Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

у червні 2020 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015 р. по 01.02.2020 р. у розмірі -11 730,53грн., інфляційні нарахування у розмірі -1558,49грн.; 3% річних у розмірі - 631,37 грн., а загалом просить стягнути 13 920 грн. 39 коп. та витрати понесені ним по сплаті судового збору 2102,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири яка розташована за адресою [ADDRESS] що підтверджується інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №205836542 від 01.04.2020. та користується наданими їй житлово-комунальними послугами. Квартира [ADDRESS] , має загальну площу 62,0 м 2, що підтверджується відповідною довідкою № 02/01/05-43 від 03.03.2020 наданою Комунальним концерном «Центр комунального сервісу». Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач не здійснює оплату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим за період з 01.05.2015 р. по 01.02.2020 р. утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних на загальну суму 13 920 грн. 39 коп. Ця сума заборгованості складається з заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі - 11 730,53 грн., інфляційних нарахувань у розмірі -1558,49грн.; 3% річних у розмірі - 631,37 грн. Належна відповідачу на праві власності квартира з є частиною житлового будинку, а тому відповідач спільно з власниками квартир у житловому будинку зобов`язаний брати участь у витратах на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій пропорційно загальною площі нежитлового приміщення. Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві» та у зв`язку з припиненням повноважень, на підставі рішення Голосіївської районної в місті Києві ради від 19.10.2010 № 41/10 «Про передачу майна» Голосіївська районна в місті Києві рада передала майно територіальної громади Голосіївського району міста Києва зі свого балансу на баланс Комунального підприємства «Дирекція з управління обслуговування житлового фонду Голосіївського району», в тому числі будинок [ADDRESS]) . Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві» та у зв`язку з припиненням повноважень, на підставі рішення Голосіївської районної в місті Києві ради від 19.10.2010 № 41/10 «Про передачу майна» Голосіївська районна в місті Києві рада передала майно територіальної громади Голосіївського району міста Києва зі свого балансу на баланс Комунального підприємства «Дирекція з управління обслуговування житлового фонду Голосіївського району», в тому числі будинок [ADDRESS] . Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 року N 1875-ІУ, який діяв в період до 10 червня 2018року, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Виконавцем послуг є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 року № 1875-ІУ, який діяв в період до 10 червня 2018року, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій це житлово-комунальна послуга, яка за функціональним призначенням полягає у виконанні комплексу робіт направлених на задоволення потреб споживача щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлового будинку, а також утримання прилеглої до нього, прибудинкової території. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. 10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІІІ (Закон), яким регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Розділом VI. Прикінцеві та перехідні положення Закону встановлено, що Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ визнається таким, що втратив чинність з дня введення в дію «нового» Закону (тобто, з 01.05.2019), крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто, з 10.06.2018). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.06.2018 року визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа -суб`єкт підприємницької діяльності, який за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників та підписується на умовах, затверджених зборами співвласників і є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Форма та зміст (умови) типового договору були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (діяла до13.09.2018року). Договір на надання послуг утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.06.2018 року, Типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком затверджено постановою КМУ від 05.09.2018 № 712. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджувалися розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 № 442 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 № 668 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)». До 11.06.2018 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» надавало послуги за тарифом встановленим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 № 668, а вже з 11.06.2018 розмір вартості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які фактично продовжує надавати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до визначення співвласниками нового управителя та узгодження вартості послуг, складається з витрат підприємства по кожному будинку окремо в межах надходжень, не збільшується та залишається на рівні цін 2018року. Власник, наймач (орендар) квартири, які володіють та користуються житловими квартирами та фактично отримують житлово-комунальні послуги, зобов`язані: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил тощо. Позивач зазначає, що відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України, уніфікований публічний Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (Договір), складений комунальними підприємствами, в тому числі і КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (що діяла до 13.09.2018) було опубліковано в засобах масової інформації, а саме в газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015. Отримання житлово-комунальних послуг мешканцями будинків або їх оплата є актом приєднання до договору. Виконавцем послуг з утримання будинків КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», були підготовлені та укладалися із споживачами договори на надання послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок щодо укладення договору двосторонній. Відповідач не уклав з виконавцем типовий договір про надання послуг з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій, не сплачує виставлені рахунки за фактично спожиті послуги та допускає створення заборгованості. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ухвалою від 03.06.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. відкрито провадження з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 21.10.2020 року (а.с. 92-93). З метою належного повідомлення учасників справи розгляд справи відкладався ухвалами суду та був призначений на 08.06.2021 року (а.с.100,123). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач подала відзив на позовну заяву у якому вказує, що 05.04.2016 року вступила у шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », на підтвердження надала копію свідоцтва про шлюб від 05.04.2016 року виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації ГТУ юстиції у місті Києві (а.с.112). Відповідач не погоджується з розміром заборгованості з тих підстав, що заборгованість нарахована позивачем за період з 01.05.2015 року, а право власності на квартиру позивач набула тільки 08.12.2015 року, тобто тягар утримання майна у відповідача виник лише з 08.12.2015 року.(а.с.109-111). Відповідач посилається на відсутність в неї боргових зобов`язань перед позивачем на підтвердження чого додала до відзиву на позов дублікати трьох квитанцій про сплату за 2021 рік, та жовтень 2020 року. (а.с.117,118,119). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 08.12.2015 року є власником двокімнатної квартири за адресом [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 205836542 від 01.04.2020 року та договором купівлі-продажу (а.с.25, 113-115). Позивач користується наданими їй житлово-комунальними послугами за цією адресою, але типовий договір про надання послуг з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій з позивачем не уклала. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 62,0 м 2, відповідно довідки № 02/01/05-43 від 03.03.2020 наданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу». Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 року № 1875-ІУ, який діяв в період до 10 червня 2018року, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій це житлово-комунальна послуга, яка за функціональним призначенням полягає у виконанні комплексу робіт направлених на задоволення потреб споживача щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлового будинку, а також утримання прилеглої до нього, прибудинкової території. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. 10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІІІ (Закон), яким регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. У відповідності до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не підставою для звільнення споживача від обов`язку по оплаті за ці послуги. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі 6-2954цс15, постанова від 20.04.2016 року. Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що між позивачем і відповідачем, що є власником квартири склалися фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком (а.с.14). Але цей розрахунок зроблений позивачем за період з 01.05.2015 року, а право власності на квартиру позивач набула відповідно до Договору купівлі-продажу (а.с.113-115) тільки 08.12.2015 року. Таким чином і відповідальність по утриманню майна та сплаті комунальних послуг у позивача виникла пізніше ніж це вказує позивач, не з травня, а з грудня 2015 року по 01.02.2020 року. Суд вважає позов підлягає частковому задоволенню, у частині позовних вимог за період з грудня 2015 року, а також похідні вимоги по втратах від інфляційних процесів та 3 % річних за цей період. З урахуванням викладеного, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8111, 14 грн., інфляційні втрати у розмірі 1530,57 грн., три відсотки річних в розмірі 624,56 грн., а загалом 10266 грн. 27 коп., яка виникла після укладання відповідачем Договору купівлі-продажу квартири. Судом досліджені надані відповідачем на підтвердження оплати дублікати трьох квитанцій по сплаті (а.с.117-119), та встановлена що оплата по ним проведена не на рахунок позивача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору(а.с.13), пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1550 грн. 22 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial