Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій вказала, що 19 листопада 2001 року між її матір»ю [PERSON] і батьком [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19 листопада 2001 року, актовий запис №328. Відповідач по справі являється її рідним батьком. На даний час вона навчається на заочній формі навчання на другому курсі в Білоцерківському національному аграрному університеті, не працює, так як не має вищої освіти та відповідного кваліфікаційного рівня для офіційного працевлаштування за її спеціальністю. Після досягнення повноліття вона проживає з матір»ю [PERSON]. Потребує матеріальної підтримки так як її мати ніде не працює і немає змоги оплачувати її навчання. На даний час її невідомо чи працює відповідач, а також невідомий його середньомісячний заробіток. Відповідно до п.9 договору про надання освітніх послуг від 01.09.2018 року розмір щорічної плати за її навчання становить 9900,00 грн.. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду. Просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на її користь аліменти у зв'язку з навчанням, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), платника аліментів, щомісяця починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 4950,00 грн., щорічно згідно договору про надання освітніх послуг від 01.09.2018 року який укладений між Білоцерківським аграрним університетом та фізичною особою , починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до закінчення терміну дії договору від 01.09.2018 року. В судове засідання позивач не з'явилась. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений через оголошення, яке розміщено на WEB-сторінці суду, а також отримав поштове відправлення, яке вручене особисто 18.01.2019року. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною донькою відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.12.2000 року (а-с.4). Батьки [PERSON] розлучені, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.11.2001 року (а-с.6) та разом не проживають. Відповідно до довідки Білоцерківського національного аграрного університету №121 від 11 вересня 2018 року [PERSON] є студенткою ІІ курсу заочної форми навчання за спеціальністю «Право», (а-с.7). Позивачка навчається сплачує за навчання 9900 грн за рік, про що свідчить договір про надання освітніх послуг між Білоцерківським національним аграрним університетом та фізичною (юридичною) особою від 01.09.2018 року п. 9, (а-с.5). Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня донька, син продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовою, якщо вони можуть надати матеріальну допомогу. Стаття 200 Сімейного кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина в твердій грошовій сумі або в долі від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно зі ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Разом з тим позивач [PERSON] досягла 18 років, їй немає 23 років, вона навчається у вищезазначеному учбовому закладі, на заочній формі навчання, не працює у зв'язку з чим слід вважати встановленим, що вона потребує матеріальної допомоги на її утримання на час навчання. Відповідач [PERSON] будь-яких відомостей про свій стан здоров'я чи неможливість сплачувати аліменти на утримання доньки на період її навчання суду не наддав, до суду не з`явився, відзиву на позов до суду не подав. Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, дбати про здоров'я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON], тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4950 грн. щорічно додаткових витрат вартості на оплату навчання повнолітньої доньки, то суд дійшов такого висновку. За приписами статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Разом з тим,ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199,200,201 СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Тому суд вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідача 1 / 2 вартості витрат на оплату її навчання у розмірі 4650 грн., оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів на її утримання до закінчення нею навчання, тобто виниклі правовідносини регулюються ст. 199 СК України. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з частинами 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial