Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

У травні 2020 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Берзінь С.Л., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " ФІНТАРГЕТ" згідно якого просив встановити нікчемність договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 332832 від 14.03.2020, укладеного між ТОВ " ФІНТАРГЕТ" та [PERSON] та застосувати наслідки його недійсності. Крім того просив стягнути судові витрати в тому числі витрати на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що в березні 2020 року він дізнався про укладення договору про надання коштів у позику з ТОВ " Фінтаргет" № 332832 від 14.03.2020 р., копію якої отримав від відповідача. Разом з тим, вказаний договір не був підписаний зі сторони позивача, сторони не домовилися про всі істотні умови визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що на думку позивача в свою чергу є підставою для визнання його недійсним. Не заперечує проти стягнення з нього на користь ТОВ " ФІНТАРГЕТ" безпідставно отриманих 7000 грн. У вересні 2020 року ТОВ " ФІНТАРГЕТ" звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги зустрічної позовної заяви мотивовані тим, що відповідач є постійним клієнтом ТОВ " ФІНТАРГЕТ". 14.03.2020 року між ТОВ " Фінтаргет " та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту, який складається з пропозиції (оферти) та заявки, що містить акцеп. Дані про фіксацію дій відповідача містяться в інформаційно-телекомунікаційній системі. Згідно заяви - приєднання № 332832 від 14.03.2020, яку [PERSON] направив за допомогою електронного повідомлення, використовуючи одноразовий ідентифікатор. [PERSON] було підтверджено укладення Договору про надання коштів на суму 7000,00 грн. із строком повернення до 13.04.2020. Відповідно до п.4.6 додатку до заяви приєднання позивач погодився на автоматичне продовження Договору на тих самих умовах. [PERSON] не виконав зобов`язання за договором, тому заборгованість [PERSON] за договором становить 27587 грн., з яких: 7 000,00 грн. - основний борг; 20587 грн. - заборгованість за відсотками за користування позикою. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором та судові витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Представник відповідача Берзінь С.Л. у відзиві на зустрічний позов, просив відмовити у його задоволенні, оскільки вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та незаконними. Ухвалою від 01.10.2020 р. прийнято зустрічну позовну заяву від ТОВ " ФІНТАРГЕТ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, до розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з п. 1 ст. 203 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 6 і 12 п. 1 ст. 3 ЗУ "Про електронну комерцію" встановлено наступні терміни: - електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; - одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. 3 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно пунктів 12-13 ЗУ "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст. 64 ЦПК України. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно матеріалів справи ТОВ "Фінтаргет" зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 07.08.2018 № 1389. Основним видом діяльності позивача є інші види кредитування, що підтверджується випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до Внутрішніх правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "Фінтаргет", затверджених рішенням загальних зборів від 11.05.2019, та з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України між сторонами в електронній формі було укладено договір позики від 14.03.2020 р. Який було укладено на підставі заяви - приєднання № 332832 від 14.03.2020, яку [PERSON] направив за допомогою електронного повідомлення використовуючи одноразовий ідентифікатор. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. 641, 644 ЦК України. Як вбачається із наданих ТОВ " Фінтаргет" документів, а саме: копії примірного договору затвердженого рішенням загальних зборів Учасників ТОВ "Фінтаргет" від 11.05.2019, роздруківки заяви-приєднання № 332832, роздруківки карти позичальника про переказ 14.03.2020 грошових коштів в розмірі 7000 грн. та інформаційною довідки від 25.08.2020 про перерахування на картковий рахунок відповідача через платіжний сервіс "Platon", [PERSON] , здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Отже, судом встановлено, що 14.03.2020 року між [PERSON] та ТОВ "Фінтаргет" укладено договір позики у формі електронного документу. Умови кредитування відповідача вказані в заявці № 332832 від 14.03.2020, підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором «ww7053» і є наступними: строк кредиту 30 днів, сума кредиту 7 000 гривень, процентна ставка - 1,7 % за один день від суми позики, сукупна вартість кредиту по процентам - 3570 грн., загальна сума до повернення - 10570 грн. Крім того, у заяві, [PERSON] вказав свої паспортні дані, номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку у банку, на який ТОВ " ФІНТАРГЕТ" мав зарахувати суму кредитних коштів, що підтверджується інформаційною довідкою від 25.08.2020 про перерахування на картковий рахунок відповідача на суму 7000 грн. Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що 14.03.2020 року [PERSON] отримав від ТОВ "Фінтаргет" в кредит грошові кошти в сумі 7000 грн. Доводи позивача [PERSON] та його представника про те, що матеріали справи не містять даних про те, що він був належним чином ідентифікований при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису спростовуються заявою [PERSON] за № 332832 від 14.03.2020, який зазначеною заявою ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, телефон, e-mail, данні паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи), та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом про е-комерцію, підписав зазначену заяву. Крім того в матеріалах справи відсутні відомості, що [PERSON] звертався до відповідних установ про використання його персональних даних іншою особою. Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до ТОВ " ФІНТАРГЕТ" про визнання кредитного договору нікчемним. Згідно розрахунку позивача, відповідач належним чином не виконав умови договору та позику в строк не повернув, у зв`язку з чим станом на 03.09.2020 утворилась заборгованість в сумі 27587 грн., яка складається з 7000,00 грн. основного боргу, 20587 грн. заборгованість за відсотками. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ " ФІНТАРГЕТ" в частині стягнення з [PERSON] заборгованості, яка складається із суми позики 7000,00 грн. Проте, суд не в повній мірі погоджується із вимогами позивача в частині стягнення процентів. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, та висновку Верховного Суду у постанові від 08.05.2019 у справі №520/16880/14-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає відсутніми підстави для нарахування позивачем процентів згідно умов договору після 13.04.2020, оскільки ТОВ "Фінтаргет" не доведено належними доказами про продовження договірних відносин після дати зазначеної в заяві - приєднанні № 332832 від 14.03.2020 р. За таких обставин ТОВ " ФІНТАРГЕТ" має право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку її надання (по 13.04.2020), тому з [PERSON] підлягають стягненню проценти в розмірі 3570 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про залишення позовних вимог [PERSON] без задоволення, підстави для відшкодування позивачу судових витрат, відсутні. Понесені та документально підтверджені ТОВ " ФІНТАРГЕТ" витрати, пов`язані зі сплати судового збору, у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог (35%), що складає 750,51 грн., слід покласти на відповідача за зустрічним позовом [PERSON] . Крім того ТОВ " ФІНТАРГЕТ" поніс витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується Договором про надання адвокатських послуг, актом виконаних робі та копією платіжного доручення на загальну суму 14825 грн., але враховуючи, що зазначені в розрахунку витрати на проживання, витрати на пальне та відрядження не підтверджені належним чином, тому підтверджені витрати пов`язані з розглядом справи, ТОВ " ФІНТАРГЕТ" складають 11102 грн. За таких обставин та враховуючи відсутність у справі заперечень щодо неспівмірності заявленого розміру витрат на оплату правничої допомоги, а також встановлення в договорі про надання адвокатських послуг погодинного розміру винагороди за надання правової допомоги з [PERSON] на користь ТОВ " ФІНТАРГЕТ" підлягають стягненню понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог (35%), у розмірі 3885, 7 грн. ( 11102 грн. х 35,0 %). На підставі викладеного та

Outcome: approved