Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У червні 2020 року Акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - АТ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 07 березня 2022 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому 160 081,44 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 07 березня 2022 року. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 09 червня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 496 783,57 доларів США, з яких: 93 103,13 доларів США - заборгованість за кредитом; 96 494,48 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 30 867,03 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 276 318,93 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Банк вказує, що має право на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому визначив до стягнення суму заборгованості у розмірі 5 225,80 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 12 травня 2019 року по 09 червня 2020 року. Ураховуючи викладене, АТ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2007 року у розмірі 5 225,80 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 09 червня 2020 року становить 139 006 грн 28 коп., - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 12 травня 2019 року по 09 червня 2020 року, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 08 липня 2020 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І. В. відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. У передбачений частиною сьомою статті 279 ЦПК України строк, сторони не звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. [PERSON] до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка. Відповідно до пункту 3 прохальної частини позовної заяви, у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Оскільки відповідно до пункту 3 прохальної частини позовної заяви, у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом, а тому суд вважав за можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно статті 280 ЦПК України. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із частиною п`ятою статті 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. 07 березня 2007 року між позивачем АТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому 160 081,44 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 07 березня 2022 року (а.с.8-10). Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує. Станом на 09 червня 2020 року за розрахунками банку утворилась заборгованість у розмірі 496 783, доларів США, з яких: 93 103,13 доларів США - заборгованість за кредитом; 96 494,48 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 30 867,03 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 276 318,93 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Оскільки, банк має право на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому визначив до стягнення суму заборгованості у розмірі 5 225,80 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 12 травня 2019 року по 09 червня 2020 року (а. с. 3-6). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявленіпозовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає вимоги позивача АТ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості станом на 09 червня 2020 року такими, що підлягають задоволенню, а саме, у розмірі 5 225,80 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 139 006 грн 28 коп., - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 12 травня 2019 року по 09 червня 2020 року. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. На підставі статей 11, 526, 530, 612, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved