Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

15.09.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 11 червня 1981р. у Первомайському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області було зареєстровано шлюб. Неповнолітніх дітей у них немає. Шлюбні відносини між ними припинені з 1992 р.через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Вважає, що шлюб з відповідачем розпався остаточно та носить формальний характер. На примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та слухати справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» (№42 від 20.10.2016р.) Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 11.06.1981р. між позивачкою та відповідачем, Первомайським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 276. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка - "[PERSON]".(а.с.2). Судом встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені та примирення неможливе. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася з 1992 року, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки позивачка не бажає примирення, сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого Управлінням Пенсійного фонду України 23.11.2012 року (а.с. 3) [PERSON] є інвалідом другої групи, а тому згідно вимог п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: approved