Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 28.01.2014 року, о 11.40 год. [PERSON], перебуваючи поблизу міського ринку, що в м. Чоп, по вул. Вербова, розповсюдила відносно неї недостовірну інформацію, а саме: під час розмови з [PERSON], ствердно повідомила, що [PERSON] є «вбивцею», «аферисткою», «божевільною та хворою», а також те, що вона «наркотики дітям продавала». Вказаними діями відповідачки порушено гарантовані нормами матеріального права її права на повагу до честі, а тому позивачка просить визнати поширену [PERSON] 28.01.2014 року, о 11.40 год., по вул. Вербова, в м. Чоп інформацію про те, що вона є «вбивцею», «аферисткою», «божевільною і хворою», а також що вона «наркотики дітям продавала» недостовірною та такою, що принижує її честь та зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену про неї, шляхом проголошення особисто [PERSON] в будь-який день, о 11.40 год. на вул. Вербова, в м. Чоп, в присутності [PERSON] та [PERSON] оголошення про недостовірність розповсюдженої нею 28.01.2014 року, о 11.40 год. по вул. Вербовій, в м. Чоп інформації про те, що [PERSON] є «вбивцею», «аферисткою», «божевільною і хворою», а також те, що [PERSON] «наркотики дітям продавала». [PERSON] та її представник - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Однак [PERSON] надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задоволити, розглянувши справу без його участі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, не повідомивши суд про причини неявки, а тому суд в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як слідує зі змісту поданої [PERSON] позовної заяви, 28.01.2014 року, о 11 год. 40 хв. [PERSON], перебуваючи поблизу міського ринку, що в м. Чоп, по вул. Вербова, розповсюдила відносно [PERSON] недостовірну інформацію, а саме: під час розмови з [PERSON], ствердно повідомила, що [PERSON] є «вбивцею», «аферисткою», «божевільною та хворою», а також те, що вона «наркотики дітям продавала». Вказані позивачкою обставини стверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, зробленим [PERSON] та [PERSON] та нотаріально посвідченою заявою-поясненнями [PERSON], з якої слідує, що 28.01.2014 року, о 11.40 год. по вул. Вербова, в м. Чоп, поблизу міського ринку, [PERSON] - редактор газети «Наша справа Закарпаття» разом з [PERSON] збирали матеріали для журналістського розслідування щодо незаконного збору коштів з підприємців на території міського ринку в м. Чоп. Під час вищезазначених дій [PERSON] повідомила [PERSON], що [PERSON] є «вбивцею», «аферисткою», «божевільною і хворою» та те, що остання «наркотики дітям продавала». Зміст описаної розмови чули і інші особи, які були присутні на ринку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від "Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009 р. під честю розуміється позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Відповідно до положень ч. 3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно роз'яснень, що містяться в ч.5,6,7 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від "Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009 р. недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо), і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Тобто, положеннями ст.277 ЦК України та ст.10 ЦПК України визначено, що обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладено на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний неухильно дотримуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію. Як слідує з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, змісту позовної заяви та показань свідка [PERSON], відповідачкою не було вжито достатніх заходів конфіденційності для того, щоб повідомлена нею інформація щодо [PERSON] не стала відома третім особам. Приймаючи до уваги те, що відповідачка в судове засідання не з'явилася та всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не довела тих обставин, що розповсюджена нею інформація щодо [PERSON] є правдивою, суд приходить до висновку, що розповсюджена 28.01.2014 року, о 11.40 год., в м. Чоп, по вул. Вербова, [PERSON] інформація про те, що [PERSON] є «вбивцею», «аферисткою», «божевільною і хворою» та те, що остання «наркотики дітям продавала» є недостовірною та такою, що порочить честь позивачки. Згідно п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від "Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009 за загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення. Спростування має здійснюватися у такий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприяли попередньо поширену інформацію. Зважаючи на викладене, суд приходить до переконання, що слід зобов'язати відповідачку спростувати розповсюджену нею недостовірну інформації щодо позивачки, шляхом проголошення особисто [PERSON], о 11.40 год. на вул. Вербова, в м. Чоп, в присутності позивачки та [PERSON] оголошення про недостовірність розповсюдженої нею 28.01.2014 року, о 11.40 год. по вул. Вербовій, в м. Чоп інформації про те, що [PERSON] є «вбивцею», «аферисткою», «божевільною і хворою», а також те, що [PERSON] «наркотики дітям продавала». Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов є обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивачки понесені нею та документально підтвердженні судові витрати, в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved