Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

11.08.16 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання її особою, що перебувала на утриманні та зобовязання відповідача виплатити їй одноразової допомоги як особі, що перебуває на утриманні, та одноразової допомоги на сімю, в якому просить визнати її особою, яка перебувала на утриманні [PERSON], який помер внаслідок нещасного випадку, під час виконання трудових обовязків; зобов'язати [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі здійснити їй виплату одноразової допомоги як особі, що перебувала на утриманні в сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату та одноразової допомоги на сім'ю в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. До судового засідання представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності , надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглядати справу за їх відсутністю. Представники відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі, в судове засідання не зявились вдруге, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову, в якому представник відповідача [PERSON], вважає позов необґрунтованим та незаконним,у звязку з чим у задоволенні позову просить відмовити. Третя особа [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], до судового засідання надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати за її відсутністю. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 10.03.2016 року о 18 годині 20 хвилин в м. Одесі по вул. Преображенській, на проїжджій частині між будівлею магазину «Фокстрот», який розташований по вул. Пантелеймонівській, 88/1 та пров. Книжний, стався нещасний випадок, внаслідок якого, під час виконання трудових обов'язків, загинув інкасатор-водій відділу інкасації грошей та перевезення валютних цінностей Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» [PERSON], смерть останнього сталася внаслідок вогнепального картечного проникаючого поранення. Зазначені обставини підтверджуються актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 30.05.2016 року (форма Н-1) та актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 30.05.2016 року (форма Н-5) . Після загибелі [PERSON], його матір [PERSON], звернулась до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі із заявою про виплату одноразової допомоги як особі, що перебувала на утриманні, та одноразової допомоги на сімю. Листом від 14.07.2016 року №05/2841 [PERSON] повідомлено, щодо необхідності надання підтвердження перебування [PERSON] на утриманні у загиблого [PERSON] Також до Фонду із заявою про виплату одноразової допомоги як особі, що перебувала на утриманні, та одноразової допомоги на сімю звернулась ї його колишня дружина [PERSON] Листом від 14.07.2016 року №05/2840 останню повідомлено про звернення матері загиблого з аналогічною заявою та розяснено, що Фонд не має повноважень самостійно визначати з ким загиблий проживав однією сімєю на момент смерті 10.03.16 року. [PERSON] з 30.04.1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб розірваний рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2015 року. За час перебування у шлюбі у подружжя народилась дочка [PERSON], [INFO]. За життя [PERSON] матеріально підтримував свою матір [PERSON], а після розлучення проживав разом з матір'ю, та вів спільне господарство. Факт проживання матері [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON], по день його смерті 10.03.16 року за адресою м. Одеса, пр.-т Маршала Жукова, 17 кв.112 підтверджено довідкою №2043 від 01.08.16 року ( а.с.20) . Також відповідно до довідки №2042 від 01.08.2016 року ( а.с 21) за даною адресою також проживає дочка померлого 10.03.16 року [PERSON], [PERSON], [INFO]. [PERSON] є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та отримує пенсії за віком і по причині втрати годувальника у щомісячному розмірі 2524,48 грн. , про що свідчить довідка №1196 від 11.10.16 року. Судом встановлено, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] до настання страхового випадку становила 4813,48 грн ( а/с 43). Як вбачається з [PERSON] проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 10.03.16 року о 18.20 годин у Одеській обласній дирекції Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» від 30.05.16 року до членів сімї, які перебувають на утриманні загиблого відноситься донька [PERSON], [INFO], що є неповнолітньою та непрацездатною особою. Також суд звертає увагу на той факт, що [PERSON] зареєстрована за адресою де проживав загиблий [PERSON]: м. Одеса, пр -т Маршала Жукова, 17 кв.112. Відповідно до п. 20 Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при вирішенні позовів про відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, слід мати на увазі, що при наявності підстав, передбачених статтями 456, 457, 461 і Законом № 1105-XIV: право на відшкодування такої шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, незалежно від родинних зв'язків, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання... Зокрема, у разі смерті потерпілого, який був застрахований, право на одержання страхових виплат на підставі Закону N 1105- XIV мають: жінки, які досягли 55 років, і чоловіки - 60 років, якщо вони не працюють; дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює і доглядає дітей, братів, сестер, онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку. Непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв'язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи. Страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні. Страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого) та щомісячної страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника. У разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Відповідно до ст. 33 Закону... у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Стаття 21, 28, ч. 7 34 Закону... передбачають, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 (підпункт г п. 20) визначено, що „непрацездатні члени сімї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування, тобто ця частка повинна бути вищою, ніж їх самостійний заробіток або пенсія, тому що тільки тоді вона складе основне та постійне джерело існування. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка на час смерті [PERSON] проживала з ним однією сімєю, однак не була на утриманні свого сина [PERSON], з урахуванням розміру її пенсії та розміру доходів сина. На підставі ст.33 Закону України «Про загально обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІУ від 23.09.1999 року,

Outcome: partial