Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON]В\~ звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи: Приватного підприємства «Агро Маркет», в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 6698502,87 грн., сплачені судові витрати в сумі 3654,00 грн. Позивач посилається на те, що 11.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти в сумі 2560000,00 (два мільйони пятсот шістдесят тисяч) гривень, із строком виплати боргу, а саме: гроші в сумі 400000,00 грн. в строк з 01.08.2013 року по 20.08.2013 року; гроші в сумі 960000,00 грн. в строк з 30.10.2013 року по 10.11.2013 року; гроші в сумі 1200000,00 грн. в строк з 01.08.2014 року по 20.08.2014 року. [PERSON] 09.08.2013 року були повернуті грошові кошти в сумі 200000,00 грн., 23.08.2013 року 200000,00 грн., але в подальшому в установлений договором позики строк чергову суму боргу в сумі 960000,00 грн. вона не повернула, як і не повернула останню частину позики в сумі в сумі 1200000,00 грн. Кінцевий термін повернення позики був визначений не пізніше 20.08.2014 року. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.04.2014 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики від 11.03.2013 року в розмірі 1200000,00 грн., рішення набрало законної. Оскільки відповідачем в подальшому не здійснювалось погашення позики, то станом на 20.03.2015 року сума заборгованості за договором позики, з врахуванням стягнутих 1200000,00 грн., становить 5110167,73 грн., проценти за позикою 433472,89 грн., розмір нарахованої неустойки 385795,07 грн., сума відсотків річних - 84249,86 грн., інфляційні витрати 785434,36 грн. В судовому засіданні позивач та його представник, підтримали позов, уточнили суми стягнення, посилаючись на підстави, які надані в впозові, надали додаткові поясненння до позовної заяви. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача та представник третьої особи ПП "Агро Маркет" позов не визнали, посилаючись на те, що вимога про стягнення відкоригованої суми боргу не відповідає положенням ст.16 ЦК України, вимога позивача про стягнення з [PERSON] грошових коштів у зв`язку зі зміною валютного курсу стосується збільшення грошової суми, яка вже стягнута за рішенням суду від 23 квітня 2014 року, до того ж [PERSON] в повному обсязі розрахувалася з позивачем. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та правовідносини. Із матеріалі справи вбачається, що між [PERSON], як позикодавцем з однієї сторони та [PERSON], як позичальником, з другої сторони, укладено договір від 11 березня 2013 року, згідно якого [PERSON] передав у власність грошові кошти [PERSON] в сумі 2560000 грн. із строком виплати боргу таким чином: Гроші в сумі 400000 в строк з 01 серпня 2013 року по 20 серпня 2013 року. Гроші в сумі 960000 в строк з 30 жовтня 2013 року по 10 листопада 2013 року. Гроші в сумі 12000000 грн. в строк з 01 серпня 2014 року по 20 серпня 2014 року. В п. 3. даного договору зазначено, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору «Позичальник» зобовязується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 320000 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на день платежу, а саме: Гроші в сумі 400000 грн., еквівалентну 50000 (пятидесяти тисячам ) доларів США. В строк з 01 серпня 2013 року по 20 серпня 2013 року. Гроші в сумі 960000 (девятсот шістдесят тисяч) еквівалентну 120000 (сто двадцять тисячам) доларів США в строк з 30 жовтня по 10 листопада 2013 року. Гроші в сумі 1200000 (один мільйон двісті тисяч) грн. еквівалентну 150000 (ста пятдесяти тисячам) доларів США в строк з 01 серпня 2014 року по 20 серпня 2014 року. Сторони засвідчили, що договір не укладений під впливом обману, насильства або під впливом тяжкої обставини. Умови даного договору сторони не оспорювали. [PERSON] в період строку розрахунку отримав в рахунок погашення боргу за договором позики від 11 березня 2013 року 200000 (двісті тисяч) гривень, що підтверджується його заявою від 09 серпня 2013 року. В подальшому іншу частину позики [PERSON] отримав в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень в рахунок погашення боргу, підтвердив заявою від 23 серпня 2013 року. Приватний нотаріус Лозівського районного округу Харківської області засвідчив справжність підпису [PERSON] Між Приватним підприємством «Агро Маркет» в особі директора [PERSON] далі як «Майновий поручитель» з однієї сторони та [PERSON] далі «Заставодержатель», з другого боку, укладено договір застави майбутнього врожаю від 11 березня 2013 року. В силу цього договору Заставодержатель має право у разі невиконання майновим поручителем зобовязання, забезпеченого заставою, отримати задоволення вимоги за рахунок заставленого майна. Згідно договору застави майбутнього врожаю від 11 березня 2013 року майновий поручитель надає в заставу врожай пшениці озимої 2013 року у кількості 840 (вісімсот сорок) тон, що планується зібрати з полів загальною площею 281 га., які знаходяться на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області, та належить Майновому поручителю на праві власності - далі «Предмет застави». За домовленістю сторін предмет застави становить 960\~000 грн. Вищезазначений предмет застави є забезпеченням виконання зобовязань, які передбачені Договором позики, посвідченим приватним нотаріусом, укладеним між Заставодержателем та Позичальником ([PERSON]М.), відносно виконання умов основного договору, а саме: на суму 960000 грн. (девятсот шістдесят тисяч гривень, сплати відсотків та неустойки у розмірах та строках, передбачених основним договором; строк виконання зобовязання з 30 жовтня по 10 листопада 2013 року. В звязку з неналежним виконанням умов позики за позовом [PERSON] рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківського суду від 23.04.2014 року, яке вступило в закону силу 15.03. 2015 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за договором позики від 11.03.2013 року в розмірі 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч) гривень 00 копійок, а також стягнуто з приватного підприємства Агро Маркет, директор якого є [PERSON], відповідач по справі, в сумі визначеної домовленістю сторін вартості предмету застави 960000,00 (девятсот шістдесят тисяч) гривень 00 копійок. Борг в сумі 960000 грн. повернутий відповідачу 20.03.2015 року, що підтверджується постановою Про закінчення виконавчого провадження від 23.03.2015 року, де вказано, що рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області виконано в повному обсязі, 20.03 2015 року на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти від боржника у розмірі 961720,50 грн., тобто рішення виконано в добровільному порядку. Виконавче провадження з примусового виконання закінчено. Також відшкодовано борг [PERSON] за договором позики від 11.03.2013 року в розмірі 1200000 грн., що підтверджується Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2015 року, де зазначено, що до відділу ДВС Лозівського МРУЮ надійшли платіжні дуручення № Р 24 А244959886366274, № Р24А244936062723544 від 05.06.2015 року про сплату боргу у повному обсязі. Виконавче провадження з примусового виконання закінчено. Дане не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Позивач просить стягнути суму відкоригованого основного боргу в розмірі 5110167,73 грн., мотивючи тим, що в п.3 договору позики від 11 березня 2013 року зазначено, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору «Позичальник» зобовязується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 320000 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на день платежу, а саме: Гроші в сумі 400000 грн., еквівалентну 50000 (п`ятидесяти тисячам ) доларів США. Гроші в сумі 960000 (девятсот шістдесят тисяч) еквівалентну 120000 (сто двадцять тисячам) доларів США. Гроші в сумі 1200000 (один мільйон двісті тисяч) грн. еквівалентну 150000 (ста пятдесяти тисячам) доларів США. На день звернення до суду курс долара змінився, тому просить з врахуванням курсу долара стягнути заборгованість за договором позики . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звертався в суд з позовом про стягнення суми боргу у гривнях, та просив стягнути ті суми, які були зазначені в договорі, а саме: борг у розмірі 960000 грн. та борг у розмірі 1200 000 грн. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.04.2014 року, яке вступило в закону силу 15.03. 2015 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Відповідно до ст. 31 ЦПК України крім прав та обовязків, визначених у ст. 27 цього кодексу позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, врховуючи, що позивач, скористався своїм правом для захисту своїх порушених прав шляхом звернення до суду із позовом до Лозівського міськрайонного суду про стягнення боргу за договором позики, укладеного між ним та [PERSON] Рішенням суду від 23 квітня 2014 року позовні вимоги були задоволені, на його користь стягнуто борг в повному обсязі, рішення набрало законної сили 15 березня 2015 року. Крім того відповідачем борг в повному обсязі було відшкодовано, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні, тому суд вважає вимога [PERSON] про стягнення з відповідача 5110167,73 грн. в з`вязку зі зміною курсу долара задоволенню не підлягає. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування позикою в розмірі 433472, 86 грн. пеню в розмірі 385795, 07; три проценти річних від простроченої суми в розмірі 84249,86 грн. та інфляційні витрати в розмірі 785434,36 грн. і судові витрати. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно із\~ч. 1 ст. 598,\~ст. 599 ЦК України\~зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним якщо виконання позичальником зобовязання обмежується поверненням боргу. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Разом з тим,\~згідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у ст.1048 ЦК. Так, згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки НБУ. У даній справі, з огляду на те, що договір позики не є безоплатним у розумінні норм ч.2 ст.1048 ЦК та що розмір процентів від суми позики ним не встановлений, суд до спірних правовідносин застосовує положення ст.1048 ЦК, і вважає, що позикодавець має права на одержання від позичальника процентів від суми позики, оскільки цим договором не передбачено нарахування та одержання зазначених процентів. Отже, позовна вимога [PERSON] про стягнення процентів від суми позики, в зв`язку з її користуванням, суд вважає правомірною. Розмір процентів розраховувався за формулою: Відосотки = Сума боргу х Ставка відсотків % / 100% /365 днів х Кількість днів з врахуванням облікової ставки НБУ за кожен період їїдії. Вивчивши письмові додаткові пояснення позивача та перевіривши приведені розрахунки, суд вважає, що розрахунки виконані належним чином, що не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні, тому сума процентів по позиції підлягає стягненню в розмірі 433472,86 грн. [PERSON] просить стягнути 3 % річних в зв`язку з простроченням виконання зобов`язання та інфляційні витрати. Суд вважає дані вимоги позивача обгрунтовані та відповідають положенню ст. ч.2 ст. 625 ЦК України. Отже відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: 3% річних щодо боргу 960\~000 грн. починається з 11.11.2013 року, дата закінчення 14.03.2015 рок, що складає 489 днів. Розрахунок проводиться за формулою: Відсотки = Сума боргу х Процентна ставка /100% / 365 днів х Кількість днів (489). Розрахунок: 960 000 х 3% /100% /365 х 489 = 38584,11 грн. Тобто за несплату згідно умов позики в розмірі 960\~000 грн. відповідач повинен відрахувати позивачу 3 % річних, що складає 38\~584,11 грн. Щодо боргу 1200000 грн. [PERSON] простиь стягнути 3% річних та інфляційні витрати з 07 грудня 2013 року. Представник відповідача заперечував, посилаючись на те, що за договором позики строк погашення даного боргу був по 20 серпня 2014 року. Суд вважає, що посилання представника відповідача не обгрунтовані, виходячи з наступного. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до\~ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами -\~ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Однак суд, враховує, що [PERSON], не отримавши суму боргу в розмірі 960\~000 грн. вчасно, згідно умов договору позики, направив претензію [PERSON], в якої змінив кінцевий строк погашення останньої суми боргу та просив повернути борг з наступного дня після отримання претензії. 06 березня 2013 року була отримана претензія [PERSON], про що не заперечували сторони в судовому засіданні, тому відповідальність за порушення грошового зобовязання щодо боргу в сумі 1200 000 грн. відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 та ст.1048 ЦПК України наступає з 08 грудня 2013 року і до повного погашення заборгованості, тобто по 04.06. 2015 року, оскільки 05.05. 2015 року гроші в сумі 1200 000 були перераховані стягувачу. Термін прострочення зобов`язання складає 462 дні. Розрахунок: 1200 000 х 3% /100% / 365 х 462 = 45567,12 грн. 45567,12 грн + 38584,11 грн. = 84151,23 грн. Таким чином, 3% річних від прострочених сум складає 84151,23 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Розрахунок інфляційних витрат відповідно до ст.625 ЦК України проводиться за формулою: Збитки від інфляції = Сума боргу х Індекс інфляції /100% - Сума боргу. Щодо боргу в сумі 960\~000 грн. інфляційні витрати складають 350\~535,18 грн., щодо боргу 120\~000 грн. інфляційні втрати 434899,18 грн., загалом сума індексу інфляції складає 785\~434, 36 грн. Щодо розрахунку, які були наведені позивачем, заперечень з боку представника відповідача не надходило. Позивач просить стягнути пеню в зв`язку з порушенням зобов`язання. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка - є одним з найбільш поширених способів забезпечення виконання зобов'язань. При цьому право вибору грошової або майнової неустойки належить сторонам зобов'язання, вони мають визначити предмет неустойки в момент укладення правовчину про неї. Відповідно до ст.611 ЦК України передбачено сплата неустойки як правовий наслідок порушення зобовязань, встановлених договором. Як вбачається з договору позики від 11 березня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] сторонами пеню не встановлено, тому вимога, щодо стягнення пені, суд вважає необгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги [PERSON] пілягають задовленню частково, а саме в частині стягнення процентів за користування позикою, інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми.

Outcome: partial