Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «ВФ Україна», у якому просить суд захистити право власності та зняти накладений постановою державного виконавця другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ Васильєва Ю.Ю. арешт, накладений на 1/3 частину квартири розташованої за адресом: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тім, що він є власником 1/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] . Про існування арешту на належне йому на праві власності нерухоме майно, він дізнався випадково, у зв`язку з відкриттям спадщини після смерті його батька. Обтяження нерухомого майна накладене в інтересах відповідача у рамках виконавчого провадження, яке давно завершене та знищене. Оскільки виконавче провадження, у рамках якого був накладений арешт на нерухомо майно, давно завершено, то позивач вважає, що його права власника суттєво порушено і просить захистити його шляхом зняття арешту. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву у який позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу за його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позивну заяву до суду не надав, про причину не явки не повідомив, про дату, час і місто судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явився, пояснень до суду не надала, про дату, час і місто судового засідання повідомлялась належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом на підставі представлених позивачем доказів встановлене наступне. [PERSON] є власником 1/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 1998 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване у реєстрову книгу за № [NUMBER]. Свідоцтво зареєстровано в ОМБТІ та РОН 10.04.1998 р. за № [NUMBER], аркуш 94, реєстр 77. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , свідоцтво про смерть [INFO] , Серія [NUMBER] , актовий запис № 12334. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , був [PERSON] та його матір, [PERSON] , які звернулись до нотаріуса з метою прийняття спадщини. Спадок складався з 1/3 частини двокімнатної квартири, яка розташована за адресом: [ADDRESS] . Зазначена квартира приватизована, тому право власності на інші 2/3 частини квартири були оформлені на ім`я [PERSON] та його матері, [PERSON] , в рівних долях, по 1/3 частини за кожним. Державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі, [PERSON] , при з`ясуванні наявності нерухомої спадщини та заборони відчуження нерухомості, виявив, що на вказану квартиру, а саме на 1/3 частину кварти оформленої на [PERSON] накладений арешт, про що повідомив позивача та надав йому інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.08.2020 р. №220707606, відповідно до якої підставою обтяження є Постанова, АН № 349077 від 10.07.2009 р., яка видана виконавцем Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ, Васильєвим Ю.Ю. Відповідно до відповіді Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси від 15.06.2020 року № 35655 - на виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої службі м. Одеси перебувало виконавче провадження № 10261255 з примусового виконання наказу № 2-н-7248 виданого Приморським районним судом м. Одеси 23.07.2008 року про стягнення з [PERSON] , на користь ЗАТ «УМЗ» (яке змінило назву на Приватне Акціонерне Товариство "ВФ УКРАЇНА") грошових коштів у розмірі 1564 грн. 50 коп. Виконавче провадження було завершено та передано на зберігання до архіву. Повторно на виконання виконавчий лист не надходив. На виконання наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», Положень порядку з діловодства в органах державної виконавчої служби та з метою забезпечення належного обліку передачі до архіву завершених проваджень, вищевказане провадження було знищено через закінчення терміну його зберігання. Другий Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одеси, листом від 29.07.2020р. вих. № 42846, також підтвердив, що документи про знищення виконавчого провадження зберігаються 3 роки, у зв`язку з чим відсутня можливість надати копію акту про знищення виконавчого провадження № 10261255, оскільки вищезазначений акт знищений за закінченням терміну зберігання. За нормами ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21.04.1999 року, яка діяла на час завершення виконавчого провадження), наслідками завершення виконавчого провадження є повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до підпункту 4.10.2 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій" N 74/5 від 15.12.99, що діяв на момент завершення виконавчого провадження - якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого 20.03.1952 p., гарантовано захист права власності. Кожна фізична або юридична особа має право мирно во\-лодіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принци\-пами міжнародного права. Згідно ст.41 Конституції України, Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Змістом права власності за положенням ч1.ст.317 ЦК України є право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1,2 ст.319 ЦК України передбачено що, власник здійснює право власності шляхом володіння, користування і розпорядження своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Принцип непорушності права власності встановлений ч.1 ст.321 ЦК України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння. Відповідно до ч.1,5 ст.81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд дійшов до висновку, що обставини на які посилався позивач є доведеними, а вимоги позивача є обґрунтованими. Суд вважає, що виконавче провадження, у рамках якого був накладений арешт на 1/3 частину належної позивачу квартири [ADDRESS] , завершено, повторно виконавчий лист до виконавчої служби не надходив, виконавче провадження знищено за терміном зберігання, тому законних підстав для обмеження права розпорядження нерухомим майном не існує. Також суд вважає, що арешт 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , та заборона на його відчуження, безумовно порушує його право безперешкодно розпоряджатися своїм майном, яке закріплене положеннями Конституції та Цивільного кодексу України.

Outcome: approved