Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про спонукання до виконання умов мирової угоди від 09 березня 2010 року шляхом вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказував, що ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 березня 2010 року затверджено укладену між ним та відповідачами мирову угоду щодо умов користування зазначеною квартирою. На даний час відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирою, змінили замки і не дають йому ключа від вхідних дверей, у зв'язку з чим він неодноразово звертався до правоохоронних органів, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Крім того, [PERSON] подавала до суду позов про визнання його, [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеною квартирою, однак їй було відмовлено в позові. Мирним шляхом вирішити даний спір неможливо. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив суду, що під час розгляду даної справи йому надали ключ від квартири, однак, відповідачка [PERSON], яка проживає у цій квартирі, продовжує чинити йому перешкоди у проживанні та користуванні квартирою. Також пояснив, що відповідачка [PERSON] не перешкоджає йому у користуванні квартирою. Відповідачка [PERSON] позов не визнає, вважає позов безпідставним. В судовому засіданні пояснила, що під час судового розгляду даної справи позивачу були надані ключі від вхідних дверей, однак після цього він не приходив в квартиру. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, у відзиві на позов просить закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки викладені в позові обставини не відповідають фактичним обставинам справи та позивачу не чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1, ст. 4 ЦПК України). Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що: відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння; такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки; позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1, ст. 81 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Волочиської міської ради народних депутатів Хмельницької області № 180 від 05.08.1982 року позивачу [PERSON] (на той час мав прізвище [PERSON]) - водієві АТП-22031, склад сім'ї - 3 чол. (він, дружина [PERSON], дочка [PERSON]) надано двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні № 1680 від 13.04.2018, виданою Волочиським КП ЖЕК, у вказаній вище квартирі зареєстровані наступні особи: [PERSON] - уповноважений власник (співвласник, наймач); [PERSON] - колишня дружина; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка; [PERSON] - внучка. Ухвалою Волочиського районного суду від 09.03.2010 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення в житло та усунення перешкод в користуванні житлом було затверджено мирову угоду, згідно з умовами якої сторони зобов'язалися поважати честь і гідність кожної із сторін, [PERSON] зобов'язувався не влаштовувати негативної поведінки до [PERSON], [PERSON], а [PERSON], [PERSON] зобов'язувалися не чинити перешкод [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS], не влаштовувати з ним сварок, скандалів, допускати [PERSON] до користування кухнею, ванною, коридором, вхідними дверима в квартиру, проживати у великій кімнаті квартири, а [PERSON] в меншій кімнаті, також не псувати, не шкодити особисті речі як позивача так і відповідачів, рівноправно користуватися майном, яке є у квартирі і нажите спільно за час проживання. На даний час сторони перебувають в неприязних стосунках, зокрема, не дійшли згоди щодо спільного користування квартирою [ADDRESS]. Щодо нанесення відповідачкою [PERSON] тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12017240110000666 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Допитані в судовому засіданні в якості свідків працівники поліції [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в 2018 році вони виїжджали за адресою [ADDRESS], за викликом позивача стосовно вчинення відповідачами перешкод у користуванні квартирою. Встановлено, що квартира має двоє вхідних дверей, від одних у позивача не було ключів. Внучка позивача [PERSON] відмовилася надати йому ключ для виготовлення дублікату, однак запевнила, що не буде закривати двері на замок, від якого у позивача не має ключів. Однак, коли вони з позивачем через невеликий проміжок часу повернулися до квартири, двері були замкнені на цей замок і позивач не міг зайти в квартиру. За наведених обставин та враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про доведеність обставин про те, що відповідачка [PERSON] безпідставно перешкоджає позивачу користуватися квартирою, а тому його право підлягає захисту шляхом зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні позивачем спірною квартирою та вселення позивача в квартиру. В решті позову до [PERSON] слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] не чинить позивачу перешкод в користуванні квартирою. Ці обставини в судовому засіданні підтвердив і сам позивач. А тому, позов в цій частині не підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON], які на даний час зареєстровані та проживають в спірній квартирі, оскільки між ними та позивачем склалися неприязні відносини.

Outcome: partial