Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2005 року з нього, [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Також рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.11.2018 року з нього, [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною донькою Кароліною, [INFO] віку трьох років. Також згідно судового наказу від 02.11.2018 року виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області з нього, [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх доньки Кароліни, [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. На підставі цих рішень суду він сплачує аліменти у розмірі 75% від заробітку, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Він також сплачує кредит, має батьків 70 та 72 років, яким також допомагає матеріально. Вважає, що в нього є підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 на 1/8 частину на утримання дитини [PERSON], [INFO] на користь матері [PERSON], тому, що його матеріальне становище змінилось, доходи зменшилися. Відповідач [PERSON] повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа [PERSON] повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином. Пояснень на позовну заяву, заяв і клопотань до суду не надала. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~статті 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2005 року, з [PERSON] на користь [PERSON], стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини (а.с.6). Судовим наказом Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02.11.2018 року, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх доньки Кароліни, [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (а.с.7). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.11.2018 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною донькою Кароліною, [INFO] віку трьох років (а.с.15). В п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід зясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоровя сторін. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, а не зобовязаний це зробити. Також суд зауважує на тому, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~гарантовано, а\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 Сімейного кодексу України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо матеріального забезпечення дитини, передбаченого ст.ст.\~141,180 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. В той же час, суд вважає за необхідне вирішити даний позов із ретельним дотриманням принципу недискримінації осіб за ознакою статі чи майнового стану. Згідно\~ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою». Згідно рішення ЄСПЛ від 22.03.2012 [PERSON] (Konstantin Markin) проти Російської Федерації (скарга № 30078/06), «Європейський Суд також нагадує, що досягнення гендерної рівності у даний час є головною метою країн - учасників Ради Європи, і лише особливо важливі причини можуть слугувати тому, щшоб відмінність у ставленні могло вважатися сумісним із Конвенцією. Зокрема, посилання на традиції, загальні правила або переважаючу суспільну думку в окремій державі є недостатніми для виправдання відмінності у ставленні за ознакою статі (п.127). Що стосується доводу про особливу соціальну роль жінок у вихованні дітей, Європейський Суд что касается довода об особой социальной роли женщин в воспитании детей, Європейский Суд зазначає, що у справі "Петровіц проти Австрії" він вказував на поступову еволюції суспільства в сторону більш рівного розподілу обов'язків чоловіків і жінок по вихованню дітей (п.139). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У відповідності до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи в сукупності обставини та матеріали справи, а саме: наявність у позивача інших аліментних зобовязань, зважаючи на розмір доходу позивача та сплату аліментів позивачем, а також, зважаючи на те, що відповідно до положень\~ст.\~141\~СК України рівнозначний обов'язок щодо утримання дитини покладається як на позивача, так і на відповідача по справі, суд приходить до висновку про зменшення розміру аліментів, стягуваних з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з ј частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки вимога про відшкодування судових витрат позивачем не заявлялася, вони покладаються на нього.

Outcome: partial