Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

28 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, вказуючи, що вона у 2015 році в зв'язку з активізацією бойових дій в АР Крим переїхала проживати до с. Петрівка-Роменська Гадяцького району. Вона має дочку [PERSON], яка перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] року дочка народила дитину - дочку [PERSON]. Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом. На даний час дочка та її сім'я позбавлені можливості виїхати з окупованої території АР Крим на територію України, оскільки дитина народилась на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь і у них немає свідоцтва про народження дитини українського зразка. Гадяцький відділ ДРАЦС видав відмову у проведенні державної реєстрації народження на підставі пред'явлених документів. Таким чином отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. У судовому засіданні [PERSON] заяву про встановлення факту народження дитини підтримала, пояснила, що її дочка [PERSON] [INFO] року народила дитину, якій дали українське ім'я - [PERSON]. На даний час сім'я дочки позбавлена можливості зареєструвати народження дитини на території України, в зв`язку з перешкодами виїзду з дитиною , яка не має документу українського зразка та неможливістю залишити малолітню дитину саму, щоб зареєструвати її на території України, тому вона, як баба народженої дитини, звернулася з даною заявою до суду. Представник заінтересованої особи Гадяцького відділу ДРАЦС ГТУ юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить розписка в матеріалах справи. Судом встановлено, що дочка заявника [PERSON] - [PERSON], [INFO], є громадянкою України, зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. 4 серпня 2001 року Гагарінським відділом РАГС м. Севастополя зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року в міській лікарні №5 - «Центр охорони здоров'я матері та дитини» пологовий будинок №2 м. Севастополь, [PERSON] народила дівчинку, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від [INFO] року. У даному свідоцтві також містяться відомості про народження дитини жіночої статі при одноплідних пологах, матір'ю, яка перебуває в зареєстрованому шлюбі і народила третю дитину. З відмови у проведенні державної реєстрації народження Гадяцького відділу ДРАЦС ГТУ юстиції у Полтавській області вбачається, що медичне свідоцтво про народження дитини складено російською мовою та не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, які є підставою для державної реєстрації народження. Отже, вирішити питання реєстрації народження дитини у позасудовий спосіб не вбачається можливим. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз'яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч. 1 ст. 2571 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Тимчасово окупована територія України - територія України, яка контролюється Російською Федерацією внаслідок анексії Криму, а також війни на сході України. Правовий режим тимчасово окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України" - особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. В силу ч. 3 ст. 2571 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Як зазначалося вище, походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. В зв'язку з чим визначення імені дитини, її прізвища та по-батькові буде здійснюватися заявником при реєстрації дитини в органах ДРАЦС, а не судовим рішенням. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих заявником, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України та які вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а також аналізу приведеного законодавства в його сукупності та взаємозв'язку, суд вважає можливим встановити факт народження [PERSON] дитини, але підстав для задоволення вимог заявника в частині визначення імені, по-батькові та прізвища дитини у суду не має. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial