Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що 29.09.2012 року о 17:00 годині на 314 км. автошляху Одеса-Мелітополь з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «ДЕУ-Ланос» державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є позивач. Від ПАТ Страхова компанія «Іллічівське» позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 20000 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 510 грн., однак фактична вартість ремонту автомобіля складає 29980 грн. Посилаючись на те, що різниця між фактичною вартістю ремонту і отриманою страховою сумою склала 9980 грн., просив стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в сумі 9980 грн., суму франшизи в розмірі 510 грн. та витрати по сплаті судового збору. 21.11.2013 року позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 12850 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09.12.2013 року до участі у справі було залучене ПАТ Страхова компанія «Іллічівське» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Проти залучення ПАТ Страхова компанія «Іллічівське» у якості відповідача представник позивача заперечувала. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі за обставинами, викладеними у позові, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та письмові заперечення проти позову. У задоволенні первісного позову просили відмовити. Представник третьої особи - ПАТ Страхова компанія «Іллічівське» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29.09.2012 року о 17:00 годині на 314 км. автошляху Одеса-Мелітополь з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «ДЕУ-Ланос» державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є позивач [PERSON].(а.с.5, 19). Згідно полісу № АВ/9095417 цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ СТ «Іллічівське», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 50000 грн. (а.с.22). Відповідно до акту про узгодження розміру прямого фактичного збитку від 05.11.2012 року, складеного [PERSON] та представником ПрАТ «СТ «Іллічівське», вартість прямого матеріального збитку внаслідок пошкоджень, спричинених автомобілю DAEWOO FSO LANOS TF69Y3HГ, д/н [NUMBER], в результаті ДТП, що сталася 29.09.2012 р. на 314 км. автошляху Одеса-Мелітополь, становить 20500 грн.(а.с.62). Із змісту позовної заяви та пояснень представника позивача у судовому засіданні вбачається, що від ПАТ Страхова компанія «Іллічівське» [PERSON] отримав страхове відшкодування у розмірі 20000 грн., а в ході судового розгляду відповідачем [PERSON] було відшкодовано 510 грн. франшизи. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язані сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до копії рахунку № 00000000000000001741 від 08.10.2012 року, виданого ВАТ «Автоцентр-Херсон» та доданого позивачем до позовної заяви, загальна вартість ремонтних робіт, деталей та матеріалів по автомобілю «ДЕУ-Ланос» д/н [NUMBER] складає 29980,20 грн. з ПДВ (а.с.12, 74-75). Згідно копії прибуткового касового ордеру №0000001442 від 01.11.2012 року [PERSON] у якості передоплати за ремонт сплатив «Автоцентр» 10000 грн. (а.с.8), згідно копії прибуткового касового ордеру №0000002094 від 11.12.2012 року сплатив «ЧП [PERSON].» доплату за ремонт 20000 грн.(а.с.9). Разом з тим, в ході судового розгляду представником позивача було надано копії документів під тими ж номерами та від тих же дат, але виданих іншою особою - «ЧП [PERSON].»: рахунку № 00000000000000001741 від 08.10.2012 року на суму 29980,20 грн. без ПДВ (а.с.122-123), а також копію прибуткового касового ордеру №0000001442 від 01.11.2012 року про сплату «ЧП [PERSON].» передоплати за ремонт в сумі 10000 грн. (а.с.121). Пояснення представника позивача про те, що ВАТ «Автоцентр-Херсон», «Автоцентр» та «ЧП [PERSON].» є одним й тим самим суб'єктом господарювання - станцією технічного обслуговування «Шкода», жодними доказами не підтверджені. Крім того, вищевказані копії ордерів не містять інформації про те, за ремонт якого саме транспортного засобу здійснена оплата. Заявляючи вимоги про збільшення розміру відшкодування матеріальної шкоди до 17850,00 грн., позивач посилається на акти №ЧП.00000000000000105 та №ЧП.00000000000000106 від 18.01.2013 року, надані ТОВ «Автоцентр-Херсон», згідно яких вартість робіт по відновленню автомобіля «ДЕУ-Ланос» д/н [NUMBER] складає 33360 грн.. Проте у матеріалах справи вказані документи відсутні, а представником позивача надано акт виконаних робіт №105 (по наряд-заказу) від 18.01.13 на суму 29980,20 грн., складений «ЧП [PERSON].»(а.с.118-199). Суд вважає, що даний акт не може бути належним доказом виконання та фактичної оплати вказаних у ньому робіт, деталей та матеріалів, а також їх реальної вартості, оскільки не підписаний позивачем. Не надано позивачем й доказів на підтвердження дійсної вартості автомобіля та економічної обгрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу. Експертна оцінка розміру шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля «ДЕУ-Ланос» д/н [NUMBER] в результаті ДТП, не проводилась, позивач та його представник такого клопотання не заявляли. Таким чином, враховуючи, що позивач узгодив із ПАТ Страхова компанія «Іллічівське» розмір прямого збитку, який не перевищує ліміту відповідальності страховика, доводи позивача та його представника про витрачання [PERSON] зазначеної у позовній заяві суми на ремонт пошкодженого автомобіля належними доказами не підтверджуються, а експертна оцінка розміру шкоди у справі не проводилась, суд вважає, що вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. П. 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Суд вважає, що позивач дійсно зазнав душевних страждань в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу, був змушений витрачати час на його відновлення, що спричинило певні незручності, перебував у нервовій та психологічній напрузі. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, суд вважає, що вимога [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення в сумі 1500 грн. Приймаючи до уваги, що позивачем не було сплачено судовий збір за подання до суду заяви про відшкодування моральної шкоди, вказаний судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial