Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають дочку - [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу донька знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі у вихованні дочки та не надає коштів на її утримання, хоча має таку можливість, оскільки являється єдиним засновником ПП "Доктор Дельфін", а також співзасновником ТОВ "Жемчужина Подолья". Дочка страждає хронічною інфекцією, ускладненою хворобою Лайм-Бореліоз, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат на лікування, а також на санаторно-курортне лікування за загальносоматичним профілем. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття. Стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати пов'язані з хронічною хворобою дочки [PERSON] у розмірі 500 грн. на місяць до її повного одужання. В подальшому позивач подала заяву про уточнення позовних вимог від 11.07.2016 року (а.с.41), відповідно до якої вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття. Стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати пов'язані із хронічною хворобою дочки [PERSON] у розмірі 500 грн. на місяць до її повного одужання. Стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати пов'язані із санаторно-курортним лікуванням дочки [PERSON] у розмірі 22050 грн. Позивач у судове засідання 25.10.2016 року не з'явилась, причини неявки суду не відомі. В інших судових засіданнях в даній справі позивач підтримала позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд задовольнити вимоги та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що позивач та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з'явився, суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4), а також рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.12.2011 року (а.с.6) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. Свідоцтвом про народження (а.с.5) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO] Довідкою КП "Житлово-експлуатаційна контора №6" №183 від 23.05.2016 року (а.с.13) підтверджено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Разом з нею за даною адресою зареєстровані: син - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч. 3 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги та лікування (а.с. 7, 8, 9, 13), стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, є засновником та керівником ПП "Доктор-Дельфін", а також співзасновником та керівником ТОВ "Жемчужина Подолья" (а.с. 14-18, 46-48), отримує регулярний дохід від здійснення підприємницької діяльності ПП "Доктор-Дельфін", що підтверджено відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів від 20.09.2016 року (а.с.77), не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, має двох повнолітніх дітей. Враховуючи наведені обставини, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи здня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Доводи позивача про наявність у відповідача матеріальної можливості сплачувати аліменти в розмірі 8000 грн. щомісяця не знайшли свого підтвердження, оскільки відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів від 20.09.2016 року (а.с.77) підтверджено, що від провадження підприємницької діяльності ПП "Доктор-Дельфін" [PERSON] отримує заробітну плату, розмір якої за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року, становить 35438,58 грн. Враховуючи те, що дохід відповідача є регулярним, у відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України аліменти підлягають стягненню в частці від його заробітку (доходу), з урахуванням розміру заявлено позивачем в позовній заяві, а саме 1/3 частки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з хворобою дитини, в розмірі 500 грн., щомісячно, до її повного одужання, підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 169 грн. 32 коп. на місяць.Визначаючи таку суму додаткових витрат, суд приймає до уваги, що консультаційними висновками спеціаліста (а.с.7 -9), а також випискою з медичної карти амбулаторного хворого №16753 (а.с.88)підтверджено, що [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному спостереженні в кабінеті інфекційних захворювань амбулаторно діагностичного відділення МЛ "ЦмтаД" з 10.08.2015 року, з приводу хвороби Лайма, еритематозної форми, хронічної персистуючої герпетичної інфекції, зумовленої СMV. Копіями чеків (а.с.10-12), а також копією товарного чека від 21.07.2016 року (а.с. 87) підтверджено розмір фактично понесених витрат, пов'язаних з хворобою дитини становить 4063 грн. 59 коп. Доводи позивача, про те, що за період з серпня 2015 року по лютий 2016 року витрати на лікування доньки склали 6090 грн., а загальна вартість лікування доньки, становить близько 12000 грн. на рік, суд не приймає до уваги, оскільки вказані доводи не підтвердженні належними доказами. Отже, при визначенні розміру додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, пояснення позивача та її представника про необхідність проходження такого лікування дитиною двічі на рік, суд, враховує розмір фактично понесених витрат, пов'язаних з хворобою дитини, на загальну суму 4063 грн. 59 коп., яка, у відповідності до ст. 141, 180 СК України, має бути розподілена між батьками порівно та становити 169 грн. 32 коп. на місяць (4063,59:2:12= 169,32). Позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з санаторно-курортним лікуванням дитини, в розмірі 22050 грн., підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 11025 грн. Визначаючи таку суму додаткових витрат, суд приймає до уваги, що довідкою №340 від 11.07.2016 року (а.с.45) підтверджено, що [PERSON], [INFO], рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії за загальносоматичним профілем, тривалістю 21 день. При цьому позивач зазначає, що орієнтовна вартість такого лікування, з урахуванням проживання та харчування дитини становить 1050 грн. в день (а.с. 50-51). Однак, доводи позивача про те, що ці витрати в сумі 22050 грн. належить повністю покласти на відповідача, зважаючи на вимоги ст. ст. 141, 180 СК України, не підлягають задоволенню, оскільки батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а тому мають спільно нести витрати. При цьому, супроводжувати дитину під час лікування може як мати, так і батько. Отже, при визначенні розміру додаткових витрат, пов'язаних з санаторно-курортним лікуванням дитини, суд, враховує вартість санаторно-курортного лікування дитини в розмірі 22050 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню 11025 грн. (21*1050:2=11025). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Також з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. відповідно до частини задоволених позовних вимог.

Outcome: partial