Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON]\~ звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що за час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Згідно рішення Виноградівського районного суду від 31.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням суду 20.02.2014 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно. Позивач зазначає, що діти знаходяться на її повному утриманні, відповідач проживає окремо, допомоги на утримання дітей не надає, стягувана сума аліментів на старшого сина суттєво мала, тому просить збільшити розмір аліментів до 2000 гривень, а також прийняти рішення про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 2000 гривень. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] (а.с.6-7). Рішенням Виноградівського районного суду 20.02.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно (а.с.9-10). Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років\~ у 2019 році становить (становитиме) з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 червня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн., відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік". З урахуванням такої динаміки прожиткового мінімуму доводи позивача щодо зміни розміру аліментів є обґрунтованими. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Таким чином, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дітей не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дітей. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. За приписами СК України: батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180); за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2); суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3). Отже, матеріальне утримання дитини є обов'язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред'явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов'язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Суд врахував позицію позивача, однак визнає вимоги позову про зміну розміру аліментів в сумі 2000 гривень та стягнення аліментів в розмірі 2000 гривень на дитину недостатньо обґрунтованою, приймає рішення про часткове задоволення з урахуванням загального правилу дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов'язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Так, суд враховує ті обставини, що відповідач офіційно не працює. У той же час ці обставини не можуть слугувати для визначення розміру аліментів у мінімальному розмірі, оскільки відповідач є працездатним, у зв'язку з чим з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Суд констатує, що згідно п.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За встановлених обставин позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрат від оплати яких позивач звільнена, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 141\~ ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial