Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн, виплачений гонорар за час розгляду кримінального провадження в сумі 38 000 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. В позові зазначив, що 27 червня 2013 року, керуючи належним йому автомобілем, втратив свідомість та скоїв ДТП, в зв`язку з чим матеріали про це були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013120170001202 від 28 червня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 26 березня 2014 року після проведення всіх слідчих дій, кримінальне провадження було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з його невинуватістю в скоєному. Через два з половиною роки після ДТП, заступник прокурора Кіровоградської області Приходько В., скасував вказану постанову та доручив проведення досудового розслідування слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області. 04 лютого 2016 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підписане старшим слідчим в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області Танрівердієвим Х.М., та погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області Вергелесом В.В., у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12013120170001202 від 28 червня 2013 року, та 16 лютого 2016 року кримінальне провадження направлене до суду. У подальшому вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2019 року його було виправдано, у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Не погодившись з вироком, прокурором прокуратури Кіровоградської області Васильків І.М. була подана апеляційна скарга і відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2019 року залишено без змін. Після цього, прокурор прокуратури Кіровоградської області Васильків І.М., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року і направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду виніс постанову від 09 липня 2020 року, якою касаційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року стосовно нього залишено без змін. Таким чином, під слідством та судом до остаточного затвердження виправдувального вироку суду Верховним Судом, він перебував на протязі чотирьох років і п`яти місяців, тобто п`ятдесят три місяці. Незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням йому спричинена тяжка моральна шкода, так як він проживає в м.Олександрія, працює головним соціальним інспектором управління соціального захисту населення Олександрійської РДА. Більша частина жителів міста його знають. Завжди користувався повагою жителів, був законослухняним громадянином. Притягненням його до кримінальної відповідальності була принижена честь та гідність, а також ділова репутація. Він зазнав душевних страждань в зв`язку з незаконністю дій слідчого [PERSON] . Слідчий, за погодженням з прокуратурою області, повідомив йому завідомо незаконну підозру, звинувачуючи в скоєнні тяжкого злочину, за який, відповідно до санкції ч.2 ст.286 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років. Він був шокований діями слідчого та прокурорами прокуратури Кіровоградської області, пережив сильний психологічний стрес. Люди, які раніше його знали, стали обходити його стороною, по місту поповзли плітки, що він «убивця». Це також негативно позначилися на його здоров`ї та психічному стані. Чотири важкі роки він добивався справедливості, весь цей час знаходився в нервовому стані, який позбавляв його можливості нормального спілкування з близькими та оточуючими його людьми. Він відчував приниження, вимушений постійно відпрошуватися з роботи. Керівництво почало до нього гірше ставитися, дехто з колег совітував йому звільнитися з роботи, мотивуючи це тим, що його «все одно посадять». У нього порушився сон, апетит, майже весь час перебування під слідством та судами на протязі більше чотирьох років він знаходився в стресовому стані і жив на заспокійливих пігулках. Спричинену моральну шкоду оцінив в сумі 500 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та надали пояснення по обставинах справи. Представник Кіровоградської обласної прокуратури Романескул С.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не погодився з розміром моральної шкоди та вважає, що підлягає відшкодуванню 265 000 грн, виходячи з мінімальної заробітної плати сумі 5000 грн. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник слідчого управління ГУНП в Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, але надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та його представника, думку прокурора, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно обвинувального акту [PERSON] обвинувачувався в тому, що 27.06.2013 близько 16 год.30 хв., керуючи автомобілем ЗАЗ - 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в світлу пору доби на 9 км + 300 м автодороги «Т 12-05» Кіровоград - Олександрія, на території Кіровоградського району, Кіровоградської області, зі сторони м. Кіровоград в напрямку с.Аджамка, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, при цьому порушуючи вимог п. 12.1 ПДР (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним) не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, не впоравшись з керуванням автомобіля, допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини з наступним наїздом на дерево, яке росло на лівому узбіччі щодо напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля ЗАЗ -110307, реєстраційний номер [NUMBER] : - [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 577 від 25.07.2013, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини: синців по боковим поверхням тулуба, крововиливу в м`язи грудної клітини справа та зліва, переломів ребер справа 2, 3, 4, 5 по біляхребцевих лініях, 6, 7 по задньопідпахвиних лініях, зліва 3, 4, 5, 6 по середньо-ключичній лінії, 8, 9 по задньопідпахвинній, крововиливу в міжреберні м`язи в місцях переломів, наявність крові в плевральних порожнинах, втрата якої ускладнилася шоком: закритої тупої травми грудного відділу хребта з переломами хребців та забоєм спинного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, та в даному випадку призвели до смерті останньої, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями; - [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 199 від 28.02.2014, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого переломо-вивиху човноподібної кістки правої стопи, саден грудної клітини, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я. Дії [PERSON] стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть одного потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому. Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2019 [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та виправдано його, у зв`язку з не доведеністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 9). Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду від 16.09.2019 апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені Васильків І.М. залишено без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2019 залишено без змін (а.с.17). Постановою Верховного Суду колегією суддів Першої палати Касаційного кримінального суду від 09.07.2020, вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2019 та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду від 16.09.2019 залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.22). На підставі договорів між [PERSON] та адвокатом адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма «Ромаданова і партнери» Любович Л.В. від 06.02.2016, 09.08.2016, 18.02.2016, 13.04.2019, 18.12.2019, 23.02.2019, 18.10.2019, 14.02.2020, ордера серії КР № 81536 від 20.08.2020, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 52/162 від 30.01.2004, позивачу надавалась правова допомога та захист під час знаходження під судом і слідством в судах різних інстанцій (а.с.25-32). Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру, [PERSON] сплачено кошти, згідно договорів про надання правової допомоги, в сумі 38 000 грн та витрати, які поніс позивач, у зв`язку з розглядом даної справи, в сумі 10 000 грн (а.с.29). Таким чином, судом встановлено, що в період з 04.02.2016 - дня отримання повідомлення про підозру по 09.07.2020 - день винесення постанови Верховним Судом, тобто протягом чотирьох років п`яти місяців п`яти днів позивач безпідставно притягувався до кримінальної відповідальності - підозрювався та обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частин 1, 2, 7 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Зокрема, вищезазначений порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до пунктів четвертого та п`ятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягають, зокрема: суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; та моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Крім того, в абзаці 2 п.14 постанови судам роз`яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, і тому суд не може погодитися з думкою прокурора, що мінімальну заробітну плату слід рахувати виходячи з 5000 гривень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX, встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000,00 грн. Як зазначалося вище, судом встановлено, що [PERSON] в період з 04.02.2016 - дня отримання повідомлення про підозру по 09.07.2020 - день винесення постанови Верховним Судом, тобто протягом чотирьох років п`яти місяців п`яти днів позивач безпідставно притягувався до кримінальної відповідальності - підозрювався та обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до ст.23 ч.3 абз.2 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає до стягнення, суд враховує тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, їхній час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, порушення звичного режиму життя, тривалість моральних страждань. Так, фактично у зв`язку з перебуванням під слідством і судом, позивач був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зазнав тривалих негативних емоційних хвилювань, тому, виходячи з розумності, виваженості, справедливості, надавши оцінку характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про те, що відшкодування моральної шкоди слід встановити в розмірі 319 000,00 грн, виходячи з розрахунку: 6000,00 грн х 53 повних місяці та 5 днів, перебування під слідством і судом. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Отже, судовий збір за розгляд справи необхідно віднести за рахунок держави. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За час знаходження позивача під слідством та судом витрати на професійну правничу допомогу склали 38 000,00 грн та витрати по даній справі 10 000, 00 грн, які підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Outcome: partial