Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. У позовній заяві зазначено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання в шлюбі них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Рогатинського районного суду від 02.03.2012 року шлюб між ними розірвано. Відповідно до рішення Рогатинського районного суду від 07.02.2012 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 13 січня 2012 року. В даний час його матеріальне становище погіршилося. Він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON]. [PERSON], його дружина, здійснює догляд за малолітнім сином, не працює, фактично перебуває на його утриманні. Просив позов задовольнити, зменшити розмір аліментів до 1/6 частини від усіх видів його заробітків щомісячно. У судове засідання, призначене на 20.05.2015 року позивач, представник позивачки не прибули. Представник позивача [PERSON] направила на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності та у відсутності її довірителя. Позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачка позову не визнала зовсім. Просила у задоволенні позову відмовити, оскільки коштів, які стягуються із [PERSON] на утримання дочки недостатньо для її утримання. Крім того, відповідач зовсім не займається вихованням дочки. У судове засідання, призначене на 20.05.2015 року не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позовних вимог не визнала. Пояснила, що аліментів, які сплачує [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки недостатньо. [PERSON] на даний час не працює, немає постійного заробітку. Вихованням дочки займається самостійно. [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею. Просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухвши доводи представника відповідачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 28.10.2014 року виконавчим комітетом Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, [PERSON] народився [INFO]. Батьки дитини [PERSON] і [PERSON] (а.с.7). Відповідно до рішення Рогатинського районного суду від 07.02.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON], [INFO], уродженки с.Явче Рогатинського району, зареєстрованої в с.Явче Рогатинського району на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з довідки №32, виданої 29.01.2015 року виконавчим комітетом Тенетниківської сільської ради [PERSON] проживає в с.Новий Мартинів Галицького району. В склад її сім'ї в ходить [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За наведених позивачем доказів, суд приходить до висновку, що у зв'язку із зміною сімейного стану позивача його матеріальне становище погіршилося. При визначенні зміненого розміру аліментів суд враховує також матеріальне становище відповідачки, яка немає самостійного заробітку, не працює. Ту обставину, що у позивача [INFO] народився син [PERSON], мати дитини [PERSON] не працює, здійснює догляд за малолітнім сином. За таких обставин та доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Розмір аліментів слід визначити в 1/5 частці від заробітку [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial