Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Харківська міська рада звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 256\~428,60 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.08.2019 р. № 177897784 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 1810,4 кв.м. (частка 63/100) по [ADDRESS] з 14.04.2016 р. зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 14.04.2016 № 592; 37/100 частки зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2018 р. № 191. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2019 р. № НВ-0003543772019 земельна ділянка по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310137500:09:005:0092 зареєстрована як об`єкт цивільних прав 07.12.2017 р. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02); вид використання для обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-2» (майстерня). Форма власності - комунальна. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2019 р. № НВ-0003543772019, листа Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 02.05.2018 р. № 1412/116-18 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 03.05.2018 р. № 3064/0/225-18 речові права відповідача на земельну ділянку по [ADDRESS] не зареєстровані. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку та з урахуванням ст. ст. 12, 50, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,4455 га з кадастровим номером 6310137500:09:005:0092 по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради. Відповідно до інформації ГУ ДФС у Харківській області від 11.05.2018 р. 10786/9/20-40-13-08-20 [PERSON] не є платником земельного податку. Тобто [PERSON] , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на вказану земельну ділянку. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310137500:09:005:0092) від 18.06.2019 р. № 1006/0/45-19, виданий відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 01.02.2018 р. по 30.09.2019 р. не сплачував за користування земельною ділянкою по \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки, за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати, у зв`язку із чим Харківська міська рада звернулась до суду із зазначеним позовом. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. \~ \~ \~ \~ Відповідач\~надав відзив\~на позов,\~в якому\~зазначив,\~що період\~за який\~позивач бажає\~стягнути з\~відповідача грошові\~кошти зазначений\~як з\~01.02.2018\~року по\~30.09.2019\~року,\~а розрахунок\~розміру безпідставно\~збережених [PERSON] \~коштів у\~розмірі орендної\~плати здійснювався\~Харківською міською\~радою на\~підставі витягу\~з технічної\~документації про\~нормативно грошову\~оцінку земельної\~ділянки по\~ [ADDRESS] від\~18.06.2019\~року №1006/0/45-19,\~виданий Відділом\~у м.\~Харкові ТУ\~Держгеокадастру у\~Харківській області. Тобто технічною\~документацією не\~охоплений період\~з 01.02.2018\~року по\~18.06.2019\~року. Стосовно Акту обстеження земельної ділянки, то його складено 19.08.2019 року, тобто, до цього моменту не існує документального підтвердження, розміру земельної ділянки, та не існує документального підтвердження, у який саме спосіб та у якій частині використовував відповідач земельну ділянку, і чи використовував її взагалі, бо як зазначено в правовстановлюючих документах, на нерухоме майно від 19.08.2019 р. № 177897784 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 1810,4 кв. м. (частка 63/100) по [ADDRESS] з 14.04.2016 року зареєстроване за [PERSON] на праві свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 14.04.2016 року № 592 а 37/100 частки зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 31.01.2018 року 191. Таким чином позивачем не доведено, чи використовував відповідач вищезазначену земельну ділянку, а якщо і використовував то яку саме її частину і в який період, бо як вже було вищезазначене, що власників у нежитлової будівлі два, це [PERSON] та [PERSON] .. Стосовно прикладеного до позовної заяви розрахунку, відповідач зазначив, що цей документ, сам по собі не являється розрахунком, бо окрім коефіцієнтів не містить в собі саме розрахунку, тобто не містить формули за якою нараховувалася сума стягнення, немає можливості зрозуміти, яку саме площу і на які коефіцієнти ділили або множили, і якими нормативними актами встановлені або визначені такі формули Стосовно оплати земельного податку, позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є платником єдиного податку, а таким чином він звільнений від сплати земельного податку за землі, що використовує у господарській діяльності (п.п. 4 п. 297.1 Г1КУ). Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.08.2019 р. № 177897784 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 1810,4 кв.м. (частка 63/100) по [ADDRESS] з 14.04.2016 р. зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 14.04.2016 № 592; 37/100 частки зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2018 р. № 191. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2019 р. № НВ-0003543772019 земельна ділянка по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310137500:09:005:0092 зареєстрована як об`єкт цивільних прав 07.12.2017 р. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02); вид використання для обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-2» (майстерня). Форма власності - комунальна. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2019 р. № НВ-0003543772019, листа Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 02.05.2018 р. № 1412/116-18 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 03.05.2018 р. № 3064/0/225-18 речові права відповідача на земельну ділянку по [ADDRESS] не зареєстровані. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку та з урахуванням ст. ст. 12, 50, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,4455 га з кадастровим номером 6310137500:09:005:0092 по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 19.08.2019 р. проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що [PERSON] з 31.01.2018 р. , а [PERSON] з 14.04.2016 р. використовують земельну ділянку з кадастровим номером 6310137500:09:005:0092 по [ADDRESS] площею 0,4455 га для експлуатації та обслуговування частки нежитлової будівлі літ. «А-2», право власності на яку зареєстровано за ними. Визначені за результатами геодезичної зйомки координати земельної ділянки оброблені та сформовані в електронному файлі для подальшого отримання розрахунковим методом із застосуванням програмних комплексів з нормативної грошової оцінки земель м.Харкова даних про нормативну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки. За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 19.08.2019 р., до якого додано ситуаційна схема розміщення земельної ділянки, графічний матеріал та фото. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310137500:09:005:0092) від 18.06.2019 № 1006/0/45-19, виданого відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, та витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2019 р. №НВ-0003543772019, та кадастрового плану земельної ділянки, площа вказаної земельної ділянки складає 0,4455 га. [PERSON] у період з 01.02.2018 р. по 30.09.2019 р. не сплачував за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки, за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати. Із наданих позивачем розрахунків вбачається, що за період з 01.02.2018 р. по 31.12.2018 р. розмір безпідставно збережених [PERSON] коштів за сплату орендної плати складає 141\~035,73 грн., а за період з 01.01.2019 р. по 30.09.2019 р. 115\~392,87 грн, а всього у розмірі 256\~428,60 грн. Розрахунок зроблений на площу земельної ділянки, яка відповідає частці даного власника на об`єкт нерухомого майна. Представлені позивачем розрахунки відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами, тому заперечення відповідача в цій частині суд вважає необгрунтованими, та такими, що не спростовують висновків суду. Так само, суд вважає необгрунтованими заперечення відповідача в частині того, що відсутні підстави вважати, що відповідач використовував земельну ділянку та використовував її саме у розмірі, зазначеному у розрахунку, так як доказів зворотнього суду відповідачем не надано, а відповідно до доказів, на які суд посилався вище, встановлено, що право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстрований за відповідачем з 14.04.2016 р. Відповідно до пункту 2 частини другої\~статті 22 ЦК України\~збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша\~статті 1166 ЦК України\~встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої\~статті 156 ЗК України\~власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом вказаних приписів\~ЦК України\~та\~ЗК України\~відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша\~статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга\~статті 1166 ЦК України). Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (Постанова Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень\~глави 83 ЦК України\~(Постанова Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13). За змістом приписів глав 82 і 83\~ЦК України\~для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга\~статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої\~статті 141 ЗК України). За змістом\~глави 15 ЗК України\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша\~статті 93 ЗК України\~встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої\~статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої\~статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved