Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

06 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь індексацію заробітної плати. В обґрунтування позову зазначив, що у період з 23 квітня 1996 року по 05 квітня 1999 року він працював у ВАТ «Содовий завод». З 1997 року відповідач ВАТ «Содовий завод» стало нерегулярно виплачувати працівникам заробітну плату. При звільненні позивача з підприємства, відповідач зобов'язаний був провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Заборгованість по заробітній платі становила 2 918 грн. 80 коп., яку за рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2012 року у справі № 2/0544/1863/2012, стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно наданий у відділ державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції та взято на виконання. В травні 2016 року відповідач ВАТ «Содовий завод» виконав рішення суду і виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі у повному обсязі у сумі 2 918 грн. 80 коп., а індексація заробітної плати виплачена так і не була. Посилаючись на положення статті 33 Закону України «Про оплату праці» та ст.1, ч.1 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, просив стягнути на його користь індексацію заробітної плати за період з 01 травня 1999 року по 01 травня 2016 року, що становить 19 348 грн. 73 коп. Слід зазначити, що при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі, судом не було порушено правил визначення юрисдикції щодо вирішення вказаної цивільної справи. Так, правова позиція викладена в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року зазначає, що справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Аналогічну думку містить інформаційний лист судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у разі банкрутства боржника від 07 травня 2013 року №709/0/4-13, у якому зазначено, що справи про банкрутство боржника порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача ВАТ «Содовий завод», будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити без участі представника ВАТ «Содовий завод», позовні вимоги не визнав. У своїй заяві, зокрема, зазначив, що відносно підприємства відкрито процедуру банкрутства, внаслідок чого, ВАТ «Содовий завод» не має можливості визнати позовні вимоги окрім суми основної заборгованості із заробітної плати, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури була нарахована за даними бухгалтерського обліку. Ліквідатор не може збільшити реєстр кредиторів, котрий з часу затвердження господарським судом є незмінним. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних їм норм чинного законодавства. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 23 квітня 1996 року по 05 квітня 1999 року працював слюсарем четвертого розряду у ВАТ «Содовий завод», що стверджується даними його трудової книжки [NUMBER] (а.с. 3-4). На час звільнення позивача з підприємства, відповідач мав перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 2 918 грн. 80 коп., що підтверджується рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2012 року у справі № 2/0544/1863/2012, за яким зазначену суму заборгованості було вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача (а.с.5-6). Як встановлено у судовому засіданні і не оспорюється сторонами, заборгованість по заробітній платі у сумі 2 918 грн. 80 коп. була позивачеві виплачена ВАТ «Содовий завод» у травні 2016 року. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом. Відповідно ч.3 ст. 94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно із ч.6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-18/2013 від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, визнано, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. З огляду на викладені норми чинного законодавства, рішення Конституційного суду України, доводи відповідача щодо того, що ним не виплачена індексація заробітної плати у зв'язку із відкриттям справи про банкрутство є неприйнятними та такими, що не ґрунтуються на законі. За приписами п. 22. Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону (108/95-ВР) в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" (1282-12) і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (663-98-п) (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Наприклад, коли воно мало бути виконано до січня 1998 р., то він і є місяцем, з якого обчислюється (береться за 100 відсотків) величина порога індексації. Спір із цього приводу розглядається судом за заявою стягувача в позовному провадженні. Згідно із представленим позивачем розрахунком індексації, сума індексації за період з 01 травня 1999 року по 01 травня 2016 року складає 19 348 грн. 73 коп., виходячи із такого розрахунку. Приріст індексу споживчих цін за період з 01 травня 1999 року по 01 травня 2016 року (згідно меж заявлених та підтриманих позовних вимог) складає 662,90 %, тому розмір індексації за цей період складає 19 348 грн. 73 коп. (2 918 грн. 80 коп. заборгованість по заробітній платі Х 662,90 %, 100% = 19 348 грн. 80 коп.). Суд частково погоджується з розрахунком індексації наданим позивачем щодо періоду індексації, заробітної плати за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 04 липня 2012 року, і вважає за необхідне здійснити розрахунок індексації з моменту ухвалення рішення, а саме - першого числа місяця, що настає за місяцем винесення рішення суду, тобто 01 серпня 2012 року, оскільки саме з цих підстав позивач і звертався до суду. Відповідно до показників індексу інфляції, що опубліковані в газеті «Урядовий кур'єр», за повідомленням Державної служби статистики України, приріст індексу споживчих цін за період з 01 серпня 2012 року по 01 травня 2016 року склав: серпень 2012 року - 99,7 %; вересень 2012 року - 100,1%; жовтень 2012 року - 100,0; листопад 2012 року - 99,9%; грудень 2012 року - 100,2%; січень 2013 року - 100,2%; лютий 2013 року - 99,9%; березень 2013 року - 100,0%; квітень 2013 року - 100,0 %; травень 2013 року - 100,1 %; червень 2013 року - 100,0 %; липень 2013 року -99,9 %; серпень 2013 року - 99,3 %; вересень 2013 року - 100,0 %; жовтень 2013 року - 100,4 %; листопад 2013 року - 100,2 %; грудень 2013 року - 100,5 %; січень 2014 року - 100,2 %; лютий 2014 року - 100,6 %; березень 2014 року - 102,2 %; квітень 2014 року - 103,3 %; травень 2014 року - 103,8 %; червень 2014 року - 101,0 %; липень 2014 року - 100,4 %; серпень 2014 року - 100,8 %; вересень 2014 року - 102,9 %; жовтень 2014 року - 102,4 %; листопад 2014 року - 101,9 %; грудень 2014 року - 103,0 %; січень 2015 року - 103,1 %; лютий 2015 року - 105,3 %; березень 2015 року - 110,8 %; квітень 2015 року - 114,0 %; травень 2015 року - 102,2 %; червень 2015 року - 100,4 %; липень 2015 року - 99,0%; серпень 2015 року - 99,2%; вересень 2015 року - 102,3%; жовтень 2015 року - 98,7%; листопад 2015 року - 102,0%; грудень 2015 року - 100,7%; січень 2016 року - 100,9%; лютий 2016 року - 99,6%; березень 2016 року - 101,0%; квітень 2016 року - 103,5%. Таким чином, приріст індексу споживчих цін за період з 01 серпня 2012 року по 01 травня 2016 року складає 268,20 %, тому розмір індексації за цей період складає 7 828 грн. 22 коп. (2 918 грн. 80 коп. заборгованість по заробітній платі Х 268,20 %/100% = 7 828 грн. 22 коп.). Отже, за період з 01 серпня 2012 рокупо 01 травня 2016 року індексація суми за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 04 липня 2012 року складає 7 828 грн. 22 коп. Враховуючи положення ст.ст.10, 60 ЦПК України, враховуючи, що рішення суду стосовно виплати заробітної плати позивачеві було виконано несвоєчасно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума індексації заробітної плати у розмірі 7 828 грн. 22 коп. Крім того, відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно роз'яснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). У зв'язку із викладеним, враховуючи, що позов задоволений повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача у дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial