Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У червні 2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної моральної шкоди в сумі 50\~000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у січні 2019 відповідач, як підприємець, подав до Господарського суду Сумської області позов про стягнення з [PERSON] -фізичної особи підприємця грошових коштів за поставлений товар та надав на підтвердження поставки завірені копії видаткових накладних.Справа розглянута в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін.Рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 122\~870,59 грн., при цьому наявність у стягувача оригіналів видаткових накладних не перевірено. Оскільки, як стверджує позивач, він не підписував накладні, він звернувся до органів поліції із заявою про вчинення злочину та під час досудового розслідування встановлено факт втрати [PERSON] оригіналів документів в процесі розгляду господарської справи. У квітні 2021 Господарський суд Сумської області задовольнив заяву [PERSON] про перегляд судового рішення від 25.02.2019 за нововиявленими обставинами, скасував рішення та залишив без розгляду позов [PERSON] . Позивач зазначає, що наслідком неправомірних дій [PERSON] йому заподіяна моральна шкода, оскільки постановою приватного виконавця від 05.04.2019, на виконання рішення Господарського суду, що в подальшому скасовано, накладено арешт на все належне боржнику рухоме і нерухоме майно, у зв`язку з чим він позбавлений можливості використовувати автомобіль у підприємницькій діяльності, знижено ділову репутацію [PERSON] , як підприємця, йому почали відмовляти у поставках товару, погіршився стан його здоров`я і він вимушений був звертатися за допомогою до лікарів, а для відновлення порушених прав витрачає багато часу та зусиль, що призвело до душевних страждань.З урахуванням викладених обставин оцінює моральну шкоду в суму 50 тис. грн. Не погоджуючись з позовом представник відповідача надав письмові пояснення, в яких вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними і необгрунтованими, посилаючись на те, що право звертатися до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів гарантовано чинним законодавством, жодні дії [PERSON] не визнані протиправними.Рішення господарського суду Сумської області від 25.02.2019 про задоволення позову по стягнення з [PERSON] грошової суми на користь [PERSON] набрало законної сили постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2019.Ухвалою Верховного суду від 20.08.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою [PERSON] . Рішення суду , яке прийнято на користь відповідача, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди. Щодо відсутності оригіналів документів, то вказує, що неможливість надати оригінали через 1,5 роки після розгляду справи не свідчать про відсутність таких документів під час розгляду справи та/ або протиправності дії відповідача.За кримінальним провадженням, не яке посилається позивач, не встановлено вини [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, а позиція позивача грунтується виключно на припущенні. Представник відповідача стверджує, що позивачем не надано належних доказів погіршення стану здоров`я [PERSON] , наявності причинно-наслідкового зв`язку між зверненням до лікаря через півтора роки після розгляду справи та судовим процесом, довідка лікаря підтверджує лише факт звернення до спеціаліста 11.08.2020.Відображення рішення суду про стягнення заборгованості в реєстрі судових рішень не відноситься до категорії поширення недостовірної інформації і не може розцінюватись як завдання моральної шкоди.Крім того, відповідач жодним чином не впливає та не може впливати на відображення даних в реєстрі судових рішень. Позивач , на думку [PERSON] ,не обгрунтовує та не доводить як наявність самої шкоди, так і наявність складу правопорушень чи протиправності дій відповідача у їх причинно-наслідковому зв`язку із заявленою шкодою ( а.с. 48-50,58-62). У відповіді на відзив [PERSON] пояснює, що рішення господарського суду Сумської області від 22.04.2021 про скасування рішення від 25.02.2019 за нововиявленими обставинами і залишення без розгляду позову [PERSON] є доказом вчинення [PERSON] неправомірних дій, які призвели до того, що у життєвих та виробничих обставинах позивача відбулись суттєві зміни. Відповідач, усвідомлюючи те, що він не є володільцем оригіналів документів, що дають правову підставу звернутись до суду з позовом про стягнення грошових коштів, подав позов і отримав судове рішення з метою відкриття виконавчого провадження та безпідставного заволодіння майном позивача ( а.с. 77-79). Суд, вислухавши вступне слово і пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що у січні 2019 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення 122\~\~870,59 грн., з яких: 109 839,64 грн. боргу, 5\~\~971,83 грн. пені, 7\~\~059,12 грн. штрафу. Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.02.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2019, позов задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] за договором поставки № 5/17 від 16.05.2017 основний борг-100 844,54 грн., пеня- 5 971,83 грн, штраф- 13 030,95 грн., за договором купівлі-продажу № 5/16 від 16.05.2017 основний борг у розмірі 8 995,10 грн. , а також витрати по сплаті судового збору ( а.с. 92-95). Ухвалою Верховного Суду від 20.08.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП [PERSON] на рішення суду від 25.02.2019 та постанову апеляційної інстанції від 04.07.2019, оскільки скаргу подано на рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. Судовий наказ\~ №\~920/31/19\~Господарського суду\~Сумської області\~від 02.04.2019\~про стягнення\~з ФОП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 122870,59 грн. заборгованості по договорам купівлі-продажу та поставки від 16.05.2017 звернуто до виконання. Позивачем до позову надано постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області від 05.04.2019 за ВП № 58818673 про примусове виконання наказу Господарського суду Сумської області, про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику [PERSON] в межах звернення стягнення ( а.с. 14-15). Як вбачається з інформації приватного виконавця № 42195 від 23.11.2021, за боржником зареєстровано транспортний засіб-автомобіль Mitsubisti ASX 1798, який 03.06.2019 оголошено в розшук ( а.с. 11,12,108). 26.10.2020 ФОП [PERSON] звернувся до Господарського суду Сумської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Сумської області від 25.02.2019 у справі №\~\~920/31/19. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 22.04.2021 скасовано рішення господарського суду Сумської області від 25.02.2019 і залишено без розгляду позов ФОП [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення 122 870,59 грн. на підставі п. 4 ч.1 ст. 226 та п.3 ч.4 ст. 325 ГПК України. З тексту ухвали випливає, що судом зобов`язано позивача надати для огляду оригінали договору поставки № 5/17 від 16.05.2017, договору купівлі-продажу № 5/16 від 16.05.2017, видаткових накладних від 25.09.2018, 16.10.2018, 26.10.2018, претензії від 22.11.2018, прооте позивач кореспонденцію не отримував через відсутність за адресою місця проживання та в судове засідання не зв`явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.96-106). Згідно заяви ФОП [PERSON] на ім`я слідчого СВ Сумського ВП ГУ НП в Сумській області від 19.06.2020 № 15, він надав оригінали договору купівлі-продажу і договору поставки та оригінал претензії. Щодо інших оригіналів документів повідомив про їх відсутність, оскільки вони були втрачені ймовірно під час судового розгляду справи в Господарському суді Сумської області та в подальшому в апеляційній та касаційній інстанціях ( а.с. 107). У зв`язку із скасування рішення Господарського суду Сумської області № 920/31/19 від 25.02.2019, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 58818673, приватним виконавцем 12.05.2021 винесено постанову про припинення розшуку майна боржника та закінчення виконавчого провадження ( а.с. 108). Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені у\~статті 23 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутатії фізичної або юридичної особи. Частиною 1\~ст.1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~встановлених підстав\~цивільно-правової\~відповідальності обов`язковому\~з`ясуванню\~при вирішенні\~спору про\~відшкодування шкоди\~підлягають:\~наявність такої\~шкоди,\~протиправність діяння\~її заподіювача,\~наявність причинного\~зв`язку\~між шкодою\~і протиправним\~діянням заподіювача\~та вини\~останнього в\~її заподіянні. Отже, підставою цивільно-правової відповідальності є скоєння цивільного правопорушення. Законодавством не передбачена презумпція наявності моральної шкоди. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. Тому загальний розподіл тягаря доказування врегульовано ст. 81 ЦПК України. Звертаючись до суду з позовом про стягнення моральної шкоди [PERSON] зазначив про неможливість користуватися автомобілем через накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, зниження його ділової репутації, як підприємця у зв`язку з наявністю в реєстрі судового рішення про стягнення з нього суми боргу, погіршення стану здоров`я та витрата для відновлення порушених прав значного часу. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копія висновку психотерапевта Медичного центру «Медея» від 11.08.2020, в якому зазначені скарги [PERSON] про порушення сну, відчуття втоми і тривоги.Пов`язує свій стан зі стресами в останні кілька місяців.Лікарем встановлено діагноз-розлад сну неорганічної етіології ( а.с. 16). Таким чином, походження захворювання та причини не було встановлено. Частина 1\~ст. 81 ЦПК України\~, частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ч.1\~ст.\~76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За положеннями \~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності дій відповідача, який скористався своїм конституційним правом на судовий захист та звернувся до суду , оскільки вважав, що його права та інтереси порушені, не доведено наявності немайнової шкоди, її розміру, вини відповідача в заподіянні та причинного зв`язку між шкодою і конкретними діями [PERSON] . За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 50\~000 грн. та відповідно стягнення понесених судових витрат. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed