Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за аліментами за період з 15 квітня 2014 року по 01 липня 2015 року в розмірі 7425,00 грн. та пеню від суми несплачених аліментів за період з 15 квітня 2014 року по 01 липня 2015 року в розмірі 16280,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2014 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 550,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 квітня 2014 року і до досягненню дитиною повноліття. Рішення суду 01 липня 2014 року набрало законної сили. 03 вересня 2014 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, хоча він здоровий, знаходиться у працездатному віці, інших дітей не має та має стабільний дохід. На сьогоднішній день матеріальне становище позивача скрутне, соціальні виплати по догляду за дитиною є єдиним джерелом її доходу, позивач не цікавиться дитиною, не приймає участі у її вихованні та утриманні. Згідно довідки Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів з 15 квітня 2014 року по 01 червня 2015 складає 7425,00 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківського області від 02 червня 2014 року з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 550,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили /а.с. 3-4/. Згідно розрахунку старшого державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] заборгованість [PERSON] аліментам відповідно до виконавчого листа №635/3102/14-ц від 03 вересня 2014 року за період з 15 квітня 2014 року по 30 листопада 2014 року становить 4125,00 грн. /а.с. 41/, за період з 01 грудня 2014 року по 01 червня 2015 року становить 7425,00 грн. /а.с. 6/, заборгованість за червень 2015 року 550,00 грн. /а.с. 31/. Загальна сума заборгованості за період з 15 квітня 2014 року по 01 липня 2015 року становить 7975,00 грн. Зазначена заборгованість не виплачена відповідачем позивачу добровільно. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Таким чином вимоги [PERSON] в заявлених нею межах про стягнення з [PERSON] заборгованості за аліментами за період з 15 квітня 2014 року по 01 липня 2015 року в розмірі 7425,00 грн. підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки відповідач не вжив усіх заходів для погашення заборгованості, при цьому не довів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки. Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановить строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13, яка є обовязковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводились стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-94цс15, яка є обовязковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Проте, представник позивача [PERSON] кількість днів прострочення обчислював за весь період часу в якому не сплачувались аліменти, а не за кожен місяць окремо. Таким чином неустойка за прострочення сплати аліментів за заявлений у позові період має розраховуватися наступним чином: 1.15 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року: 275 : 100 х 16 = 44 грн., 2.01 травня2014 року по 31 травня 2014 року: 550 : 100 х 31 = 170,50 грн., 3.01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року: 550 : 100 х 30 = 165 грн., 4.01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року: 550 : 100 х 31 = 170,50 грн., 5.01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року: 550 : 100 х 31 = 170,50 грн., 6.01 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року: 550 : 100 х 30 = 165 грн., 7.01 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року: 550 : 100 х 31 = 170,50 грн., 8.01 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року: 550 : 100 х 30 = 165 грн., 9.01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року: 550 : 100 х 31 = 170,50 грн., 10.01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року: 550 : 100 х 31 = 170,50 грн., 11.01 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року: 550 : 100 х 28 =154 грн., 12.01 березня 2015 року по 31 березня 2015 року: 550 : 100 х 31 = 170,50 грн., 13.01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року: 550 : 100 х 30 = 165 грн., 14.01 травня 2015 року по 31 травня 2015 року: 550 : 100 х 31 = 170,50 грн., 15.01 червня 2015 року по 30 червня 2015 року: 550 : 100 х 30 = 165 грн. Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів становить 2387,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2387,00 грн. з зазначених вище підстав. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial