Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що перебував в шлюбі з [PERSON] з 30 квітня 2011 року. Вказаний шлюб було розірвано 15.09.2014 року. В шлюбі у сторін 30.11.2011 р. народилася дочка - [PERSON]. Зазначає, що у період шлюбу, наприкінці літа 2014 року в житловому будинку де вони проживали, а саме в с.Острів вул. Українська, буд.7 Сокальського району Львівської області, вони за спільні кошти провели ремонт даного житлового будинку. Вартість будівельних матеріалів становила 19138 грн. 63 коп. Також, за спільні кошти ним та відповідачкою на підставі договорів купівлі-продажу набуто спільне майно - а саме телевізор, вартість якого становить 6683 грн. 03 коп., чайник вартістю 189 грн., Sweet Pro Webcam вартістю 167 грн. та дитяча коляска вартістю 5664 грн. 60 коп. Житловий будинок в с.Острів вул.Українська, буд.7 являється власністю батьків його колишньої дружини відповідачки [PERSON]. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію покращень її майна, що є невіддільними від будинку в с.Острів, вул.Українська, буд.7 Сокальського району Львівської області, що становить 1/2 частку їх вартості в сумі 9569 грн.31 коп. Крім цього, просить суд визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, зокрема : телевізор, вартістю 6683 грн. 03 коп., чайник - вартістю 189 грн., Sweet Pro Webcam вартістю 167 грн. та дитячу коляску вартістю 5664 грн. 60 коп та розділити спільне майно подружжя в рівних частинах з врахуванням його вартості та передати у власність відповідачки [PERSON] телевізор , вартістю 6683 грн. 03 коп., чайник - вартістю 189 грн. , Sweet Pro Webcam вартістю 167 грн. та дитячу коляску вартістю 5664 грн. 60 коп., а відповідачу [PERSON] присудити грошову компенсацію за це майно в сумі 6173 грн.81 коп. Судові витрати просить суд стягнути з відповідачки. Заочним рішенням позов [PERSON] задоволено, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за покращення її майна, що є невіддільним від будинку в с. Острів вул. Українська, буд. 7 Сокальського району Львівської області, що становить 1/2 частку їх вартості в сумі 9569 грн.31 коп.; визнано спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, а саме - телевізор, вартістю 6683 грн. 03 коп., чайник - вартістю 189 грн., Sweet Pro Webcam вартістю 167 грн., дитяча коляска вартістю 5664 грн. 60 коп.; розподілено спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах з врахуванням його вартості та передано у власність відповідачки [PERSON] телевізор, вартістю 6683 грн. 03 коп., чайник - вартістю 189 грн., Sweet Pro Webcam вартістю 167 грн. та дитячу коляску вартістю 5664 грн. 60 коп.; відповідачу [PERSON] присуджено грошову компенсацію за вказане майно в сумі 6173 грн.81 коп.; стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 243,60 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою від 13.08.2015р. заочне рішення Сокальського районного суду від 23.06.2015р. скасовано. 27.08.2015р. [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якій вказує, що за час перебування у шлюбі з 30.04.2011 року по 15.09.2014 року, крім майна на яке вказує [PERSON] ними було придбано скутер «Honda Dio», вартістю 5000грн.; навігатор, вартістю 700грн.; комплект літньої резини, вартістю 8769,60грн.; комплект зимової резини, вартістю 9744грн.; пристрій для миття машин «Karcher», вартістю 2500грн.; повітряний компресор, вартістю 1500грн.; машинку для стрижки, вартістю 300грн.; тонометр, вартістю 400грн. Крім цього, за час їх спільного проживання на ім»я [PERSON] було відкрито депозитний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» на який було покладено кошти, які вони отримали в якості подарунків на весілля, сума вкладу якого становила 2000 доларів США. На час розірвання шлюбу, вона просила [PERSON] надати їй половину заощаджень, які зберігали на депозитному рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк», на що останній повідомив, що коштів вже давно не має. Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя кошти, що розміщені на депозитних рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» відкритих на ім»я [PERSON], які були укладені ним в період перебування у шлюбі з 30.04.2011р. по 15.09.2014р.; провести розподіл наявних на депозитних рахунках [PERSON] шляхом визнання за нею права власності на 3/4 вартості коштів, а за відповідачем на 1/4 частини даних коштів; провести розподіл спільного майна подружжя, а саме: виділити [PERSON] у власність скутер «Honda Dio», вартістю 5000грн.; навігатор, вартістю 700грн.; комплект літньої резини, вартістю 8769,60грн.; виділити їй у власність пристрій для миття машин «Karcher», вартістю 2500грн.; повітряний компресор, вартістю 1500грн.; машинку для стрижки, вартістю 300грн.; тонометр, вартістю 400грн.; судові витрати відшкодувати за рахунок відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали частково. Зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Додатково пояснили, що за час перебування у шлюбі ними був проведений ремонт у житловому будинку с.Острів по вул.Українська, 7 Сокальського району Львівської області на суму 5000грн. Кошти на ремонт також надавали всі мешканці даного будинку. Свідок [PERSON] показала, що вона є бабусею відповідачки та проживає в [INFO]. Власниками вказаного будинку є вона та [PERSON] За час перебування внучки у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 30.04.2011р. по 15.09.2015р. за спільні кошти всіх мешканців зазначеного будинку проводились ремонтні роботи, фактично побудували коридор, кухню, ванну кімнату та туалет. Їй відомо, що речі, які знаходились в гаражі забрав позивач, ще до розірвання шлюбу, зокрема: скутер «Honda Dio», навігатор, комплект літньої резини, пристрій для миття машин «Karcher», повітряний компресор. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є мамою відповідачки та проживає в [INFO]. Власниками вказаного будинку є [PERSON] та [PERSON] За час перебування дочки у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 30.04.2011р. по 15.09.2015р. за спільні кошти всіх мешканців зазначеного будинку проводились ремонтні роботи, фактично побудували коридор, кухню, ванну кімнату та туалет. Більшість коштів на проведення ремонтних робіт давала вона та її чоловік [PERSON] Свої речі [PERSON] забрав, ще до розірвання шлюбу, зокрема: скутер «Honda Dio», навігатор, комплект літньої резини, пристрій для миття машин «Karcher», повітряний компресор. Дитячу коляску фактично подарували батьки позивача коли народилась внучка. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є вітчимом відповідачки та проживає в [INFO]. Власниками вказаного будинку є [PERSON] та [PERSON] За час перебування падчерки у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 30.04.2011р. по 15.09.2015р. за спільні кошти всіх мешканців зазначеного будинку проводилось будівництво коридору, кухні, ванної кімнати та туалету. Будівництво тривало біля 1 р. 6 міс. Більшість робіт виконував він та [PERSON] Йому невідомо за чиї кошти були придбані скутер «Honda Dio», навігатор, комплект літньої резини, пристрій для миття машин «Karcher», повітряний компресор, однак позивач їх забрав, коли виселявся. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є батьком позивача. Після укладення шлюбу 30.04.2011р. його син пішов проживати в [INFO]. Йому невідомо за чиї кошти проводився ремонт та будівництво коридору, кухні, ванної кімнати та туалету до вказаного будинку. Зазначеними приміщеннями користувалися всі мешканці будинку. Він давав позивачу кошти для покупки скутера та повітряного компресора, однак яку суму не пригадує. Дитячу коляску купили він з дружиною в подарунок внучці за кошти позивача та відповідачки. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено в ході розгляду справи, сторони з 30.04.2011 року по 15.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Із наданих в судовому засіданні пояснень сторін зясовано, що за час перебування в шлюбі ними набуто майно, зокрема: телевізор, вартістю 6683,03грн.; чайник, вартістю 189грн.; дитяча коляска, вартістю 2500грн.; Sweet Pro Webcam, вартістю 167грн.; спальний гарнітур, вартістю 6000грн.; люстри 2 шт., вартістю 300грн.; бойлер «Арістон», вартістю 400грн.; пластикові вікна 2 шт., вартістю 4400грн.; вхідні двері, вартістю 3700грн.; міжкімнатні двері 4 шт., вартістю 600грн.; унітаз «Cersanit», вартістю 400грн.; газова колонка, вартістю 900грн.; витяжка, вартістю 900грн.; врізна мийка кухонна, вартістю 300грн.; праска, вартістю 350 грн.; цифровий тюнер 200грн.; фотоапарат, вартістю 1000грн.; насос для закачування води, вартістю 3500грн.; радіоприймач, вартістю 100грн.; скутер «Honda Dio», вартістю 5000грн.; навігатор, вартістю 700грн.; комплект літньої резини, вартістю 5000грн.; пристрій для миття машин «Karcher», вартістю 2500грн.; повітряний компресор, вартістю 1500грн.; машинка для стрижки, вартістю 300грн.; тонометр, вартістю 400грн. Вартість частини вказаного майна підтверджується наданими суду письмовими доказами - платіжними документами, а саме: товарними чеками. Що стосується тверджень позивача про те, що грошові кошти в розмірі 587,19 євро та 975,24 доларів США, які перебували на депозитних рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» є його особистими заощадженнями, то такі свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли. З оглянутої в судовому засіданні виписки з ПАТ КБ «Приватбанк» до договору «Стандарт» встановлено, що [PERSON] 18.02.2014р. відкрив депозитний рахунок №26356623939818 у валюті та 19.08.2014р. перевів депозит в сумі 597,19 євро на карту (а.с.147). Також, згідно виписки з ПАТ КБ «Приватбанк» до договору «Стандарт» встановлено, що [PERSON] 20.05.2014р. відкрив депозитний рахунок №26357624881303 у валюті та 19.08.2014р. переказав суму вкладу на карту за договором SAMDNWFD0070126845300 у розмірі 975,24 доларів США на карту (а.с.153). Покликання позивача на те, що він використав кошти з депозитних рахунків на покращення житла відповідачки у період з 19.08.2014 року по 15.09.2014 року ( дата рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами) не підтверджено жодним доказом і викликає розумний сумнів у суду. Що стосується тверджень позивача про те, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] він покращив майно відповідачки [PERSON], оскільки провів ремонти у житловому будинку №7 по вул.Українська в с.Острів Сокальського району на суму 19 138,62грн., то такі частково знайшли своє підтвердження в ході розгяду справи. Зокрема з пояснень позивача, відповідача та свідків встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами був проведений ремонт у вказаному житловому будинку. При цьому відповідачка зазначила, що кошти їхнього подружжя були використані в сумі 5000 грн. Суд не приймає як належний доказ фіскальні та товарні чеки надані позивачем як доказ того, що саме на вказану у позові суму ним були витрачені кошти подружжя на покращення майна відповідачки, оскільки дані документи не містять інформація , зокрема хто оплатив ці товарні та фіскальні чеки, коли, і чи ці матеріали були використані саме на покращення майна відповідачки. Також, судом встановлено, що придбана сторонами за час спільного проживання дитяча коляска на даний час продана відповідачкою [PERSON] в комісійному магазині за 2500 грн. Крім цього, з пояснень сторін встановлено, що за час перебування у шлюбі ними було придбано два комплекти резини, загальною вартістю 5000грн. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до роз»ясень, викладених у п. 24 постанови Пленому Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що вищевказане спірне майно набуте сторонами в шлюбі, на загальну суму 94 939,33 грн. то вищевказане майно в силу приписів ст. 60 СК України є спільним сумісним майном сторін, а тому їх частки у ньому є рівними. Вирішуючи питання щодо поділу спільного майна сторін суд приходить до висновку про доцільність проведення наступного розподілу. Враховуючи те, що фактично у позивача вже перебуває майно на суму 56 650,30грн., а саме: грошові кошти, що були розміщені на депозитних рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» відкритих на ім»я [PERSON], які були укладені ним в період перебування у шлюбі з 30.04.2011р. по 15.09.2014р. на загальну суму 41 950 (сорок одна тисяча девятсот пятдесят) грн. 30коп.; скутер «Honda Dio», вартістю 5000грн.; навігатор, вартістю 700грн.; комплект літньої резини, вартістю 5000грн.; пристрій для миття машин «Karcher», вартістю 2500грн.; повітряний компресор, вартістю 1500грн., тому суд приходить до висновку, що таке слід залишити у його користуванні. Також, враховуючи те, що у відповідачки вже перебуває майно на суму 38 289,03грн., з врахуванням вартості ремонтних робіт та дитячої коляски, а саме: телевізор, вартістю 6683,03грн.; чайник, вартістю 189грн.; Sweet Pro Webcam, вартістю 167грн.; спальний гарнітур, вартістю 6000грн.; люстри 2 шт., вартістю 300грн.; бойлер «Арістон», вартістю 400грн.; пластикові вікна 2 шт., вартістю 4400грн.; вхідні двері, вартістю 3700грн.; міжкімнатні двері 4 шт., вартістю 600грн.; унітаз «Cersanit», вартістю 400грн.; газова колонка, вартістю 900грн.; витяжка, вартістю 900грн.; врізна мийка кухонна, вартістю 300грн.; праска, вартістю 350 грн.; цифровий тюнер 200грн.; фотоапарат, вартістю 1000грн.; насос для закачування води, вартістю 3500грн.; радіоприймач, вартістю 100грн.; машинка для стрижки, вартістю 300грн.; тонометр, вартістю 400грн., тому суд приходить до висновку, що таке слід залишити у її користуванні. Враховуючи те, що частки у спільному сумісному майні є рівними і становлять суму 47 469,66 грн., відповідно суд приходить до висновку, що із [PERSON] слід стягнути в корить [PERSON] 9180,64грн., що становить половину компенсації грошових коштів, за майно, яке перебуває у користуванні позивача. Разом з цим, як вбачається з поданих квитанцій [PERSON] при зверненні до суду сплатив 243,60 грн. судового збору, та [PERSON] сплатила - 243,60грн. судового збору. Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Згідно вимог ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року, у справах майнового характеру розмір судового збору, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної, встановленої законом на 1 січня календарного року. Таким чином, суд дійшов до висновку, що з [PERSON] та з [PERSON],слід стягнути в дохід держави по 234,09грн. судового збору.

Outcome: partial