Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в котрій зазначено, що від спільного життя з відповідачем позивачка має сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони по справі ведуть різні бюджети та разом не проживають. Син проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Допомоги на утримання дитини відповідач не надає та добровільно надавати не бажає, хоча може та повинен надавати таку допомогу. Відповідач є працездатною особою, працює, однак його місце роботи позивачці невідоме. Щодо майнового стану платника аліментів позивачці відомо, що у нього є Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Позивачка на даний час не працює та не має у власності будь-якого рухомого та нерухомого майна. Враховуючи викладене, просила стягувати з [PERSON] щомісячно аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та зазначила, що вона на даний час не працює, на праві власності майна немає, на утримання дитини необхідні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, ліків в разі хвороби потрібні кошти, при цьому за садочок необхідно сплачувати 700 гривень за місяць. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позов, мотивуючи це тим, що він не заперечує сплачувати аліменти, проте, враховуючи, що він сплачує 1000 гривень, ще на 2 неповнолітніх дітей, та даного факту не заперечувала позивачка по справі, як і не заперечувала того факту, що відповідач має на праві власності половину будинку, він є працездатним, офіційно не працевлаштований, має тимчасові підробітки у вигляді таксування. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В силу статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, в судовому засіданні встановлено, що від спільного сімейного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3-5, 15), який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 6). Позивачка на даний час не працює та не має у власності будь-якого рухомого та нерухомого майна. Відповідач на правівласності має Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,сплачує 1000 гривень, на 2 неповнолітніх дітей, та даного факту не заперечувала позивачка по справі, як і не заперчувала того факту, що відповідач має на праві власності половину будинку, відповідач є працездатним, офіційно не працевлаштований, має тимчасові підробітки у вигляді таксування. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вище викладене, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я та ті обставини, що відповідач має тимчасові підробітки, інших утриманців, а саме дітей від попереднього шлюбу, та розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2021 року, згідно Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік", що становить 1921 гривня, при цьому враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, а також те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти і надавати матеріальну допомогу дитині. Щодо тверджень позивачки з приводу стягнення з відповідача аліментів у частині від його доходу, то ст. 184 СК України, передбачає стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а як вбачається з матеріалів справи, відповідач немає постійного місця роботи та регулярного доходу. Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітнього сина необхідно стягнути аліменти в розмірі 1700 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial