Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

24 жовтня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 31 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач вказує, що підписання Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Позивач зазначає, що [PERSON] підтвердив свою згоду, не те що підписана ним заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає договір між [PERSON] і банком, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.09.2019 має заборгованість у сумі 27093,51 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 27093,51 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Згідно свого Статуту АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК" є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК" (а.с.21-22). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 08.01.2020 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 31.01.2008 року позичальник [PERSON] отримав в банківський установі - ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в сумі 600,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При оформленні кредитної картки позичальник [PERSON] був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, та своїм підписом підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в ПриватБанк, а також про місце його знаходження, підтверджується підписами у заяві про видачу кредиту від 31.01.2008 року та довідці про умови кредитування з використання кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8-9). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-15), Банк після отримання від клієнта необхідних документів, а також заяви, проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, і клієнт дає право брнку в любий момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є примою і безумовною згодою отримувача відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п.п.3.2, 3,3); позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.6.5); у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п.6.6); власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п.6.7); при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (п.8.6). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме 31.01.2008 року надав відповідачу [PERSON] кредитну картку № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом у розмірі, встановленому Договором. В порушення умов договору відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно не виконував, передбачені умовами договору платежі для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, своєчасно не вносив, у зв`язку з чим за кредитним договором № б/н від 31.01.2008 року утворилася заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.01.2008 року, відповідач [PERSON] станом на 30.09.2019 року має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі - 27093,51 грн., яка складається із: 566,50 грн. - заборгованість за кредитом, 19524,01 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5474,74 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1278,26 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7), який відповідачем не оспорений, відзив, заперечень на позов відповідачем на адресу суду не представлено. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за умовами кредитного договору №б/н від 31.01.2008 року, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за користування кредитом в сумі 25565,25 грн., яка складається із: 566,50 грн. -заборгованості за кредитом; 19524,01 грн.- заборгованості по процентам за користування кредитом; 5474,74 грн. заборгованості за пенею та комісією, згідно доданого позивачем до позову розрахунку заборгованості станом на 30.09.2019 року є обґрунтованими, при цьому вказані нарахування відповідачем не оспорені. Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення заборгованості, в тому числі тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та інших обов`язкових платежів. Одночасно, з`ясовуючи питання пророзмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк», суд зазначає про наступне. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.ст.611,614,615 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина другастатті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третястатті 549 ЦК України). За положеннямистатті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору одночасно передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, та сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобов`язань. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції України щодо заборонип одвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Виходячи з цього, нарахування позивачем штрафу є подвійною відповідальністю за порушення одних і тих же зобов`язань і суперечить положенням ст.61 Конституції України. Такі ж висновки містяться і в правовій позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 21.10.2015 року, де зазначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавлена певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до наданого Позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.01.2008 року вбачається, що відповідачу [PERSON] нараховано пеню та комісію на загальну суму 5474,74 грн. за несвоєчасне погашення кредиту. Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, позичальнику [PERSON] також нараховано і штрафи,а саме: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1278,26 грн. У зв`язку з тим, що пеня є різновидом неустойки, згідно визначення нормами статті 549 ЦК України, то суд приходить до висновку, що нарахувавши пеню, позивач вже реалізував своє право на неустойку за порушення зобов`язань відповідачем. В той же час відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів та клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. Виходячи з цього, нарахування штрафу, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг,є подвійною відповідальністю за порушення одних і тих же зобов`язань і суперечить положеннямст.61 Конституції України. За підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково,оскільки позичальник [PERSON] свої зобов`язання за укладеним кредитним договором №б/н від 31.01.2008 року належним чином та на протязі тривалого періоду часу не виконує, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість за кредитним Договором № б/н від 30.01.2008 року, яка виникла станом на 30.09.2019 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судовому порядку, а саме в загальній сумі 25565,25 грн., яка складається із: 566,50 грн.- заборгованості за кредитом; 19524,01 грн.-- заборгованості по процентам за користування кредитом; 5474,74 грн.- заборгованості за пенею та комісією. Разом з тим, в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів в загальній сумі 1528,26 грн., суд вважає необхідним позивачу АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову відмовити за наведеними вище правовими підставами та недопустимістю застосування до відповідача подвійної відповідальності. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial