Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2003 року він придбав у [PERSON] нежитлову будівлю, а саме: склад з прибудовою (громадський будинок) Промбаза, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вартість майна він сплатив одразу відповідачу після купівлі - продажу нерухомого майна, що підтверджується розпискою від 12.02.2003 року на суму 3000 (три тисячі) гривень. А відповідач у свою чергу передав йому Акт прийому-передачі майна пайового фонду «Заповіт Ілліча» № 149 від 29.08.2002 року. За домовленістю між ними відповідач [PERSON] зобов`язався нотаріально оформити договір купівлі продажу та передати йому правовстановлюючі документи на нежитлову будівлю, однак цього не зробив і на неодноразові його прохання відмовлявся це робити і взагалі уникав будь-якого спілкування. Після купівлі нерухомого майна ним було проведено ремонтні та будівельні роботи у приміщенні. Він використовує дане майно як свою власність, але протягом всього часу не має змоги оформити право власності на придбану у [PERSON] нежитлову будівлю. Вважає, що з його сторони були виконані всі умови договору купівлі-продажу, сплачено вартість майна та прийнято предмет договору, а бездіяльність відповідача [PERSON] позбавляє його можливості нотаріально оформити договір купівлі-продажу, зареєструвати його та стати власником придбаного майна. Відповідно до технічного паспорта на нежитлову будівлю (громадський будинок), що розташований за адресою: [ADDRESS] , нежитлова будівля складається з: літ. А склад загальною площею 105,3 кв.м; літ. А прибудова загальною площею 9,5 кв.м. Відповідно до п. 4\~прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, даний\~ЦК України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків , що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином на правовідносини, а саме укладення договору купівлі-продажу регулюються статтею 47 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин. На підставі п. 2\~Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності", ст. 47, 86, 224 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 76-80, 95, 175, 177 ЦПК України просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , уродженцем смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, яка складається з: літ. А склад загальною площею 105,3 кв.м; літ. А прибудова загальною площею 9,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати з відповідача не стягувати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з поганим станом здоров`я, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, прийнявши відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України визнання відповідачем позову і враховуючи наявність законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, а саме: склад з прибудовою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На виконання умов договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 грн., як повну оплату за придбану нежитлову будівлю, та отримав від нього нежитлову будівлю, яка є предметом договору та Акт прийому-передачі майна пайового фонду «Заповіт Ілліча» № 149 від 29.08.2002 року на неї, що підтверджується розпискою від 12.02.2003 року. Пунктом 2\~Постанови Пленуму\~ВСУ №\~20\~від 22\~грудня 1995\~року "Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~приватної власності" передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, даний\~ЦК України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правовідносини між сторонами з приводу купівлі-продажу нежитлової будівлі виникли 12.02.2003 року, а тому до них необхідно застосовувати норми\~ЦК України\~у редакції 1963 року. Згідно\~ст.\~86\~ЦК України\~1963\~року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до\~ст.\~224\~ЦК України 1963 року за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Статтею\~ст. 47 ЦК України 1963 року\~передбачено, що недодержання нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди, але якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.ст. 11-13 Закону України «Про власність» кожен громадянин України має право набувати право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод. Крім того, у ч. 2\~ст. 12 Закону України "Про власність" № 697-ХІІ від 07.02.1991 року, який діяв на час виникнення цивільних відносин, зазначено, що громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, а право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, що також передбачено ч. 1\~ст. 128 ЦК України 1963 року, а тому позивач на підставі укладеного договору має право набути у власність вищевказану нежитлову будівлю, оскільки він сплатив його вартість та прийняв його. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Із вказаного слідує, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавче визначеному порядку. Технічним паспортом на нежитлову будівлю (громадський будинок) підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] , розташовано: літ. А склад загальною площею 105,3 кв.м; літ. А прибудова загальною площею 9,5 кв.м. Беручи до уваги, те що позивачем виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, а саме складу з прибудовою, що підтверджується розпискою від 12.02.2003 року, а також те, що відповідач відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу у відповідність з діючим законодавством, що позбавляє позивача можливості нотаріально посвідчити договір, відповідно до\~п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004року, ст. ст. 80, 86, 224 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 11-13 Закону України «Про власність» суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що був укладений 12 лютого 2003 року між [PERSON] та [PERSON] , а також визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, яка складається з: літ. А склад загальною площею 105,3 кв.м; літ. А прибудова загальною площею 9,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. За заявою позивача у справі судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на його користь з відповідача. На підставі ст. 41 Конституції України, п. 2\~Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності", ч. 2\~ст. 12 Закону України "Про власність" № 697-ХІІ від 07.02.1991 року, ст. 47, 80, 86, 224 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved