Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій після уточнення просить надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі території України до досягнення 16 річного віку без згоди батька [PERSON] один раз на рік з 20 червня по 15 вересня до Сполучених Штатів Америки, Німеччини, Російської Федерації, Білорусії та один раз на рік з 20 червня по 15 вересня на літній морський відпочинок до Турції, Обєднаних Арабських Еміратів, Хорватії, Чорногорії, Болгарії, Грузії, Єгипту, Автономної Республіки Крим. В обґрунтування позову зазначила, що вона проживала в цивільному шлюбі з відповідачем, [PERSON] Під час спільного проживання 11 жовтня 2014 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Дитина залишилась проживати разом з нею. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний момент відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. На даний час відповідач знаходиться в розшуку з 12 листопада 2014 року , тому його місце знаходження встановити неможливо. Позивач планує здійснювати подорожі за кордон для відпочинку та оздоровлення дитини. Дані подорожі сприятимуть розширенню світогляду дитини, добре позначаться на духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Після відпочинку дитина буде повертатися в України до постійного місця проживання. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином. Представник третьої особи служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, просив розглядати справу у його відсутність та винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Дергачівського районного відділу ГУ Державної міграційної служби в Харківській області в судове засідання не зявився, позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його присутності. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Від спільного проживання з відповідачем у позивачки народився син [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області актовий запис № 212 Серія I-ВЛ № 384759. Дитина проживає з матірю за адресою: вул. Сєдова, буд.18, м.Дергачі, Дергачівський район, Харківська область, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою виконавчим комітетом Дергачівської міської ради Дергачівського району, Харківської області, №480.(а.с.12) Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] є його дочкою, а її син [PERSON] є його рідним онуком. Пояснив, що за кордоном в них багато родичів та друзів, яких є можливість відвідати, на що потрібен дозвіл обох батьків. Вважає, що неможливість виїхати за кордон є перешкодою для культурного, морального розвитку його онуків. Відповідача востаннє бачив у грудні минулого року, знає що останній знаходиться у розшуку, у звязку з чим не можливо отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон. Довідкою Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 15.06.2015 року № 59/к-462 стверджується, що [PERSON] оголошений у розшук та по даний час встановити його місце знаходження можливості немає. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, місце перебування відповідача позивачу невідоме і він участі у вихованні та догляді дитини не приймає. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Мета тимчасових поїздок за кордон малолітнього [PERSON] в супроводі його матері - туризм, оздоровлення, лікування, відпочинок та розвиток. Суд вважає, що поїздки дитини за кордон на оздоровлення та з туристичною метою сприятимуть зміцненню його здоровя, а також духовному та моральному розвитку. Батьківські права, відповідно до ч.ч.2, 1 ст.155 СК України, не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що [PERSON] один рік. Його батько [PERSON] не позбавлений батьківських прав, і надання малолітньому [PERSON] дозвіл на виїзд до досягнення 16 років сильно обмежує його право на участь у вихованні дитини. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позов частково, надавши дозвіл на виїзд один раз в період з 20 червня 2016 року по 15 вересня 2016 року до Сполучених Штатів Америки, Німеччини, Російської Федерації, Білорусії та один раз в період з 20 червня 2016 року по 15 вересня 2016 року до Турції, Обєднаних Арабських Еміратів, Хорватії, Чорногорії, Болгарії, Грузії, Єгипту, Автономної Республіки Крим у супроводі матері [PERSON].

Outcome: partial