Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

13.12.2013 р. позивач, КП "Харківські теплові мережі", звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.05.2003 р. по 31.06.2012 р. в сумі 9 285,87 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. В обґрунтування позову зазначено наступне. 15.08.2012 р. КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання з відповідачів. 02.10.2012 р. Київським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ. 14.12.2012 р. за заявою відповідача Київським районним судом м. Харкова судовий наказ було скасовано, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги Позивач зазначає, що внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, станом на 01.07.2012 р. у відповідачів виникла заборгованість в сумі 9285,87 грн., що утворилась за період з 01.05.2003 р. до 31.06.2012 р. У судовому засідання представник позивача, Цаплюк І.Ф. позовні вимоги підтримала та просила поновити строк позовної давності з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, тобто з 15.08.2012 р. Відповідач [PERSON] надала суду заперечення в яких просила відмовити КП « Харківські теплові мережі» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до 15.08.2009 року у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а також просила відмовити у задоволенні вимог про стягнення заборгованості, що виникла до 09.04.2010 р., посилаючись на те, що 29.03.2010 р. вона уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1049. Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване в органі державної реєстрації прав 09.04.2010 р. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувала проти позовних вимог про стягнення заборгованості, яка утворилась за період з 29.03.2010 р., з моменту укладання договору-купівлі-продажу, у розмірі 241,71грн. в іншій частині просила відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка мешкає у квартирі [ADDRESS] і є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2010 р. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.04.2010 р./а.с.34-35/. Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідач має заборгованість по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.052003 р. по 31.06.2012 р. в сумі 9 285,87 грн. /а.с.5/ Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги ( водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги ) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України - наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки встановлені Радою Міністрів Української РСР. На підставі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язанням, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, відповідачі повинні солідарно відповідати перед КП « Харківські теплові мережі » за надані послуги. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявленого стороною у спорі, є підставою для відмови у позові Позивач надав суду розрахунок заборгованості відповідача перед комунальним підприємством за період з 01.05.2003 р. по 31.06.2012 р. Відповідно до ч.3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг може бути подана тільки в разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або його скасування судом. 15.08.2012 р. КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання з відповідачів. 02.10.2012 р. Київським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ. 14.12.2012 р. за заявою відповідача Київським районним судом м. Харкова судовий наказ було скасовано. Отже, строк позовної давності починається з 15.08.2009р. В той же час, як встановлено в судовому засіданні відповідач є власником квартири [ADDRESS] з 29.03.2010 р., на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2010 р. Згідно довідки розрахунку позивача, станом на 31.06.2012 року заборгованість відповідача по оплаті послуг з теплопостачання, вказана в сумі 9 285,87 гривень. Однак, суд не може прийняти у якості доказу надання послуг - розрахунок суми заборгованості КП « Харківські теплові мережі», оскільки останній не підтверджує надання цих послуг та їх отримання відповідачем [PERSON] В будь-якій іншій формі відповідач не довів надання позивачу послуг до 29.03.2010 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач є споживачем послуг підприємства відповідача лише після набуття права власності на квартиру [ADDRESS], і до теперішнього часу. При оформленні договору купівлі-продажу про борги попереднього власника квартири відповідачка не знала. До 29.0-3.2010 року відповідачка тепловою енергією не користувалась, і споживачем послуг відповідача не була. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відношення в сфері житлово-комунальних послуг між учасниками будуються тільки на договірних відношеннях. Статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , передбачено обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника)надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно п. 8, 32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Виконавець зобов'язаний звільнити споживача від оплати за послуги у разі їх ненадання. Отже, зобов'язання щодо сплати заборгованості за послуги теплопостачання, що виникли у зв'язку із користуванням квартирою старим власником (зокрема, виникнення боргу за спожиті комунальні послуги), не передаються до нового власника. Також, у чинному законодавстві не передбачено конкретних правових норм, згідно з якими на покупця квартири покладався б обов'язок перевіряти наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги, нараховані на об'єкт купівлі-продажу. Позивач не є правонаступником попереднього власника квартири і зобов'язаний згідно законодавства сплачувати лише послуги, які були надані йому. З урахуванням наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за надані відповідачу послуги, яка утворилась за період з 01.04.2010 р. по 30.06.2012 р., що складає 241,71 грн. Відповідач в судовому засіданні з зазначеною сумою заборгованості погодилась. Відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України У разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial