Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з відповідача на його користь 12822,10 грн., що на день звернення до суду еквівалентно 1000 доларів США авансу, отриманого за квартиру, розташовану в [ADDRESS]. У подальшому збільшив позовні вимоги, 14966 грн. 89 коп., що еквівалентно 1000 доларів США станом на 27 листопада 2014 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що у травні 2014 року він домовився з відповідачем про придбання у нього за 18500 доларів США вищевказаної квартири. 15.05.2014 року він передав відповідачу 1000 доларів США в рахунок оплати вартості квартири, про що останній написав розписку. При цьому вони домовилися, що доплата до повної вартості квартири буде здійснена одночасно з нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу, який вони планували укласти через один тиждень. Одразу сплатити всю суму він не міг, оскільки не мак таких коштів, але розраховував її отримати. Через тиждень у нього не виявилося необхідної суми, тому він змушений був відмовитися від придбання квартири. З відповідачем вони домовилися, що сплачені ним 1000 доларів США він йому поверне протягом трьох місяців, тобто наприкінці серпня 2014 року. Вказані кошти відповідач йому не повернув і повертати їх відмовляється. Тому звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про правову допомогу, позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач пояснив, що квартиру знайшли по оголошенню в газеті про її продаж, кошти в сумі 1000 доларів США передали як аванс, який потім домовились відрахувати з вартості квартири. В квартирі жодного дня не жили і речі свої туди не перевозили. В подальшому позивач та його представник [PERSON] надали заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити (а.с.64, 87). Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, суду пояснив, що гроші в сумі 1000 доларів США йому давала дружина позивача [PERSON] два рази по 500 доларів США як оплату за найм квартири, хоча квартиру він дійсно виставляв на продаж і якби [PERSON] захотіли її купити, то відрахував би ці кошти із загальної вартості квартири, оскільки здавав її [PERSON] з правом викупу. Позивач звертався до оцінщика, щоб знати вартість квартири та вирахувати скільки буде коштувати переоформлення. Також пояснив, що з позивачем та його дружиною вони не обговорювали скільки коштує найм квартири за місяць і на який конкретно термін сім'я позивача збирається її винаймати, просто взяв гроші наперед. Чи жив позивач із сім'єю в його квартирі - не контролював. Представник відповідача, який діє за довіреністю, [PERSON] проти позову заперечував, підтримав пояснення, викладені у запереченнях на позов (а.с. 22-23, 76) В подальшому представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.85,86). Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Між сторонами склалися правовідносини з приводу повернення авансу, які регулюються ЦК України. Судом встановлено, що 15.05.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 1000 доларів США за квартиру (а.с.7). При цьому суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що саме слова "за квартиру" і є підтвердженням того, що гроші [PERSON] отримав саме за найм квартири, а не як аванс, оскільки таке твердження спростовується наступними доказами. Свідок [PERSON] суду пояснила, що про продаж квартири дізналися з оголошення, збирались її придбати, але потім у них не вистачило коштів. Дійсно, вона передавала двічі по 500 доларів США [PERSON] як аванс за квартиру, щоб її зняли з оголошення про продаж, який потім домовлялись відрахувати із загальної вартості. Гроші давав їй чоловік, розписку відповідач писав спочатку на 500 доларів, а потім її замінили, коли додали ще 500 доларів. У квартирі ніколи не жили, речей їх там не було, ключ брала для того, щоб показати квартиру своїм батькам, а потім повернула. Загалом ці події відбувались протягом близько місяця. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює оцінщиком майна, в кінці травня - початок червня 2014 року до нього приходили позивач і відповідач з метою оцінки двох об'єктів, в тому числі і квартири [PERSON], а [PERSON] оцінював своє майно. Сплатили за послугу однією квитанцією за два об'єкта, хто платив не бачив. З їхньої розмови зрозумів, що [PERSON] хотів купити у [PERSON] квартиру. З наведеного вбачається, що сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних йому за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Доказів того, що сплачена сума є завдатком, сторони не надали. Згідно зі ст.99 Конституції грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК). Згідно з ч.3 ст.533 ЦК використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч.2 ст.192 ЦК). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові від 2 липня 2014 року № 6-79цс14. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачена в рахунок виконання договору відповідачу сума авансу повинна бути повернута в гривневому еквіваленті в тому розмірі, в якому вона передавалася, що станом на 5 травня 2014 року становило 11633, 00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11633 грн. 00 коп. авансу, переданого в рахунок оплати придбання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що [PERSON] Є неналежним позивачем, у зв'язку з тим, що свідок [PERSON] пояснила, що кошти їй давав чоловік, крім того квартиру збирались купувати для сім'ї, в інтересах, якої в даному випадку, діє позивач, що не суперечить нормам сімейного законодавства. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог та 1340 грн. 80 коп. витрат за надання правової допомоги з урахуванням часу, витраченого представником у судовому засіданні.

Outcome: partial