Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] районної ради Волинської області, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] районна державна адміністрація, про скасування розпорядження (наказу) про звільнення, поновлення на роботі, компенсацію середнього заробітку за час прогулу та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу № 74 від 20.12.2004 року її було прийнято на посаду відповідального секретаря газети «Вільним шляхом», відповідно до наказу № 7 від 28.01.2005 року призначена на посаду завідуючого відділом редакції газети «Вільним шляхом», а наказом № 74 від 14.09.2015 року переведена на посаду заступника редактора. На виконання рішення трудового колективу від 18.12.2015 року, наказом редактора газети «Вільним шляхом» № 52 від 18.12.2015 року [PERSON] було зобовязано виконувати обовязки редактора газети «Вільним шляхом». Розпорядженням голови [PERSON] районної ради № 43-к від 12.12.2015 року позивача призначено виконуючим обовязки редактора [PERSON] районної громадсько-політичної газети «Вільним шляхом» з 21.12.2015 року «до вирішення питання про призначення на посаду редактора», вказане розпорядження на офіційному сайті [PERSON] районної ради не було оприлюднене. З 25.07.2016 року вона перебувала у відпустці терміном на 36 днів за 2015 рік. 01.08.2016 року розпорядженням №41-к голови [PERSON] районної ради Волинської області її було звільнено із займаної посади в.о. редактора газети «Вільним шляхом» згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ за прогул. З 01 по 12 серпня 2016 року позивач перебувала на лікарняному у звязку із різким погіршенням здоровя. Вважає протиправним розпорядження голови [PERSON] районної ради № 41-к від 01 серпня 2016 року про її звільнення з посади виконувача обовязків редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом», так як відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування» призначення та звільнення керівників комунальних друкованих ЗМІ належить до повноважень пленарних засідань районної ради, тому не відноситься до повноважень голови районної ради. Крім того, її звільнено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ за прогул, однак жодних пояснень у неї щодо факту її відсутності на робочому місці ніхто не відбирав, з актом про відсутність її на робочому місці також ніхто не ознайомлював. Звільнення її відбулось без погодження з профспілковим органом, що також не відповідає вимогам законодавства. Такими протиправними діями відповідачів їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях, порушено звичний уклад її життя, яку позивач оцінює у 20000 гривень. На підставі викладеного просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної ради № 41-к від 01 серпня 2016 року про звільнення [PERSON] з виконувача обовязків редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом»; № 45-к від 26 серпня 2016 року про призначення [PERSON] виконуючим обовязків редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом»; поновити її в якості виконуючого обовязки редактора газети та зобовязати [PERSON] районну раду не чинити перешкод [PERSON] у виконанні посадових обовязків заступника редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом»; зобовязати [PERSON] районну раду виплатити їй середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та 20000 гривень моральної шкоди. В подальшому збільшила позовні вимоги та просила скасувати штатний розпис [PERSON] районної газети «Вільним шляхом», підписаний [PERSON] з наведених вище підстав. Відповідачем [PERSON] районною радою Волинської області було подано заперечення проти позову, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі, так як [PERSON] призначена виконуючою обовязки редактора [PERSON] районної громадсько-політичної газети «Вільним шляхом» 21.12.2015 року, згідно з розпорядженням голови районної ради від 21.12.2015 року № 43к, яке не було оприлюдненим на сайті районної ради у звязку з тим, що такий акт є внутрішньо організаційним, тому оприлюдненню не підлягає. Позивач перебувала у відпустці на підставі наказу, який не було узгоджено з роботодавцем відповідачем по справі, тому така відпустка вважається самовільною. Крім того, відповідно до Положення про порядок призначення та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міста району (крім керівників закладів культури)», що є додатком до рішення районної ради від 23.02.2012 № 11/40 «Про управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міста району» призначення та звільнення виконуючого обовязки керівника здійснює голова районної ради шляхом прийняття розпорядження, а оскільки газета є комунальним підприємством, тому і призначення та звільнення [PERSON] в.о. редактора газети було здійснено головою районної ради. Позивача було звільнено з 22.07.2016 року в останній день фактичного виконання нею трудових обовязків. Копію розпорядження про її звільнення позивач отримала 02.08.2016 року, про що свідчить повідомлення про вручення їй рекомендованого поштового відправлення. Також звільнення відбувалось без згоди профспілкового органу, оскільки на момент звільнення [PERSON] такий профспілковий орган легалізовано не було. Посилається на пропущення позивачем строків позовної давності, так як розпорядження про звільнення було отримано позивачем 02.08.2017 року, а звернення до суду відбулось після спливу місячного терміну. Тому в задоволенні позовних вимог просили відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON]С, [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], представники відповідача [PERSON] районної ради [PERSON], [PERSON] в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву. Представник третьої особи [PERSON] РДА в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у відсутності їх представника до суду не надходило. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 74 від 14.09.2005 року переведено з посади завідуючої відділом редакції газети [PERSON] і призначено її заступником редактора газети з 15 вересня 2005 року (а.с. 7 т. 1). Наказом № 52 від 18.12.2015 року вирішено обовязки редактора виконувати заступнику [PERSON] згідно рішення трудового колективу до обрання редактора газети (а.с. 8 т. 1). Розпорядженням голови [PERSON] районної ради Волинської області № 43к від 21.12.2015 року призначено [PERSON] виконуючим обовязки редактора [PERSON] районної громадсько-політичної газети «Вільним шляхом» (а.с. 11 т. 1), наказом № 54 від 31.12.2015 року [PERSON] приступила до виконання обовязків в.о. редактора (а.с. 9 т. 1). Розпорядженням голови [PERSON] районної ради № 41к від 01.08.2016 року «Про звільнення [PERSON] з виконуючого обовязки редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» звільнено [PERSON] з виконуючого обовязки редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» 22 липня 2016 року за прогул без поважних причин з 25 липня 2016 року, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ. Також розпорядженням голови [PERSON] районної ради № 45к від 26.08.2016 року «Про призначення [PERSON] виконуючим обовязки редактора редакції [PERSON] районної газети «Вільним шляхом», останню з 26 серпня 2016 року призначено в.о. редактора редакції [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» до вирішення питання про призначення на посаду редактора (а.с. 13 т. 1). На думку суду звільнення позивача з роботи проведено з порушенням закону з наступних підстав. Відповідно до реєстраційної справи редакції [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» співзасновниками друкованого засобу масової інформації газети є [PERSON] районна рада Волинської області, [PERSON] районна державна адміністрація Волинської області та трудовий колектив редакції газети «Вільним шляхом». Редакцію очолює головний редактор, якій призначається на посаду [PERSON] районною радою шляхом прийняття відповідного рішення п. 7 ст. 7 Статуту газети (а.с. 58 т. 2). Відповідно до положень Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»: До суб'єктів діяльності друкованих засобів масової інформації належать засновник (співзасновники) друкованого засобу масової інформації, його редактор (головний редактор), редакційна колегія, редакція, трудовий колектив редакції, журналістський колектив, журналіст, автор, видавець, розповсюджувач. Засновник (співзасновники) може об'єднувати в одній особі редакцію, видавця, розповсюджувача. Редакція має право виступати засновником (співзасновником), видавцем, розповсюджувачем (ст. 7) Відносини між співзасновниками друкованого засобу масової інформації, а також співзасновниками-підприємцями щодо його заснування та діяльності визначаються установчим договором, який укладається між ними відповідно до чинного законодавства України. Установчим договором передбачається розподіл між співзасновниками обов'язків щодо виробничого, фінансового та матеріально-технічного забезпечення діяльності створюваного ними друкованого засобу масової інформації (ст. 9). Підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації за дорученням засновника (співзасновників) здійснює редакція або інша установа, що виконує її функції. Редакція діє на підставі свого статуту та реалізує програму друкованого засобу масової інформації, затверджену засновником (співзасновниками). Редакція друкованого засобу масової інформації набуває статусу юридичної особи з дня державної реєстрації, яка здійснюється відповідно до чинного законодавства України (ст. 21). Статут редакції друкованого засобу масової інформації визначає виробничі, майнові, фінансові та інші умови її діяльності. Статут редакції затверджується засновником (співзасновниками) відповідно до чинного законодавства України. У статуті редакції визначаються: засновник (співзасновники) та назва друкованого засобу масової інформації, місцезнаходження його редакції, предмет і цілі діяльності, її органи управління, порядок їх формування, компетенція та повноваження журналістського і трудового колективів та їх виборних органів, порядок утворення майна редакції, положення щодо вирішення питань виробничого, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності видання та його редакції, умови її реорганізації, припинення діяльності, інші положення (ст. 22). Редактор (головний редактор) друкованого засобу масової інформації є керівником редакції, уповноваженим на те засновником (співзасновниками). Редактор (головний редактор) призначається (обирається) на посаду і звільняється з посади в порядку, встановленому засновником (співзасновниками) у статуті редакції відповідно до чинного законодавства України про працю (ст. 23). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 3.1 Статуту редакції [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» від 18.02.1998 року, прийнятого на зборах трудового колективу, співзасновниками газети є районна рада, районна державна адміністрація і трудовий колектив редакції (а.с. 14 т. 1). Відповідно до п. 4.2 ст. 5 Статуту колектив редакції обирає кандидатуру редактора за поданням райдержадміністрації, сесія ради затверджує. Аналогічний порядок звільнення редактора (а.с. 15 т. 1). Відповідно до п. 7.2 Посадової інструкції заступника редактора редакції газети «Вільним шляхом» заступник редактора виконує обовязки редактора у час його відсутності. при цьому відповідно до п. 1.2 цієї ж інструкції заступник редактора призначається на посаду і звільняється з посади в установленому чинним трудовим законодавством порядку наказом редактора з випробувальним терміном 3 місяці (а.с. 192-194 т. 1). Таким чином. Судом встановлено, що виконання обовязків редактора газети регламентовано посадовою інструкцією заступника редактора редакції газети «Вільним шляхом» і додаткового регулювання не потребувало. Аналізуючи розпорядження голови [PERSON] районної ради від 22.12.2015 року про призначення [PERSON] виконувачем обовязків редактора [PERSON] районної громадсько-політичної газети «Вільним шляхом» вбачається, що воно винесене на підставі п. 5.1 розділу V «Заключні положення» Положення про порядок призначення та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міста району (зі змінами), затвердженого рішенням райради від 23.02.2012 року № 11/40 «Про управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міста району», п. 7.2 ст. 7 «Керівництво друкованого засобу масової інформації», Статуту редакції [PERSON] районної громадсько-політичної газети «Вільним шляхом». Однак в ході судового засідання встановлено, що Статут редакції [PERSON] районної громадсько-політичної газети «Вільним шляхом» взагалі відсутній,а в діючому на час виникнення спірних правовідносин Статуті редакції [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» (а.с. 14-16 т. 1) взагалі відсутні п. 7.2 ст. 7. Щодо посилань на п. 5.1 розділу V «Заключні положення» Положення про порядок призначення та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міста району (зі змінами), затвердженого рішенням райради від 23.02.2012 року № 11/40 «Про управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міста району» (а.с. 108-111 т. 1) щодо призначення виконувача обовязків керівника підприємства, то на думку суду, воно не ґрунтується на будь-якому законодавчому акті. Щодо розпорядження голови [PERSON] районної ради № 41-к від 01.018.2016 року «Про звільнення [PERSON] з виконуючого обовязки редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом», яким звільнено [PERSON] з виконуючого обовязки редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» 22.07.2016 року за прогул без поважних причин з 25.07.2016 року, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, судом встановлено наступне. Зі змісту ч. 1 ст. 40 КЗпПУ вбачається, що на підставі даної норми може бути розірваний трудовий договір, укладений на невизначений строк,а також трудовий договір до закінчення строку його чинності з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Згідно із ст. 21 КЗпПУ трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязаний виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Аналізуючи вищеназвані норми, суд приходить до висновку, що між позивачкою та відповідачем [PERSON] районною радою не укладався окремий трудовий договір на виконання обовязків редактора газети «Вільним шляхом», оскільки згідно зі штатним розписом редакції, який діяв на час призначення-звільнення позивача (а.с. 137 т. 1) такої посади як в.о. редактора окремо не існувало, а позивачка письмово не зверталась до відповідача про укладення трудового договору. Крім цього, позивачку було звільнено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, тобто за вчинення прогулу без поважних причин 22.07.2016 року з 25.07.2016 року. Вищеназваний прогул був зафіксований актом про засвідчення факту відсутності на робочому місці керівника комунального підприємства від 27.07.2016 року (а.с. 114-115 т. 1). Рішенням тимчасової контрольної комісії районної ради з питань проведення перевірки діяльності підприємств, установ та організацій, які перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міста Ківерцівського району від 28.07.2016 ороку № 3/1 (а.с. 104 т. 1) голові [PERSON] районної ради було рекомендовано комісією звільнити в.о. редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» за систематичне невиконання покладених на неї обовязків. Однак згідно із наказом № 6 від 22.07.2016 року (а.с. 10 т. 1) «Про відпустку [PERSON]Г.» позивачка з 25.07.2016 року перебувала у відпустці за 2015 рік терміном 36 календарних днів, а з 01.08.2015 року перебувала на лікарняному (а.с. 73 т. 1). Відповідачами не оспорюється факт перебування позивачки у відпустці, однак вказується що вказана відпустка відповідно до ст. 10 ЗУ «Про відпустки» не була погоджена з власником або уповноваженим ним органом, тобто з головою [PERSON] районної ради. Однак з вказаним твердженням суд погодитись не може, оскільки редакція [PERSON] районної газети «Вільним шляхом» є окремою юридичною особою, що стверджується реєстраційною справою від 30.04.2009 року (а.с. 2-54 т.2), а тому голова [PERSON] районної ради не може бути власником редакції погодження відпусток з ним діючим законодавством не передбачено. Крім того, як встановлено судом, питання про звільнення позивача з виконувача обовязки не погоджувалося з профспілковою організацією і дану обставини відповідачі у судовому засіданні не заперечували. Також даний факт підтвердили допитані у суді свідки. Посилання відповідача на те, що профспілкова організація «Професійна спілка районної газети «Вільним шляхом» не була у встановленому законом порядку зареєстрована судом до уваги не беруться, оскільки окремої реєстрації профспілки не передбачено. Більш того, відповідно до положень ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» в Україні» (в редакції що діяла на час виникнення спірним правовідносин) виключно на пленарних засіданнях районної ради могло бути вирішене питання призначення і звільнення керівників засобів масової інформації відповідної ради (п. 7). Зазначене положення ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було змінено у звязку з прийняттям 24.12.2015 року Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації», яким визначений вихід органів державної влади, інших державних органів та органів місцевого самоврядування із складу засновників (співзасновників) друкованого засобу масової інформації та редакції, а рішення про реформування друкованого засобу масової інформації та редакції мало бути прийняте їх засновниками (співзасновниками) за участю трудового колективу. При цьому, трудовий колектив редакції має пріоритетне право у визначенні способу реформування. Вичерпний перелік повноважень Голови районної, обласної, районної у місті ради визначений Законом України "Про місцеве самоврядування в України" і до нього не входить повноваження щодо одноособового звільнення керівників засобів масової інформації, до яких, відповідно до наведених вище приписів закону, відносяться обовязки, які виконувала позивач. А Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міста району (крім керівників закладів культури)» не може бути застосоване до позивача, оскільки спеціальним законом встановлений особливий порядок припинення повноважень керівника друкованого засобу масової інформації. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування розпорядження голови [PERSON] районної ради № 41-к про звільнення [PERSON] виконувача обовязки редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом». З цих самих підстав слід визнати протиправним та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної ради № 45-к від 26.08.2016 року про призначення [PERSON] виконуючим обовязки редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом. Судом також встановлено, що позивачка не була двічі допущена представниками відповідача до виконання обовязків заступника редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом», що зафіксовано у відповідному акті від 14.09.2016 року (а.с. 85 т. 1) та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, внесеного 16.09.2016 року за заявою позивачки (а.с. 86 т. 1). Даний факт не заперечується із представниками відповідача. Останні аргументують вказане недопущення до виконання обовязків заступника редактора тим, що звільнення з в.о. редактора потягло за собою і припинення трудового договору і щодо заступника редактора. Однак, на думку суду, дане твердження є безпідставним і не ґрунтується на вимогах трудового законодавства. У звязку з цим підлягає до задоволення позовна вимога позивачки про зобовязання відповідачів не чинити перешкод у виконанні посадових обовязків заступника редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом», оскільки вона належним чином не звільнена з цієї посади. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди завданої працівнику. Пленум Верховного Суду України в постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що незаконне недопущення позивача до роботи порушило її життєві звязки, змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя, призвело до моральних страждань, нервових переживань, все це спричинило моральні страждання. Необхідною і достатньою, доведеною і такою, що підлягає стягненню на користь позивача, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає грошову компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 500 грн. Водночас не підлягає до задоволення вимога позивача про поновлення її в якості виконуючого обовязки редактора [PERSON] районної газети «Вільним шляхом», так як вже зазначалось вище, вказаної посади не передбачено штатним розписом редакції, а виконання функцій редактора передбачено посадовими обовязками заступника редактора і додаткової регламентації , на думку суду, не потребує. Також не підлягає до задоволення вимога позивача про скасування штатного розпису [PERSON] районної газети «Вільним шляхом», підписаний [PERSON], оскільки позивачем не зазначено в чому було порушено право позивачки та не наведено будь-яких доказів його незаконності. Відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності та залишення даної позовної заяви без розгляду, оскільки позивач [PERSON] допустила порушення встановленого законодавством строку звернення до суду в один місяць. Однак суд прийшов до висновку, що в задоволенні вказаної заяви сліді відмовити, так як позивач [PERSON] раніше зверталась до суду із аналогічною позовною заявою для відновлення її порушених прав в порядку адміністративного судочинства, тому суд вважає допущення пропуску позовної давності з поважних причин. Крім того, на підставі ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць

Outcome: partial