Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу в розмірі 41\~947,66 грн., мотивуючи тим, що 26.01.2018 року між відповідачкою та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір №0122-630, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у сумі 30\~000 грн, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 25.01.2021 року, а відповідачка як позичальник зобов`язалась належним чином використати та повернути кредит у передбачений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Зазначає, що між відповідачкою та банком 23.05.2019 року було укладено ще один кредитний договір № 0122-776, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у сумі 27 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом щомісяця у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 20.05.2022 року, а відповідачка як позичальник зобов`язалась належним чином використати та повернути кредит у передбачений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. ПАТ «Державний ощадний банк України» уклав з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, відповідно до якого застрахував свої майнові інтереси, які пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення позичальниками кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ними процентів, що передбачені кредитними договорами, та згідно вищевказаного договору страхування страховим випадком є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. Відповідачка з 26.09.2019 року припинила виконувати свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 43\~927, 66 грн. Вказує, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань перед банком з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування понад 60 календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяв, поданих банком про настання страхових випадків, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страхові акти та прийнято рішення про виплату на користь банку страхового відшкодування по зобов`язанням відповідачки у розмірі 43\~927,66 грн., яке згідно платіжних доручень №8387 та №8389 від 16.09.2019 р. було виплачено на користь банку. Зазначає, що на підставі ст.993 ЦК україни, ст.27 Закону України «Про страхування» до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідачки щодо виплаченої суми страхового відшкодування. Відповідачка частково сплатила на користь ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» як первісному кредитору заборгованісь у розмірі 1\~980 грн. Вказує, що в подальшому між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021 року, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору свої права вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки, за укладеними договорами добровільного страхування кредитів. Зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, зверталася до відповідачки з пропозицією добровільно відшкодувати понесені витрати, однак така пропозиція була залишена без розгляду, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. За наведених обставин позивачка просить стягнути з відповідачки 41\~947, 66 грн. фактичних витрат, понесених по зобов`язанням відповідачки, а також судовий збір у розмірі 908 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про місце,\~дату та\~час розгляду\~справи була\~повідомлена належним\~чином,\~правом подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву\~не скористалася. Ухвалою суду від 06.10.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням позивачки з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачкою та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено два кредитних договори №0122-630 та № 0122-776. Відповідно до договору про споживчий кредит (для придбання енергозберігаючого обладнання) №0122-630 від 26.01.2018 р. банк надав відповідачці кредит у розмірі 30\~000 грн. (для купівлі світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, у тому числі вікон та балконних дверей, та відповідного додаткового обладнання і матеріалів до них), зі сплатою процентів за користування кредитом щомісяця у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 25.01.2021 року, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит у передбачений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі (п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.4.1, 2.4.2 договору). Згідно п.3.3.3 договору № 0122-630 відповідачка зобов`язалась здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 833,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 01.02.2018 року шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок для обслуговування. Відповідно до договору про споживчий кредит (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) №0122-776 від 23.05.2019 р. банк надав відповідачці кредит у розмірі 27\~000 грн. (для придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, у тому числі вікон та балконних дверей, та відповідного додаткового обладнання і матеріалів до них), зі сплатою процентів за користування кредитом щомісяця у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 20.05.2022 року, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит у передбачений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі (п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.4.1, 2.4.2 договору). Згідно п.3.3.3 договору № 0122-776 відповідачка зобов`язалась здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 750 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з червня 2019 року шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок для обслуговування. Укладення та дійсність вищевказаних кредитних договорів відповідачкою не оспорюється. Отримання відповідачкою кредитних коштів та часткове виконання своїх зобов`язань з повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за його користування підтверджується випискою по рахунку відповідачки, відкритому у філії Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк», за період 01.02.2019 р. по 27.08.2019 р. З матеріалів справи судом встановлено, що 01.12.2018 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» (страхувальник) та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (страховик) укладено договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286, відповідно до умов якого банк застрахував свої майнові інтереси, які пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення позичальниками кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ними процентів, що передбачені кредитними договорами. Згідно вказаного договору страхування страховим випадком є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника (банку) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин (п.п.2.1, 4.1 договору). З доводів позивачки встановлено, що відповідачка з 26.09.2019 року припинила виконувати свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 43\~927, 66 грн., та вказана обставина відповідачкою не спростована. У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань перед банком з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування понад 60 календарних днів, настав страховий випадок, про що банк повідомив страхову компанію, що підтверджується заявами АТ «Державний ощадний банк України» про настання страхового випадку №115.11-15/71923/2019-17/вих. та №115.11-15/71914/2019-17/вих. від 28.08.2019 року. За результатами розгляду вищевказаних заяв страхова компанія визнала виникнення заборгованості за кредитними договорами укладеними між банком та відповідачкою [PERSON] як страхові випадки та прийняла рішення про виплату на користь банку страхового відшкодування по зобов`язанням відповідачки у розмірі 43\~927,66 грн., що підтверджується страховим актом № Рівн10017.08.19-3 від 16.09.2019 р. (сума страхового відшкодування 27425,20 грн.) та страховим актом № Рівн10017.08.19-5 від 16.09.2019 р. (сума страхового відшкодування 16502,46 грн.). Сплата страхового відшкодування на користь банку на загальну суму 43\~927,66 грн. підтверджується платіжним дорученням №8387 від 16.09.2019 р. (на суму 27425,20 грн.) та платіжним дорученням №8389 від 16.09.2019 р. (на суму 16502,46 грн.). Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інші особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення передбачено ст.27 Закону України «Про страхування». Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідачки щодо виплаченої суми страхового відшкодування. З доводів позивачки судом встановлено та не заперечується відповідачкою, що остання частково сплатила на користь ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» заборгованісь у розмірі 1\~980 грн. З матеріалів справи судом встановлено, що 20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та позивачкою ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого страхова компанія як первісний кредитор передала/відступила позивачці як новому кредитору свої права вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки, за укладеними договорами добровільного страхування кредитів, та перехід права вимоги до відповідачки підтверджується Реєстром прав вимог, що є додатком № 1 до вищевказаного договору. Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, а відтак у позивачки як нового кредитора виникло право вимагати відшкодування фактичних витрат в розмірі 41\~947,66 грн. Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували розмір стягуваних позивачкою з неї коштів, а відтак наданий позивачкою розрахунок, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідачки, приймається судом як достовірний. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані відповідачкою як позичальником грошові кошти у добровільному порядку банку та в подальшому новим кредиторам не повернуті, що свідчить про порушення прав позивачки, а відтак суд приходить до висновку, що позивачка вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 908 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved