Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

18.06.2018 [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] із заявою про зниження шлюбного віку та надання права на шлюб з [PERSON]. Заявник на обґрунтування заяви вказала, що її дочка [PERSON] на даний час є неповнолітньою, проте з лютого 2017 року зустрічається з [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] вагітна від нього і має намір народити дитину та зареєструвати шлюб. При зверненні до відділу реєстрації актів цивільного стану з заявою про реєстрацію шлюбу [PERSON] було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з заявою про надання права на шлюб, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Заявник та її представник заяву підтримали та просилизадовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з'явився, подав заяву у якій просив надати право на шлюб. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] на даний час є неповнолітньою, проте з лютого 2017 року зустрічається з [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Пологового будинку ЧМР № 174 від 08.05.2018 [PERSON] вагітна терміном 30-31 тиждень (а.с.13). Відповідно до роз'яснень п.2 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч.3 ст. 234 ЦПК України). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст. 23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім'я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. В силу ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Мати не заперечує проти шлюбу неповнолітньої доньки, оскільки шлюб відповідає її інтересам. Суд прийшов до висновку, про можливість надання права на шлюб, оскільки це відповідає інтересам [PERSON]. Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Відповідно до статті 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 р. за чоловіком та жінкою, які досягли шлюбного віку, визнається право на одруження і право заснувати сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Таким чином, судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявника. На підставі вищевикладеного, встановивши, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам, враховуючи той факт, що вона є вагітною та має намір укласти шлюб для створення повноцінної сім'ї, її мати на шлюб згодна, суд вважає, що надання права на шлюб відповідає правам та законним інтересам неповнолітньої. Якщо зниження шлюбного віку за статтею 16 КпШС 1969 року проводилося виконавчими комітетами районних (міських) Рад депутатів трудящих за заявою тих осіб, які бажають одружитися, а також за згодою їх батьків, то статтею 23 СК надання права на шлюб особам, віднесено до компетенції суду, який по суті, даючи дозвіл таким особам на одруження, виконує контролюючі функції. Таким чином, вимога про зниження шлюбного віку не може бути задоволена, оскільки зміни у сімейному законодавстві не відносять до компетенції суду розгляд вказаного питання.

Outcome: partial