Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 07 серпня 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого він передав [PERSON] , грошові кошти у розмірі 500000,00 грн., а останній зобов`язувався повернути йому борг у строк до 31 грудня 2019 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідач надав йому розписку. Позивач зазначав, що після спливу строку дії договору, відповідач борг не повернув. Станом на 22 червня 2021 року заборгованість відповідача за договорами позики від 07 серпня 2019 року складає 500000,00 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 07 серпня 2019 року у розмірі 500000,00 грн. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року по справі відкрите провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 7-8). Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року підготовче провадження по справі було закрите та призначено справу до судового розгляду (а.с. 25-26). Позивач та його представник, діючий за ордером від 29 липня 2021 року в судове засідання не з`явилися, надали заяву про підтримання позовних вимог, просили суд їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за їх відсутністю в порядку заочного провадження (а.с.16, 31) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України (а.с. 19,21,29,30). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 07 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] , грошові кошти у розмірі 500000,00 грн., а останній зобов`язувався повернути йому борг у строк до 31 грудня 2019 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідач надав позивачу розписку (а.с. 3, 32). Позивач свої зобов`язання за договором позики від 07 серпня 2019 року виконав та передав відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 500000,00 грн. Строк повернення відповідачем коштів за договором позики від 07 серпня 2019 року настав 31 грудня 2019 року. Будь-яких доказів виконання у повному обсязі відповідачем своїх зобов`язань, згідно умов договорів, та які передбачені ст. 545 ЦК України, матеріали справи не містять. Станом на 22 червня 2021 року заборгованість відповідача за договорами позики від 07 серпня 2019 року складає 500000,00 гривень. Крім того, наявність оригіналу розписки від 07 серпня 2019 року у позивача та відсутність у відповідача розписки є доказом факту невиконання грошових зобов`язань з боку останнього. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч. 2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів за договором позики від 07 серпня 2019 року у сумі 500000,00 грн., а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернутий у встановлений договором термін. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути суму боргу в розмірі 500000,00 грн. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовій збір у розмірі 908,00 грн. (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, то з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: partial