Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 31.10. 2009 року. Від шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач, як батько дитини, не надає їй грошових коштів на утримання дитини, вона на даний час ніде не працює. У зв'язку з наведеним, просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 700 гривень з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутності через неможливість прибути в судове засідання у зв'язку з сімейними обставинами. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, зазначив, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі зазначеному позивачкою. Згідний платити аліменти на утримання дитини у розмірі по 500 гривень щомісячно. Враховуючи вище наведені обставини, просив позовні вимоги позивачки задовольнити частково. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 31.10. 2009 року, про що виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради зроблено відповідний актовий запис № 55. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], та відповідно до його свідоцтва про народження, відповідач являється його батьком. Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка з дітьми проживає в будинку батьків, ніде не працює. Сама виховує та утримує дитину. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Костилівської сільської ради № 590 від 10.02. 2014 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також беручи до уваги те, що відповідач [PERSON], не надав жодних доказів того, що він має постійне місце роботи та постійний дохід, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є неповнолітньою, не має доходу і матеріальне становище відповідача, який являється працездатною особою, інших утриманців не має, має мінливий дохід, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача, сплачувати, в користь позивачки аліменти на утримання дитини, в твердій грошовій сумі, по 500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 03 березня 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial