Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини та на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09.11.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач кошти на утримання дитини надає, але недостатньо. Вона не працює, перебуває у відпустці до догляду за дитиною, коштів на проживання та утримання дитини не вистачає, тому змушена звертатися до суду. В уточненій позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно та на її утримання в розмірі 100 (сто) гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, обгрунтовуючи тим, що він не має можливості сплачувати аліменти, оскільки не працює. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. 09.11.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 09.11.2013 року (а.с.4). Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] (а.с.5) батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину відповідно до ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Малолітня дитина фактично на даний час перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків у повному обсязі по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на день ухвалення рішення становить 1032 грн. Відповідно до ч. 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає за необхідне відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання в розмірі 100 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу. Окрім того, позивачу було роз'яснено її обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно з копією трудової книжки відповідача, 19.06.2014 року [PERSON] звільнений з роботи (а.с. 15), доказів на підтвердження, що відповідач працює надано не було. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності,

Outcome: partial