Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

22.10.2019 року до Приморського районного суду м. Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , з позовними вимогами, які були згодом уточнені, в яких просила суд: виділити [PERSON] в натурі 23/100 частки домоволодіння [ADDRESS] , що складаються з житлового будинку літ.З-1, загальною площею 41,5 кв.м., жилою площею 24,3 кв.м., сараїв літ. И-1, К-1, вбиральні літ.Л-1, замощення І; визнати за [PERSON] на праві приватної власності в цілому, домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ.З-1, загальною площею 41,5 кв.м., жилою площею 24,3 кв.м., сараїв літ. И-1, К-1, вбиральні літ.Л-1, замощення І. В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилається на наступні обставини. Відповідно до договору дарування частин домоволодіння від 11.04.2018 року [PERSON] подарував [PERSON] 23/100 частин домоволодіння з належними до цієї частини побудовами подвір`я, що знаходяться у [ADDRESS] . Власником 77/100 частини є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на зазначене домоволодіння від 12.06.2014 року, рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 15.03.2006 року, спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці Маріупольської міської ради, площею 1000 кв.м. та складається з житлового саманого будинку під літ. Л, жилого будинку під літ. А-1 з масандрою, жилою площею 60,4 кв.м., загальною площею 94,8 кв.м., двух дачних будинків під літ. Б, В, а також два колодязя під літ. к. З цих підстав, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просила суд винести рішення про виділ в натурі частки з майна 23/100 частин домоволодіння з належними до цієї частини побудовами, що знаходяться по [ADDRESS] , що є у спільній частковій власності, а саме: житловий будинок літ. З-1, сарай літ. К-1, сарай літ. И-41, вбиральню літ. Л-1. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.03.2019 року відмовлено у задоволенні позову на підставі того, що [PERSON] порушує питання про виділення частки із нерухомого майна, що вже не належить до домоволодіння по [ADDRESS] , а є відокремленим майном із самостійною цілою частиною, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Отже, у зв`язку з тим, що [PERSON] має намір отримати документи, які б містили частку її домоволодіння як 1/1 цілу, адвокат звернулася до Маріупольської міської ради. Відповідно до листа №31.3-13704-31.1 від 22.05.2019 року для проведення державної реєстрації 23/100 частин домоволодіння, як самостійного об`єкта цивільних правовідносин потрібно надати документи, передбачені п. 56,56 порядку, або відповідне рішення суду, яким буде встановлення факт того, що заявнику належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності в цілому (1/1), а не 23/100 частин. На підставі зазначеного, вимушена звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою судді від 04.12.2019 року дану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 17.12.2019 року представник позивача звернулася до суду з заявою, в якій усунула вказані в ухвалі судді від 04.12.2019 року недоліки. Ухвалою судді від 18.12.2019 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 20.01.2020 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про призначення слухання справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 27.01.2020 року клопотання представника відповідача Маріупольської міської ради про призначення слухання справи за правилами загального позовного провадження, задоволено, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 25.02.2020 року представником позивача до суду подана уточнена позовна заява, клопотання про залучення співвідповідача та витребування матеріалів цивільної справи для огляду. Ухвалою судді від 02.03.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду та залучено до розгляду справі співвідповідача [PERSON] 24.06.2020 року до суду від [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. 25.06.2020 року від [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення доказів до справи. 16.07.2020 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до справи. 05.11.2020 року до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Гайтан К.О. надійшло клопотання, в якому остання просила клопотання про зупинення провадження у справі, витребування матеріалів цивільної справи, яка була в провадженні судді Шишиліна О.Г. не розглядати. Замінити неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] 05.11.2020 року від [PERSON] до суду надійшла заява про виключення її з числа відповідачів та долучення доказів по справі. 16.11.2020 року та 11.02.2021 року до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Гайтан К.О. надійшло клопотання про долучення доказів до справи. 05.05.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування інвентарної та правової справи в ККП «БТІ м. Маріуполя». Ухвалою \~Приморського районного\~суду м.\~Маріуполя Донецької\~області від\~05.05.2021\~року клопотання\~представника позивача\~про витребування\~доказів,\~задоволено. Зобов`язано Міське комунальне підприємство «Маріупольського БТІ» надати суду завірені належним чином копії інвентарних та правових справ на будинки, розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 20.05.2021 року до суду з ККП «МБТІ Маріупольська нерухомість» надійшли копії з інвентаризаційної справи та правових справ на будинки, розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 29.07.2021 року до суду від представника відповідача Маріупольської міської ради надійшли пояснення у справі, в яких зазначено наступне. Згідно з відомостями про складові частини об`єкта нерухомого майна та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04.2018 року №120251921, до складу домоволодіння [ADDRESS] входять: житловий будинок літ. З-1, житловий будинок літ. А-1, жила мансарда літ. А/м, сарай літ. К-1, сарай літ. И-1, вбиральня літ. Л-1, огорожа2, замощення І; частка 23/100 належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі договору дарування частини домоволодіння №1691, виданого 11.04.2018 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А. По договору дарування №1691 від 11.04.2018 року житловий будинок літ. З-1, житловий будинок літ. А-1, жила мансарда літ. А/м, сарай літ. К-1, сарай літ. И-1, вбиральня літ. Л-1, огорожа2, замощення І, розташовані на земельній ділянці, що належить Маріупольській міської раді, площею 0,0984 г, кадастровий номер 1412337200:01:002:0706. Згідно з актуальною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.03.2021 року, до складу домоволодіння [ADDRESS] входять: житловий будинок літ. А-4, жила мансарда літ. А/м, сіни літ.а1, а1-2, а2-1, частка 1/3 належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №893 від 23.06.2020 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на будинок [ADDRESS] належить [PERSON] в цілому на підставі свідоцтва про право власності Серія [NUMBER] від 13.06.2007 року, виданого Маріупольською міською радою. За висновками рішення Приморського районного суду м. Маріуполя у справі №266/6577/18 від 27.03.2019 року, свідоцтво Серія [NUMBER] від 13.06.2007 року, видане замість свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 30.09.1998 року на 77/100 частки домоволодіння [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частка земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0192 га на підставі свідоцтва про право на спадщину №892 від 23.06.2020 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В.; 2/3 частки зазначеної земельної ділянки належить [PERSON] на підставі рішення ММР №7/9-602 від 28.07.2016 року. Отже, заявлені позовні вимоги стосуються визнання права власності в цілому на домоволодіння [ADDRESS] , до складу якого входять в тому числі житловий будинок літ. А-1, житлова мансарда літ. А/м, які також входять до складу домоволодіння [ADDRESS] . На підставі чого, вважали позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 05.10.2021 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. 01.11.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові покази, в яких зазначено наступне. Вона в [ADDRESS] , має житловий будинок, площею 99,5 м2 і земельну ділянку, площею 190 м2. На даній ділянці вона з чоловіком веде дачне господарство з 1991 року. Свій двохповерховий будинок вони побудували в 1997 році і в 1998 році отримали на нього свідоцтво і на земельну ділянку, їх будинок отримав №155 А. На підставі того, що під таким номером був будинок [PERSON] , то вони з чоловіком звернулись до Маріупольської міської ради для зміни номеру домоволодіння на 155 Б. В 2007 році їм видали свідоцтво на будинок по [ADDRESS] . Земельну ділянку вони приватизували і отримали кадастровий номер. Їх земельна ділянка межує х ділянкою [ADDRESS] . Від [PERSON] домоволодіння перейшло до її сина, а потім до онука [PERSON] , який подарував будинок [PERSON] у склад якого входило: саманний будинок, сарай, вимощення біля будинку, вуличний санвузол. В 2019 році Одінцова подала до неї позов до суду стверджуючи, що їй від будинку [ADDRESS] , належить 23 %, які вона повинна їй виплатити 71000 грн. Суд відбувся в березні 2019 року і у позові [PERSON] було відмовлено. За час володіння ділянкою 155 А [PERSON] збудувала на високому фундаменті бесідку, тобто на цій ділянці знаходиться: саманний будинок, сарай, вимощення біля будинку, вуличний санвузол та бесідка. У власності [PERSON] немає мансарди, оскільки відсутній другий поверх. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в частині мансарди, в іншій частині не заперечували проти задоволення вимог. Представник Маріупольської міської ради в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вимоги позивача суперечать інтересам [PERSON] . Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими\~ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Відповідно до договору дарування частин домоволодіння від 11.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Саховою М.А., [PERSON] подарував [PERSON] 23/100 частин домоволодіння з належними до цієї частини побудовами подвір`я, що знаходяться у [ADDRESS] . (а.с.6-7, 30-31). Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 15.03.2006 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на самовільно зведені будови: 23/100 житлового будинку літ. З-1, сіні літ.з-1, сараї літ. И-К, які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS] (а.с.178-179). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Царьовою І.В., спадкоємцем Ѕ частини майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] . Спадкове майно, складається з 23/100 частин домоволодіння з належними до цієї частини побудовами подвір`я, розташованого в [ADDRESS] . (а.с.184). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Царьовою І.В., спадкоємцем Ѕ частини майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] . Спадкове майно, складається з 23/100 частин домоволодіння з належними до цієї частини побудовами подвір`я, розташованого в [ADDRESS] , на земельній ділянці міської ради, на якій знаходиться: жилий будинок цегляний, жилою площею 60,4 кв.м., літ. А-1, жилий будинок саманий, жилою площею 24,3 кв.м., літ. З-1, два сараї літ. И, К, убиральня літ. Л, мостіння літ. І. (а.с.185). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04.2018 року №120251921, вбачається що до складу домоволодіння [ADDRESS] входять: житловий будинок літ. З-1, житловий будинок літ. А-1, жила мансарда літ. А/м, сарай літ. К-1, сарай літ. И-1, вбиральня літ. Л-1, огорожа 2, замощення І; 23/100 частка належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі договору дарування частини домоволодіння №1691, виданого 11.04.2018 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А. (а.с.8,29). Висновком судового експерта Донецького НДІСЕ №4527 від 01.11.2018 року встановлено, що виділити в натурі 23/100 частки, що складаються з житлового будинку літ.З-1, загальною площею 41,5 кв.м., жилою площею 24,3 кв.м., сараїв літ. И-1, К-1, вбиральні літ.Л-1, замощення І, домоволодіння [ADDRESS] можливо. (а.с.52-53). Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.03.2019 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виділ у натурі частки домоволодіння [ADDRESS] із майна, що є у спільній частковій власності, відмовлено, з тих підстав, що [PERSON] порушує питання про виділення частки із нерухомого майна, що вже не належить до домоволодіння по [ADDRESS] , а є відокремленим майном із самостійною цілою частиною, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . (а.с.119-121). У відповіді Юридичного департаменту Маріупольської міської ради від 22.05.2019 року №31.3-13704-31.1 зазначено, що для проведення державної реєстрації 23/100 частин домоволодіння, як самостійного об`єкта цивільних правовідносин потрібно надати документи, передбачені п. 56,56 порядку, або відповідне рішення суду, яким буде встановлення факт того, що заявнику належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності в цілому (1/1), а не 23/100 частин. (а.с.9,28). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту ММР Корешковою А.П. за №51659719 від 17.03.2020 року зупинено розгляд заяви [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв`язку з тим, що для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в цілому, як відділена частка в натурі, заявник повинен надати документи, передбачені п. 56,56 порядку, а саме: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки зі спільного майна або відповідне рішення суду, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта будівництва, технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. (а.с.83). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту ММР Строчкіним В.Ю. за №52098353 від 29.04.2020 року, відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . (а.с.84). Згідно свідоцтва про право власності за №591 від 30.09.1998 року, [PERSON] , на підставі рішення Приморської рай адміністрації та на праві приватної власності, належало 77/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . (а.с.108,175). Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25.10.2006 року за №245/1, розглянуто звернення [PERSON] з питання надання поштової адреси житловому будинку на [ADDRESS] та вирішено, вважати можливим домовласність такою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , про що сповіщено міський вузол зв`язку, бюро технічної інвентаризації, паспортне відділення, а також зазначено, що Бюро технічної інвентаризації необхідно видати свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с.158). Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.06.2007 року випливає, що [PERSON] на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS] , загальною площею 99,7 кв.м., житловою площею 60,4 кв.м., який складався з житлового будинку А-1, житлової мансарди А/м. (а.с.109,173). Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 28.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . (а.с.58,76). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лушкіною О.В., відповідач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,прийняли у спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , будинок з належними надвірними побудовами, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,7 кв.м., жилою площею 60,4 кв.м. (а.с.81, 111). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лушкіною О.В., відповідач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,прийняли у спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , земельну ділянку, площею 0,0192 га, кадастровий номер 1412337200:01:002:0759, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 112). Відповідно до плану та матеріалів інвентаризаційної справи, до складу домоволодіння [ADDRESS] входять: житловий будинок літ. З-1, сарай літ. К-1, сарай літ. И-1, вбиральня літ. Л-1, огорожа 2, замощення І. (а.с.161). Згідно плану та матеріалів інвентаризаційної справи, до складу домоволодіння [ADDRESS] входять: житловий будинок літ. А-1, жила мансарда літ. А/м, сіни літ.а1, а1-2, а2-1. (а.с.162). Відповідно до довідки ФОП- [PERSON] "БТІ" від 28.03.2019 року об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , має будівлі і споруди: житловий будинок літ. З-1, сені літ. з-1, вбиральню літ. Л-1, сараї літ. К-1, літ. И-1. (а.с.200). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1\~ст. 319 ЦК України). Відповідно до приписів ч.1ст. 355\~ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. У відповідності з ч. 1\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно із\~ст. 155 ЖК України\~власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч.3\~ст. 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1\~ст. 20 ЦК України\~право на захист особа здійснює на свій розсуд. Положеннями частини першої\~ст.346 ЦК України\~наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, передбачено статтею 364 ЦК України. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша-третя статті 364 ЦК України). Один з таких випадків наведено в\~ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Системний аналіз статей 181, 183, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено відокремлений об`єкт нерухомого майна, який за розміром відповідатиме розміру частки співвласника у праві власності. У разі, якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий виділ можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Приписами частини 3 статті 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У зв`язку з вищевикладеним, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, слід дійти до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині виділу позивачу в натурі 23/100 частки домоволодіння [ADDRESS] , що складаються з житлового будинку літ.З-1, загальною площею 41,5 кв.м., жилою площею 24,3 кв.м., сараїв літ. И-1, К-1, вбиральні літ.Л-1, замощення І, оскільки дані правовідносини суперечать вимогам ст. 364 ЦК України та сторони не є співвласниками. Що стосується вимог позивача про визнати за нею на праві приватної власності в цілому, домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ.З-1, загальною площею 41,5 кв.м., жилою площею 24,3 кв.м., сараїв літ. И-1, К-1, вбиральні літ.Л-1, сені літ. з-1, замощення І, то такі вимоги підлягають задоволенню, відповідно до положень ст. 317 ЦК України, так як дане домоволодіння є окремим майном та власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому, слід зазначити, що доводи відповідача [PERSON] та представника Маріупольської міської ради щодо порушення прав [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права власності на мансарду не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем дана вимога не пред`являлась до суду.

Outcome: partial