Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

19.03.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] та, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON], а також пеню в розмірі 106 012,00 грн.. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.08.2014 з відповідача стягнуто на її користь кошти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.07.2014 до повноліття дитини. За час виконання судового рішення за період з липня 2014 року по грудень 2017 року утворився борг по сплаті аліментів у сумі 44 658,60 грн., а тому позивач вважає, що вона має право на стягнення з відповідача заборгованості по аліментах та пені, відповідно до наданого нею розрахунку. Ухвалою судді від 01.06.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. З матеріалів справи вбачається, що всі поштові відправлення, направлені відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Крім того, на веб-сайті «Судова влада» суду було розміщено оголошення про відкриття провадження у даній справі, і роз'яснено відповідачу право на заявлення відповідних клопотань. Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11\~ст. 128 ЦПК України,\~суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.17). Згідно виконавчого листа, виданого Радомишльським районним судом Житомирської області 23.08.2014, з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.07.2014 до повноліття дитини (а.с.20). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по стягненню аліментних платежів від 05.01.2018 № 28072, заборгованість [PERSON] за період з серпня 2014 року по грудень 2017 року становить 44\~658,00 гривень (а.с.62). За правилами ст.ст.\~194,\~195 Сімейного кодексу України, суд стягує заборгованість з аліментів, визначивши її, лише у випадку виникнення спору з особою, яка відповідно до\~ст. 187 цього Кодексу\~добровільно їх виплачувала. Право особи, яка отримує аліменти, на справедливий судовий розгляд передбачає належне виконання рішення суду, і борг з виплати аліментів, пов'язаний з невиконанням такого судового рішення, не вимагає вирішення нового спору, через що суд не може давати повторну переоцінку один раз вже з'ясованим фактам і присуджувати двічі суму, яка вже присуджена, за відсутності нових обставин, з якими ст.ст.\~192,\~197\~СК України пов'язують зміну розміру аліментів чи звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення у судовому порядку у іншій справі. Таким чином, при відсутності спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень\~Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. У п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розяснено, що передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК України\~умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16.03.2016. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.01.2015 по 01.01.2017 (заявлений позивачем період) в розмірі 6\~951, 61 коп.. Будь-яких клопотань про зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів та доказів на підтвердження цих обставин суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача пені на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial