Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовує тим, що з 25 листопада 1994 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Відповідач є батьком її дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає, працює у КБ «Південне», ЛОК «Лісний» майстром енергослужби. Розмір заробітної плати відповідача становить 4000 грн., утримань по виконавчим листам відповідач не має, внаслідок чого може надавати допомогу на утримання дитини. Також, 10 лютого 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в сумі 800 грн. щомісячно до закінчення сином навчання - тобто до 30 червня 2015 року. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є батьком її дитини [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в Дніпропетровському радіо-приладобудівному коледжі. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає, працює у КБ «Південне», ЛОК «Лісний» майстром енергослужби. Розмір заробітної плати відповідача становить 4000 грн., утримань по виконавчим листам відповідач не має, внаслідок чого може надавати допомогу на утримання дитини. Ухвалою суду від 30 квітня 2015 року позови об`єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, вказала, що діти та відповідач є фізично та психічно здоровими. Інших дітей на утриманні позивача немає, відповідач є працездатним, а тому може надавати допомогу по утриманню дітей. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Просили встановити розмір аліментів - 1/6 частина від заробітку на утримання кожної дитини. Вказали на те, що відповідач для утримання спільного майна поніс витрати, які необхідно врахувати під час виплати аліментів. В судовому засіданні залучено в якості третьої особи [PERSON], який підтримав позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що з 25 листопад 1994 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають із позивачем, що визнано учасниками цивільного процесу. [PERSON], [INFO] навчається на 4 курсі денного відділення Дніпропетровського радіоприладобудівного коледжу. Термін навчання - до 30 червня 2015 року. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, не досягнуто, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб, неможливості надавати допомогу або відсутності потреби повнолітньої дитини в отриманні допомоги, тому суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти мешкають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, працює та середньомісячний розмір його доходу становить 3828,80 грн. Не має хронічних захворювань. Суд не може прийняти до уваги, як неналежний доказ, розписку про отримання у борг грошових коштів, оскільки доказів того, що боргові зобов`язання виникли у відповідача через потреби сім`ї суду не надано. Також не є належними для розгляду даної справи і докази про сплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до закінчення навчання дитиною в Дніпропетровському радіо приладобудівному коледжі, тобто до 30 червня 2015 року, а у разі продовження навчання - не більше ніж до досягнення двадцятитрирічного віку, тобто до [INFO] При цьому, визначаючи саме такий розмір та вид аліментів на утримання повнолітньої дитини суд враховує, що відповідач працює, має сталий дохід, а доказів, які б свідчили про наявність обставин, визначених у ст.184 СК України суду не доведено. Також суд враховує, що [PERSON], перебуваючи на бюджетному відділенні отримує щомісячно стипендію в розмірі 680 грн., що не заперечувалось сторонами у справі, внаслідок чого є доречним визначення саме такого розміру аліментів. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial