Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду у сумі 31264 грн. 67 коп., яка склалася за період з 08.2013 р. по 08.2017 р., 3 % річних у розмірі 5192 грн. 44 коп. та інфляційних витрат у розмірі 1069 грн. 41 коп., а також покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 429 від 27.06.2001 року створене нове Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», яке почало свою господарську діяльність з 01.08.2001 року. Відповідачі мешкають в квартирі, що розташована адресою [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Відповідачі отримують теплову енергію та відкрито особовий рахунок [NUMBER] на [PERSON] Надані послуги позивачу своєчасно і в повному обсязі не сплачуються споживачами міста Харкова, заборгованість перед підприємством постійно збільшується, у зв'язку з чим підприємство несе збитки. Об'єм теплової енергії, спожитої населенням, складає 81% від обсягу виробництва. Одночасно позивач несе витрати по оплаті податків, а також збитки по оплаті за енергоносії по зобов'язанням перед енергопостачальниками, в зв'язку з чим не має фінансової можливості здійснити придбання природного газу у повному обсязі, необхідному для здійснення послуги опалення і гарячого водопостачання належної якості, тим паче, що при закупці природного газу необхідно проводити його попередню оплату. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.10.2006р. № 804 встановлені тарифи на виробництво, постачання теплової енергії та послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання, в яких не закладені витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при поданні позовної заяви до суду, що ставить підприємство КП "Харківські теплові мережі" в тяжке матеріальне становище. Позивач надає послуги з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України"Про житлово-комунальні послуги" №1875-/у від 24.06.2004 р. та Правил надання послуг з централізованного опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 (надалі Правила), що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП'ХТМ") та споживачами, які отримують ці послуги. Згідно ст. 625 ЦК України відповідачам здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії у розмірі 5192 грн. 44 коп. та інфляційні втрати, що складає 1069 грн. 41 коп. Тому КП «ХТМ» просить стягнути з відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду у сумі 31264 грн. 67 коп., яка склалася за період з 08.2013 р. по 08.2017 р., 3% річних у розмірі 5192 грн. 44 коп. та інфляційних витрат у розмірі 1069 грн. 41 коп., а також покласти на відповідачів судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, ухвалити рішення по справі, позов задовольнити. Також зазначила, що від відповідачів на адресу позивача письмових скарг та звернень про незадовільне надання послуг опалення та гарячу воду не надходило. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися своєчасно та належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання судових повісток в матеріалах справи (а.с. 26, 33-36, 38-41). Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся своєчасно та належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчить зворотне повідомлення про отримання судової повістки в матеріалах справи (а.с.26), а також особиста розписка (а.с.30). Надав суду копію довідки до огляду МСЕК від 24.02.2010 року, з якої вбачається, що [PERSON] є інвалідом 2 групи, безстроково, з 01.02.2010 року. Заперечень на позов не надав, заяв про слухання справи за його відсутності не надавав. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що відповідачі мешкають в квартирі, що розташована адресою [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Приміщення відповідачів та житловий будинок, де вони розташовані, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, тому позивачем розрахунок безпідставно спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Згідно матеріалів справи, на ім'я [PERSON] в КП «Харківські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до положення ст. 11 ГК України цивільні права і зобов'язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. За змістом ст. ст. 67, 68 ЖК України наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Статті 68, 162 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, п. 18 Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачанню холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідачі вказані послуги оплачують несвоєчасно та не у повному обсязі, в результаті чого заборгованість, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за опалення та гарячу воду склалася за період з 08.2013 р. по 08.2017 року в сумі 31264, 67 гривень, про що свідчить відомість нарахувань і оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу (а.с. 3-6). Матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківські теплові мережі» надавало відповідачам зазначені вище послуги, відповідачі їх одержували і не відмовлялися від них у встановленому законом порядку. Крім стягнення з відповідачів основної суми заборгованості за використані послуги, позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних витрат в сумі 1069 грн. 41 коп., трьох відсотків річних в сумі 5192 грн. 44 коп. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства „Харківські теплові мережі" підлягаються повному задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ст. 5 ч. 1 п.9 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди 1 та 2 групи. Таким чином, відповідач [PERSON] звільняється від сплати судового збору, як інвалід 2 групи. На підставі викладеного і

Outcome: approved