Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

21 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, який в ході розгляду справи уточнив та просить ухвалити судове рішення, яким стягнути із відповідача на його користь невиплачену при звільненні заробітну плату у сумі 13717,27 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день постановлення судом рішення у загальному розмірі 29403,60 грн., компенсацію втрат частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3592,42 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 2012 року по 15 квітня 2015 року він перебувала у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ «Восток Руда». Наказом №83 Лс від 15 квітня 2015 року він був звільнений з роботи за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, на порушення ст.116 КЗпП України при звільненні роботодавець не здійснив остаточний розрахунок із ним. У відповідності до ст.117 КЗпП України йому повинна бути виплачена середня заробітна плата за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В разі не проведення відповідачем розрахунку з ним, як працівником, до розгляду справи, суд на підставі ст.117 КЗпП України повинен стягнути на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3592,42 грн. згідно закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. посилаючись на те, що не отримання протягом 8 місяців спочатку заробітної плати, а потім і виплат відповідачем, що належали йому при звільненні призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленний про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився надавши суду письмову заяву, де просить розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, надавши суду свої письмові заперечення, в яких зазначив, проводити розгляд справи без участі представника підприємства за наявними в матеріалах справи документами. При цьому, зазначив, що товариство на момент звільнення позивача [PERSON], тобто на 15 квітня 2015 року мало заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 13 717,27 грн. однак позивачу частково було виплачено заборгованість з заробітної плати у розмірі 1009 грн. за грудень 2014 року. Станом на 15 вересня 2015 року заборгованість з невиплаченої заробітної плати становить 12708,27 грн. і не заперечує щодо стягнення з товариства на користь позивача зазначеної суми заборгованості. В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди позов не визнає, просить в задоволенні позовну в цій частині відмовити. Посилаючись на те, що однією із причин затримки виплати позивачеві заробітної плати є несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість державою підприємству, що б надало можливість погасити частково заборгованість із заробітної плати. У зв'язку із падінням світових цін на товарну продукцію, відсутність попиту на ринку збуту, призупинення її випуску, і, як наслідок, простій підприємства з грудня 2014 року, призвело до тяжкого фінансового стану підприємства. Тому на ТОВ «Восток-Руда» виникла заборгованість з виплати заробітної плати з незалежних від підприємства обставин. На підприємстві вживаються всі необхідні заходи для того, щоб у найкоротший строк погасити заборгованість по заробітній платі, зокрема, намагались запустити виробництво у першій декаді березня 2015 року. Але по незалежним від керівництва ТОВ «Восток-Руда» причинам, а саме в зв'язку з ще більшим падінням світових цін на товарну продукцію та повною відсутністю її збуту запуск виробництва було відкладено на інший період часу. Тож, вважає, що об'єктивної вини підприємства, в ситуації, що склалась не має. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивача, копії наказів про прийняття та звільнення з роботи /а.с.12,27,28/, безспірно встановлено, що [PERSON] дійсно з 26 листопада 2012 року по 15 квітня 2015 року включно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Восток-Руда» та наказом №83 Лс від 15 квітня 2015 року звільнений з роботи за згодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України. Судом також встановлено, що на час звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 13 717,27 гривен, зазначене підтверджується довідкою державного підприємства ТОВ «Восток-Руда» № 1114 від 01 липня 2015 року(а.с.9), що не заперечував відповідач в своїх запереченнях. Станом на день розгляду справи в суді, 30 вересня 2015 року, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена в повному об'ємі. Як зазначив відповідач у своїх письмових запереченнях та вбачається із довідки про заборгованість по заробітній платі №1522 від 15.09.2015 року відповідачем позивачу було перераховано частково заборгованість по заробітній платі в розмірі 1009 грн. за грудень 2014 року (а.с.25,26). Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем по сумам, що належали останньому при звільненні на час постановки судового рішення складає 12708 грн. 27 коп., який і підлягає стягненню. Статтею 116 КЗпП України, передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Доводи відповідача про те, що однією із причин затримки виплати позивачеві заробітної плати є тяжке фінансове становище підприємства, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не звільняють та не виключають відповідальності роботодавця щодо своєчасної виплати працівникові заробітної плати та проведення із звільненим працівником відповідних розрахунків. Остаточний розрахунок із позивачем відповідач на день постановки судового рішення також не здійснив. Таким чином, з ТОВ «Восток Руда» на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 16 квітня 2015 року по день винесення рішення у справі 30.09.2015 року (включно), що становить 114 робочих дня (з урахуванням святкових та вихідних днів), що менше чим зазначає позивач. Згідно довідки ТОВ «Восток-Руда» середньоденна заробітна плата позивача становила 249,20 грн. (а.с.10). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 28408 грн. 80 коп. (249,20 грн. /середньоденна заробітна плата позивача/ х 114 дні /кількість робочих днів затримки розрахунку = 28408,80 грн.). Саме така сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Крім того, на день звільнення з роботи ТОВ "ВОСТОК-РУДА" не нарахувало та не виплатило позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, у відповідності до Закону України від 19.10.2000 p., № 2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку, затвердженого Постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм, власності та господарювання повинні здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Згідно п. 4 Порядку №159 компенсація розраховується як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач не нарахував та не виплатив позивачу належну компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням терміну виплати заробітної плати з грудня 2014 року, яка станом на 15 квітня 2015 року становить 3592,42 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачеві спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків. Однак, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та ст.23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просила позивач. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'яку з порушенням термінів її виплати слід стягнути 447 грн. 09 коп. та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 243 грн. 60 коп., а всього розмір судового збору складає 690 грн. 69 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial