Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У червні 2021 Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням) у сумі 140 662,01 грн., також просив стягнути з [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позовних зазначено, що 01.09.2011 року відповідача зараховано студентом першого курсу Запорізького державного медичного університету та укладено Типову угоду від 01.09.2011 року про підготовку фахівця з вищою освітою. Згідно укладеної угоди відповідач проходила навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу прибути на місце направлення і відпрацювати не менше 3 років за місцем направлення; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати вартість навчання. У 2017 році відповідач отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря. Одночасно з отриманням диплому відповідач отримала направлення в інтернатуру, а після закінчення інтернатури - направлення на роботу у державному секторі економіки (державні та комунальні заклади), відповідно до списку працевлаштування персонально кожного випускника, однак, закінчивши навчання в інтернатурі 31.01.2019 році і отримавши сертифікат лікаря, з місця проходження інтернатури та послідуючої роботи - КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня» звільнилась за власним бажанням. Необхідний термін роботи відповідач не відпрацювала, порушивши п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367, що свідчить про її відмову відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі. Згідно з розрахунком позивача, витрати державного бюджету з підготовки відповідача за державним замовленням у зв`язку з її не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі склали 140662,01 грн., у т.ч. 77198 грн. фактичних витрат на навчання, 63464 грн. 01 коп. стипендії. Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 року № 77/96, позивач просив стягнути з відповідача суму втрат державного бюджету з її підготовки за державним замовленням у розмірі 140662,01 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 15.07.2021 року, яке було відкладено через першу неявку відповідача на 28.09.2021. Судове засідання, призначене на 28.09.2021 було відкладене на 26.10.2021 за клопотанням адвоката Кошель І.В., який згідно договору про надання правової допомоги від 07.09.2021 представляє інтереси відповідача [PERSON] , у якому адвокат просив надати йому час для ознайомлення з матеріалами справи та перенести судовий розгляд. Судове засідання, призначене на 26.10.2021 відкладено на 30.11.2021 за клопотанням адвоката Кошель І.В., який вказав, що не може прибути у судове засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому процесу. 29.11.2021 на адресу суду надійшла заява адвоката Кошель І.В. про відкладення судового засідання, яке призначене на 30.11.2021, у зв`язку із його зайнятістю у інших процесах. У судове засідання представник позивача - адвокат Кадуліна І.С. не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного розгляду не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судові засідання, які тричі відкладались у зв`язку із її неякою та неявкою її представника, не з`явилась, відзив на позов не подала, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 130 ЦПК України, оскільки у суду відсутні відомості про зареєстроване місце проживання відповідача, а також шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача та за місцем проживання відповідача, яке зазначено у позові, заяву про розгляд справи у її відсутність не надавала, причини неявки суду не повідомила. Крім того, про те, що відповідачу [PERSON] було достеменно відомо про перебування вказаної цивільної справи на розгляді у суді свідчить укладення між нею та адвокатом Кошель І.В. договору про надання правової допомоги, а також неодноразові звернення адвоката Кошеля І.В. до суду із клопотаннями про відкладення судового засідання. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кошель І.В. у судові засідання тричі не з`явився, та тричі подавав клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, у клопотанні від 13.09.2021, про відкладення судового засідання, яке було призначене на 28.09.2021 адвокат зазначав про необхідність ознайомлення із матеріалами справи, однак з 13.09.2021 жодних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи до суду не подав, відзиву на позов також не подав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 233 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, а відповідач та її представник у судове засідання вчетверте не з`явились, при цьому судом за клопотання представника відповідача двічі відкладались судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та її представника, у порядку ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення. За відсутності учасників справи розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.09.2011 року між Запорізьким державним медичним університетом МОЗ України в особі керівника професора Ю.М. Колесника та студентом [PERSON] укладено та підписано Типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 2011084 (а.с. 7). Відповідно до цієї Типової угоди, студент зобов`язується: оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю; відпрацьовувати пропущені заняття, пропуски без поважної причини відпрацьовувати на платній основі; прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Угода набирає чинності з моменту підписання. 30.06.2017 відповідач [PERSON] отримала диплом спеціаліста серії [NUMBER] та здобула спеціальність «лікувальна справа», професійна кваліфікація «лікувальна справа», що підтверджено копією диплома спеціаліста (а.с. 8). Відповідно до списку персонального працевлаштування кожного випускника Запорізького державного медичного університету 2017 року випуску, [PERSON] направлено до КЗ «Оріхівська ЦРЛ» Запорізької ОДА Департаменту охорони здоров`я (а.с. 11-1). Згідно п. 6 наказу Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації про зарахування до інтернатури [PERSON] №405-0 від 25.07.2017, [PERSON] після закінчення інтернатури повинна була бути переведена на посаду лікаря - дерматовенеролога КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня. Згідно листа в.о. директора Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації Воловик Л. №03-3/1526 від 09.07.2019, [PERSON] 10.06.2019 звільнена з посади лікаря-дерматовенеролога поліклінічного відділення №2 КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня» за власним бажанням (лист КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня» від 11.06.2019 №848). Згідно інформації КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня» [PERSON] з п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367, ознайомлена. (а.с. 9). Як вбачається з розрахунку фактичних витрат на навчання [PERSON] за період з 01.09.2011 року по 30.06.2017 року та довідки про доходи та суми утримань за весь період навчання [PERSON] , сума втрат державного бюджету по випускнику [PERSON] складається з: вартості навчання студента, яка навчалася за державним замовленням, - 77 198 грн.; розміру стипендії, яку випускник отримала протягом навчання, - 63 464,01 грн., що у загальному розмірі становить 140 662 грн. 01 коп. (а.с. 17,18). Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Як вже зазначено судом та матеріалами справи підтверджено, що відповідач дійсно навчалася у Запорізькому державному медичному університеті МОЗ України за державним замовленням, у період з 01.09.2011 року по 30.06.2017 року, отримала повну вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа», здобула кваліфікацію лікаря, та після закінчення навчання була направлена до КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня», звідки звільнилась за власним бажання в інтернатуру. Як убачається із досліджених доказів, [PERSON] 31.01.2019 закінчила ЗДМУ, та з цього часу повинна була відпрацювати не менше 3 років у КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня», однак 10.06.2019 її було звільнено з посади лікаря-дерматовенеролога вказаної лікарні за власним бажанням, з огляду на що, суд доходить висновку про те, що [PERSON] не виконала свої зобов`язання перед позивачем, чим завдала позивачу збитків, а тому повинна повернути витрачені кошти на її навчання до державного бюджету, за рахунок якого вона здобула освіту у вищому навчальному закладі. За таких обставин, позовні вимоги Запорізького державного медичного університету є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, наданий позивачем розрахунок завданих збитків, як і інші доводи позовної заяви, відповідачем не спростований На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача його витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 227,00 грн.

Outcome: approved