Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

31 липня 2018 року, згідно поштового відправлення, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником вищезазначеного будинку, а відповідач, який зареєстрований у будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в будинку немає. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що представник позивача проти цього не заперечує. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які вказали, що вже протягом тривалого часу [PERSON] в будинку свого батька не проживає та його місцеперебування їм невідоме. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до копії договору дарування будинку від 15.11.2004 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6-7), [PERSON] є власником будинку в [ADDRESS]. Як слідує з повідомлення КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до довідки виконкому Пісківської сільської ради Чернігівського району та області № 180 від 06.08.2018 року (а.с.19), відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] та області, проте за даною адресою не проживає. Факт не проживання [PERSON] за вказаною адресою також встановлений Актом, складеним 06 серпня 2018 року комісією у складі секретаря сільської ради [PERSON], рахівника сільської ради [PERSON] та на підставі свідчень [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Враховуючи те, що будинок перебуває у приватній власності позивача, суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з положенням якого член сім"ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи представника позивача, покази свідків, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що понад рік без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживає в будинку, належному на праві власності позивачеві, не приймає участі в утриманні будинку, а отже з метою усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вимога позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду після набрання ним законної сили буде підставою для відповідних органів для зняття відповідача з реєстрації, а суд не наділений такими повноваженнями. У зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial