Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2013 року по цивільній справі № 344/11826/13-ц 2013 року, на утримання дитини сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі з 800,00 грн. до 400,00 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на даний час змінилися обставини, та, зокрема, матеріальне та сімейне становище Позивача, а тому розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2013 року по цивільній справі № 344/11826/13-ц в розмірі 800,00 грн., є обтяжливим для [PERSON] Зокрема, як зазначив в судовому засіданні Позивач, станом на даний час він не працевлаштований офіційно, оскільки здійснює опіку над своєю матірю, яка є непрацездатною та інвалідом другої групи, потребує постійного догляду. Крім того, Позивач зазначив про те, що він вдруге уклав шлюб, в якому в нього народилася інша дитина, яка теж потребує утримання з боку Позивача. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з наведених в позові підстав. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов. Зокрема, як зазначила Позивач в судовому засіданні, вона не має змоги самостійно забезпечувати достатній рівень життя для їх з Позивачем неповнолітнього сина, оскільки її заробітку не вистачає для його нормального розвитку. Крім того, Відповідач в судовому засіданні покликалася на наявність у Позивача станом на даний час значної суми заборгованості по виплаті аліментів. Представник Відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, також зазначив про те, що внаслідок інфляційних процесів, які відбулися в державі, починаючи з 2013 року, сума визначених рішенням суду аліментів у 800,00 грн. знецінилася фактично до 265,60 грн. Крім того, представник Відповідача звернув увагу на те, що матері Позивача другу групу інвалідності встановлено ще у 2006 році, що не перешкоджало Позивачу в цей час і до 2011 року бути офіційно працевлаштованим. Заслухавши пояснення Позивача, його представника, Відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 18 грудня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2013 року (справа № 344/11826/13-ц), яке набрало законної сили 11 листопада 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано; неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишено проживати з матірю; стягнено з [PERSON], ідентифікаційний № [NUMBER], в користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Посилаючись на зміну свого матеріального та сімейного стану, [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів з 800,00 грн. до 400,00 грн. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Погіршення матеріального стану платника аліментів надає йому право звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв'язку з чим від буде зобов'язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі, дружину до трьох років дитини. Погіршення матеріального стану платника аліментів може бути викликано зміною місця роботи та зменшенням зарплати, виходом на пенсію, банкрутством, знищенням майна, яке давало доходи тощо. Обставиною, яка може призвести до зменшення розміру аліментів, є також наявність у платника аліментів інвалідності І чи II груп і отримувана пенсія є єдиним джерелом його існування; за період дії аліментного зобов'язання у платника з'являться непрацездатні члени сім'ї, яких за законом він мусить утримувати. До числа таких осіб належать непрацездатні батьки, повнолітні дочка, син, непрацездатні за станом здоров'я. Зміна матеріального стану також можлива за наявності у платника аліментних зобов'язань щодо дітей від іншого шлюбу. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходилися в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім'ї. При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, як підтверджується Довідкою про отримання (неотримання) допомоги Департаменту соціальної політики Виконкому Івано-Франківської міської ради № 5434 від 28 липня 2015 року (а.с 14) [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Виконкому Івано-Франківської міської ради та йому з 01 листопада 2012 року призначено допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу. Сума щомісячної отримуваної допомоги становить 1 378,00 грн. Відповідно до Довідки МСЕ № 187737 від 01 червня 2006 року (а.с 12) [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи (загальне захворювання) довічно. Пунктом 1 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 року № 1192 (надалі «Порядок») щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (далі допомога на догляд) надається відповідно до статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» у грошовій формі. Допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним (пункт 4 Порядку). Відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON] (а.с. 7-8) 21 серпня 2012 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 13 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відтак, як випливає зі змісту записів у трудовій книжці Позивача та його пояснень в судовому засіданні, станом на даний час він не працевлаштований, оскільки здійснює догляд за непрацездатною та такою, що потребує стороннього догляду, матірю, отримуючи за здійснення даного догляду допомогу в розмірі 1 378,00 грн. щомісячно. Крім того, відповідно до Свідоцтва про шлюб серія І-НМ № 138974 від 11 жовтня 2014 року (а.с. 15) 11 жовтня 2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого 05 грудня 2014 року у них народився син [PERSON] (Свідоцтво про народження серія І-НМ № 272791 від 12 грудня 2014 року). Як зазначив Позивач в судовому засіданні, станом на даний час його дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до Довідки ПАТ «КБ «Приватбанк» від 04.08.2015 року № 150804/852 (а.с.17) [PERSON] має заборгованість перед ПАТ «КБ «Приватбанк» в сумі 4009,44 грн. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані сторонами докази та положення чинного сімейного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що з моменту винесення Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2013 року (справа № 344/11826/13-ц), яке набрало законної сили 11 листопада 2013 року, яким з [PERSON] було вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у [PERSON] змінилося матеріальне та сімейне становище, оскільки на даний час він не працевлаштований та уклав новий шлюб, в якому народилася інша дитина. Вказані обставини суд сприймає як такі, що за даних умов дають підстави для зменшення розміру присуджених рішенням суду аліментів у розмірі 800,00 грн. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з Позивача, Суд виходить з наступного. Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, Суд акцентує увагу на тому, що піклування про дитину та її утримання є обовязком, а не правом батьків, при цьому, закон у виняткових випадках встановлює лише певні обставини, які можуть впливати на обсяг такого обовязку. Виходячи зі змісту положень закону, принципів справедливості, розумності та моралі, на яких закон ґрунтується, батьки зобовязані вживати активних дій з метою забезпечення своїй дитині якнайкращого фізичного, духовного та морального розвитку. В судовому засіданні Позивач не заперечив того, що він є здоровою працездатною особою, а тому будь-яких фізіологічних чи обєктивних перешкод, які б унеможливлювали виконання ним свого обовязку щодо утримання дитини Судом не встановлено. При цьому догляд за непрацездатною матірю також сам по собі не є обставиною, яка б звільняла батька від обовязку щодо утримання неповнолітньої дитини. Крім того, здійснюючи догляд за непрацездатною матірю, Позивач отримує від держави допомогу в розмірі 1 378,00 грн. В матеріалах справи також міститься Довідка УПФ України в м. Івано-Франківську № 4491 від 30 липня 2015 року (а.с 13), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1063,00 грн. За приписами частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2015 року становить 1 286 гривень, з 1 вересня 1455 гривень. При цьому, згідно з частиною 3 статті 184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог закону, принципів розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище дитини, [PERSON], який на даний час проживає з матірю та фактично перебуває на її утриманні (враховуючи, в тому числі, наявну заборгованість Позивача перед Відповідачем по сплаті аліментів), вік дитини та властиві для цього віку, в тому числі, і додаткові потреби у його розвитку, стан здоровя, матеріальне та сімейне становище Позивача, Суд дійшов висновку, що розмір аліментів, який стягується з [PERSON] за рішенням суду, слід зменшити з 800,00 грн. до 600,00 грн., оскільки такий розмір аліментів, за висновком суду, станом на даний час є таким, що збалансує обсяг обовязку [PERSON] щодо утримання сина [PERSON] з обсягом обставин, які змінилися у його житті (укладення нового шлюбу, народження дитини, матеріальне становище). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Стосовно посилання представника Відповідача в судовому засіданні на інфляційне знецінення суми визначених Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2013 року (справа № 344/11826/13-ц) аліментів у 800,00 грн., Суд звертає увагу на те, що вказані обставини не можуть вважатися такими, що не дають підстав для зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом для цього підстав. При цьому, Відповідач не позбавлена права звернутися до суду за стягненням сум інфляційного знецінення. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково: стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) гривень 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 200 Сімейного кодексу України, ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік»,

Outcome: partial