Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові вказувала, що 08.10.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем і прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №07. У шлюбі [INFO] народилася дочка - [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Посилалася на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось по причині відсутності взаєморозуміння, зловживання спиртним, безпричинних конфліктів. Все призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин та ведення спільного господарства і з березня 2009 року разом не проживають. Вона прийшла до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, сім'я розпалась з вини відповідача, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та неповнолітньої дитини, оскільки така обстановка в сім'ї негативно впливає на її виховання та психічний стан. Питання поділу майна, придбаного за час спільного проживання, вирішать в окремому порядку. Також вказала, що оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, одноразово ставить питання про стягнення аліментів. Відповідач в даний час не працює, хоча є працездатним і тому має можливість і зобов'язаний утримувати свою малолітню дитину. Просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 08.10.2005 року у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №07; витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві заявлений позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, просила справу розглядати без її участі, згідна на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення у справі то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2005 року між сторонами виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області зареєстровано шлюб, актовий запис №07, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 08.10.2005 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. У шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, серія [NUMBER] від 06.04.2006 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають протягом п'яти років, спільного господарства не ведуть, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що неповнолітня дитина - [PERSON], проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов проживання №1341 від 21.08.2014 року, виданий виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 цієї ж статті вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином судом встановлено, що малолітня дочка [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає, є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей чи непрацездатних батьків не має, однак офіційно не працює, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 400,00 грн. щомісячно. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Крім того суд вважає, що в задоволенні вимоги про покладення на відповідача витрат при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС необхідно відмовити, оскільки вказані витрати не відносяться до судових витрат і сторони при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу сплачують їх самостійно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.110, 112, 114, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial