Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. Обґрунтовуючи свої вимоги покликається на те, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира є неприватизованою, та у ній зареєстровані: вона , позивач, та відповідачі. Разом з тим , відповідачі більше 10 років не проживають у вказаній квартирі, а малолітня [PERSON] жодного дня не проживала у ній. Вказані факти підтверджуються актами ЛКП "Сокільницьке" № 379 від 11.06.2018 року , № 480 від 16.07.2018 року та № 634 від 24.09.2018 року. Оскільки відповідачі у квартирі не проживають, не сплачують комунальних послуг , не беруть участі у інших витратах пов"язаних з утриманням квартири, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позові. В чергове судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують, просять такі задовольнити. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, зазначивши, що малолітня [PERSON] проживає із матір"ю за адресою: [ADDRESS] . В чергове судове засідання представник третьої особи не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Відповідачі у судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, не подали відзив на позов, хоча належним чином викликалися у порядку ст.ст. 128-130 Цивільного процесуального кодексу України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Ордеру [NUMBER] виданого Виконкомом Львівської міської ради депутатів трудящих 28.04.1997 року , проживає у квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім"ї, виданої ЛКП Сокільницьке" № 6761 від 07.06.2018 року, у квартирі зареєстровані: позивач та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та основний квартиронаймач - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Факт не проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вказаній квартирі підтверджується актами ЛКП "Сокільницьке" № 379 від 11.06.2018 року , № 480 від 16.07.2018 року та № 634 від 24.09.2018 року. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад один рік, поважних причин не проживання чи перешкод їм у користуванні такою, судом не встановлено. Отже, позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved