Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] 25.11.2015 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] більше 3-х років не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні платежі, долею житла не цікавиться. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а тому суд вважає можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 липня 2006 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 6, 7). Відповідно до довідки ПАТ "Реалізаційна база" від 24.11.2015 року за № 12 (а.с. 4), в спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON], покійним сином позивача по справі та [PERSON] було розірвано (а.с. 5). Крім того, вказаним рішенням встановлено, що відповідач по справі не проживає в спірній квартирі з 06.04.2012 року. Відповідно до акту від 28.01.2016 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] близько 3-х років. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 107 ЖК УРСР, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад вставнолені строки не мешкає у спірному приміщенні, у результаті чого втратив право користування житловим приміщенням. Щодо вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку в спірній квартирі, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов'язки з реєстрації місця проживання громадян. В установленому порядку позивач не звертався до компетентних органів із заявою про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, а тому заявлена вимога є безпідставною. На підставі зазначеного,

Outcome: partial