Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати із відповідача в її користь аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнення аліментів розпочати з 30.06.2020 року (моменту подання позовної заяви до суду) і проводити до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача в користь позивача витрати за надання правничої (правової) допомоги у розмірі 800,00 гривень; стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.06.2006 між сторонами зареєстровано шлюб у виконкомі Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 8. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживаємо з 2015 року. Тоді позивач з дітьми переїхала проживати в село Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, а відповідач залишився проживати в м. Івано-Франківськ. З того часу їх відносини припинилися, шлюб існує формально. З часу нашого окремого проживання, відповідач коштів на утримання дітей не надає. На прохання позивача надати кошти на утримання дітей, відповідає зазначає, що буде сплачувати присуджені судом аліменти. Самостійно утримувати дітей позивач не має змоги, змушена їздити на заробітки за кордон. На даний час їздить на невеликі терміни і повертається до дітей. Позивач має можливість брати дітей з собою, щоб вони могли відпочити та оздоровитися, однак відповідач згоди на виїзд дітей за кордон не надає Відповідач не тільки не допомагає матеріально утримувати дітей, але й вчиняє дії на шкоду їх інтересам. Де працює на даний час відповідач позивачу невідомо, однак він фізично здоровий, інших утриманців не має, тому має можливість та повинен виконувати свій обов`язок, а саме: надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, піклуватися про них, про їх розвиток. Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності; просить позовну заяву задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо сплати аліментів визнав повністю, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак заперечує проти стягнення з нього витрат за надання правничої (правової) допомоги у розмірі 800,00 гривень. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 05 червня 2006 року виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району вбачається, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 05.06.2006 у виконкомі Стрільченської сільської ради Городенківського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів 05.06.2006 зроблено відповідний актовий запис за № 8. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження, виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, відповідно: серія [NUMBER] від 30.06.2009, серія [NUMBER] від 13.05.2010. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дітей в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст. 181-183 СК України, визнання відповідачем позову щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 30.06.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 840,80 грн. При вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що згідно ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» особа, яка надає таку допомогу, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До матеріалів справи позивачем додані: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2020 та довідка адвоката Вань І.Р. про оплату [PERSON] послуг адвоката за оформлення позовної заяви про стягнення аліментів у розмірі 800,00 грн. Однак, відсутні документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку - квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що слід відмовити у стягненні з відповідача витрат за надання правничої (правової) допомоги позивачу в розмірі 800 грн. Така позиція суду відповідає Постанові Верховного суду від 17.10.2018 в справі № 301/1894/17. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial