Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року до 10 жовтня 2019 року. Від цього шлюбу є діти: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Вказала, що відповідач кошти на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, стан здоров*я дозволяє працювати. За останніх шість місяців (попередньо перебував за кордоном) відповідач неодноразово змінював місце роботи, що призводило до отримання непостійних та нерегулярних доходів, які в досить значній частині становили доходи від неофіційних джерел. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2218 грн., щомісячно, до повноліття дитини та на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1779 грн., щомісячно, до повноліття дитини. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі, з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву і призначено судове засідання по справі. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає частково, просить стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року до 10 жовтня 2019 року. Від цього шлюбу є діти: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивачка була змушена звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання доньки та сина. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років починаючи з січня 2020 становить 1779 грн., з липня - 1859 грн., з грудня - 1921 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Судом встановлено, що значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки. Розмір аліментів, повинен бути достатнім для належного утримання дітей. Однак, суд враховує той факт, що відповідач не має постійного заробітку, та в своїй заяві вказав, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, будь яких інших доказів, які б підтверджували отримання відповідачем іншого доходу, позивачем не надано. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенні. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1553 грн., на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1245 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial