Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

12.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь кошти (аліменти) в сумі 5 000 грн. на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] щомісячно, до досягнення 23 років або до закінчення навчання. В позовній заяві позивач посилається на те, що 03.04.2012 року рішенням Галицького районного суду було розірвано шлюб між нею та відповідачем. [PERSON] є батьком їхніх трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, ухиляється від утримання спільних дітей, участі у їх вихованні не приймає, не цікавиться чи діти здорові, де навчаються і чим харчуються. Жодної додаткової фінансової допомоги на витрати дітей за сім останніх років вона не тримала: ні на стоматолога, ні на ортодонта, ні на лікування, ні на операцію для сина на зір, оздоровлення, відпочинок на морі, гуртки, навчання, індивідуальні заняття, ортопедичне взуття, одяг. Усі витрати на трьох дітей несе вона, мати. [PERSON] є забезпеченою людиною, інших неповнолітніх утриманців не має, не має також непрацездатних батьків. Єдина фінансова допомога своїм трьом дітям це - примусова сплата аліментів, яка призначена судом, а саме: [PERSON] - 1500 грн., до досягнення ним 23 років або до закінчення навчання; [PERSON] - 1900 грн. до повноліття та [PERSON] - 1990 грн. до повноліття. Однак, коли дочці [PERSON] виповнилося 18 років, вона звернулася до батька з проханням продовження виплати аліментів без подання до суду, поки не закінчить денної форми навчання у вищому навчальному закладі, однак він відмовив. Жодної допомоги в 5-11 класах навчання в школі, оплати додаткових індивідуальних занять, підготування до зовнішнього незалежного оцінювання, при поступленні дочки до інституту не надав та не надає і в даний час. Тому звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на денній формі навчання до досягнення нею 23 -річного віку в розмірі 5 000 грн. щомісячно. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву зазначивши, що позов визнає частково, в сумі 1500 грн., обґрунтовуючи тим, що він справно сплачує аліменти на дітей, розмір яких встановлено рішенням суду, заборгованості не має. Бере участь у вихованні та спілкується із дітьми, купляє подарунки, одяг. На сьогоднішній день має іншу сім`ю, яку також повинен забезпечувати. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві зазначила, що просить суд розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представником направлено на адресу суду заяву про проведення розгляу справи без їх участі та врахувати поданий відзив на позов. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, згідно рішення Галицького районного суду від 03.04.2012 року - розірваний (згідно копії виписки з рішення, а.с. 4) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2001 року, виданого Бурштинською міською радою, батьками [PERSON] , [INFO] є: батько, [PERSON] та мати, [PERSON] (а. с. 5). З копії довідки № 2925 від 10.07.2019 року про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що [PERSON] з 10.07.2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу № 161 від 10.07.2019 року - [PERSON] навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, є студентом групи Б-18-1 денної форми навчання інституту архітектури, будівництва та енергетики (а.с.10). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліменти витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. [PERSON] , на даний час, виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має таку допомогу надавати, оскільки є працездатним, має постійне місце роботи та дохід, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача. Доказів, які давали б підставу вважати його таким, що не може надавати матеріальну допомогу суду не надано. Відповідачем подано відзив на позов та докази, які обґрунтовують його заперечення на поданий позов. Так, із копії свідоцтва про шлюб, відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] [INFO] . З довідки про заробітну плату [PERSON] вбачається, що його місячний дохід становить 4650,00 грн. Заборгованості по сплаті аліментів на дітей у відповідача немає. Відповідач працездатний, має іншу сім?ю, погоджується на сплату аліментів на повнолітню дочку на час її навчання в розмірі 1500 грн., щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітної дочки, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 12 липня 2019 року до закінчення її навчання у Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України , суд,-

Outcome: partial