Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

28.04.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до ПАТ «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, зазначивши, що з 02.08.2012 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем та працює на посаді лаборанта хімічного аналізу. З серпня 2014 року заробітна плата стала виплачувалися їй несвоєчасно, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 12228,38 гривень, яку вона просила стягнути з відповідача на її користь. Крім того, зазначила, що неправомірними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормального ритму її життя через невиплату заробітної плати. Так залишившись без коштів на існування вона позбавлена можливості купувати необхідні речі, продукти харчування, ліки, сплачувати комунальні послуги, у зв'язку з чим переживає сильний стрес та моральні страждання. На підставі викладеного просила стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 7094,84 гривень у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що з 02.08.2012 року по теперішній час позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем та працює на посаді лаборанта хімічного аналізу, що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] /а.с. 8/. Виплата заробітної плати позивачці проводилася не в повному обсязі, у зв'язку з чим за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 7094,84 гривень, що підтверджується довідкою ПАТ «Азовелектросталь» № 1208 від 13.05.2015 року. Судом встановлено, що на день винесення даного рішення повний розрахунок по заробітній платі відповідачем так і не був здійснений, а тому заборгованість по заробітній платі у розмірі 7094,84 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що порушенням трудових прав, яке полягало у невиплаті заробітної плати, позивачці була завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних переживаннях та порушенні нормального ритму її життя через невиплату їй заробітної плати. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд стягує з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в сумі 500,00 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнена позивачка.

Outcome: partial