Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" Блащак Р.Л. звернулась до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] 64914,00 грн. заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23 травня 2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір позики №193910 в електронній формі, за умовами п.1.1 якого ТОВ «ВЕЛЛФІН», надало відповідачу грошові кошти в сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав умови договору позики, але відповідач отримані грошові кошти в передбачені договором строки не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 64914,00 грн., яка складається з такого: 1500,00 грн. основного боргу, 32149,50 грн. заборгованість за відсотками та 31264,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач у справі просить стягнути з відповідача. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Від відповідача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково. Просить зменшити розмір заборгованості в частині стягнення процентів та прострочення процентів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що ТзОВ "ВЕЛЛФІН" є юридичною особою, яка діє на підставі Статуту та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження № 2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.10). Наказом директора ТзОВ "ВЕЛЛФІН" № 2-1 від 27 жовтня 2015 року затверджені Правила надання грошових коштів у вигляді позики (а.с.11-17). Згідно п. 4.1, 4.2, 6.3, 6.4, 6.7 Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформлює заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС - повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті. Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету. 23 травня 2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН», як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики №139910 в електронній формі (а.с.25-33). Згідно п.1.1 цього договору позикодавець надає позичальникові на умовах, передбачених договором, грошові кошти в позику в сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, визначені договором. Згідно п.1.3 договору строк позики складає 30 днів, а відповідно до п.1.5 - нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до такого: - 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 гривень за перший день користування позикою; - 1,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 договору; 1,9 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.3 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків - пункт 3.1 договору. Згідно п.7.2 договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил програми лояльності, текст яких розміщено на сайті позикодавця. Таким чином, суд вважає, що між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та [PERSON] виникли правовідносини, внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився. Позивач виконав умови договору, проте відповідач у визначені договором строки, одержані кошти не повернув та відсотки за користування ними не сплатив, що обумовило звернення позивача з цим позовом про стягнення заборгованості до суду. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Договір позики укладено та підписано в електронній формі і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі на веб-сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, суд приходить до переконання, що договір позики було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», сторонами узгоджено питання щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню у разі неповернення боргу у строк дії договору. Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 22 червня 2017 року в сумі 2356,50 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума основного боргу, а 856,50 грн. сплата процентів за користування позикою за період з 23 травня 2017 року по 22 червня 2017 року (а.с.33-34). Згідно довідки щодо заборгованості за договором № 193910 від 23 травня 2017 року: загальна сума заборгованості, станом на 30 червня 2020 року, становить 64914,00 грн., яка складається з: 1500,00 грн. основного боргу, 32149,50 грн. заборгованість за відсотками та 31264,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач у справі просить стягнути з відповідача (а.с.35). Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Вказані обставини свідчать про те, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язанні не виконав та у передбачений договором строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування кредитом не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1500,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 23 травня 2017 року по 22 червня 2017 року в сумі 856,50 грн. Таким чином, вимогу позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 2 356,50 грн., яка складається із суми позики - 1500,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 23 травня 2017 року по 22 червня 2017 року в сумі 856,50 грн., слід задоволити. Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення основних та додаткових процентів за користування позикою за період з 23 червня 2017 року по 30 червня 2020 року в сумі 62 557,50 грн, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження№ 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики № 193910 від 23 травня 2017 року ТОВ «ВЕЛЛФІН», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 22 червня 2017 року. Таким чином, позикодавець ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 22 червня 2017 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 62 557,50 грн. включає період з 23 червня 2017 року по 30 червня 2020 року, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ "ВЕЛЛФІН" вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових процентах за користування позикою за період з 23 червня 2017 року по 30 червня 2020 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідно до положень статті 214 Цивільного процесуального кодексу України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 76,30 грн. (розмір заявлених вимог - 64914,00 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню - 2 356,50 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом - 2102,00 грн. (2102,00 грн х 2 356,50 грн. : 64914,00 грн. = 76,30 грн). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved