Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

23 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та коштів на особисте утримання, посилаючись на наступні обставини. 18 серпня 2018 року між нею, [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 1081. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини відносини в їхній сім`ї стали погіршуватись, відповідач став вести себе дуже грубо по відношенню до позивача, на фоні постійного вживання алкоголю, створив умови, неможливі для спільного проживання з ним, навіть застосовував до неї фізичне насильство і під час вагітності, і вже після народження дитини. Тому позивач вимушена була переїхати з дитиною жити до своїх батьків. Розірвати шлюб в даний період вона не має можливості, оскільки дитині ще немає одного року, але вважає, що сім`я їхня розпалась остаточно, відповідач виявився не готовим до сімейного життя, до народження дитини. Після народження син був зареєстрований за її адресою, проживає разом з позивачем, перебуває на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання сина надає в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень), що явно недостатньо для прожиття з дитиною. Оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, тому також потребує матеріальної допомоги. Відповідач офіційно працевлаштований, працює продавцем у ФОП [PERSON] , має постійний дохід, має нормальний стан здоров`я, житлом забезпечений, має у власності трактор та земельний пай, який самостійно обробляє і отримує дохід з цього, тому має можливість сплачувати аліменти. Також відповідач [PERSON] на підставі рішення суду від 28.08.2013 року сплачує аліменти на користь першої дружини [PERSON] (третя особа по даній справі) на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. На користь інших осіб аліменти не сплачує. Оскільки в добровільному порядку вирішити спір неможливо, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця та мешканця с. Вільна Тарасівка , Білоцерківського району, Київської області, працюючого продавцем у ФОП [PERSON] , на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову до суду і до його повноліття. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця та мешканця с. Вільна Тарасівка , Білоцерківського району, Київської області, працюючого продавцем у ФОП [PERSON] , аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки його доходу щомісячно і до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку, тобто до [INFO] . (а.с. 2-4). Ухвалою судді від 10 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16-17). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, 01.10.2019 року за вх. № 35939 судом було отримано заяву, в якій остання просила справу за її позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та коштів на особисте утримання розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення уповноваженій особі 20.09.2019 року (а.с. 21). В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилась, 01.10.2019 року за вх. № 35938 судом було отримано заяву, в якій остання просила справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та коштів на особисте утримання розглядати за її відсутності. Просила позовні вимоги задовольнити (а.с. 24). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь - кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 01 жовтня 2019 року був повідомлений завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та коштів на особисте утримання, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] , з 18 серпня 2018 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 1081, про що свідчить в матеріалах справи наявна копія зазначеного свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Встановлено, що від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видана Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14 травня 2019 року, актовий запис № 536, де батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З наявних у матеріалах справи копій довідок, які видані Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 30.05.2019 року та 01.08.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2013 року, справа № 357/10789/13-ц 2/357/3397/13, було вирішено стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Вільна Тарасівка, Білоцерківського району Київської області, працюючого на посаді продавця в ФОП « [PERSON] » магазин « Теща », проживаючого в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] на користь [PERSON] , проживаючої в [ADDRESS] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується в матеріалах справи копією рішення суду від 28.08.2013 року (а.с. 9-10). Зазначене судове рішення набрало законної сили 09.09.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює продавцем у ФОП « [PERSON] », має постійний дохід, має нормальний стан здоров`я, забезпечений житлом, має у власності трактор та земельний пай, який самостійно обробляє і отримує дохід з цього. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року -1626 гривень, з 1липня -1699 гривень,з 1грудня -1779 гривень. Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовних вимог позивача [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною - сином [PERSON] трьох річного віку, тобто до [INFO] , суд приходить до наступного. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. За змістом частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З наявної у матеріалах справи довідки, яка видана Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 01.08.2019 року вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою позивача [PERSON] , а саме: [ADDRESS] з 26.07.2019 року і по теперішній час (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] досягнення сином 3-х річного віку. Також, в судовому засіданні досліджено рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2013 року, справа № 357/10789/13-ц 2/357/3397/13, де було вирішено стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Вільна Тарасівка, Білоцерківського району Київської області, працюючого на посаді продавця в ФОП « [PERSON] » магазин « Теща », проживаючого в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] на користь [PERSON] , проживаючої в [ADDRESS] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Крім того, при визначені розміру аліментів на утримання дружини судом враховується і та обставина, що відповідач не надав відзиву на позовну заяву, докази неможливості сплачувати позивачу аліменти на її утримання в матеріалах справи відсутні. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягнула трьох років, кошти на утримання позивачки не надає, але є фізично здоровим, офіційно працює та з урахуванням наявності інших утриманців, то суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення аліментів на її особисте утримання підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягаєстягненню аліментів в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768 гривень40 копійок (сімсот шістдесят вісім гривень сороккопійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial