Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Черкаська міська рада звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до поквартирної картки (Форма 17), за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . За вказаною адресою він зареєстрований з 09.02.1990 року, у зв`язку з тим, що вказана кімната [NUMBER] була надана останньому для проживання, у зв`язку з прибуттям на роботу до м. Черкаси, що підтверджується випискою з будинкової книги. На підставі акту опитування сусідів №490 від 28.12.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , прописаний в кімнаті [ADDRESS] з 09.02.1990 року, але фактично ніколи не проживав в сімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа відділу супроводу оформлення майнових прав та приватизації житла департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 25.10.2019 року №120, кімната [ADDRESS] не приватизована, а тому, відповідно, дана кімната перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Черкаси. А тому, просить: визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.02.2020 року відкрито провадження у справі за позовом Черкаської міської ради до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні представник позивача - Черкаської міської ради - Чернявський А.Л., позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Відзиву на позовну заяву не подавав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача Черкаської міської ради - Чернявського А.Л., пояснення свідка [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] за даними поквартирної картки (Форма 17) зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] також підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 20.02.2020 року (а.с. 16). Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням другої сесії Черкаської міської ради від 14.10.2014 року № 2-208 «Про згоду щодо безоплатної передачі у власність територіальної громади міста Черкаси гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж по [ADDRESS] , ПАТ «2-й експедиційний загін підводних і гідротехнічних робіт» надано згоду на безоплатну передачу гуртожитку [ADDRESS] з державної у власність територіальної громади міста та на баланс Комунального підприємства «Придніпровська СУБ». Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 11.12.2017 року № 1276 «Про затвердження акту прийому-передачі гуртожитку по [ADDRESS] на баланс КП «Придніпровська служба утримання будинків», затверджено акт прийому-передачі відомчого житлового фонду до комунальної власності міста Черкаси гуртожитку по [ADDRESS] на баланс КП «Придніпровська служба утримання будинків». Рішенням Черкаської міської ради від 18.10.2018 року №2-3696 «Про подальше використання цілісного майнового комплексу за адресою: [ADDRESS] » залишено цілісний майновий комплекс за адресою: [ADDRESS] у статусі «гуртожиток» та дозволено приватизацію жилих приміщень. В реєстрі приватизованого державного житлового фонду м. Черкаси відсутня інформація про приватизацію кімнати [ADDRESS] . Як вбачається з акту опитування сусідів від 28.12.2019 року № 490, засвідченим головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Калиновий», [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] зареєстрований з 09.02.1990 року, але фактично ніколи не проживав. Вказане також стверджується показами свідка [PERSON] , даними в судовому засіданні, який пояснив, що відповідач [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] не проживає та ніколи не проживав. Обставин, які б перешкоджали відповідачу у проживанні в кімнаті [ADDRESS] судом не встановлено. Відповідно до ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання відповідача [PERSON] більше шести місяців (по факту більше двадцяти років) у спірному житлі, тому на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: кімнатою [ADDRESS] . Судом також встановлено, що підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України, немає, його особистих речей в спірному житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому суд приходить до висновку про задоволення позову Черкаської міської ради та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Черкаської міської ради судовий збір в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved