавчого напису про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. Відповідач на той час знаходився на довгостроковому лікуванні і йому не надходило пропозиції стосовно добровільного погашення заборгованості шляхом продажу автомобіля. Зазначив, що нарахування боргу вважає незаконним, здійсненим без дотримання положень п.1.3.1 загальних умов кредитування до кредитного договору, оскільки залишок боргу по тілу кредиту повинен бути розрахований саме за курсом станом на дату, що передує дню укладення кредитного договору. Крім того вважає, що вимоги про стягнення інфляційних витрат є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, так як норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене договором у гривні, а між сторонами було укладено кредитний договір з прив`язкою платежів до іноземної валюти. Ухвалою суду від 24.09.2018 року призначено у даній цивільній справі судово-бухгалтерську експертизу та поставлено на вирішення експерту питання, провадження у справі зупинено. 27 листопада 2018 року до суду від судового експерта ТОВ «Судової незалежної експертизи України» надійшло клопотання про витребування у відповідних осіб та направлення експерту додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Ухвалою суду від 29.11.2018 року провадження по цивільній справі відновлено. Ухвалою суду від 28.01.2019 року продовжено у даній цивільній справі проведення судово-бухгалтерської експертизи, шляхом виконання ухвали суду від 24.09.2018 року про призначення судово-бухгалтерської експертизи, за наявними в матеріалах цивільної справи №263/11967/16-ц документами. У розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи №263/11967/16-ц за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Кредитного договору № 50011765 від 14.02.2014 року, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 28.02.2019 року на адресу суду від судового експерта Судової незалежної експертизи України Барабаш Р.В. надійшов висновок експерта №СЕ-1205-5-1039.18. 26.03.2019 року з експертної установи було повернуто матеріали цивільної справи № 263/11967/16-ц. Ухвалою суду від 01.04.2019р. провадження у справі відновлено. 19.08.2019р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, де вказано, що згідно з укладеним кредитним договором від 14 лютого 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 452 549,66 гривень, еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 50 962,80 доларів США зі змінною процентною ставкою та суму додаткового кредиту у розмірі 179 726,75 гривень, еквівалент суми кредиту в доларах США 20 239,50 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,9 % на рік, зі строком дії 60 місяців, для купівлі автомобіля марки Audi, модель Q7, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] з об`ємом двигуна 2967 куб.см., та сплати страхових платежів. Кредитний договір № 50011765 від 17 лютого 2014 року забезпечено договором застави № 50011765 від 17 лютого 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В., згідно з умовами якого [PERSON] надав в заставу автомобіль марки Audi, модель Q7, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] з об`ємом двигуна 2967 куб.см, державний номер [NUMBER] , що належить йому на праві власності. Невиконання [PERSON] своїх обов`язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором у строки, погоджені сторонами в графіку погашення кредиту, а саме, з липня 2014р. відповідач почав систематично порушувати свої зобов`язання, а з серпня 2014р. взагалі припинив, призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті станом на 05.10.2015р. в сумі 398\~087, 85грн. прострочена заборгованість за щомісячними платежами зі сплати кредитів, процентів за їх користування за період з 08.2014р. по жовтень 2015р. та 775 158,98 гривень (36\~678,29 дол. США) залишок неповернутої суми кредиту. ТОВ «Порше Мобіліті» було надіслано [PERSON] вимогу (повідомлення) від 05 жовтня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50011765, якою вимагали дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та сплати заборгованості відповідно до умов договору. Тобто, останнім днем повернення кредиту та заборгованості було 13.04.2016р. Відповідач у вказаний строк кредит не сплатив. 23.12.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області було ухвалено заочне рішення у справі №263/11967/16-ц за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору № 50011765 від 14.12.2014 року, яким позовні вимоги позивача були задоволені. На підставі вказаного рішення позивачем були отримані виконавчі листи, які були направлені в ДВС для примусового виконання рішення суду. 17.08.2017 року головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса. 17.08.2017 року головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про арешт майна боржника. У відповідача було вилучено автомобіль, який був предметом застави та реалізовано ДВС на електронних торгах. 15.11.2017 року на рахунок позивача Олександрівським ВДВС м.Запоріжжя було перераховано кошти від продажу автомобіля в розмірі 748\~261,28 грн. Вказана сума грошових коштів була зарахована в рахунок погашення заборгованості відповідно до п. 1.7 договору. Станом на 15.11.2017р. (дату отримання коштів від звернення стягнення) заборгованість складалася з наступного: 398\~087,85 грн. - прострочена заборгованість за щомісячними платежами зі сплати кредитів, процентів за їх користування за період з 08.2014р. по жовтень 2015р.; 775 158,98 гривень (36\~678,29 дол. США) залишок неповернутої суми кредиту; 218\~355,44 грн. заборгованість зі сплати додаткового кредиту та процентів за ним за період з 11.2015р. по 11.2017р.; 92\~448,04грн. інші витрати. Кошти від звернення стягнення були зараховані в рахунок 398\~087,85 грн. - прострочена заборгованість за щомісячними платежами зі сплати кредитів, процентів за їх користування за період з 08.2014р. по жовтень 2015р., а залишок 350\~173,43 грн. в рахунок 218\~355,44 грн. заборгованість зі сплати додаткового кредиту та процентів за ним за період з 11.2015р. по 11.2017р. Інший залишок в розмірі 131\~817,99 грн. було спрямовано в рахунок погашення заборгованості - 775 158,98 гривень (36\~678,29 дол. США) залишок неповернутої суми кредиту. З врахуванням отриманих коштів станом на 08.08.2019р. залишок неповернутої суми кредиту складає 643\~340,99 грн. Крім того, відповідно до п. 8.5 договору збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Позивач поніс витрати у зв`язку зі зверненням до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТОВ «Автосоюз» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору, здійснення виконавчого напису нотаріуса, звернення стягнення на предмет застави та зберігання вилученого автомобіля. Станом на момент подання даної зави розмір збитків завданих позивачеві у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору становить 143\~810,51 грн. Також зазначив, що позивачу повинні бути компенсовані грошові кошти, витрачені на юридичну (правову) допомогу, в сумі 6000,00 грн. Через невиконання своїх зобов`язань відповідач також мусить сплатити 3% річних, що складає 101\~514,90 грн. Загальна сума втрат від інфляційних процесів складає 459\~578,99грн., яку також повинен сплатити відповідач. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості та проценти за кредитним договором № 50011765 від 14.02.2014 р. у розмірі 643 340,99 грн., збитки у розмірі 143\~810,51 грн., 3% річних 101\~514,90 грн., інфляційні витрати 459\~578,99грн., а загалом 1\~348245,39 грн., та судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу та судового збору. Представник позивача Климкович Ю.Б. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті», просив їх задовольнити за обставинами наведеними в позовній заяві та за наданими письмовими доказами. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Шутенко О.В. в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти позовних вимог посилаючись на наступні обставини. Не заперечуючи проти укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] 14.02.2014 року кредитного договору №50011765 у розмірі 452549,66 грн., еквівалент суми в іноземній валюті становить 50962, 80 доларів США та додаткового договору у розмірі 179726,75 грн., який еквівалентний 20239,50 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,9 % на рік зі строком дії на 60 місяців для купівлі автомобіля. Зазначила, що позивач з лютого 2014 року систематично здійснював оплату за наданий кредит, але надалі з серпня 2014 року по серпень 2015 року за тяжкого захворювання оплату чергових платежів припинив продовжуючи сплачувати штраф та пеню на загальну суму 17705 грн. 05.10.2015 року позивач відправив відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за договором. Отже, за таких обставин кредитний договір припинив свою дію, внаслідок чого позивач втратив можливість здійснювати нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором та інших штрафних санкцій після 05.10.2015 року. У даному випадку позивач в односторонньому порядку достроково припинив кредитний договір. Вважає, що позивач надалі продовжив нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом та інші штрафні санкції без належного повідомлення про це відповідача, про що [PERSON] дізнався лише у 2016 році, коли нотаріусом Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис. Вилучені кошти від продажу автомобіля з електронних торгів у розмірі 748261,28 грн. пішли на погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, про що відповідача також не було повідомлено належним чином. Крім того вважає, що у позивача немає відповідних документів за якими було здійснено розрахунок заборгованості відповідача, що ставить під сумнів загальну суму коштів у розмірі 1348245,39 грн., які за позовною заявою підлягають стягненню з відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З матеріалів справи вбачається. Сторони 14 лютого 2014 року уклали кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 452 549,66 гривень, еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 50 962,80 доларів США зі змінною процентною ставкою та суму додаткового кредиту у розмірі 179 726,75 гривень, еквівалент суми кредиту в доларах США 20 239,50 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,9 % на рік, зі строком дії 60 місяців, для купівлі автомобіля марки Audi, модель Q7, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] з об`ємом двигуна 2967 куб.см., та сплати страхових платежів. Цим договором сторони погодили, що цей договір між сторонами складають кредитний договір, Загальні умови кредитування, графік погашення кредиту а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені та підписані сторонами у відношенні кредиту. Відповідно до умов договору, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку на відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. Відповідно до п. 1.4.3 договору, до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 5.1 договору, позичальник зобов`язується використовувати кредит та додатковий кредит відповідно до цільового призначення, забезпечити повернення кредиту та додаткового кредиту та сплату плати за користування кредиту у повному обсязі на умовах кредитного договору. Графою 8 передбачено відповідальність сторін за порушення кредитного договору та додаткового договору. Відповідно до умов, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту. Позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3 позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Пунктом 8.5 договору передбачено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше мобіліті» за кредитним договором було забезпечене договором застави транспортного засобу № 50011765 від 17.02.2014 року, згідно умов якого відповідач надав в заставу автомобіль марки Audi, модель Q7, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] з об`ємом двигуна 2967 куб.см. 16 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис №1010 про звернення стягнення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави, зокрема, транспортного засобу марки AUDI, модель Q7, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір білий, державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Як вбачається з тексту виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 14 лютого 2014 року по 05 жовтня 2015 року у розмірі: 396 087,85 гривень несплачені чергові платежі; 36 358,14 гривень - штрафні санкції за вимоги щодо сплати; 923 045,85 гривень сума кредиту до повернення; 90 509,93 гривень штраф у розмірі 20% від суми кредиту, що разом становить 1 446 001,77 гривень. 17.08.2017 року головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса. 17.08.2017 року головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про арешт майна боржника. У відповідача було вилучено автомобіль, який був предметом застави та реалізовано ДВС на електронних торгах. 15.11.2017 року на рахунок позивача Олександрівським ВДВС м.Запоріжжя було перераховано кошти від продажу автомобіля в розмірі 748\~261,28 грн. Вказана сума грошових коштів була зарахована в рахунок погашення заборгованості відповідно до п. 1.7 договору. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановивши, що умови кредитного договору не виконуються належним чином, відповідач не сплачує заборгованість за кредитним договором, вирішуючи спір, суд дійшов висновку про наявність правових підстав відповідальності боржника [PERSON] за вказаним договором кредиту та додатковим договором і вважає за можливе задовольнити позов в частині стягнення простроченої заборгованості та 3% річних. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за кредитним договором, 3% річних становить відповідно 643 340,99 грн. та 101\~514,90 грн. Як вбачається з висновку експерта від 21.02.2019 року відповісти на питання щодо неможливості визначення розміру суми кредиту, який залишився несплаченим з урахуванням вже погашеної частки кредиту, експерт посилається на відсутність первинних документів, що свідчать про: надання, видачу грошових коштів. (Т.3, а.с.177- 228). \~ \~ \~ \~Слід зазначити, що за вимогами ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду немає заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами, за правилами встановленими ст.89 ЦПК України. Посилання експерта щодо неможливості дати висновок на думку суду не впливає на вирішення спірних правових відносин по суті, оскільки сторонами не заперечується факт існування між ними кредитних відносин, часткового погашення кредиту та залишку несплаченого кредиту, але надана позивачем з цього приводу електронна роздруківка суми заборгованості за кредитним договором не ставиться судом під сумнів, так як взаємозалік грошових коштів за кредитним договором здійснювався саме в електронній формі, а не в письмовій з складанням певних бухгалтерських документів, що передбачено умовами кредитного договору. З урахуванням наведеного та положень ст.110 ЦПК України суд відхиляє висновок експерта №СЕ-1205-5-1039.18 від 21.02.2019 року та вважає його таким, який не перешкоджає вирішенню даних кредитно-правових відносин. Суд погоджується з наданим ТОВ «Порше Мобіліті» розрахунком простроченої заборгованості за основним та додатковим кредитом, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і не спростований відповідачем. Заявлені вимоги про стягнення 3% річних відповідають положенням ст. 625 ЦК України, а право позивача достроково вимагати повернення кредиту та додаткового кредиту у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж один календарний місяць передбачене пунктами 3.2., 3.2.1. загальних умов кредитування, які згідно положень кредитного договору є його невід`ємною частиною. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних витрат, суд виходить з наступного. Згідно із ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15. З кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, тому підстав для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості немає. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача збитків, передбачених п.8.5 Загальних умов кредитування, в розмірі 143\~810,51 грн. та 6 000 грн. витрат на правову допомогу, то суд виходить із наступного. Згідно з п.8.5 Загальних умов кредитування збитки, заподіяні у зв`язку із неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Із змісту позову та з матеріалів справи вбачається, що позивач уклав з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» договір про надання юридично консультаційних послуг. Згідно з пунктом 3.5 цього договору в ході надання юридично консультаційних послуг агентство здійснює заходи із стягнення заборгованості боржника перед замовником в добровільному порядку та представляє інтереси замовника в судовому провадженні зі стягнення заборгованості і в рамках виконавчого провадження. З урахуванням наведеного та висновку суду про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що посилання представника відповідача на вчинення виконавчого напису та нарахування відсотків за кредитним договором, інших штрафних санкцій після 05.10.2015 року є неспроможними, оскільки виконавчий напис не є предметом позову та жодною зі сторін не оскаржувався, а посилання стосовно строку нарахування відсотків за кредитним договором, інших штрафних санкцій спростосуються вже наведеним обгрунтуванням та сукупністю наданих позивачем доказів. Відповідно до статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат. Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що представники позивача, що діяли на підставі довіреності, які підписували позовну заяву, приймали участь у справі в суді першої інстанції в режимі відеоконференції, а тому представництво інтересів позивача в даному випадку полягало у підготовці позовної заяви та надання до суду заяв, клопотань та інших матеріалів, необхідних для розгляду справи. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Виходячи з наведеного, витрати позивача, пов`язані з наданням вищезазначених юридично консультаційних послуг не можна вважати збитками в розумінні статті 22 ЦК України, оскільки такі витрати згідно положень ст.ст.133, 137 ЦПК України є витратами на правову допомогу та відносяться до судових витрат. За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Як роз`яснено в пунктах 47,48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За вказаних обставин, немає підстав для задоволення позову в частині стягнення збитків у розмірі 143\~810,51 грн. У той же час суд вважає, що витрати на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору повинні бути стягнуті з відповідача у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; При зверненні до суду з позовом, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 1\~636 648,19 грн. та сплачено судовий збір в розмірі 24 549,72 грн. (т1. а.с.1). З заяви від 19.08.2019 року вбачається, що кінцеве позивачем визначено ціну позову в розмірі 1\~348\~245,39 грн., тобто, сума судового збору повинна була складати 20\~223,69 грн. (Т.4, а.с.77-86). Судом задоволено позовні вимоги в розмірі 744 855,89 грн., тобто, позов задоволено на 55,24%, тому на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору 11 171,56 грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 3\~314,40 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial