Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

29 березня 2018 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур, про визнання осіб такими, що втратили право користування. В прохальній частині позову позивачка просить суд визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], особами такими, що втратили право користування домоволодінням № 60 по вулиці Мальовнича у місті Дніпропетровську, яке належить [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та внесений в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстровим номером №1250 від 23.12.2015р. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власницею домоволодіння № 60 по вулиці Мальовнича у місті Дніпропетровську після смерті свого батька [PERSON]. Дане домоволодіння придбав її батько у [PERSON] та [PERSON], на сьогоднішній день всі члени цієї родини зняті з реєстрації за цією адресою, але брати [PERSON] та [PERSON] досі зареєстровані в цьому домоволодінні. Відповідачі не являються членами її сімї. спільного господарства вона з ними не веде, в даному домоволодінні вони не проживають і їх особистих речей в домоволодінні немає. Через те що, в добровільному порядку реєстрації місця проживання ці особи після продажу домоволодіння не знялись та участі в утриманні домоволодіння вони не приймають та позивачка вважає, що відповідачі втратили право користування домоволодінням, їх реєстрація створює їм перешкоди, як власнику в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, а тому її права власника порушені та підлягають захисту (а.с. 2-7). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року по даній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 19). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, 03 липня 2018 року подала до канцелярії суду заяву в якій просить задовольнити позов та розглядати справу без її участі. (а.с. 27). Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином через оголошення на офіційному сайті «Судова Влада». У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 1 п. 1 ст. 280, ст.ст. 281-282 ЦПК України. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляд справи повідомлявся. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу укладеного 11 червня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] домоволодіння № 60 по вулиці Мальовнича у місті Дніпропетровську (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 31 жовтня 2014 року помер [PERSON], про що зроблено актовий запис за № 403 (а.с. 9). З свідоцтва про право на спадщину виданого 23 грудня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що [PERSON] прийняла в спадщину домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Мальовнича, будинок 60, після смерті свого батька [PERSON], [INFO], який помер 30 жовтня 2014 року (а.с. 10). Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером витягу 50600053, 23 грудня 2015 року [PERSON] зареєструвала право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Мальовнича, будинок 60 (а.с. 11). З наданих відповідей адресно довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України вбачається, що відповідач [PERSON] з 16.09.2010 року зареєстрований в Апостолівському районі Дніпропетровської області в с. Ленінське по вул. Першотравнева в будинку №17, відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO]. (а.с. 17,18). В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. У відповідності до ст. 71 ЖК України, та роз'яснень, даних у п. 10 постанови N 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. Також вказаною нормою закону передбачені випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідивши надані докази та за відсутністю підстав вважати, що за відповідачем [PERSON] зберігається житлове приміщення, \~суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині заявлених їх до [PERSON] Підстав для задоволення позовних вимог в частині заявлених до [PERSON], судом не вбачається, оскільки відповідач за даною адресою не зареєстрований. Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial