Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

24.09.2019 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 127346 грн. 50 коп. за кредитним договором № б/н від 03.11.2008 року та судові витрати у розмірі 1921 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно укладеного договору б/н від 03.11.2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року має заборгованість в розмірі 127346 грн. 50 коп., з яких: 4327 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 116616 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 6052 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «КБ «Приватбанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в клопотанні доданому до позовної заяви просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, 03.11.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач договірні зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року має заборгованість, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.11.2008 року, в розмірі 127346 грн. 50 коп., з яких: 4327 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 116616 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 6052 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно наданих 28.05.2020 року представником АТ КБ "Приватбанк" довідок вбачається що 19.11.2008 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 100 грн, який неодноразово змінювався а саме: 21.06.2011 року - 700 грн., 06.12.2012 року - 4000 грн., 28.12.2012 року - 4700 грн., 08.12.2014 року 4446, 87 грн. Також за укладеним між сторонами кредитним договором відповідачу 01.10.2008 року, 28.11.2012 року та 26.04.2019 року видавалися кредитні картки, строк дії останньої до квітня 2023 року. Зі змісту підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 31.10.2008 року сторони узгодили базову процентну ставку в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році 1,9 %, також узгоджено порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафів за порушення строків платежів. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості базова процентна ставка, яка зазначена в заяві неодноразово змінювалася. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми позову. Пунктом 9.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі відсутності на Картрахунку карти грошових коштів у розмірі, достатньому для сплати послуг банку та продовження дії Карти та у разі не надходження грошових коштів на протязі 3 місяців з моменту припинення строку дії Карти, Банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно з діючими Тарифами щомісяця. Крім того, як вбачається зі змісту п. 5.1 вказаних Умов за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань позичальник сплачує додаткову комісію, розмір якої встановлений Тарифами. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем були також нараховані заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 100,00 гривень, а також штрафи відповідно до 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 гривень фіксована частина та 6052,21 гривень процентна складова. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 250 гривень (фіксована частина) та 6052,21 гривень процентна складова, відсутні. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18) тощо. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був ознайомлений та погодилася тільки з процентною базовою ставкою в розмірі 1,9% щомісячно, тобто 22,8% річних, однак, розрахунок проведено за змінюваними процентними ставками, з якими відповідач не був ознайомлений. Разом з тим, розрахунок заборгованості позивачем здійснено станом на 31.08.2019 року. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача на користь банку підлягають стягненню відсотки за процентною базовою ставкою в розмірі 1,9% щомісячно, тобто 22,8% річних, за користування кредитом за період з 03 листопада 2008 року по 31 серпня 2019 року (3953 дні). Для визначення розміру процентів підлягає застосуванню формула: сума боргу за тілом кредиту * ставка річних % : 100 : 360 днів * кількість днів в періоді. За таких умов розмір відсотків, що підлягають стягненню з відповідача, складає: 4327,93 грн (сума боргу за тілом кредиту) * 22,8 : 100 : 360 * 3953 днів = 10835, 26 грн. Таким чином, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 10835, 26 грн., заборгованості по тілу кредиту в сумі 4327,93 грн. та заборгованість за пенею та комісією в сумі 100, 00 грн., на загальну суму 15263, 19 грн. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч.2 ст.5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно платіжного доручення, яке міститься в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 230 грн. 24 коп.

Outcome: partial