Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить, згідно уточнених позовних вимог, визнати дії працівників АК «Харківобленерго» щодо переривання електропостачання до його будівель за адресою [ADDRESS] незаконними та зобов'язати відповідача відновити електропостачання за вказаною адресою; стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 20000 грн. та 14976,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; покласти на відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 квітня 2013 року між ним та Богодухівським відділенням «Енергозбут» АТ «Харківобленерго» було укладено договір постачання електричної енергії, відповідно до якого Відповідач зобов'язувався забезпечувати постачання електричної енергії у його будівлі, що знаходяться за адресою [ADDRESS]. За умовами цього договору ВАТ «Харківобленерго» постачає споживачеві електричну енергію, параметри якої відповідають державним стандартам. До 17 лютого 2016 року претензій до Відповідача щодо виконання ним своїх зобов'язань у позивача не було, як не було претензій у позивача до відповідача, позивач своєчасно оплачував послуги з електропостачання. 17 лютого 2016 року працівниками відповідача за відсутності позивача та без його відома було незаконно здійснено проникнення на територію його подвір'я та безпосередньо до будівлі, яка належить йому на праві приватної власності та був "складено" акт про порушення № 102920 в якому було зазначено про те, що нібито було порушено пломбу дверки шафи приладу обліку № 75280698. Згодом позивачу прийшов листом з повідомленням сам Акт про порушення від 17.02.2016 та повідомлення про запрошення на прийняття участі в засіданні комісії, на якому буде розглянуте питання про донарахування електричної енергії згідно з актом порушень. Засідання повинно було відбутися 02.03.2016 о 10.00 в приміщенні Богодухівського РВЕ, розташованого за адресою м. Богодухів вул. Троїцька (колишня Урицького), 36. Прибувши у встановлену дату та час за вище вказаною адресою зі своїм адвокатом позивач звернувся до працівників РВЕ з проханням повідомити йому в якому кабінеті чи залі буде проходити засідання, але йому повідомили проте, до засідання не відбудеться, а про нову дату та час засідання йому буде повідомлено додатково. Через деякий час на адресу позивача знову прийшов лист від Відповідача з Протоколом № 46 від 03.03.2016 з рішенням та висновком комісії про те, що в результаті начебто допущеного ним порушення 17.02.2016 йому визначений обсяг недооблікованої електроенергії в розмірі 27391 кВтч та зобов'язання сплатити спричинені Відповідачеві збитки у розмірі 51307,24 грн відповідно до рахунку № 51289 від 04.03.2016р. 18 травня 2016 року відповідачем було припинено постачання електричної енергії до будівель позивача. Попередження у встановленому законом порядку про відключення електропостачання позивачу не надходило. На вимогу відновити електропостачання представники Харківського відділення «Енергозбут» ВАТ «Харківобленерго» зазначили, що причиною відключення від електропостачання є заборгованість в сумі 51307,24 грн., що виникла в наслідок незаконного донарахування суми за Протоколом № 46 від 03.03.2016. Внаслідок відключення електричної енергії позивачу було завдано збитків на суму 20000 грн. та 14976,00 грн. У його будівлях були зіпсовані продукти харчування в морозильних камерах на суму 15000 грн. За час вимушеного відключення електроенергії з вини Відповідача йому було необхідно найняти охорону для охорони будівель, оскільки внаслідок відключення електроенергії була відключена сигналізація. Вартість послуг охоронця 5000 грн. за місяць та 14976,00грн. за весь період. В наслідок незаконного припинення електропостачання позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягала у докладенні ним додаткових зусиль для організації свого життя, зважаючи на обіймання відповідальної посади сільського голови, відсутності фактичного часу для особистого звертання зі скаргами на адресу Відповідача та до суду, оскільки займана посада потребує приділення уваги службовим проблемам з організації безперебійного життя територіальної громади, наявність сім'ї, яка проживає за адресою відключення будівель від електропостачання. Позивач відчував душевній біль, переносив страждання, і, враховуючи обсяг душевних страждань, їх характер, ступінь та тривалість, а також вищезазначені обставини, вважає, що Відповідач спричинив йому моральну шкоду на суму 10000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Позивач пояснив, що працівники відповідача неправомірно, без його присутності, проникли до його подвір'я, та самостійно склали акт в якому було зазначено що було порушено пломбу приладу обліку. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, надала заперечення проти позову. Вона вважає що в діях працівників відповідача відсутні неправомірні дії, акт про порушення від 17.02.206р. та протоколи №46 засідання комісії від 03.03.2016р.було складено з дотриманням законодавства та встановлених правил. Заборгованість, яка була нарахована позивачу ним не сплачена, а тому електропостачання було відключено та до цього часу не відновлено. Крім того, позивач не оскаржував протокол №46 в установленому порядку. Суд, дослідивши матеріали справи вважає що позовні вимоги в частині визнання незаконними дій працівників відповідача підлягають задоволенню, а в іншій частині не підлягають задоволенню, оскільки згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто відповідач повинен довести законність самого факту відключення електроенергії, в підтвердження чого ним надані акт про порушення від 17.02.2016 року та протокол №46 засідання комісії від 03.03.2016 року. Однак суд не може прийняти їх як доказ законності дій відповідача оскільки згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержано з порушенням порядку, встановленого законом. В судовому засіданні встановлено, що у вказаних документах внесено не правдиві відомості про те, що [PERSON] був присутнім як під час складання акту про порушення, так і під час засідання комісії, що підтверджується показами [PERSON], та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, доказів законності своїх дій щодо складання акту про порушення, подальшого нарахування суми збитку та відключення електропостачання відповідачем не надано. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. При вирішення питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що вона відшкодовується коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підлягають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Посилання позивача на відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1167 ЦК України є безпідставним, так як на спірні правовідносини вона не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини, що підтверджується правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі N 6-1575цс16. Судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні правовідносини у зв'язку з чим, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 4.1.2 Договору про постачання електричної енергії №51289, укладеним між АК «Харківобленерго» та [PERSON] 18 квітня 2013 року, у разі перерви в постачанні електричної енергії споживачу з вини постачальника понад встановлені для струмоприймачів відповідної категорії строки, постачальник несе відповідальність перед споживачем у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії. Відповідно до п.5 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки у разі заподіяння такої небезпечної для життя та здоров'я продукцією у випадках, передбачених законом. Тобто, договором передбачено конкретний розмір відповідальності відповідача та не передбачено стягнення моральної та матеріальної шкоди за перерву постачання електричної енергії споживачу. Про такий порядок зазначено також в постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року (а.с. 172) та в інших судових рішеннях (а.с. 161 - 170). На підставі ч.2 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача, суд стягує з позивача у прибуток держави судові витрати.

Outcome: partial