Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє на підставі договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року адвокат Фень М.Д., звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року у справі №635/6274/16-ц, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 4000 щомісячно, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку в сумі в залежності від офіційного індексу інфляції, починаючи з дати винесення судового рішення і довічно та стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів у розмірі 12800 грн. В обґрунтування цих вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбу, який був розірваний 01 липня 1998 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO] , який після припинення шлюбу, залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. Син є інвалідом 2 групи з дитинства, діагноз-олігофренія в стадії дебільності, має спадкове порушення обміну амінокислот (гомоцистинурія) з ураженням ЦНС, має значні відхилення в поведінці, і є непрацездатним, йому показана домашня праця, легка підсобна праця без психоемоційного перевантаження. [PERSON] потребує постійного медикаментозного лікування, відповідач сином не цікавиться, добровільно кошти на утримання сина не надає. 23 листопада 2016 року Харківським районним судом Харківської області було ухвалене рішення, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на повнолітнього непрацездатного сина у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 22 серпня 2016 року і довічно. Однак відповідач рішення суду добровільно не виконує, в результаті чого станом на 20.10.2020 року заборгованість по аліментах складає 7804,00 грн. Фактично повнолітній син перебуває на утриманні [PERSON] , грошова допомога від держави у розмірі 1710 грн. не покриває витрат на лікування і харчування сина. Водночас [PERSON] рекомендоване санаторне лікування щонайменше 2 рази на рік, вартість такого лікування в середньому становить 950 грн. на добу, мінімальний курс лікування 12 діб. Жодного разу з 2016 року [PERSON] не змогла направити сина на спеціалізоване лікування до санаторію, що негативно відбивається на його здоров`ї. [PERSON] працює реалізатором у ТЦ «Барабашово», роботу якого було тимчасово заборонено у зв`язку із ситуацією з COVID-19, крім того під питанням є подальше існування ТЦ «Барабашово», отже і єдиного джерела доходу [PERSON] . Неможливість направити сина [PERSON] на спеціалізоване лікування до санаторію, існування COVID-19 та реальний ризик для [PERSON] захворіти на це захворювання і втратити роботу є тими факторами, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі для повноцінного забезпечення потреб [PERSON] . При цьому рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23.11.2016 року встановлено той факт, що матір відповідача [PERSON] за його кошт проходила лікування у госпіталі м.Відень в Австрії. Син позивачки заслуговує не гіршого відношення, і з урахування його особливих потреб, аліменти потрібно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. на місяць і ця сума дозволить покрити санаторне лікування [PERSON] . Крім того, у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, виникла заборгованість по аліментах. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України позивачка має право на стягнення неустойки (пені). Станом на 13.11.2020 року розмір пені становить 14060 грн., а з урахуванням вимог абз.2 ч.1 ст.196 СК України- 12800 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Представник відповідача адвокат Денисенко О.В. подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки на обґрунтування своїх вимог щодо збільшення аліментів позивач надала документи, що підтверджують лише ті обставини, що вже були досліджені і розглянуті Харківським районним судом Харківської області у 2016 році під час розгляду справи про стягнення аліментів, і не надано жодного документа на підтвердження стану здоров`я [PERSON] на поточний час, а отже не підтверджено жодними доказами, що стан здоров`я [PERSON] погіршився і на його утримання потрібна більша сума, ніж була первісно встановлена судом. Крім того, позивач не надала суду доказів своїх щомісячних витрат на утримання та лікування повнолітнього сина-інваліда, а також на покращення матеріального стану відповідача. В той час дружина відповідача [PERSON] впродовж багатьох років важко хворіє на онкологічне захворювання. Починаючи з 2012 року вона змушена проходити постійні обстеження та лікування, у березні 2014 року вона була прооперована в Харківській міській клінічній лікарні. Проте операція не дала позитивного результату і задля врятування життя дружини та відновленні її стану здоров`я було необхідно терміново провести операцію, яка була проведена їй у травні 2014 року в Австрії в м.Відень. Відповідачем були витрачені всі наявні у нього заощадження на порятунок дружини і взяті у борг чималі грошові кошти, а мати [PERSON] . [PERSON] була вимушена 20.11.2015 року продати свою квартиру. Окрім того, родиною відповідача були оформлені численні кредити в різних банківських установах, які відповідач і його дружинна сплачують до цього часу. Також відповідач має двох літніх батьків, які мають серйозні проблеми зі здоров`ям і потребують постійного обстеження і лікування, та яким відповідач надає допомогу у міру своїх можливостей, а пенсії їм ледве вистачає на покриття витрат зі сплати комунальних послуг. Власний фінансовий стан [PERSON] також погіршився. Він є фізичною особою-підприємцем, основний вид його підприємницької діяльності- «діяльність туристичних агентств. КВЕД:79.11». У зв`язку із спалахом гострої респіраторної хвороби COVID-19 на території України був впроваджений загальнодержавний карантин, що негативно відобразилось на туристичній сфері. Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця він отримав за 2020 рік загальний дохід 10525,00 грн., і сплатив Єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 9595,30 грн., інших джерел доходу у нього немає. Згідно із записами в трудовій книжці відповідач 31.01.2016 року був звільнений за узгодженням сторін з ТОВ «Слобожанський промкомбінат» та з того часу пропрацював менше місяця в 2018 році на АЗС ТОВ «Альянс Холдінг» та в 2021 році 15 днів стажувався в ТОВ «АТБ-Маркет». Стосовно нарахованої пені зауважує, що в наданому позивачем розрахунку не враховано платіж відповідача в розмірі 1500 грн. від 06.02.2018 року за період з грудня 2017 року по березень 2018 року, а отже станом на 01.10.2020 року загальний розмір заборгованості по аліментах складає 6304 грн., що не є критичним та завеликим. Тому при нарахуванні пені допущена помилка, у зв`язку з чим розмір пені виявився більшим на суму 1270 грн.. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2020 року було відкрито провадження у справі і ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача адвокат Фень М.Д. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з урахуванням їх уточнення, у повному обсязі, та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Денисенко О.В. в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просила відмовити, зазначивши підстави, вказані у відзиві на позов. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився у них під час перебування у зареєстрованому шлюбі 25.06.1993 року, який було розірвано 01 липня 1998 року . [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства, має діагноз: олігофренія в стадії дебільності, порушення обміну амінокислот (гомоцистинурія) з ураженням ЦНС, що підтверджено довідкою Амбулаторії загальної практики сімейної медицини сел..Покотилівка КНП Харківської районної ради «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» від 22.10.2020 року. Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААБ №709029 від 18.06.2014 року [PERSON] є інвалідом з дитинства, йому встановлена 2 група інвалідності з 01.07.2014 року безстроково, може виконувати легку домашню працю, легку підсобну працю без психоемоційного перенавантаження. [PERSON] 02.07.2014 року було видане пенсійне посвідчення серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 23.12.2019 року №359 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року у справі №635/6274/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 щомісячно, починаючи з 22 серпня 2016 року і довічно. Постановою старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 07.06.2017 року на виконання вказаного рішення було відкрите виконавче провадження №54050753. Позивачка просить збільшити розмір аліментів на повнолітнього сина-інваліда з 500 грн. до 4000 грн. щомісячно. На підтвердження своїх вимог вона надала: -виписний епікриз ДУ «Інституту неврології, психіатрії та наркології Академії медичних наук України» про перебування [PERSON] на обстеженні і лікуванні в період з 21.03.2011 року по 11.04.2011 року, -висновок спеціалізованого медико-генетичного центра КЗОЗ Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 14.03.2011 року за результатами обстеження [PERSON] , -виписку з медичної карти стаціонарного хворого відділення психіатрії Інституту охорони здоров`я дітей і підлітків про перебування [PERSON] на обстеженні в період з 14.06.2010 року по 30.06.2010 року, -медичну обмінну довідку (картку) на школяра, що від`їздить до дитячого оздоровчого табору [PERSON] від 18.07.2009 р., виданої Покотилівською дільничною лікарнею Харківського району Харківської області, -медичний висновок №84 від 06.09 р. Мереф`янської ЦРЛ стосовно захворювання [PERSON] для отримання допомоги на дітей-інвалідів, строк дії до 25.06.2011 р. -консультативний висновок ЦКЛ №5 від 16.12.1999 року дитячого психоневролога за результатами обстеження [PERSON] , -консультативний висновок ЦКЛ №5 від 03.02.1997 року дитячого психоневролога за результатами обстеження [PERSON] , -медичний висновок №146 від 21.10.2002 року Мереф`янської ЦРЛ стосовно [PERSON] для отримання допомоги на дітей-інвалідів, строк дії до 25.06.2009 р.. -довідку Покотилівської ЦРЛ про результати поглибленого медичного огляду [PERSON] від за період з 16.09.2013 року по 18.09.2013 року, -консультативний висновок спеціаліста КНП «Мереф`янська центральна районна лікарня» Харківської районної ради від 25.08.20 (рік повністю не вказаний) щодо обстеження [PERSON] , -роздруківку з мережі Інтернет стосовно вартості номера «Стандарт» в Клінічному санаторії ім..Пирогова, дата роздруківки невідома, -роздруківку з мережі Інтернет протоколу №3 позачергового засідання міської комісії Про невідкладні заходи щодо протидії розповсюдженню коронавірусу COVID-19 на території м.Харкова , -роздруківку з мережі Інтренет від 14.02.2020 року заяви Харківської міської ради з інформацією щодо необхідності будівництва дороги згідно з Генеральними планами розвитку Харкова на землі, де знаходиться ТЦ «Барабашово», - консультативний висновок спеціаліста Мереф`янської ЦРЛ від 04.12.2020 року, щодо встановлення [PERSON] діагнозу: спадкове порушення обміну амінокислот (гомоцистинурія) з ураженням ЦНС-олігофренія в ступені дебільності зі значним поведінчеським порушенням лікворно-гіпертензіонним синдромом, йому рекомендовано санаторне лікуванні в санаторії «Куяльник» 2 рази на рік. - копію Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації кримінального провадження від 03.06.2021 року за заявою [PERSON] щодо несплати [PERSON] аліментів. Представник відповідача заперечує проти збільшення аліментів і стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я [PERSON] та зміну матеріального стану сторін. Стосовно позовних вимог щодо зміни розміру аліментів на повнолітнього сина -інваліда суд зазначає наступне. Відповідно до статті 201 СК до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються окремі норми, що регулюють права неповнолітніх дітей, а саме статті 187, 189-192, 194-197 СК. Статтею 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Звернувшись до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач вказала, що визначений рішенням суду розмір аліментів 500 грн. не достатній для утримання сина-інваліда, оскільки на його лікування та оздоровлення потрібно близько 4000 грн. щомісяця. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Посилання представника позивача про те, що її син є інвалідом та потребує додаткових витрат для його оздоровлення та лікування не може слугувати підставою для зміни розміру аліментів, оскільки дані обставини вже існували на час винесення судового рішення Харківським районним судом Харківської області в справі № 635/6274/16-ц, і були враховані судом. Позивач [PERSON] не надала доказів, що після винесення цього судового рішення виникли обставини, які не були враховані судом як підстава для зміни розміру стягнення аліментів, передбачені положеннями статті 192 СК України. Усі довідки про стан здоров`я сина сторін [PERSON] видані в період з 1997 по 2014 рік, деякі довідки мають строк дії 1 рік і втратили чинність, а довідка від 2020 року містить перелік його захворювань, про які було відомо на час ухвалення рішення судом про стягнення аліментів у 2016 році. Крім того, позивачкою не надано жодних доказів про зміну матеріального становища сторін. ЇЇ посилання на ситуацію з розповсюдженням гострої респіраторної хвороби COVID-19 носить загальний характер, підтверджень того, що позивачка у зв`язку з цим втратила роботу і позбавлена можливості працевлаштуватися на іншу роботу суду не надано. А роздруківки з мережі Інтернет стосовно ТЦ "Барабашово" не є належними доказами погіршення матеріального стану позивачки, оскільки не містять жодної інформації щодо втрати роботи позивачкою, яка офіційно не працевлаштована. Також позивачкою не надано належних і допустимих доказів того, що матеріальний стан відповідача покращився. Оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх повнолітнього сина-інваліда, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Стосовно стягнення з відповідача пені за прострочення по сплаті аліментів суд дійшов такого висновку. Частинами першою, другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Визначаючи розмір пені представник позивача виходив з того, що її розмір за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах наданого державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району і місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Казанцевим Д.О., заборгованість [PERSON] по аліментах (виконавчий лист №635/6274/16-ц) виникла, починаючи з серпня 2016 року, частково сплачувалась боржником та станом на 20.10.2020 року становила 7804,00 грн., штраф 1260 грн. Отже періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по 20.10.2020 року (день пред`явлення позову). Згідно з розрахунком пені, наданого позивачем, нарахована сума пені за весь період становить 14060 грн., а з урахуванням вимог абз.2 ч.1 ст.196 СК України - 12800 грн. Існування заборгованості по аліментах не заперечував представник відповідача, але зазначає, що відповідач сплачує аліменти по можливості, враховуючи надскладну економічну ситуацію в країні, а також родинні обставини та події, що відбувалися в його сім`ї. При цьому зауважив, що при розрахунку пені була допущена помилка, не врахований платіж за період з грудня 2017 року по березень 2018 року у розмірі 1500 грн, що призвело до нарахування пені у більшому розмірі на 1270 грн. Дійсно, як вбачається з довідки заборгованості по аліментах станом на 01.03.2021 року, яка надана відповідачем, і довідки заборгованості по аліментах станом на 01.06.2021 року, яка надана позивачем, а також копій квитанцій про сплату аліментів, при розрахунку пені позивачем не був врахований платіж у розмірі 1500 грн., який міститься у вищевказаних довідках. В той час представник відповідача просить відмовити в стягненні пені з відповідача на користь позивачки, посилаючись на його тяжкий матеріальний стан, а також на те, що у нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки і хвора дружина, яких потрібно лікувати. На підтвердження своїх заперечень він надав: -виписку КНП ХРР «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] (матері відповідача) від 12.02.2021 року з переліком захворювань, -виписку КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №7» із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] (батька відповідача) від 17.07.2015 року щодо його перебування на стаціонарному лікуванні в період з 08.07.15 року по 17.07.15р., -виписку КНП ХРР «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 12.02.2021 року з переліком захворювань, -звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску [PERSON] від 25.01.2021 року, податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 25.01.2021 року. Відповідно до яких ФОП [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність згідно з КВЕД 79.11 Діяльність туристичних агентств, і отриманий ним дохід за 2020 рік становить 10525,00 грн., нараховано єдиний внесок в сумі 9595,30 грн. у відповідності із заявленою сумою чистого доходу усього за рік у розмірі 57784,00 грн., -копію трудової книжки [PERSON] , відповідно до записів у якій [PERSON] з 06.09.2018 року по 28.09.2018 року працював в ТОВ «Альянс Холдинг» на посаді фахівець по магазину АЗС, з 02.02.2021 року по 17.02.2021 року перебував на посаді стажиста заступника керуючого магазином ТОВ «АТБ-Маркет», -копії квитанцій про сплату аліментів від 16.11.2017 року, від 06.02.2018 року, від 28.03.2018 року, від 25.04.2018 року, від 31.08.2018 року, від 26.10.2018 року, від 09.07.2018 року, від 31.05.2018 року, від 11.05.2019 року, від 05.03.2019 року, від 28.05.2019 року, від 17.07.2019 року, від 12.08.2019 року, від 28.10.2019 року, від 03.02.2020 року, -копії медичних документів щодо лікування [PERSON] іноземною мовою з перекладом на українську, з яких вбачається, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 15.05.2014 року до 18.05.2014 року, була обстежена і прооперована у м.Відень Австрія, -направлення на патологогістологічне дослідження [PERSON] від 13.06.2014 року, від 07.04.2014 року, -виписки КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І Мещанінова» із історії хвороби [PERSON] від 04.04.2014 р., від 09.04.2014 р., -виписку КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І Мещанінова» із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04.04.2014 року, -консультативний висновок ТОВ «Інститут вен» від 27.01.2020 р. щодо обстеження вен нижніх кінцівок [PERSON] , -результати обстеження вен лівої кінцівки [PERSON] в ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т.Зайцева Національної академії медичних наук України» від 10.06.2015 року , -довідку АТ «ПриватБанк» від 10.02.2021 року про заборгованість [PERSON] за кредитною картою Універсальна Голд у розмірі 11813.29 грн., -довідку АТ «УкрСибБанк» від 10.02.2021 року про заборгованість [PERSON] по кредиту у розмірі 4419,00 грн., -виписки по рахунку з кредитною карткою [PERSON] в АТ «Альфа-Банк» за період з 01.02.2021 року по 10.02.2021 року, термін сплати до 19.02.2021 року, відповідно до якої існує прострочена заборгованість-1549,57 грн, несанкціонована заборгованість 461,87 грн., -копію договору купівлі-продажу від 12.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Конопацькою О.Б., щодо продажу квартири матір`ю [PERSON] - [PERSON] . Суд критично відноситься до посилань представника відповідача на те, що на утриманні відповідача перебувають хворі непрацездатні батьки [PERSON] та [PERSON] , оскільки належних доказів, які б підтверджували зазначене (відповідні рішення виконкому чи суду про встановлення опіки, довідки, квитанції, тощо), суду надані не були. Крім того, як вбачається з копій паспортів [PERSON] та [PERSON] та їх пенсійних посвідчень вищевказані особи мешкають окремо від відповідача та отримують пенсію. А отже не підтверджено того, що батьки відповідача потребують матеріальної допомоги на своє утримання від сина і відповідач таку допомогу надає. Надані відповідачем медичні документи свідчать лише про те, що батьки відповідача є особами пенсійного віку і мають вікові хвороби, при цьому вони отримують пенсію, докази того, що розмір пенсійних виплат є недостатнім, відсутні, а надання добровільної допомоги своїм хворим літнім батькам не є поважною причиною для несплати відповідачем аліментів на сина-інваліда. Крім того, посилання відповідача на те, що він витрачає значні кошти за лікування та обстеження хворої дружини і необхідність платити за кредитними зобов`язаннями, а тому не може сплачувати аліменти, суд також сприймає критично, оскільки жодних належних доказів на підтвердження цього суду не надано. Дружина відповідача перенесла операцію в 2014 році, з цього часу пройшло 7 років, вказані обставини були враховані судом під час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Надані відповідачем медичні довідки підтверджують хворобу і операцію у дружини відповідача станом на 2014 рік, проте інших медичних документів про тяжкий стан здоров`я дружини, про необхідне лікування і його вартість на цей час відповідачем не надано, вона не визнана інвалідом, що підтвердила представник відповідача в судовому засіданні. А копія договору купівлі-продажу квартири матір`ю дружини відповідача в 2015 році, та виписки про отримання кредитів дружиною відповідача в банківських установах жодним чином не свідчать про неможливість сплати аліментів на сина-інваліда відповідачем, оскільки з них неможливо встановити для яких цілей отримувалися і витрачалися кошти, та у який період. При цьому суд вважає, що турбота про своїх дружину і батьків не позбавляє відповідача обов`язку по утриманню сина-інваліда, і є неприпустимим одним учасникам сімейних відносин (яким в тому числі є син-інвалід) мати привілеї чи обмеження поряд з іншими учасниками сімейних відносин. Суд враховує, що розмір аліментів на сина-інваліда є незначним -500 грн. щомісяця, аліменти присуджені в 2016 році і з цього часу відповідач сплачував їх нерегулярно і його посилання на карантин у державі і у світі, що призвело до зниження рівню доходу в туристичному бізнесі є непереконливими, оскільки відповідач мав заборгованість по аліментах з часу їх присудження у 2016 році, тобто задовго до виникнення ситуації із впровадженням карантину. Крім того, він є здоровою працездатною людиною і не позбавлений можливості працевлаштуватися на роботу, доказів неможливості працевлаштування він не надав, жодних перепон для його працевлаштування він не зазначив, записи в трудовій книжці відповідача жодним чином цього не підтверджують і носять інформаційний характер щодо місць роботи відповідача. Також судом прийнято до уваги, що після звернення позивачкою до суду в листопаді 2020 року ситуація в Україні і у світі із захворюваністю на COVID-19 значно покращилася, але відповідачем не було здійснено жодного платежу по аліментах. Про свій рівень доходів та підприємницьку діяльність у 2021 році жодної інформації відповідач не надав. З вимогою про звільнення його від сплати аліментів відповідач до суду не звертався. А отже суд не може дійти висновку про відсутність вини відповідача у несплаті аліментів на сина-інваліда. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень Сімейного кодексу України, враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Суд вважає, що стягнення пені за прострочення сплати аліментів з відповідача буде сприяти належному виконанню зобов`язання відповідачем і стимулювати боржника до належної поведінки. Суд приймає розрахунок пені наданий представником позивача, в той час суд враховує доводи представника відповідача, щодо помилки в нарахування пені позивачем через неврахований платіж у розмірі 1500 грн., і вважає за доцільне зменшити суму пені на 1270,00 грн. та стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 11530,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. За таких обставин суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 757,39 грн. пропорційно задоволених вимог про стягнення пені, інші витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial