Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07.06.2011 року в сумі 123775,51 грн., яка складається з: 1009,71 грн. - заборгованості за кредитом; 122765,80 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 07.06.2011 року по 01.04.2019 року та судові витрати в розмірі 1921,00 грн., мотивуючи тим, що [PERSON] відповідно до укладеного договору б/н від 07.06.2011 року отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка дала згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» є договором, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідачка зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 0 від суми позову. Відповідачка зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконала і станом на 01.10.2019 року має заборгованість в сумі 123775,51 грн., яка складається з: 1009,71 грн. - заборгованості за кредитом; 122765,80 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 07.06.2011 року по 01.04.2019 року. Позивач звертає увагу суду на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. В зв`язку з цим заборгованість до стягнення становить 123775,51 грн., яка складається з 1009,71 грн. - заборгованості за кредитом; 122765,80 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, зазначивши, що термін дії картки закінчився 05 місяця 2015 року, на підтвердження чого надала відповідну довідку, просила справу розглянути без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON] відповідно до укладеного договору б/н від 07.06.2011 року отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка дала згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» є договором, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов даного договору позичальник зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг. З п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг слідує, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідачка свої зобов`язання виконала частково і станом на 01.10.2019 року має заборгованість в сумі 123775,51 грн., яка складається з: 1009,71 грн. - заборгованості за кредитом; 122765,80 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 07.06.2011 року по 01.04.2019 року. З п.2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг слідує, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» №25700494/15261989 від 02.12.2019 року, наданої відповідачкою, слідує, що [PERSON] має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок № [NUMBER] , тип рахунку - картка «Універсальна», дата відкриття - 12.04.2011 року, термін дії - 05/15. Згідно з п.п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов та Правил картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки (включно). Забороняється використання картки (її реквізитів) із закінченим строком дії. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта до банку згідно діючим тарифам. Перевипуск картки на новий строк здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що після травня 2015 року картка [PERSON] не перевипускалась. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку, тобто до 05/2015 року. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 686/6697/16-ц. Зобов`язання [PERSON] повернути кредитні кошти за договором б/н від 07.06.2011 року настали у червні 2015 року по закінченню строку дії вказаної картки. Відповідачка клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості не заявила. Таким чином з відповідачки на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту, проценти, яку вона згідно з розрахунком банку мала сплатити станом на 31.05.2015 року. За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З огляду на вище викладене, вимоги банку про стягнення процентів після травня 2015 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №175/4753/15-ц. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.06.2011 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON] від 01.10.2019 року слідує, що заборгованість [PERSON] по процентам за користування кредитом станом на 31.05.2015 року становить 2382,24 грн. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання перед відповідачкою виконав в повному обсязі, надавши кредит, а відповідачка не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Зважаючи на те, що строк дії картки закінчився в травні 2015 року, строк дії якої не пролонговувався, суд приходить до висновку, що позивач безпідставно нараховував відповідачці після травня 2015 року проценти за користування кредитом і що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого ним при подачі позову судового збору. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 1054 ЦК України та

Outcome: partial