Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Яворівський районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 1070,45 гривень незаконно отриманого матеріального забезпечення за період з 03.01.2017 по 01.03.2017. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідач перебував на обліку в Яворівському районному центрі зайнятості з 06.09.2017 як безробітний, йому було призначено виплату допомоги з безробіття з 13.09.2016 по 07.09.2017, скорочено виплату допомоги з безробіття з 13.09.2016 по 11.12.2016, розпочато виплату допомоги з безробіття з 12.12.2016, припинено виплату з 28.03.2017 та припинено реєстрацію безробітного з 28.03.2017. Однак встановлено, що відповідач, під час перебування на обліку як безробітний, працює у ФОП [PERSON] по цивільно-правовій угоді № 16 від 03.01.2017, про що центр зайнятості не повідомив, таким чином [PERSON] безпідставно отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 1070 грн. 45 коп., яка підлягає поверненню. Яворівським центром зайнятості 29.03.2017 скеровувалося повідомлення про повернення коштів в сумі 1070 грн. 45 коп., однак відповідач добровільно їх не повернув,а тому просить стягнути вказану суму у судовому порядку. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та стягнути з відповідача допомогу по безробіттю, яка була виплачена з порушенням вимог законодавства. Відповідач в судовому засідання позов визнав та не заперечив проти задоволення такого. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 06.09.2016 року відповідач звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. Наказом № НТ160906 від 06.09.2016 року відповідачу надано статус безробітного, за наказом № НТ160913 від 13.09.2016 року відповідачу розпочато виплату допомоги по безробіттю. За правилами ч.ч. 2,3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов'язки та вiдповiдальнiсть застрахованих осiб, такi особи, зареєстрованi в установленому порядку як безробiтнi, зобов'язанi своєчасно подавати вiдомостi про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соцiальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартостi наданих соцiальних послуг застрахованiй особi внаслiдок умисного невиконання нею своїх обов'язкiв та зловживання ними стягується з цiєї особи вiдповiдно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соцiальних послуг. Одним iз видiв матерiального забезпечення на випадок безробiття згiдно iз ч. 1 ст. 7 Закону є допомога по безробiттю. Згiдно з п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом міністерства праці та соціального захисту України від 20.11.2000 року № 307, якщо пiд час одержання допомоги по безробiттю безробiтний своєчасно не подав вiдомостi про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числi встановленi пiд час розслiдування страхових випадкiв та обґрунтованостi виплати матерiального забезпечення, з безробiтного стягується сума виплаченої допомоги по безробiттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробiтний вiдмовився добровiльно повернути зазначенi кошти, то питання щодо їх повернення вирiшується у судовому порядку. Вiдповiдно до підпункту 1 п. 5.5 розділу 5 зазначеного Порядку виплата допомоги по безробiттю припиняється, зокрема, у разi працевлаштування безробiтного, зайняття пiдприємницькою або iншою дiяльнiстю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо вiд цiєї дiяльностi, виконання робiт (послуг) за цивiльно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрацiї як суб'єкта пiдприємницької або iншої дiяльностi, виконання робiт (послуг) за цивiльно-правовими угодами). Підпунктом 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятостi припиняє реєстрацiю безробiтних, зокрема, з дня укладення цивiльно-правового договору щодо виконання робiт (надання послуг). Таким чином, наведенi норми припинення виплати допомоги по безробiттю та зняття безробiтних з облiку пов'язують iз укладенням ними цивiльно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробiтної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробiттю, тому неповiдомлення цiєю особою центру зайнятостi про виникнення такої обставини свiдчить про невиконання нею своїх обов'язкiв та вiдповiдно до ч. 3 ст. 36 Закону є пiдставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», отримана інформація, що відповідач під час перебування на обліку як безробітний, працював у ФОП [PERSON] В період з 03.01.2017 року по 27.03.2017 року на підставі договору на виконання робіт (надання послуг) від 03.01.201 року (акт розслідування Яворівського районного центру зайнятості № 130 від 28.03.201), а відтак [PERSON] за період з 03.01.2017 по 01.03.20176 незаконно отримав допомогу з безробіття в сумі 1070,45 грн. Згідно з п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Яворівським районним центром зайнятості скеровано [PERSON]. претензійну вимогу від 29.03.2017 року № 562 про повернення коштів у сумі 1070,45грн., яка залишена без задоволення. Отже, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо повернення вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума отриманої ним допомоги по безробіттю за період з 03.01.2017 по 01.03.2017 в розмірі 1070,45 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved