Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

30.01.2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що в 1952 році на виділеній Водянською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району земельній ділянці, з метою створення особистої приватної власності його рідна мати [PERSON] збудувала житловий будинок з надвірними прибудовами, розташований за адресою: [ADDRESS], але належні правовстановлюючі документи в органах державної реєстрації на нього не отримала. На підставі рішення Водянської сільради №1-8 від 25.02.1977 року його мати також отримала земельну ділянку площею 0,27га для ведення особистого підсобного господарства. [INFO] [PERSON] померла. Та після її смерті залишилася вищевказана спадщина. [PERSON] вказує, що він є єдиним спадкоємцем та після смерті матері прийняв спадщину фактичним вступом, оскільки він проживає у вказаному будинку, ремонтує його, обробляє земельну ділянку. Звернувшись, після смерті матері, до Державного нотаріуса Кам'янсько-Дніпровського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини отримав відмову. Просить суд: встановити факт приналежності до [INFO] на праві особистої приватної власності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS]; встановити факт прийняття ним - [PERSON] спадщини на житловий будинок з надвірними прибудовами, відповідно до технічного паспорту ТОВ ЗМБТІ від 17.12.2014 року (під літерами: «А» - житловий будинок, «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Д» - сарай, «Е» - навіс, №2 - ворота, №3, 4 - паркани), присадибну земельну ділянку площею 0,27 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в [ADDRESS], що належали [PERSON] померлій [INFO]; визнати за ним [PERSON] право власності на вищевказану спадщину. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у визначений час в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що проти позовних вимог не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивач був сином померлої [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 8). Рішенням Водянської сільської ради в 1952 році [PERSON] була надана земельна ділянка для створення особистої приватної власності, на якій вона побудувала оспорюваний будинок [ADDRESS]. Рішенням сесії Водянської сільської ради № 4-8 від 23.01.1996 р. у зв'язку із забудовою нових вулиць із метою впорядкування номерних знаків номер будинку [PERSON] по [ADDRESS] на [ADDRESS], що підтверджується витягом з рішення №4-8 від 23.01.1996 року (а.с. 15). [PERSON] на праві приватної власності володіла, користувалася та проживала в житловому будинку з прибудовами згідно технічного паспорту виданого ТОВ ЗМБТІ від 17.12.2014 року (під літрами: «А» - житловий будинок, «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Д» - сарай, «Е» - навіс, №2 - ворота, №3, 4 - паркани), що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12), а також згідно довідки Виконкому Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області від 28.01.2015 року (а.с. 17). Рішенням Водянської сільської ради № 1-8 від 25.02.1997 року [PERSON] була надана земельна ділянка площею 0,27 га для педення особистого підсобного господарства, розташована на території [ADDRESS]), про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю (а.с. 9). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Після смерті матері [PERSON] прийняв у спадщину житловий будинок з прибудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом фактичного вступу, що підтверджується довідкою Виконкому Водянської сільської ради від 29.01.2015 року (а.с. 18). Позивач після смерті матері звертався до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS] Згідно Інструкції Міністерства юстиції України від 21.05.2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші майнові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державної реєстрації. Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відсутність державної реєстрації дачного будинку в органах державної реєстрації створює їй перешкоди в оформленні спадщини на нього. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач протягом шестимісячного строку не відмовилась від спадщини, тому є такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини. Як зазначається у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, та усі об'єкти, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці були зведені у період з 1952 по 1990 рік. Житловий будинок був побудований в 1952 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані ЦК УРСР, а отже цей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07 лютого 1991 року Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Таким чином, встановлено належність спірного майна спадкодавцю [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому дачний будинок увійшов до спадкової маси. Позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину у вигляді дачного будинку не видано у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними прибудовами підлягають задоволенню. Щодо вимог встановити факт приналежності до [INFO] на праві особистої приватної власності за [PERSON] на житловий будинок з надвірними прибудовами та встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO], суд вважає відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має право подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Однак у спадкодавця [PERSON] був відсутній правовстановлювальний документ на вищевказаний об'єкт. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України зі смертю особи припиняється її правоздатність, тому за нею не можна визнати будь-яке право. Тому вимога встановити факт приналежності до [INFO] на праві особистої приватної власності за [PERSON] на житловий будинок з надвірними прибудовами задоволенню не підлягає. Як не підлягає і вимога встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця, оскільки ця вимога є взаємопов'язаною попередньою вимогою позивачки, за якою суд прийняв рішення про відмову в її задоволенні. На підставі ст.ст. 25, 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1262, 1267 ЦК України, ст. 86 ЦК УРСР, ст.ст. 2, 12, 49 Закону України від 07.02.1991 року Про власність», ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial