Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Шепетівський міжрайонний прокурор в інтересах Городищенської сільської ради звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з позовом до Шепетівської районної державної адміністрації, [PERSON] та з врахуванням змін до позовних вимог просив скасувати розпорядження голови Шепетівської районної державної адміністрації № 139/2011-р від 14.04.2011 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Городищенської сільської ради Шепетівського району, № 246/2011-р від 06.07.2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] та визнати недійсним державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку серії ЯК № 282955 від 28.10.2011 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що розпорядженням голови Шепетівської районної державної адміністрації № 139/2011-р від 14.04.2011 року [PERSON] та ще 25 громадянам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель резервного фонду з метою подальшої передачі у власність, яка розташована за межами с.Городище на території Городищенської сільської ради Шепетівського району та перебуває у державній власності. Головою Шепетівської райдержадміністрації видано розпорядження № 246/2011-р від 06.07.2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га та ще 25 особам для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Городищенської сільської ради Шепетівського району за межами населених пунктів. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 282955, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за № 682558231000422. Вважає, що передача земельної ділянки у власність [PERSON] відбулася з порушенням вимог Земельного кодексу України та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», оскільки за рахунок земель резервного фонду виділяються земельні ділянки виключному переліку осіб, а саме: громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. [PERSON] не був зайнятий у соціальній сфері Городищенської сільської ради та не проживає на її території. Разом з тим, на території сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок із резервного фонду та які ще не отримували земельні ділянки у власність. Про зазначені розпорядження голови Шепетівської районної державної адміністрації прокурору стало відомо лише після надання їх управлінням Держземагентства у Шепетівському районі із супровідним листом № 10-2205-0.2-3169/2-15 від 09.06.2015 року та ознайомлення із документами, на підставі яких їх видано, тому вважає, що строк звернення до суду не порушений. В судовому засіданні прокурор Облог Р.А. позов підтримала та пояснила, що земельна ділянка із земель колишнього СВАТ «Городищенське» була отримана [PERSON] незаконно, оскільки він не був членом цього сільськогосподарського підприємства, не проживав на території Городищенської сільської ради та не був зайнятим у соціальній сфері села, чим порушив переважне право інших громадян на отримання земельних ділянок із земель резервного фонду. Представник Шепетівської районної державної адміністрації [PERSON] позов підтримав та пояснив, що [PERSON] порушено переважне право інших громадян на отримання землі у власність. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що [PERSON] в силу ст.116 ЗК України має право на одержання у власність земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації без будь-яких обмежень. Крім того, вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки сільському голові [PERSON] ще в 2011 році було відомо про передання [PERSON] земельної ділянки у власність, що підтверджується актом передачі на зберігання 8 межових знаків від 12.06.2011 року, а прокурором клопотання про поновлення строку позовної давності не заявлялось. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. В силу п.12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абз.3 цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів органи виконавчої влади. Згідно ч.ч.6, 7, 9 ст.118 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідної районної, Київської и Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки , погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно ч.ч.1, 9, 10 ст.25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоровя, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в ч.1 цієї статті, у розмірі 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Пунктом 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, які приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Розпорядженням Шепетівської районної державної адміністрації № 139/2011-р від 14.04.2011 року надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою подальшої передачі їх у власність для ведення особистого селянського господарства на території Городищенської сільської ради із земель резервного фонду громадянам, в тому числі [PERSON] орієнтовною площею 2,0000 га. Розпорядженням Шепетівської районної державної адміністрації № 246/2011-р від 06.07.2011 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передано у власність земельні ділянки громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Городищенської сільської ради, в тому числі [PERSON] площею 2,0000 га. На підставі вказаних розпоряджень відповідач [PERSON] отримав державний акт серії ЯК № 282955 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Городищенської сільської ради. Згідно довідки Городищенської сільської ради № 02-20/494 від 08.12.2015 року [PERSON] була надана земельна ділянка із земель резервного фонду Городищенської сільської ради за межами населеного пункту, які були в користуванні СВАТ «Городищенське». Згідно довідки Городищенської сільської ради № 02-20/226 від 18.06.2015 року [PERSON] на території Городищенської сільської ради не проживає, не зайнятий у соціальній сфері села та не є членом колективного сільськогосподарського підприємства. Згідно довідки Городищенської сільської ради № 02-20/228 від 18.06.2015 року на території Городищенської сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок із земель резервного фонду, проте на сьогоднішній день землі резервного фонду для надання громадянам відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку, що земельна ділянка [PERSON] була надана з порушенням переважного права громадян, які мають право на отримання земельних ділянок з земель резервного фонду, та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Згідно ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст.267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, зазначеної у постанові № 3-21гс15 від 25 березня 2015 року, прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, в цьому випадку в особі Городищенської сільської ради. З акту передачі на збереження межових знаків, якими закріплені перенесені в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки, що відводиться у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Городищенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 12.06.2011 року, вбачається, що Городищенська сільська рада дізналася про наявність у [PERSON] права власності на земельну ділянку на її території 12.06.2011 року під час передачі [PERSON] на зберігання 8 межових знаків в присутності сільського голови [PERSON] Прокурор з позовом звернувся 31.08.2015 року, тобто з порушенням строків позовної давності. За таких обставин, судом не вбачається підстав для скасування спірних розпоряджень Шепетівської районної державної адміністрації та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку в звязку з порушенням строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed