Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури звернулась до суду в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Горішньоплавнівської міської ради до [PERSON] . про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди завданої її зайняттям, посилаючись на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,0753 га, наданою згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.03.2006 , згідно акту обстеження земельної ділянки було виявлено факт самовільного зайняття [PERSON] додаткової земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,0215 га та її незаконного використання при відсутності правовстановлюючих документів на землю, вказана земельна ділянка огороджена парканом. [PERSON] рекомендованим листом було направлено повідомлення про звільнення вказаної земельної ділянки , але останній заходів по усуненню виявлених під час порушень земельного законодавства не вжив. Просить зобов'язати [PERSON] повернути Горішньоплавнівській міській раді Полтавської області земельну ділянку площею 0,0215 га вартістю 50563,7 грн , розташовану за адресою [ADDRESS] звільнити її та привести у придатний для використання стан. Стягнути з [PERSON] на користь Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області шкоду завдану територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 1829 грн 98 коп. Стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Полтавської області понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3524 грн. В судовому засіданні прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Ребрик Ю.А. позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позові . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував обставин зазначених в позові. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву в якій просив вимоги позивача задовольнити повністю та розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення повністю. Згідно акту обстеження земельної ділянки та плану - схеми від 17.08.2017 , яка знаходиться в межах населеного пункту по [ADDRESS] виявлено самовільне захоплення земельної ділянки площею, 0,0215га сільськогосподарського призначення державної власності без документів , шляхом висадження городніх культур та садових встановлення огорожі ( а.с.14-16). Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 17.08.2017 , встановлено , що земельна ділянка житлової та громадської забудови , комунальної власності загальною площею 0,0215 га угіддя забудовані землі земель запасу на момент перевірки виявлено факт самовільного зайняття земельної ділянки громадянином [PERSON], відсутності документів , що посвідчують право користування земельної ділянки (а.с.17-19). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.03.2016 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0753 га по [ADDRESS] Полтавської області , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.25-29). Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області [PERSON] видано припис за №168-ДК/__Пр/03/01-17 від 17.08.2017 , згідно якого встановлено самовільне зайняття [PERSON] земельної ділянки комунальної власності , площа якої 0,0215 гата приписано усунути порушення вимог чинного законодавства в терміном до 30.08.2017 , а саме: виготовити документи , що посвідчують право власності або користування земельнрю ділянкою чи звільнити вищезазначену земельну ділянку. Як вбачається із розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розмір заподіяної шкоди становить 1729,98 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Земельні правовідносини, зокрема пов'язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі. Стаття 13 Конституції України, серед іншого визначає, що земля, яка знаходяться в межах території України, є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. В силу приписів статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частини першої та другої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 цього Кодексу визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.). Згідно визначеного статтею 123 Земельного кодексу України порядку одержання у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, особа звертається з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу України, передають у власність або користування такі земельні ділянки. При цьому, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність у цієї особи даних документів є самовільним зайняттям земельної ділянки. Зі змісту ст. 122 Земельного кодексу України вбачається, що право розпоряджатися землями, які знаходяться за межами населеного пункту для сільськогосподарського використання, з 01.01.2013 належить центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, тобто в даному випадку - Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області як територіальному органу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Разом з тим, використовуючи спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, у порушення вимог земельного законодавства, відповідач позбавляє вищевказаний державний орган права розпоряджатися земельною ділянкою та одержувати відповідні доходи від оренди. Визначення факту самовільного зайняття земельної ділянки містить стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», згідно якої будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, вважаються самовільним зайняттям земельних ділянок. Згідно ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим кодексом. Статтею 90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За приписами ст.211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Згідно статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Таким чином, під час розгляду справи встановлено,що внаслідок самовільного зайняття відповідачем [PERSON] вказаної вище земельної ділянки, територіальній громаді Горішньоплавнівської міської ради заподіяно матеріальну шкоду, яка становить 1729,98 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені позивачем. Частиною 1ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд стягує з відповідача на користь позивача 3524 грн. сплаченого судового збору, що підтверджено матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved