Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

12 серпня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму залишку грошових коштів 197 000,00 грн., суму трьох відсотків річних в розмірі 97,15 грн., суму трьох відсотків річних від суми боргу за кожен день відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 35 460,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.02.2015 року позивачем до відповідача було подано анкету-заяву на відкриття поточного рахунку [NUMBER] у гривні. Зазначена анкета-заява є Договором про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки. Як зазначає позивач, на вказаний рахунок ТОВ «Схід Фінанс» були перераховані кошти в сумі 197 000,00 грн. 28.07.2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача та з вимогою про видачу залишку коштів з поточного рахунку. Не зважаючи на умови договору відповідач відмовився від повернення коштів. У відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути три відсотки річних за період з 29.07.2015 року по 03.08.2015 року та на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути пеню за цей же період. Моральну шкоду позивач обгрунтовує тим, що внаслідок дій відповідача позивач був позбавлений засобів для існування, мусив позичати кошти, відмовляти собі у необхідних речах, порушився звичний уклад життя, а тому оцінив моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від представника надійшла заява про слухання справи в його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також представник зазначив, що станом на 10.09.2015 року заборгованість ні частково ні повністю не погашена. Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду не надійшли заперечення чи пояснення представника відповідача на заявлені вимоги. Тому суд на підставі статті 169 ЦПК України продовжив розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 23.02.2015 року [PERSON] (далі-Клієнт) до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» написав Анкету-заяву №70063 в якій просив відкрити поточний рахунок [NUMBER] у гривні на його ім'я. Як зазначено в заяві, підписанням цієї Анкети-заяви Клієнт акцептував та приєднався до Публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладання Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток, та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України, що оприлюднена на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua, погодився з тим, що ця Анкета-заява разом із вищевказаною Публічною пропозицією АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами) становить між Клієнтом і Банком Договір про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки (далі - Договір). За умовами вказаного Договору, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок [NUMBER] у гривні та здійснює обслуговування рахунку Клієнта. Як вбачається, Анкета-заява підписана представником Банку та позивачем. 28.07.2015 року позивач звернувся до Банку із заявою про видачу грошових коштів з поточного рахунку. З виписки по рахунку вбачається, що станом на 28.07.2015 року на рахунку [PERSON] [NUMBER] обліковуються кошти в сумі 197 000,00 грн. Відповідач в судове засідання представника не направив, доказів на підтвердження належного виконання своїх зобов'язань в частині повернення коштів суду не надав. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч.2 ст.1066 ЦК України). Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч.3 ст.1068 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК України). Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом (стаття 1074 ЦК України). Отже, так як з діючих норм законодавства вбачається, що Клієнт за договором банківського рахунку, в силу ст.ст.1068, 1074 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення суми внесеної на рахунок в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати кошти у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму з банківського рахунку, тому суд приходить до висновку про стягнення з відпвідача на користь позивача суму за Договором про відкриття поточного рахунку в сумі 197 000,00 грн. (згідно інформації банківської установи та заявлених вимог). Також позивач просив стягнути з відповідача три відсотки річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. У відповідності з положеннями ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи правові позиції Постанови Верховного Суду України від 25.12.2013 року по справі №6-140цс13 та від 29.05.2013 року по справі №6-39цс13, враховуючи, що позивач не довів суду, що Банк не надає позивачу можливості розпорядитись коштами, які знаходяться на рахунку, суд не вбачає підстав для задоволення позовних в частині стягнення 3-х відсотків річних. Позивач з посиланням на ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути пеню. Частина 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Так як між сторонами укладений Договір, яким передбачено відповідальність за порушення зобов'язань, зокрема розділом 7 Публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладання Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток, та комплексного обслуговування фізичних осіб - резидентів України, тому суд не вбачає підстав для стягнення пені на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Крім цього, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року - пунктом 5 передбачено, що обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. В судове засідання позивач не надав суду доказів на підтвердження моральних страждань, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial