Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

28.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить поновити йому строк на подачу позову та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 10.08.2010 року в сумі 25125грн., індекс інфляції у розмірі 1683, 37 грн., 3 % річних -2137,34 грн., пеню - 9168,80 грн., штраф - 1000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.08.2010 року він позичив відповідачу гроші в розмірі 25125 грн. Строк повернення грошей був встановлений не пізніше 30.10.2010 року. До наявного часу зазначена сума боргу відповідачем не повернена. За цей час він поніс інфляційні витрати, а крім цього, з посиланням на приписи ст. 625 ЦК України, просив стягнути 3% річних. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини відсутності не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 10.08.2010 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір займу грошей, за яким позивач позичив відповідачу 25125 грн., які остання зобов'язалася повернути до 30.10.2010 року. До наявного часу [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконала, що стало підставою для звернення позивача в суд із зазначеним позовом Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання [PERSON] грошової суми від [PERSON] підтверджується договором займу та розпискою про отримання грошей від 10.08.2010 року. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, відповідач [PERSON] повинна повернути позивачу 25125 грн. боргу. Також, пунктом 3 договору між сторонами було встановлено, що у випадку, якщо сума позики|позички| не повертається в зазначеній у| п. 2 термін (до 30.10.2010), то за кожний| день прострочення стягується пеня у розмірі 0,1% від неповерненої суми| щодня. Згідно п. 4 договору, у разі|в разі| неналежного виконання договору передбачений штраф у розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведених норм закону, та з урахуванням прострочення виконання зобов'язання, [PERSON] повинна сплатити [PERSON] 3% річних за прострочення взятого на себе виконання. Прострочення виникло з 01.11.2010 року і тривало до 01.09.2013 року (строк визначений позивачем), у зв'язку із чим сума розмір зазначеної цивільно-правової відповідальності становить 2137,34 грн. (25125х3:100:365х1035). Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 9168,80 грн. та штраф у розмірі 1000 грн. Суд частково задовольняє вимоги про стягнення інфляційних витрат. При цьому суд виходить з офіційних довідкових таблиць розміру індексу інфляції на відповідний час, та враховує приписи ст. 4 Закону України № 1282 від 03.07.1991 року "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до якої індексація проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Отже, з урахуванням місяців, де індекс інфляції перевищував 101 відсоток, а це: березень та квітень 2011 року, а також з урахуванням суми заборгованості на відповідний час, ця сума становить 678,37 грн. Відповідно до ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Судом встановлено, що позивачем був пропущений строк на подачу позовної заяви з поважних причин, оскільки він 30.10.2013р. зазначену позовну заяву помилково направив до Центрального районного суду м. Сімферополя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, та з урахуванням задоволеної частини позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 381,10 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial