Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що їй був виданий ордер на заняття житлового приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] , після перейменування і далі по тексту - [ADDRESS] . В квартирі зареєстровано 4 особи, в тому числі відповідач. Однак, син - [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з 2014 року без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться, перебуває за межами України декілька років, де і фактично проживає, тобто квартира не потрібна йому для проживання. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї йому не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, виникає проблема зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача.Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстрації за вищезезначеною адресою; стягнути з відповідача на її корить судовий збір. Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження на 07 жовтня 2020 року о 11.00 годині. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із відсутністю оголошення на сайті, та призначено справу на 09 листопада 2020 року о 09.00 годині. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України, про що є оголошення на сайті, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини Позивачу був виданий ордер на заняття житлового приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] , після перейменування і далі по тексту - [ADDRESS] , що підтверджується копією ордеру/а.с.3/. В квартирі зареєстровано 4 особи, в тому числі відповідач, що підтверджується копією довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/107/14 від 20 липня 2020 року/а.с.4/. Однак, відповідач - [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з 2014 року без поважних причин, що підтверджується копією акту про не проживання/ас.с.5,6/, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перебуває за межами України декілька років, де і фактично проживає, що підтверджується довідкою, виданою фірма «Алісіа» [PERSON] 07.06.2017 року/а.с.8/, тобто квартира не потрібна йому для проживання. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї йому не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, виникає проблема зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються за відповідача. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч.1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно ст.360 ЦК України співвласник майна відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно ст..71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цією особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Згідно ст.. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно ст..7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права . Згідно зі ст.76 ЦПК України докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... У відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог п.1, 2 ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може хвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов. як неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо відповідач не з`явився буз поважних причин або без повідомлення таких причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в зв`язку з тим, що відповідач не проживає в вищевказаній квартирі тривалий час, не цікавляться квартирою як приміщенням, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право користування та розпорядження квартирою. Є необхідність усунути перепони у здійсненні права власності позивача. Є підстави для задоволення позову. Вирішуючи питання, щодо позовної вимоги в частині зобов`язання органу реєстрації зняти відповідача з реєстрації, суд виходить з того, що визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, вже є достатньою підставою для зняття його з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", тому суд відмовляє в цій частині позовних вимог. На підставі ст. ст. 29, 322,360,391 ЦК України, ст.. 71,72 ЖК України,ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ,

Outcome: partial