Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.12.2013 р. звернувся до суду із вимогами до відповідачів, які в судовому засіданні скорегував, просить постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] з усіма залежними від неї особами усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням кв.[ADDRESS] шляхом виселення [PERSON], [PERSON] із зазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення, зняття [PERSON] з усіма залежними від неї особами з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, стягнути з [PERSON] 135000,00 збитків у виді неотриманих доходів (упущеної вигоди), посилаючись на те, що є власником зазначеної квартири й у квартирі, крім нього, зареєстровані [PERSON], [PERSON], які не є членами його сім'ї, проте являються членами сім'ї відповідача [PERSON], який протягом 28.09.2008 р. - 13.01.2011 р. був власником цієї квартири. Оскільки відповідач звільнив квартиру тільки у квітні 2013 р., то він безпідставно користувався спірним майном. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги [PERSON], просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на їх безпідставність, надуманість, пояснивши, що [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 23.09.2008 р. набув право власності на кв.[ADDRESS], договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №3024, та, відповідно, сплатив [PERSON] за придбану квартиру 766 379,00 грн., тобто він в розумінні ст.388 ЦК України є добросовісним набувачем квартири, разом з тим під час розгляду цивільних справ в Печерському районному суді м. Києва №2-158/2011 та №2-5526/2011 судом було встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], їх донька [PERSON] вселились у зазначену квартиру в той момент, коли був дійсний правочин про право власності [PERSON] на квартиру і, відповідно, зареєструвалися в ній. Представник відповідача [PERSON] звернула увагу, що жодним судовим рішенням не було задоволено позовну вимогу про виселення відповідачів із спірної квартири, а отже у них були законні підстави користуватися жилим приміщенням. Встановлено, що предметом спору є кв.[ADDRESS], яка складається з трьох кімнат житловою площею 40,50 кв.м., загальною площею 54,90 кв.м., розташована на третьому поверсі п'ятиповерхового будинку, на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2011 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.06.2011 р., яке 14.11.2012 р. за реєстровим №4775 зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, записано у реєстрову книгу д.1465-16, належать позивачу [PERSON] В спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідачка [PERSON], її донька [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується наданою суду довідкою комунального підприємства "Печерськжитло" №1010 від 17.07.2013 р.; [PERSON], її донька [PERSON] поселилися та 3.08.2010 р. були зареєстровані за зазначеної адресою у якості членів сім'ї власника майна [PERSON] Встановлено, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва протягом червня 2010 р. - червня 2011 р. перебувала цивільна справа №2-158/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], публічне акціонерне товариство «Сведбанк», [PERSON], про визнання договорів недійсними, витребування майна, зобов'язання вчинити дії, визнання права власності. Позивач [PERSON] пред'явив в суді з позов, який під час судового розгляду було уточнено, остаточно просив визнати недійсними договори купівлі-продажу кв.[ADDRESS], укладені 27.09.2007 р. від його імені із [PERSON], і 23.09.2008 р. між [PERSON] та [PERSON], витребувати зазначену квартиру у [PERSON], визнати за ним право власності на квартиру. В судовому засіданні під час розгляді зазначеної справи відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач придбав спірну квартиру на підставі оплатного договору у відповідачки [PERSON], право власності якої на квартиру було зареєстровано у встановленому законом порядку, тому є добросовісним набувачем; представник публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в судовому засіданні позов не підтримав, посилаючись на те, що між банком та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір і в забезпечення даного зобов'язання [PERSON] передав в іпотеку банку спірну квартиру. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2011 р., що набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу кв.[ADDRESS], укладені 27.09.2007 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], витребувано кв.[ADDRESS] у [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на кв.[ADDRESS]. Встановлено, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва протягом грудня 2011 р. - липня 2012 р. перебувала цивільна справа №2-5526/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: ГУ МВС України Печерського району м. Києва, служба у справах дітей Печерського районної в м. Києві держадміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення, вселення та зобов'язання вчинити дії. Позивач [PERSON] пред'явив в суді позов, який під час судового розгляду було уточнено, остаточно просив усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні його власністю - кв.[ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідачів звільнити житлове приміщення (виселення) з квартири, вселити його у квартиру, зобов'язати відповідачів видати ключі від квартири. В судовому засіданні під час розгляді зазначеної справи відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем (володільцем) квартири та проживає в ній з дружиною та малолітньою дитиною, у квартирі зроблений ремонт та облаштування, іншого місця проживання у них не має. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2011 р., що набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено частково, [PERSON] вселений у кв.[ADDRESS], зобов'язано [PERSON] видати [PERSON] ключі від квартири. При розгляді зазначеної справи №2-5526/2011 суду було надано довідку комунального підприємства "Печерськжитло" №423 від 21.03.2012 р., згідно якої у кв.[ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], власником особового рахунку є [PERSON] Суд, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], виходив з того, що відповідачі вселилися у квартиру в той момент, коли був дійсний правочин про право власності [PERSON] на квартиру, і, відповідно, [PERSON], їх донька [PERSON] зареєструвалися в ній, при цьому [PERSON] є власником квартири і має право володіти та користуватися своїм майном. Суд, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], та, відповідно, відмовляючи позивачу у задоволенні вимог про виселення відповідачів із спірної квартири, виходив з того, інститут виселення особи з житлового приміщення передбачений ст.ст.109-117 ЖК Української РСР, що інститут визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, передбачений ст.72 ЖК Української РСР, разом з тим, у вказаних нормах законодавства не передбачений порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення, який може бути застосований до відповідачів, за умови, що вони там проживають та вселились на законним підставах. Матеріали цивільної справи №2-158/2011, пояснення в судовому засіданні представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON] свідчать про те, що на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2011 р. у зазначеній цивільній справі №2-158/2011 11.07.2011 р. було видано виконавчий лист №2-158/2011 р. про витребування кв.[ADDRESS] у [PERSON], 25.07.2012 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Шиян О.В. було відкрито виконавче провадження ВП №33511975 з примусового виконання виконавчого листа; що 25.09.2012 р. між [PERSON] та представниками [PERSON] було укладено угоду про наміри, згідно якої сторони домовилися не перешкоджати проживати та користуватися кв.[ADDRESS], не змінювати замки від вхідних дверей квартири, а 30.04.2013 р. державним виконавцем Шиян О.В. відповідачів [PERSON], [PERSON], їх неповнолітню доньку [PERSON] було виселено із квартири. Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні представником позивача [PERSON], при таких обставинах вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] з усіма залежними від неї особами усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням кв.[ADDRESS] шляхом виселення [PERSON], [PERSON] із зазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення не підлягають задоволенню, відповідачка разом із донькою звільнили квартиру. Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. При таких обставинах рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Разом з тим надана суду довідка комунального підприємства "Печерськжитло" №1010 від 17.07.2013 р. свідчить про те, що ані [PERSON], ані її донька [PERSON] не зняті з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд, враховуючи викладене, враховуючи рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2011 р., яким витребувано спірну кватиру у [PERSON], що витребуванням майна у відповідача [PERSON] не порушуються права його дружини [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON], що малолітня дитина подружжя [PERSON] не є власником спірної квартири, що її батьки звільнили квартиру, малолітня у відповідності до ст.29 ЦК України прослідувала за батьками, знаходить вимоги [PERSON] про усунути перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням кв.[ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з усіма залежними від неї особами з реєстраційного обліку за зазначеною адресою обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] упущеної вигоди, то позивач, висуваючи такі вимоги, обґрунтовує їх ст.ст.1166,1214 ЦК України й тим, що внаслідок протиправних дій [PERSON], який чинив йому перешкоди у користуванні спірною квартирою, він був позбавлений можливості використовувати квартиру для проживання, позбавлений можливості здавати спірну квартиру в оренду та отримувати дохід від своєї власності. В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду договір оренди житла, а саме: кв.[ADDRESS], укладений 1.09.2013 р. між [PERSON] (орендодавець), з одного боку, та [PERSON] (орендар), з іншого боку, листування представника [PERSON] із управлінням інформаційного забезпечення та доступу до публічної інформації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держадміністрації, лист №09/023-2545 від 19.09.2013 р.), із департаментом комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держадміністрації, лист №062/7/16-9241 від 20.09.2013 р.), із Печерською районною в м. Києві держадміністрацією (лист №105/02-0325-з/20 від 18.09.2013 р.). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому зазначена норма містить правило про загальний делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна були відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла держати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Правовий аналіз норм дає підстави стверджувати, що їх застосування можливе за наявності складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи, шкідливого результату такої поведінки (збитків) та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками. Суд, враховуючи викладене, ту обставину, що ані надані суду угода, ані листування представника [PERSON] не є належними та допустимими доказами того, що діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] заподіяно збитки у сумі 135 000,00 грн., знаходить такі вимоги необґрунтованими, в судовому засіданні не доведеними. При цьому суд враховує, що 17.11.2008 р. Печерським РУ ГУ МВС України порушено кримінальну справу №06-9817 за фактом шахрайського заволодіння невстановленими особами квартирою [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, що постановою слідчого Печерським РУ ГУ МВС України [PERSON] від 4.11.2011 р. у кримінальній справі [PERSON] визнано потерпілим, що відповідач разом із сім'єю вселився у спірну квартиру у той момент, коли був дійсний правочин про право власності [PERSON] на квартиру, що жодним судовим рішенням не було задоволено позовну вимогу про виселення відповідача та членів його сім'ї із спірної квартири, отже у нього та у членів його сім'ї були законні підстави користуватися жилим приміщенням, тому до [PERSON] не може бути застосована відповідальність у виді стягнення збитків у розмірі 135 000,00 грн. Суд, враховуючи позовні вимоги [PERSON], те, що позивач звільнений від оплати судових витрат при подачі позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] в дохід держави слід присудити 121,80 грн. судового збору. На підставі ст.ст.41,45 Конституції України, ст.ст.3,16,22,316,317,319,321,383,388, 392,1166,1214 ЦК України,

Outcome: partial