Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

02 січня 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ним 24 березня 2016 року з ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" був укладений договір № 980-024-000209712, відповідно до умов якого він надав кошти позичальнику у тимчасове користування у сумі 5000 грн. на строк не більше 181 дня по 24 вересня 2016 року, а ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" зобов'язано повернути кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський" № [NUMBER] та сплатити проценти за період користування коштами у розмірі 27% річних. 29 квітня 2016 року був укладений договір про внесення змін до договору №980-024-00020971 від 24 березня 2016 року, згідно якого сума коштів становить 135648 грн., які були перераховані платіжним дорученням від 28 квітня 2016 року. крім того, 20 квітня 2016 року між ним та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" був укладений договір № 980-024-000224606, відповідно до умов якого він надав кошти позичальнику у тимчасове користування у сумі 6000 грн. на строк не більше 181 дня по 18 жовтня 2016 року, зі сплатою відсотків у розмірі 27 % річних. Всього станом на 19 травня 2016 року на його поточному рахунку № [NUMBER] в ПАТ "Банк Михайлівський" знаходилося 141648 грн. Рішенням Правління Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Рішенням Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «Банк Михайлівський», призначено уповноважену особу Фонду, якими розпочато процедуру ліквідації відповідача та призначено уповноважену особу. Відповідач відмовляється визнати позивача вкладником та включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів. Тому позивач просить визнати його право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № [NUMBER] в ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 141648 грн.; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення його до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № [NUMBER] на суму 141648 грн. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Позивач надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що договір між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено без участі банку, як повіреного, тому гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не поширюються на правовідносини банка з позивачем. Грошовий переказ за вказаним договором є нікчемним правочином, у зв'язку з чим позивача не включено до переліку вкладників. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наданих ними доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 березня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір № 980-024-000209712, за умовами якого позивач надає товариству грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, що передбачені договором, а ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти ( а.с.10). Згідно з п. 1.2. зазначеного договору сумою грошових коштів за договором є кошти в розмірі 5000 грн., які передаються на строк не більше 181 дня по 21 вересня 2016 року зі сплатою процентів в розмірі 27 % річних. 24 березня 2016 року позивачем на виконання умов зазначеного договору від 24 березня 2016 року на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» були внесені грошові кошти в розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією № QS720801 від 24 березня 2016 року (а.с.11). 29 квітня 2016 року між позивачем та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" укладено договір про внесення змін до договору № 980-024-000209712 від 24 березня 2016 року, згідно з яким підпункт 1 пункту 1.2 викладено в наступній редакції : " сума коштів - 135648 грн. ( а.с.12). Платіжним дорученням № 7405635 від 29 квітня 2016 року кошти у сумі 130648 грн. були перераховані на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» ( а.с.13). 20 квітня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір № 980-024-000224606, за умовами якого позивач надає товариству грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, що передбачені договором, а ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти ( а.с.10). Згідно з п. 1.2. зазначеного договору сумою грошових коштів за договором є кошти в розмірі 6000 грн., які передаються на строк не більше 181 дня по 18 жовтня 2016 року зі сплатою процентів в розмірі 27 % річних. Платіжним дорученням № 4852815 від 20 квітня 2016 року кошти у сумі 6000 грн. були перераховані на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» ( а.с.15). Відповідно до ч. 1ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Пунктами 1.24, 1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Згідно з випискою по особовому рахунку № [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON] у ПАТ «Банк Михайлівський» ( а.с.17) на вказаний рахунок платником ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» були зараховані кошти у сумі 141648,00 грн. за договорами № 980-024000224606 та № 980-024-000209712. Згідно з рішенням НБУ від 23.05.2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Рішенням Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «Банк Михайлівський», призначено уповноважену особу Фонду, якими розпочато процедуру ліквідації відповідача та призначено уповноважену особу. Таким чином, 23.05.2016 року в ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації Банку по 12.07.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті. Позивач звертався до відповідача із заявою щодо повідомлення про включення його до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Листом від 05 липня 2017 року позивача було повідомлено про те, що він не включений до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів, так як договори № 980-024-000209712 від 24 березня 2016 року та № 980-024-000224606 від 20 квітня 2016 року укладені ним безпосередньо з ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного. Отже, вказаний договір не відповідає вимогам Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських послуг та інших фінансових послуг" за своїм суб'єктивним складом (а.с.16). Крім того, у відзиві за позовну заяву відповідач посилається на нікчемність вищевказаних правочинів ( транзакцій) та неможливість надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо позивача, як вкладника, для виплати йому відшкодування за вкладом. Згідно з 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті. Згідно з ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду. Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину, а тому посилання відповідача на ту обставину, що переказ грошових коштів є нікчемним правочином є безпідставним. Крім того, відповідачем належних та допустимих доказів застосування наслідків недійсності правочину й витребування зарахованих на рахунок позивача коштів по справі не надано і такі обставини суду не доведені. Відповідно до п.1.3 ст. 1 ЗУ « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування-зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти , переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі-учасників платіжної системи. ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача. Таким чином, грошові кошти, що знаходяться на рахунку клієнта є об'єктом права власності клієнта і з моменту зарахування на банківський рахунок переказані платником кошти переходять у власність отримувача (володільця рахунку), а банк, у свою чергу, у межах договору й відповідно до закону виконує лише функції з обслуговування рахунку клієнта. За вказаних обставин відмова Фонду у відшкодуванні позивачеві, як вкладнику ПАТ «Банк Михайлівський», коштів, що зараховані на його поточний рахунок є порушенням права власності позивача, що підлягає судовому захисту, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті (враховуючи майновий стан сторони), суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Беручи до уваги майновий стан відповідача, враховуючи, що його виведення з ринку фінансових послуг здійснюється державним органом Фондом гарантування суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved