Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

29 березня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Гвардійська квартирно-експлуатаційна частина району про вселення, укладення окремого договору найму житлового приміщення. 17 травні 2013 року та 25 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з уточненими позовами до [PERSON], третя особа - Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про вселення, укладення окремого договору найму житлового приміщення. 15 травня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа - Новомосковський МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. На обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що з 11 березня 1977 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], шлюб розірваний в 2012 році. Вона та відповідач проживають в двокімнатній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Наймачем зазначеного жилого приміщення є відповідач [PERSON] Квартира має загальну площу 49,42 кв.м., складається з двох ізольованих кімнат площею 16,29 кв.м. та 12,60 кв.м., коридору, ванни, туалету, кухні. Позивач [PERSON] посилалася на те, що протягом тривалого часу між нею та відповідачем існують неприязнені стосунки, відповідач за характером дуже агресивний, він безпідставно влаштовував сварки, ображав її, застосовував проти неї фізичне насильство. В 2004 році [PERSON], за скоєння тяжких злочинів: злісного хуліганства, спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, був засуджений судом до позбавлення волі. В серпні 2008 року [PERSON] побив її, спричинив тілесні ушкодження, вона була змушена піти з квартири, боялася повертатися в неї, оскільки [PERSON] погрожував їй. В квартирі залишилося її майно, речі, але, вона не має можливості потрапити до житлового приміщення, оскільки відповідач змінив замки на вхідній двері. Позивач зазначила, що вона має право на користування спірним жилим приміщенням у відповідності до ст. 64 ЖК України, також, у відповідності до ст. 104 ЖК України, вона має право на укладення окремого договору найму житлового приміщення. Враховуючи наведене, позивач [PERSON] просила суд: -вселити її, [PERSON], в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] -зобов'язати Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району укласти з нею, [PERSON] окремий договір найму жилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], виділити їй в користування жиле приміщенні в квартирі, а саме - житлову кімнату площею 16,29 кв.м., кухню, коридор, ванну, туалет залишити в загальному користуванні її та [PERSON]. -зобов'язати Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району відкрити на її ім'я особовий рахунок на житлове приміщення. В зустрічному позові [PERSON] посилався на те, що 11 березня 1977 року у виконавчому комітеті Полтавської міської ради був зареєстрований шлюб з [PERSON] 01 жовтня 1990 року ним був отриманий ордер № 356, на вселення в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в квартиру також була вселена, як член сім'ї [PERSON] Шлюбні відносини з [PERSON] фактично були припинені в серпні 2007 року, [PERSON] в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, не сплачує квартплату, та суми комунальних платежів. Факт не проживання [PERSON] в квартирі можуть підтвердити свідки, також, підтверджується актом комісії Будинкоуправління №1 Гвардійської КЕЧ району. У відповідності до ст.ст. 71,72 ЖК України, [PERSON] може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин. В зв'язку з наведеним, в зустрічному позові [PERSON] просив суд: -визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]; -зобов'язати Новомосковський МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційному обліку в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги, зустрічний позов не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] з поважних причин не могла користуватися спірним житлом. В судовому засідання відповідач [PERSON] позов не визнав, зустрічні вимоги підтримав, посилався на те, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин. Представники третіх осіб - Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району та Новомосковський МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 березня 1977 року у виконавчому комітеті Полтавської міської ради сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 505. У відповідності до ордеру № 356, виданого 01 жовтня 1990 року Дніпропетровською КЕЧ району, [PERSON] та членам його сім'ї: дружині [PERSON], дочці [PERSON] було надано право на вселення в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району від 19 березня 2013 року, в квартирі зареєстровані [PERSON] (наймач) та [PERSON] Договір найму жилого приміщення укладений 07 січня 2003 року між Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району та [PERSON] Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON], суд приходить до наступного. Згідно до вимог ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер На підставі ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Припинення сімейних відносин з наймачем жилого приміщення не позбавляє колишнього члена сім'ї права користування житловим приміщенням (ст. 64 ЖК України). Як зазначалося вище, на обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на те, що з серпня 2007 року [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні. У відповідності до акту комісії Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району від 20 травня 2012 року, [PERSON] не проживає в спірному жилому приміщенні з серпня 2007 року, з її слів, [PERSON] перешкоджає їй проживати в квартирі. У відповідності до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази тим обставинам, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог. Суд приходить до переконання. що [PERSON] не надав доказів того, що [PERSON] не проживає в житловому приміщенні без поважних причин. Так, сама [PERSON] посилалася на те, що вона не проживає в спірному жилому приміщенні, оскільки її проживанню перешкоджає [PERSON], який застосовує до неї фізичне насилля. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 31 серпня 2008 року вона зустріла [PERSON], яка скаржилася, що її побив чоловік, боїться повертатися в квартиру. Їй відомо, що [PERSON] була змушена проживати в гуртожитку у дочки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сторони є її батьками, В 2008 році її батько [PERSON] побив матір [PERSON], тому остання проживала в гуртожитку в її кімнаті. Через неділю її мати намагалася забрати деякі речі, але, замки на двері були змінені. Її батько і раніше в її присутності вчиняв сварки, бив маму. Згідно висновку судово-медичного експерта № 843 від 02 вересня 2008 року, у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна у лівій скроневій області, синців навколо лівого ока, на лівому плечі, правій сідниці, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, за давністю утворення можуть відповідати даті події - 31 серпня 2008 року. В акті зазначені обставини зі слів обстежуваної: 31 серпня 2008 року близько 20-00 годин за місцем мешкання її побив чоловік. В зв'язку з наведеним, надаючи оцінку доказам, суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживала в спірному жилому приміщенні з поважних причин, оскільки [PERSON] чинив перешкоди, тому, підстав для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням не має. Крім того, згідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, крім інших і такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; У відповідності до ст. 11 ЦК України, 1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини, які випливають з договору найму жилого приміщення. Як зазначалося вище, договір найму спірного житлового приміщення був укладений з [PERSON] У відповідності до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. На підставі ст. 15 ЦК України, 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд приходить до переконання, що сам по собі факт не проживання відповідача в житловому приміщенні жодним чином не порушує прав [PERSON], які випливають з договору найму житлового приміщення та норм Житлового Кодексу України. Суд приходить до переконання, що [PERSON] не є належним позивачем у справі, оскільки, звертатися до суду з вимогами про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням з підстав, зазначених ст.ст. 71,72 ЖК України, має право тільки житлово-експлуатаційна організація (а в разі її відсутності - відповідне підприємство, установа, організація), з якої укладений договір найму житлового приміщення.. Аналогічна позиція висловлена і в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», де зазначено, що в силу ст. 61 ЖК житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Оскільки судом не встановлено порушень прав [PERSON], суд приходить до переконання, що в задоволенні його позовних вимог належить відмовити. Стосовно вимог [PERSON], суд приходить до наступного. Як зазначалося вище, у відповідності до ст. 64 ЖК України, члени наймача жилого приміщення (в тому числі і колишні) мають право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт перешкоджання [PERSON] проживання [PERSON] проживати в спірному жилому приміщенні, вимоги в частині вселення підлягають задоволенню. Також, у відповідності до ст. 104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. У відповідності до ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Згідно ст. ст. 48 ЖК України, жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі (частина друга статті 50). На вимогу ст. 47 ЖК України, норма жилої площе в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Відповідно до п.53 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради профспілок від 11.12.1984 р. № 470, житлове приміщення надається громадянам в межах 13.65 кв.м. на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян в населеному пункті визначається комітетами обласних, Київської та Севастопольської міських рад народних депутатів спільно з радами профспілок, виходячи з даних статистичної звітності Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в Дніпропетровській області визначений - 9 кв.м. Згідно вимог ст. 50 ЖК України, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. Судом встановлено, що спірна жила квартира розташована за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 49,42 кв.м., житлову 28,89 кв.м. Квартира має дві ізольовані кімнати площею 12,60 кв.м. та 16,29 кв.м. відповідно, також, кухню, коридор, ванну, туалет. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що можливе укладення окремого договору найму спірного жилого приміщення, оскільки є можливість виділення в користування сторонам окремих ізольованих кімнат, які за площею відповідають вимогам ст.ст. 63, 67, 68, 50 ЖК України. В зв'язку з наведеним, вимоги [PERSON] в частині укладення окремого договору найму жилого приміщення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] заявлялися вимоги про зобов'язання Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району відкрити на її ім'я особовий рахунок на житлове приміщення. Суд приходить до переконання, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, особовий рахунок може бути відкритий тільки після укладення договору найму жилого приміщення, тобто, є похідним від укладення між сторонами договору, тому, не вбачається наявності спору між сторонами у зазначених відносинах.

Outcome: partial