Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Фермерське господарство „Газда„ Добродія Бігуняк Я.С. звернулося до суду з вищезгаданим позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що рішенням Арбітражного суду Львівської області по справі №3/61 від 02.02.1993р. Фермерське господарство «ГАЗДА» Добродія Бігуняка Я.С.», як правонаступник с/г кооперативу «ГАЗДА», підтверджено право постійного користування земельною ділянкою пл. 18,9 га в [ADDRESS] , що межує з [ADDRESS] , заводом «Граніт», автодромом ДТСО України. Дане рішення виконано судовим виконавцем у передбачений Законом спосіб. Господарство зверталось до органу місцевого самоврядування про дозвіл на виготовлення технічної документації земельної ділянки. Однак, в такому було відмовлено. Дана відмова постановами Дрогобицького міськрайонного суду від 29 квітня 2016 року та від 10 квітня 2017 року була визнана незаконною. Подальші, неодноразові звернення до Дрогобицької міської ради із тим же питанням залишались без розгляду, а тим часом із земель наданих в постійне користування, цим органом надавались наділи різним фізичним особам. Контролюючі інстанції підтвердили незаконність такого стану речей. Відповідно, довелось вкотре звернутись до суду. Вважає, що Дрогобицькою міською радою при винесенні оскаржуваних рішень, затверджених сесіями Дрогобицької міської ради, порушено вимоги ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України, Конституції України. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити. Представник Дрогобицької міської ради Чукла С.П. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві. В задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися жодного разу, хоча про місце, дату та час його проведення, про строк подання відзиву на позов були повідомлені неодноразово, вчасно та належним чином (рекомендованою кореспонденцією та шляхом оголошення на сайті Судової влади). Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання представника не скерувало, хоча про місце, дату та час проведення судового засідання та про строк подання відзиву на позов було повідомлено завчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд зважає на таке. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 4 статті 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зокрема, постановою Львівського апеляційного суду від 26.11.2020 року по справі №442/2569/18 встановлено наступне: - у 1989 році зареєстровано Кооператив «Газда» засновником якого був [PERSON] . Згідно з пунктом 1.1 Статуту Малого приватного підприємства - фірми «Газда», це підприємство утворилося в результаті реорганізації сільськогосподарського кооперативу «Газда» і є його правонаступником; - розпорядженням міського голови м.Дрогобича № 195-р від 24 червня 2003 року МПП «Фірма «Газда» перереєстровано на Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я.С.». Згідно Статуту Фермерського господарства «Газда» Добродія Бігуняка Я.С., це господарство утворюється в результаті реорганізації Малого приватного підприємства «Газда» і є його правонаступником (пункт 1.1). Зазначене підприємство є зареєстрованим, що стверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи; - постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29 березня 2005 року (справа № 1/454-29/203), залишеною без змін Вищим господарським судом України 4 жовтня 2005 року, визнано правомірним розпорядження міського голови м.Дрогобича № 195-р від 24 червня 2003 року про перереєстрацію МПП «Фірма «Газда» у Фермерське господарство «Газда» [PERSON] ». Ухвалою Верховного Суду України від 18 травня 2006 року відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 4 жовтня 2005 року; - рішенням Арбітражного суду Львівської області від 27 лютого 1992 року ухвалено визнати право власності кооперативу «Газда» на основні засоби виробництва згідно договору № 50 від 5 травня 1991 року, серед яких: будівлі (корівник, склад з навісом, нежитлова будівля) і 515 фруктових дерев; - згідно акту приймання-передачі від 20 червня 2001 року МПП «Газда» передало будівлі та фруктові насадження Фермерському господарству «Газда» Добродія [PERSON] »; - рішенням Арбітражного суду Львівської області у справі 3/61 від 2 лютого 1993 року зобов`язано виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів виділити кооперативу «Газда» земельну ділянку в саду, який належить кооперативу на праві власності. На примусове виконання цього рішення суду - видано наказ; - ухвалою від 22 червня 1993 року Арбітражний суд Львівської області уточнив резолютивну частину свого рішення та зобов`язав виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів виділити сільськогосподарському кооперативу «Газда» земельну ділянку площею 18,9 га на [ADDRESS] , заводом «Граніт» і автодромом ДТСО України; - за ухилення від виконання рішення Арбітражного суду Львівської області від 2 лютого 1993 року ухвалами цього суду від 16 березня, 16 серпня 1993 року та 12 січня 1994 року стягнуто з рахунку виконавчого комітету Дрогобицької міської ради штрафи; - відповідно до акту виконання судового рішення № 3/61 від 18 грудня 1993 року таке було виконане в передбаченому законом порядку. Додатком до акту є викопіювання з плану міста Дрогобича з позначенням місця знаходження та площі земельної ділянки; - ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25 грудня 2006 року роз`яснено, що оскільки Фермерське господарство «Газда» Добродія [PERSON] », як правонаступник, має у власності сад, розташований на спірній земельній ділянці, дане господарство має право на постійне користування земельною ділянкою; - 13 грудня 2006 року позивач уклав договір із Львівською регіональною філією Центру ДЗК про виконання проектно-пошукових робіт по виготовленню технічної документації на спірну земельну ділянку; - з наданої Управлінням Держкомзему у м.Дрогобичі інформації вбачається, що станом на 28 січня 2010 року відповідно до Державної статистичної звітності за кооперативом «Газда» рахувалося 18,9 га земель (під багаторічними насадженнями 18 га, під будівлями 0,9 га); станом на 2015-2016 роки за ФГ «Газда» рахувалася земельна ділянка у такій самій площі. Зазначене стверджується і витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; - з листів Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, акту від 21 червня 2018 року, податкових повідомлень-рішень вбачається, що позивач є платником сільськогосподарського і земельного податку; - фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я.С.» протягом 2013-2015 років неодноразово зверталося з відповідними заявами до Дрогобицької міської ради щодо надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки площею 18,9 га, розташованої на [ADDRESS] ), з метою встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки відповідно до акту про виконання судового рішення № 3/61 від 18 грудня 1993 року та присвоєння відповідного кадастрового номера для проведення державної реєстрації права постійного користування набутою земельною ділянкою в органах державної реєстраційної служби. На ці звернення не надавалися відповіді або надавалися відмови; - з рішення Дрогобицької міської ради XI сесії сьомого скликання від 8 липня 2016 року вбачається, що Фермерському господарству «Газда» Добродія Бігуняка Я.С.» відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки згідно з поданими заявами від 2 і 17 липня 2013 року, 7 квітня, 11 липня 2014 року, 5 серпня, 28 жовтня, 30 листопада, 10 грудня 2015 року, 30 травня 2016 року. Крім того, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2016 року задоволено позов Фермерського господарства «Газда» Добродія [PERSON] » до Дрогобицької міської ради. Ухвалено визнати протиправною діяльність відповідача щодо зволікання у розгляді заяви позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки площею 18,9 га, розташованої на [ADDRESS] , для проведення реєстраційних дій права постійного землекористування. Дане рішення 10 квітня 2017 року, залишене без змін Львівським апеляційним адміністративним судом 27 вересня 2017 року та постановою Верховного Суду від 18 червня 2020 року. Ним скасовано рішення сесії цієї ради № 315 від 8 липня 2016 року щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки площею 18,9 га на [ADDRESS] (фруктовий сад), з метою встановлення (відновлення) меж земельної ділянки відповідно до акту виконання судового рішення від 18 грудня 1993 року для проведення державної реєстрації постійного землекористування. Зокрема, згаданою постановою Верховного Суду від 18 червня 2020 року встановлено, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду клопотань позивача протягом строку, встановленого законодавством, оскільки рішення сесії від 8 липня 2016 року прийняте за результатами розгляду заяв позивача від 2,17 липня 2013 року, 3 березня, 7 квітня, 11 липня 2014 року, 5 серпня, 28 жовтня, 30 листопада, 10 грудня 2015 року, 30 травня 2016 року. Крім того, підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки чітко визначені земельним законодавством, а з оскаржуваного рішення не вбачається таких для відмови в наданні дозволу. Зазначені обставини встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили. Позивач звертався до відповідача за отриманням дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельна ділянка орієнтовною площею 18,9 га знаходиться на території міста. Право користування земельною ділянкою площею 18,9 га виникло у позивача відповідно до акту виконання судового рішення у справі № 3/61, тобто право постійного користування даною земельною ділянкою для ведення фермерського господарства виникло у позивача до 2004 року. Земельна ділянка не була зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до пункту 10 статті 28-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Таким чином, право користування земельною ділянкою площею 18,9 га Фермерським господарством «Газда» Добродія Бігуняка Я.С.», яке є правонаступником сільськогосподарського кооперативу «Газда», не втрачено і є дійсним. Відповідно до частини третьої статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Частиною десятою статті 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом). Отже, для реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, що належала сільськогосподарському кооперативу «Газда», правонаступником якого є Фермерське господарство «Газда» Добродія [PERSON] », необхідна технічна документація із землеустрою, дозвіл на розроблення якої в силу частини десятої статті 55 Закону України «Про землеустрій» надається рішенням органу місцевого самоврядування. Таким чином, Дрогобицька міська рада не мала правових підстав для відмови у наданні дозволу позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 18,9 га для проведення державної реєстрації прав постійного користування земельною ділянкою. Посилання відповідача у наданому суду відзиві на рішення Дрогобицької міської ради №764 від 09.11.2012 року, яким затверджено порядок денний 25 сесії шостого скликання, де п.3.1 було питання про затвердження містобудівної документації «Коригування Генерального плану (внесення змін) м.Дрогобича», не спростовує того, що з 1993 року спірною земельною ділянкою користувався позивач на законній підставі. Про зазначене було відомо міській раді, яка була стороною у справах за позовами позивача в судах господарської, цивільної та адміністративної юрисдикції, а також у справі за позовом міської ради щодо оскарження державної реєстрації сільськогосподарського підприємства, зокрема, у 2004-2005 роках. Главою 22 ЗК України визначено умови та підстави припинення права на земельну ділянку. Підставами припинення права користування земельною ділянкою може бути добровільна відмова від права користування земельною ділянкою або вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Частиною п`ятою статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Кооператив «Газда», МПП «Газда» і Фермерське господарство «Газда» [PERSON] » добровільно не відмовлялися від користування земельною ділянкою і з цієї підстави припинення постійного користування земельною ділянкою не відбулося. Докази, що припинення такого землекористування відбулося з інших підстав, відсутні. З урахуванням встановленого, належить зробити висновок, що підпункт 1.1 пункту 1 рішення сесії №1447 Дрогобицької міської ради «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 13.12.2018 р. про затвердження матеріалів з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у безоплатну власність [PERSON] ; та 1.6 пункту 1 рішення №1331 Дрогобицької міської ради «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність та постійне користування земельних ділянок» від 23.08.2018 р. про затвердження матеріалів з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у безоплатну власність [PERSON] суперечать вимогам частини п`ятої статті 116 ЗК України. Крім того, масове порушення Дрогобицькою міською радою прав позивача встановлено перевіркою Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та зафіксовано документально в листі №27-13-04-125/90-19 від 22.01.2019 року (а.с.40-50). Відповідно до частини 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. За пунктом 2 частини 1 статті 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна не тільки власником майна, але й іншою особою. Позивач набув право постійного користування спірною земельною ділянкою, що виникло до 2004 року внаслідок виконання судового рішення, а також мав право власності на сад, який на цій ділянці вирощений, право власності на будівлі, що розміщені на цій земельній ділянці. Тому виділення такої ділянки (повністю чи в частині) іншим особам не могло бути здійснене. Відтак, дії ради належить визнати недобросовісними, а її оскаржувані рішення такими, що не відповідають принципам верховенства права, справедливості та розумності, у зв`язку з чим не породжують жодних юридичних наслідків для адресатів цих рішень. Будь-яка дискримінація є забороненою. Дискримінаційний підхід Дрогобицької міської ради до вирішення звернень позивача щодо узаконення земельних правовідносин суперечить нормам матеріального права і порушує вимоги статті 14 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації. З урахуванням того, що позивач набув право власності на сад, вирощений на спірній земельній ділянці, набув право постійного користування земельною ділянкою (різновид емфітевзису) до винесення оскаржуваних рішень та укладення договору купівлі-продажу щодо цієї земельної ділянки, то Фермерське господарство «Газда» [PERSON] » як суб`єкт права на чужу річ (земельну ділянку) може використовувати правові способи захисту у виді вимоги про витребування земельної ділянки від кінцевого набувача. Відтак, позивач обгрунтовано пред`явив позов про витребування спірної земельної ділянки в силу приписів статті 400 ЦК України. Для забезпечення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, оскаржувані рішення міської ради належить визнати незаконними і скасувати. Ці рішення не створюють жодних юридичних наслідків для їх адресата, а тому не є правовою підставою для набуття земельної ділянки у власність, оскільки прийняття таких рішень за наявного у позивача права постійного користування земельною ділянкою і права власності на майно, розміщене на цій ділянці, було неможливим (є незаконним). Разом з тим, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені. Враховуючи викладене та

Outcome: approved