Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільного сина, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття. Заявами позивач позовні вимоги змінювалися. Так, відповідно до заяви (вх. № 35565 від 24.09.2014 року) позивачем заявлено до стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх спільного сина, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення ним повноліття в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 61). Заявою (вх. 39156 від 24.10.2014 року) заявлено до стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі 1032,00 грн. (а.с. 68). Таким чином, судом розглядається вимога позивача відповідно до заяви вх. № 39156 від 24.10.2014 року, а.с. 68. Позов мотивований тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.12.2011 року розірвано. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що у відповідача не постійний дохід та вже як півроку відповідач категорично відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог вх. № 39156 від 24.10.2014 року, та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, про що надав суду письмові заперечення (а.с. 23-25), згідно яких позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнає в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісячно. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивач безпідставно посилається у своєму позові на те, що після припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, [PERSON]. Увесь час, починаючи з народження дитини, відповідач не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати його, намагався постійно приймати участь у його вихованні, надати дитині повноцінне батьківське піклування та турботу, доказом чого є квитанції про перерахунок коштів на ім'я [PERSON] (а.с. 31-53). Починаючи з 2011 року відповідач безробітний та має непостійний, мінливий дохід від виконання разової роботи. Має захворювання, які не дають йому можливості ефективно працювати та отримувати доходи, оскільки багато часу витрачає на лікування, також велику частину коштів витрачає на придбання медичних препаратів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка № 1487 від 16.09.2014 року, видана Комунальним ремонтно-експлуатаційним підприємством № 6 (а.с. 62). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 14.09.2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1927 (а.с. 7). Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За довідкою № 739 від 08.09.2014 року, виданою комунальним закладом «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», [PERSON] працює у комунальному закладі «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» на посаді вчителя математики та інформатики. З 2011 року по 01.09.2014 рік працювала з неповним тижневим навантаженням (а.с. 63). Частиною 1 статті 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону. Проте, вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини та можливість відповідачем надавати таку допомогу, суд виходить з вимог розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач на даний час не працює та не має регулярного доходу, про що свідчить копія трудової книжки, серії [NUMBER] (а.с. 26-29) та відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утриманих податків № 27449 від 31.07.2014 року (а.с. 30). За відомостями щодо нарахованої заробітної плати [PERSON] № 9342/02-22 від 25.11.2014 року, наданими Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, сума нарахованої заробітної плати відповідача за роботу в окружній виборчій комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу № 100 в травні 2014 року становить 1430,83 грн. та за роботу в окружній виборчій комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 99 в жовтні 2014 року становить 1785,39 грн. (а.с. 83). Позивачем в судовому засіданні не обґрунтовано належним чином вимогу про стягнення з відповідача аліментів розміром в 1032,00 грн. Доводи позивача про те, що відповідач проживає разом зі своєю матір'ю в двоповерховому будинку із жилим флігелем та має трикімнатну квартиру, в котрій він зареєстрований не свідчать про дохід відповідача в розмірі, достатньому для сплати аліментів в заявленому позивачем розмірі. Хоча сторонами і визнається обставина, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, однак відповідних доказів для визначення судом розміру аліментів в твердій грошовій сумі, достатній на утримання дитини та можливість відповідачем надавати таку допомогу суду не надано. Таким чином, позивачем не доведено матеріального стану відповідача та отримання ним доходу відповідно до якого він міг би задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів в розмірі 1032,00 грн. У відповідності до частини 3 статті 195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тому враховуючи інтереси дитини, а саме те, що розмір аліментів буде зростати в залежності від розміру заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у частці заробітку (доходу) відповідача, як то передбачено статтею 183 СК України. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial