Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

13 квітня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивачка просить: визнати за нею право власності на гаражний бокс [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON]; зобов'язати державного нотаріуса 10-ї Київської державної нотаріальної контори в особі Головного управління юстиції у м.Києві видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний гараж. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка за законом. Як зазначає позивач, вона звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину видане не було, так як померлий не зареєстрував право власності на гараж. А тому оскільки в інший спосіб неможливо поновити порушені права, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, просив слухати справу у відсутність їх представника та постановити рішення згідно норм чинного законодавства. Треті особи представників в судове засідання не направили, хоча були належним чином повідомлені про судове засідання. Від Десятої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява в якій вони просять слухати справу у відсутність їх представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Від представника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» надійшла заява в якій вони зазначають, що не заперечують проти задоволення заявлених вимог та просять слухати справу у відсутність їх представника. Крім того, представник зазначає, що померлий дійсно є власником спірного гаража, повністю сплатив пайовий внесок, дружина фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка, написала заяву про вступ до членів кооперативу, сплатила вступний внесок та сплачує витрати кооперативу за експлуатацію гаражного боксу. Тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність представника відповідача та третіх осіб, які не з'явилися в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, врахувавши пояснення відповідача та третьої особи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.07.1964 року між [PERSON] та [PERSON]. було зареєстровано шлюб. [PERSON] помер [INFO], як вбачається з копії свідоцтва про смерть. 24.10.2010 року [PERSON] звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. 03.12.2015 року Кооперативом по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» була видана довідка, про те, що [PERSON] по день смерті був членом кооперативу, йому належав гаражний бокс [NUMBER], що був побудований господарським способом і введений в експлуатацію 03.03.2000 року. Сума пайового внеску за гараж сплачена [PERSON] в повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії спадкової справи, [PERSON] з 02.04.1992 року по день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. З листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 06.01.2016 року за №117 (И-2016) вбачається, що згідно з даними Бюро гаражний бокс [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Постановою від 19.10.2015 року державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс [ADDRESS] у зв'язку з тим, що право власності на гараж не зареєстровано та відсутній правовстановлюючий документ. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом, як встановлено в судовому засіданні. В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини. Постанова Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 N7 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" в пункті 20 роз'яснює, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснює, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги відсутність реєстрації права власності на гараж, після смерті [PERSON] його право на отримання гаража у приватну власність не припинилось, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на гаражний бокс [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині зобов'язання державного нотаріуса 10-ї Київської державної нотаріальної контори в особі Головного управління юстиції у м.Києві видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний гараж, оскільки державний нотаріус діє в межах Закону України «Про нотаріат» та позивач має право оскаржити нотаріальну дію чи відмову у її вчиненні у випадку порушення прав позивача, яку на даний час вона не оскаржує. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial