Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що з 24.02.2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], та виховували разом доньку відповідачки від першого шлюбу - [PERSON]. За час шлюбу [PERSON] ніде не працювала, займалась домашнім господарством. На момент подання позовної заяви шлюбні відносини між сторонами припинені, спільно не проживають. У зв'язку із зазначеним просив суд поділити спільно нажите за час шлюбу майно, виділивши йому будинок за адресою: [ADDRESS] із земельною ділянкою, на якій він розташований площею 0,0250 га; земельну ділянку площею 0,1300 га за адресою: [ADDRESS]; магазин «[INFO]» за адресою: м.Херсон, [ADDRESS]; автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461. У ході розгляду справи із зустрічною позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 12.11.2013 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] Позивач за зустрічним позовом мотивувала свій позов тим, що з 24.02.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], однак 27.12.2012 року шлюбні відносини між нею та [PERSON] припинені, разом не проживають. Зазначаючи про те, що магазин «[INFO]» вони за час спільного проживання з відповідачем у власність не придбавали; земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], є її особистою приватною власністю, в результаті приватизації, а тому це майно не може бути визнано судом як спільна власність що набута подружжям за час перебування у шлюбу. Крім того, 31.01.2013 року після припинення шлюбних відносин відповідач продав спільне майно подружжя, а саме: автомобіль Toyota Land Сruiser. Посилаючись не те, що іншого, окрім будинку за адресою: [ADDRESS], у неї не має, а відповідач житлом забезпечений, просила суд визнати за нею право власності на будинок за адресою: м.Херсон, [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0250 га, кадастровий номер 6510136900:15:001:0091, розташовану за адресою: м. Херсон, [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску . В ході розгляду справи позивач за первісним позовом та його представник неодноразово збільшували та уточнювали розмір позовних вимог, остаточно просили суд за заявою від 29.07.2014 року здійснити поділ спільного майна подружжя, придбаного в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та виділити [PERSON] наступне майно: ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; ? частину земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок, площею 0,0250 га, кадастровий номер 6510136900:15:001:0091 та знаходиться за адресою: [ADDRESS]; автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461, синього кольору, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]; виділити [PERSON] ? частину житлового будинку за адресою [ADDRESS]; ? частина земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок, площею 0,0250 га, кадастровий номер 6510136900:15:001:0091 та знаходиться за адресою: [ADDRESS]; будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва фундаменту житлового будинку на земельній ділянці, розташованій за адресою: Херсонська область, [ADDRESS]; за перевищення частки у виділеному майні стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 11 106, 53 грн.. Також просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме проведення судових експертиз. У судовому засіданні представник [PERSON], яка діє на захист інтересів [PERSON], уточненні позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила позов задовольнити. [PERSON] та її представник вимоги первісного позову визнали частково в частині визнання права власності за [PERSON] права власності на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461, в іншій частині позовних вимог не погодилась із позовом просили відмовити у його задоволенні. Позивач за зустрічним позовом та її представник у ході розгляду справи уточнили позовні вимоги та у судовому засіданні 29.07.2014 року надали письмову заяву у якій остаточно просили суд, визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на земельну ділянку, на якій він розташований загальною вартістю 1254241,00 грн.; за [PERSON] просили визнати право власності на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску; з урахуванням проданого [PERSON] після припинення шлюбних відносин спільного придбаного автомобіля Toyota Land Сruiser стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в сумі 385974,03 грн. Представник [PERSON], яка діє на захист інтересів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що сторони перебували у шлюбі з 24.02.2006 року, у шлюбі мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], а також спільно виховували доньку [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 25.09.2013 року, яке набуло законної сили 08.10.2013р., шлюб між сторонами розірваний. Зазначені обставини у судовому засіданні сторонами та їх представниками не заперечувались, підтверджуються матеріалами справи, у зв'язку із чим вважаються судом встановленими. Судом також встановлено, що за час шлюбу сторонами набуто у власність житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.06.2009 року, посвідчений за реєстровим №1020 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та витяг про державну реєстрацію прав № 29721718, виданий 19.04.2011 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, згідно якого житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] та матеріалами інвентарної справи №39516, з огляду на що, суд приходить до висновку, що вказаний будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], що підлягає поділу. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №078/2013 від 08.01.2014 року вартість зазначеної земельної ділянки та будинку, розташованого на ній, становить 146000,00 грн. та 1108241, 00 грн. відповідно. Згідно рішення Красненської сільської ради Скадовського району Херсонської області № 511 від 08.12.2008 року [PERSON] відведено у власність земельну ділянку загальною площею 0,1300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], про що виданий державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 935560 за реєстровим номером 1АА002459-010972800027. Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. З аналізу вище зазначеної норми вбачається, що не може бути спільною сумісною власністю подружжя земельна ділянка, яка є незабудованою, переданою у користування, володіння одному з подружжя та щодо якої один із подружжя реалізував своє особисте виключне право на приватизацію, у зв'язку із чим земельна ділянка, площею 0,1300 га, розташована за адресою: [ADDRESS], не може бути визнана спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та є особистою приватною власністю [PERSON], а тому суд не включає вказане майно до спільної власності подружжя, яке підлягає поділу. Вирішуючи питання щодо включення до складу спільного сумісного майна подружжя, набутого ним за час перебування у шлюбі, будівельних матеріалів що знаходяться на зазначеній вище земельній ділянці, судом встановлено, що на цій земельній ділянці подружжям [PERSON] в період шлюбу були проведені будівельно-монтажні роботи з будівництва фундаменту житлового будинку, вартість яких відповідно до висновку експертного дослідження № 1409 від 09.06.2014р. складає 40080,00 грн., з огляду на що вважає за необхідне включити вказане майно до спільного майна подружжя, що підлягає поділу. Крім зазначеного майна, судом встановлено, що за час шлюбу сторонами був придбаний автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461, синього кольору, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 04.02.2012 року МРЕВ УДАІ України у Херсонській області та який підлягає поділу. Ставлячи питання про включення вказаного автомобіля до обсягу майна, що спільно набуто подружжям під час перебування у шлюбі, та виділу його у власність [PERSON] зі сплатою на користь [PERSON] половину від його вартості, позивачем за первісним позовом було здійснено його оцінку незалежним експертом «СПД ФЛП [PERSON].» за висновком якого ринкова вартість на дату оцінки цього автомобіля склала 59546,92 грн. Не погоджуючись із визначеною вартістю спірного авто, [PERSON] заявила клопотання про проведення судової авто товарознавчої експертизи для визначення вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER та автомобіля Toyota Land Сruiser, який теж, за її твердженням є спільним майном подружжя, і хоча на час розгляду справи цей автомобіль продано, однак його вартість підлягає включенню до поділу при вирішенні питання про поділ майна подружжя. Згідно експертного висновку № Вс-9 від 10.04.2014 року, вартість автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461, синього кольору, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], становить 62293,07 грн., визначити ринкову вартість автомобіля Toyota Land Сruiser, 2008 року випуску експерту не надалося можливим, оскільки ідентифікувати вказаний транспортний засіб не можливо з огляду на відсутність реєстраційних документів. Враховуючи викладене, суд вважає, що автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461, підлягає поділу, як майно, що спільно набуте подружжям під час шлюбу за вартістю визначеною експертом при проведенні судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 62293,07 грн. Вирішуючи питання, щодо включення до спільної сумісної власності подружжя [PERSON] автомобіля Toyota Land Сruiser, 2008 року, судом встановлено, що вказаний автомобіль був придбаний подружжям за час їх перебування у шлюбі, що сторонами у судовому засіданні не заперечувалося. Згідно довідки Державтоінспекції УМВС України у Херсонській області від 18.03.2013 року №6/12-13212 вказаний автомобіль 31.01.2013 року знято з обліку реєстрації за [PERSON] Як пояснив у судовому засіданні [PERSON], спірний автомобіль дійсно було продано ним у січні місяці 2013 року у зв'язку із необхідністю здійснити погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Кредит промбанк» №31.03/7/07-С від 11.09.2007 року у період шлюбу. А оскільки боргові зобов'язання було набуто так само як і спірний автомобіль у період перебування подружжя [PERSON] у шлюбі то і погашення кредитної заборгованості за рахунок коштів, що виручені від продажу спільного майна, що набуто у шлюбі необхідно вважати як такі, що здійснено в інтересах сім'ї, з огляду на що підстав для включення проданого у період шлюбу автомобіля Toyota Land Сruiser, 2008 року у обсяг майна, що підлягає поділу на час розгляду справи, не має. З огляду на вказане, суд вважає, що автомобіль Toyota Land Сruiser, 2008 року не підлягає включенню до обсягу майна подружжя що належить поділити, оскільки спірний автомобіль придбавався та був проданий у період шлюбу, крім того грошові кошти від його відчуження [PERSON] були спрямовані у тому числі і на погашення кредитної заборгованості за договором кредиту, тобто в інтересах сім'ї. Крім того, відчуження вказаного автомобіля відбулося у період перебування подружжя у зареєстрованому шлюбі, твердження [PERSON] про фактичне припинення шлюбних відносин між подружжя та припинення ведення спільного господарства не підтвердженні у судовому засіданні належними та допустимими доказами. До свідчень наданих у судовому засіданні свідком [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], суд відноситься критично, оскільки вказаний свідок надаючи пояснення у судовому засіданні посилалася на відомості, що їй були повідомленні [PERSON], про обставини дійсності припинення ведення спільного господарства між подружжям [PERSON] пояснити не змогла. Про факти існування кредитних зобов'язань у подружжя та відчуження спірного автомобіля, коли, ким і за яких обставин їй не відомо. Крім того, суд вважає, що не можливо врахувати автомобіль Toyota Land Сruiser, 2008 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER], № кузову [NUMBER], при поділі спільного майна подружжя, оскільки відповідно до експертного висновку № Вс-9 від 10.04.2014 року визначити його вартість не вбачається можливим, з огляду на відсутність реєстраційних документів на автомобіль. Крім того, судом не встановлено обставин відчуження даного автомобіля, зокрема щодо моменту укладення договору, його ціни та інших істотних умов такого договору. Щодо включення у обсяг майна, що спільно набуте подружжям [PERSON] під час перебування у шлюбі магазину «[INFO]» за адресою: м. Херсон, [ADDRESS], то в ході розгляду справи позивач за первісним позовом позовні вимоги в цій частині не підтримав, а тому судом щодо вказаного майна обставини не досліджувались та доказами не перевірялись, з огляду на що суд, не встановлює факт набуття права власності на це майно подружжям [PERSON]. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 60 СК України, майно набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. За змістом ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно абз.4 п.30. Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснює, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.2,3 ст. 70 СК України, може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтерес неповнолітніх дітей(за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Виходячи з норм ст. 57,61,70 СК України суд дійшов висновку що спільною сумісною власністю позивача та відповідача частки у якому є рівними та підлягають поділу в натурі в рівних частинах є наступне майно: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0250 га., кадастровий номер 6510136900:15:001:0091 за адресою: [ADDRESS]; автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461, синього кольору, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]; будівельні матеріали розташовані на земельній ділянці за адресою: Херсонська область, [ADDRESS]. Загальна вартість спільно нажитого майна становить 1356614,07 грн., підстав для відступлення від принципу рівності часток при поділі спільного майна подружжя судом не встановлено, та враховуючи що позивач та відповідач погодилися на виділ частини майна в натурі, а саме автомобіля, зі сплатою іншій стороні компенсації, що утворилась при поділі майна подружжя, суд вважає за доцільне поділити майно подружжя [PERSON] наступним чином: виділити [PERSON] у власність ? частину житлового будинку [ADDRESS] м. Херсоні, ? частину земельної ділянки, кадастровий № 6510136900:15:001:0091, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461, синього кольору, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на будівельні матеріали, розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 11106,53 грн., що утворилась при розподілі спільного майна подружжя. виділити [PERSON] у власність ? частину житлового будинку [ADDRESS] м. Херсоні, ? частину земельної ділянки, кадастровий № 6510136900:15:001:0091, що знаходиться за адресою: м. Херсон, [ADDRESS]., будівельні матеріали, розташовані на земельній ділянці за адресою: Херсонська область, [ADDRESS], припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, об'єм двигуна 2461, синього кольору, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]. Враховуючи визначений судом спосіб поділу майна між подружжям, суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в частині визнання права власності на автомобіль за [PERSON], в іншій частині зустрічний позов задоволенню не підлягає з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пов'язаних із проведенням у справі судових експертиз, то суд виходячи із засад справедливості вважає за необхідне розподіли їх порівну між сторонами, та беручи до уваги документальне підтвердження про їх оплату( [PERSON] оплачено: судова будівельно-технічна експертиза у розмірі 4773,60 грн., авто товарознавче дослідження у розмірі 400,00 грн., а [PERSON] оплачено судова авто товарознавча експертиза у розмірі 600,00 грн.) з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця від половини сплачених грошових коштів [PERSON] у розмірі 2886,60 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат пов'язаних із сплатою судового збору, то враховуючи, що позивачами за первісним та зустрічним позовом заявлені позовні вимоги майнового характеру, однак при зверненні до суду із позовами, сторони не визначили ціну позовів, у зв'язку із відсутністю оцінки нерухомого та рухомого майна, суд визначає для обох позовів, з урахуванням спільності предмету позовів, їх ціну у розмірі 3654,00 грн. та враховуючи, що сторонами в дохід держави сплачено судовий збір не у повному обсязі і беручи до уваги, що первісний позов задоволено у повному обсязі, а зустрічний - частково, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] у дохід держави в рахунок недоплаченого судового збору 712,53 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] 229,40 грн. в рахунок відшкодування судового збору та, з урахуванням сплачених нею 229,40 грн., до стягнення підлягає 2482,67 грн. в дохід держави за недоплачений судовий збір.

Outcome: partial