Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

19 січня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом про зобов`язання вчинити дії та відшкодування коштів за договором строкового банківського вкладу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 25 лютого 2015 року уклала договір депозиту з АТ «Дельта Банк» на суму 3500 доларів США до 24 серпня 2015 року. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк». [PERSON] отримала від банку повідомлення, в якому було зазначено, що договір депозиту є нікчемним. Відтак, довідалась про те, що її не внесено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду з кредиторською вимогою, в якій просила визнати її кредитором АТ «Дельта Банк» та здійснити виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом. Однак, відповіді на кредиторську вимогу не отримала. Листом АТ «Державний експортно-імпортний банк України» (далі АТ «Укрексімбанк») позивача повідомлено, що АТ «Укрексімбанк» є банком-агентом Фонду щодо здійснення виплат гарантованих сум відшкодувань вкладникам АТ «Дельта Банк». Згідно з реєстром вкладників АТ «Дельта Банк» на її ім`я надійшов грошовий переказ у сумі 66 грн. 61 коп. Позивач вважає, що рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору депозиту є незаконним та порушує її права як вкладника банку. Просить суд зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі Уповноважена особа Фонду) надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) на затвердження додаткову інформацію про неї, як вкладника, стосовно включення її до загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», та зобов`язати Львівське відділення №1 АТ «Дельта Банк» в особі Фонду відшкодувати їй кошти в розмірі 3500 доларів США за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №014-13524-250215 від 25 лютого 2015 року. Ухвалою від 20 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху. 30 січня 2017 р. відкрито провадження у справі. 07 березня 2017 року від представника Фонду надійшли заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що у АТ «Дельта Банк» розпочато процедуру ліквідації, тому стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неможливо. В той час, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам цього Закону. Зазначив, що перелік вкладників складається Уповноваженою особою Фонду, а загальний реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування формується та затверджується Фондом на підставі переліку. Перелік, який складається Уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі загального реєстру затверджується Фондом. Позивача включено до загального реєстру Фондом гарантування на ту суму, яка була визначена Уповноваженою особою Фонду - 66,61 грн. Жодної додаткової інформації щодо позивача від Уповноваженої особи до Фонду не надходило /т. 1, а.с. 60-63/. 16 травня 2017 р. від представника АТ «Дельта Банк» надійшли заперечення на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відповідачем по справі не може бути Львівське відділення №1 АТ «Дельта Банк», оскільки воно не є юридичною особою, а структурною одиницею АТ «Дельта Банк». Належним відповідачем у цій справі може бути виключно юридична особа - АТ «Дельта Банк», з яким укладено договір банківського вкладу (депозиту). Звертає увагу, що з моменту запровадження в АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, а в подальшому, ліквідаційної процедури та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів АТ «Дельта Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначає, що відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та на виконання наказу Уповноваженої особи Фонду №408 від 29.05.2015 року і рішення виконавчої дирекції Фонду №174/15 від 27.07.2015 року проводилась перевірка для виявлення ознак нікчемності договорів. За результатами перевірки встановлено нікчемність ряду договорів, укладених між АТ «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами банку після 16.01.2015 року. Зокрема, встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім`я позивачки, надійшли внаслідок «розбивки» великого вкладу іншого клієнта АТ «Дельта Банк» [PERSON] . Тобто вносились шляхом переказу грошових коштів третіми особами в іноземній валюті, а не позивачкою, що є порушенням умов договору і заборонено постановою Правління Національного банку України від 16.09.2013 року №365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України». Відтак, договір депозиту, укладений з позивачкою, був визнаний нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що її було повідомлено. Таким чином, відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення грошових коштів, які вона фактично не вносила на рахунок банківського вкладу задоволенню не підлягають /т. 1, а.с. 67-76/. 15 червня 2017 року від представника Фонду надійшли додаткові заперечення, у яких він зазначив, що договір банківського вкладу укладений під час дії обмежень встановлених постановою Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних». Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою. Разом з тим, кошти на банківський рахунок позивача фактично переведені від іншого кредитора банку - власника рахунку [PERSON] . Окрім того зазначив, що виплата гарантованої суми відшкодування вкладника має здійснюватися виключно в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інформація про вкладника має бути подана уповноваженою особою Фонду, потім затверджена дирекцією Фонду. Відшкодування здійснюється через банки-агенти. Позивачем не доведено порушення Фондом гарантування її прав, оскільки інформація щодо спірної суми від Уповноваженої особи Фонду не надходила /т.1 а.с. 126-133/. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому та просили задовольнити. Представник Уповноваженої особи Фонду в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з підстав викладених у письмових запереченнях. Представник Львівського відділення № 1 публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи не надійшло, тому, суд ухвалив розглядати справу у відсутності відповідачів. Заслухавши думку позивача та його представника, представника відповідача - Уповноваженої особи Фонду, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 лютого 2015 року між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір №014-13524-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» на суму 3500 доларів США до 24 серпня 2015 року зі сплатою 5,5% річних за користування коштами. Відповідно до договору депозиту банк зобов`язувався при настанні дати повернення вкладу або в разі дострокового припинення дії цього договору повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти. Грошові кошти у вказаній сумі на депозитний рахунок № [NUMBER] надійшли від [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №46443705 від 25 лютого 2015 року /т.1, а.с. 79/. 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за №150 «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 березня 2015 року за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08 квітня 2015 року №71 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня по 02 вересня 2015 року включно. 03 серпня 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду №147 строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року. Постановою Національного банку України №664 від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідацію АТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 02.10.2015 року прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з «05» жовтня 2015 року по «04» жовтня 2017 року включно. В подальшому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняв рішення від 20 лютого 2017 року №619 щодо продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта банк" на два роки до 04 жовтня 2019 року. В повідомленні про нікчемність правочину №8821/2152 від 23 вересня 2015 року, зазначено, що договір депозиту №014-13524-250215, укладений між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] , є нікчемним згідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно нікчемний правочин, не створює юридичних наслідків, зокрема включення до переліку вкладників АТ «Дельта Банк». Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року (далі Закон №4452-VI) установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин. Відповідно до ст.2 Закону №4452-VI, вклад кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту). Відповідно до п.17 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI, Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Згідно з п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що протягом процедури ліквідації Уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач уклала з АТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) та на відповідному рахунку позивача розміщено грошові кошти згідно із зазначеним договором (переказ коштів від [PERSON] ), а тому в розумінні закону позивач є вкладником. Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до початку віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02.03.2015 року). Положення п.7 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу. Отже, вклад розміщено на рахунку АТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст.26 Закону №4452-VI. При цьому, Уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону №4452-VI. Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 у справі №802/351/16-а. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. Неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії порушує її право. Щодо визнання нікчемним укладеного з позивачем договору депозиту відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду №408 від 29.05.2015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду №174/15 від 27.07.2015 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч. 1, 2 ст. 38 Закону №4452-VI, Фонд (Уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст.38 Закону №4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними на підставі закону. При виявленні таких правочинів Фонд, уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону №4452-VI), незалежно від того, чи проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів АТ «Дельта Банк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі №819/353/16. Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Відтак, права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 у справі №802/351/16-а. Отже, суд дійшовши висновку про порушення права позивача на одержання коштів за вкладом (договором депозиту) у межах граничної суми відшкодування, яке підлягає захисту у спосіб зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника банку, яка має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 014-13524-250215 від 25.02.2015 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про зобов`язання Львівського відділення №1 АТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати їй кошти в розмірі 3500 доларів США за її вкладом, виходячи з наступного. Відповідно до ч.5 ст.27 Закону № 4452-VI, обов`язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення позивача до реєстру вкладників для здійснення виплат виникає виключно у разі наявності відомостей про неї у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, складеному Уповноваженою особою Фонду, а оскільки до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходив перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, у якому були б зазначені відомості про позивача, тому правових підстав для висновку про порушення прав позивача Фондом гарантування вкладів фізичних осіб немає (така вимога є передчасною). Вимога позивача, звернена до Львівського відділення №1 АТ «Дельта Банк», не може бути задоволена, оскільки Львівське відділення №1 АТ «Дельта Банк» не є юридичною особою, а правовідносини, які стосуються відшкодування коштів за вкладом (договором депозиту) у межах граничної суми відшкодування, визначеної статтею 26 Закону №4452-VI, та регулюються положеннями розділу V «Гарантії Фонду та відшкодування коштів за вкладами» цього Закону, складаються без участі Банку-боржника, оскільки такий не наділений Законом повноваженнями вирішувати питання відшкодування коштів за вкладом (договором депозиту) у межах граничної суми відшкодування. Також необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.27 Закону №4452-VI (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду, а тому суд не вправі перебирати на себе такі повноваження, визначаючи розмір суми гарантованого відшкодування за вкладом, на яку має право позивач. Такими чином, суд відмовляє в задоволенні позову в частині зобов`язання Львівського відділення №1 АТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати позивачу кошти в розмірі 3500 доларів США за вказаним договором депозиту, з наведених вище мотивів. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] необхідно стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1428,40 грн.

Outcome: partial