Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить житло: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, дане право власності зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що з моменту смерті колишнього власника [PERSON], яка померла [INFO], він в цій частині будинку проживає один. Однак в даному будинку зареєстрований співмешканець померлої [PERSON] - відповідач [PERSON], [INFO], який фактично не проживає в будинку, так як після смерті [PERSON] виїхав до с. Терещенки Білопільського району. Відповідач не проживає в будинку, там відсутні його особисті речі, він не несе витрат по утриманню будинку. Позивач зазначає, що порушуються його права як власника, так як реєстрація відповідача не дозволяє позивачу розпоряджатись належним йому майном, а він має бажання продати цей будинок. Крім того, він несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг по числу зареєстрованих осіб, а в зв'язку з реєстрацією відповідача в будинку, він позбавлений можливості оформити субсидію. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за даною адресою. Посилаючись на ст. 319 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зобов'язати відповідача знятися з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що він є власником 33/100 часток будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Власником інших 67/100 часток будинку є його дружина [PERSON], що підтверджується договором міни від 28.08.2007 року. Колишнім власником 33/100 часток будинку була [PERSON], яка заповіла свою частку позивачу. Позивач пояснив, що колишній власник 33/100 частин будинку [PERSON] у 2001 році прописала в своїй частці будинку [PERSON], який став проживати там на правах квартиранта, і був співмешканцем. [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбі, [PERSON] має своє власне житло в Білопільському районі Сумської області, куди він і виїхав у серпні 2014 року через деякий час після смерті [PERSON] Позивач пояснив, що відповідач [PERSON] не був членом сім'ї колишнього власника будинку [PERSON], не є членом сім'ї нинішнього власника будинку, не має права щодо користування житлом як член сім'ї, в будинку фактично не проживає більше шести місяців, добровільно виїхав з будинку і забрав всі свої речі, має своє власне житло, і реєстрація [PERSON] порушує права позивача як власника щодо розпорядження та користування належним йому майном, позивач не має можливості оформити субсидію, не може взяти дозвіл на встановлення газового опалення, позбавлений можливості розпорядитись майном. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень відповідач до суду не подав, по телефону повідомив суду, що з'явитися до суду не має можливості в зв'язку з похилим віком, поганим станом здоров'я та в зв'язку з віддаленістю свого проживання від м. Суми. Представник третьої особи УДМС України в Сумській області в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 33/100 будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Вказані 33/100 часток будинку за адресою: [ADDRESS] належать позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.08.2014 року (а.с. 12). Як вбачається з будинкової книги на 33/100 часток будинку, в будинку за адресою: [ADDRESS] з 25.04.2001 року зареєстрований [PERSON] (а.с. 21-22). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Сумській області, [PERSON], [INFO], уродженець с. Аннівка, Білопільського району Сумської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.04.2001 року (а.с.16). Як вбачається з пояснень позивача, [PERSON] був співмешканцем колишньої власниці будинку [PERSON], проживав в будинку останні роки перед смертю [PERSON], однак шлюб вони не укладали. [PERSON] заповіла свою частку будинку позивачу, а відповідач [PERSON] після її смерті в серпні 2014 року виселився з будинку та виїхав до свого власного житла в Білопільський район, однак не знявся з реєстрації в м. Суми. З матеріалів справи вбачається, що власником інших 67/100 часток будинку за адресою: [ADDRESS] є дружина позивача - [PERSON], що підтверджується договором міни від 28.08.2007 року та витягом з реєстру (а.с.23-25). В даній частині будинку (67/100 часток) зареєстровані сам позивач [PERSON], його дружина [PERSON] та їх діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.31-35) Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача, живе поряд з їх будинком багато років, добре знала колишню власницю частки будинку [PERSON] Свідок пояснила, що приблизно років десять назад [PERSON] прописала у свою частину будинку [PERSON], який спочатку проживав як квартирант, а потім як співмешканець. Свідку відомо, що при житті [PERSON] допомогла [PERSON] придбати якийсь будинок у селі в Білопільському районі. Після смерті [PERSON] [PERSON] виїхав з будинку [ADDRESS], забравши всі своє речі, і з серпня 2014 року в будинку не проживає. Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача, живе навпроти їх будинку, підтвердила в суді ту обставину, що [PERSON] був співмешканцем колишньої власниці будинку [PERSON], проживав там і був зареєстрований, після її смерті він виїхав з будинку [ADDRESS], забравши всі свої речі, і з серпня 2014 року в цьому будинку не проживає. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З пояснень позивача, показань свідків та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не був членом сім'ї колишнього власника жилого будинку [PERSON] ні в момент його реєстрації та вселення, ні після того. Шлюб між ними не укладався. Також відповідач не є членом сім'ї нинішнього власника жилого будинку - позивача [PERSON] Сам відповідач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів того, що він має право і підстави користування житлом в будинку нинішнього власника. Суду не надано доказів того, що [PERSON] був зареєстрований в будинку саме в якості члена сім'ї власника житла, тим більше, що шлюб між власником житла [PERSON] та [PERSON] не було зареєстровано. Суду також не надано доказів щодо існування домовленості між нинішнім власником житла [PERSON] і [PERSON] про подальше користування [PERSON] вказаним житлом. Вручення відповідачу [PERSON] судового повідомлення за адресою с. Терещенки Білопільського району підтверджує той факт, що відповідач має інше постійне місце проживання. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в будинку порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того фактично відповідач не є членом сім'ї власника будинку, у будинку не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати та позбавлений права оформити субсидію. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідача втратившим право користування житлом є обґрунтованою, і відповідач [PERSON] визнається судом таким, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS]. В задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача знятися з реєстраційного обліку суд вважає необхідним відмовити, оскільки при визнанні судом особи втратившою право користування житлом дана особа автоматично знімається з реєстраційного обліку за рішенням суду, без її особистого звернення і без її особистої присутності в органі державної міграційної служби, тобто дана позовна вимога є зайвою. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial