Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

07 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він в 1958 році був прийнятий в члени колгоспу «Дружба», в подальшому реорганізованого в КСП «Зоря» та СВК «Зоря», де працював на різних посадах та є пенсіонером вказаного підприємства, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника. Відповідно до Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" члени, пенсіонери КСП „Зоря", в тому числі й позивач [PERSON], мали право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зоря» його прізвище було помилково пропущено. У зв'язку з юридичною необізнаністю, позивач не знав про те, що порушені його Конституційні права, а стало йому про це достовірно відомо лише в 2014 році з повідомлення Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області, в зв'язку з цим, позивач [PERSON] просить: поновити строк для звернення до суду за захистом права, визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобов'язати Краснокутську РДА надати позивачу земельну частку (пай) із земель не витребуваних паїв в розмірі 6,47 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Олексіївської сільської ради, за межами населеного пункту. В відкрите судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації в відкритому судовому засіданні проти позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. [PERSON] набув законне право на отримання земельної частки /пай/, але не був включений до списку -додатку до Державного акту, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як був членом колгоспу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в 1958 році був прийнятий в члени колгоспу «Дружба», в подальшому реорганізованого в КСП «Зоря» та СВК «Зоря», де працював на різних посадах та є пенсіонером вказаного підприємства, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника та пенсійним посвідченням. Позивач [PERSON] на час розпаювання земель КСП «Зоря» являвся членом КСП, але з невідомих причин не був включений до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР - 18-00-000375 по КСП «Зоря», що підтверджується відповіддю відділу Держземагенства в Краснокутському районі Харківської області від 11.11.2014 року №9-04-2941/2-14. Як передбачено Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), оскільки являвся членом КСП "Зоря", але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved