Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такми,що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власницею квартири [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали у вказаній квартирі, однак 15 серпня 2011 року вони самовільно виїхали з квартири у невідомому напрямку, місце їх знаходження їй не відомо. Відповідачі по своїй волі не стали проживати в квартирі, перешкод в користуванні житлом вона їмне чинила. В даний час вона змушена нести витрати по оплаті комунальних платежів, що ставить її у важке матеріальне становище. Оскільки відповідачі не проживають у вказаній квартирі більше одного року, вона не підтримує з ними ніяких відносин, тому просить суд визнати їх таким, що втратили право користування квартирою. Позивачка [PERSON] на розгляд справи до суду не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги повністю підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2015 року [PERSON]. З акту складеного КСН «Жемчужний» від 17 лютого 2016 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS], крім позивачки зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак фактично не проживають в ній з 15 серпня 2011 року по даний час. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, оскільки відповідачі будучи зареєстрованими в [INFO], за відсутності на те поважних причин відсутні, не проживають в ній понад 6 місяців. Щодо позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.11 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України. Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для зняття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Зазначене свідчить про те, що третя особа права позивачки стосовно зняття з реєстрації відповідачів, не порушувала, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial