Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

17.05.2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON], третя особа: Служба в справах дітей Галицької РДА про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, при цьому представник покликається на те, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON] В шлюбі у них народився син, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з мамою. З часу розірвання шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, остання самостійно займалася сином, доглядала його, виховувала та утримувала, а батько самоусунувся від виховання та утримання сина. Відповідач взагалі не відвідував сина, не цікавився його життям та здоров'ям, будь-яких коштів не перераховував. Позивач самостійно здійснює догляд за сином, виховує та матеріально його утримує. Служба у справах дітей дослідивши всі обставини життя дитини та врахувавши його інтереси надала висновок про можливість позбавлення батька батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, [PERSON] Оскільки [PERSON] зовсім не займається вихованням та утриманням свого сина, позивач просить постановити рішення, яким задовольнити її позов та позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина, а також, одночасно зобов'язати відповідача сплачувати грошові кошти на утримання свого неповнолітнього сина. Відповідач працездатний, має стабільний дохід, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання свого сина в розмірі по 1500 грн. на дитину щомісяця до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'являвся по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, що стверджується поштовим повідомленням про вручення. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала відзив на позовну заяву позивача, при цьому суду показала, що відповідач не визнає позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач дуже любить свого сина та завжди добровільно надавав кошти на його утримання. Саме тому позивач і не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів. На даний час у відповідача погіршився матеріальний стан, в нього на утриманні перебуває мати, [PERSON] 1937 р.н., яка потребує постійного стороннього догляду. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів відповідач визнає частково, заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі по 1500 грн. щомісяця та погоджується сплачувати аліменти в розмірі п'ятдесять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила взяти до уваги положення п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" - в якому зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Просила в позові про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його неповнолітнього сина відмовити. Представник служби у справах дітей Галицької РДА в судове засіданні не з'явився, однак начальником служби Думан\~Е. на адресу суду скеровано лист в якому остання вказує про те, що з метою захисту прав неповнолітньої дитини, в його інтересах комісія дійшла до висновку, вважати за можливе і доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON]. Батько, [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце його проведення. Розгляд справи проводити у відсутності представника служби у справах дітей. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду вказав про те, що ним постійно займається мати, доглядає його, виховує та утримує. Батько взагалі його не відвідує, не цікавився його життям та здоров'ям, будь-яких коштів не надає та не телефонує йому. Дослідивши представлені докази по справі, в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний 15.03.2010 р., що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). З довідки виконавчого комітету Демешківської сільської ради за №179 від 03.05.2018 р. вбачається, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом зі своєю матір'ю в с. Поплавники Галицького району (а.с.10). Довідкою головного державного виконавця Галицького районного відділу від 10.05.2018 р. за №934 стверджується, що виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у відділі виконавчої служби не значиться (а.с.11). З характеристики класного керівника четвертого класу стверджується, що мати приділяє належну увагу виховання сина, цікавиться навчанням, допоманає досягти успіху, систематично відвідує загально гімназійні та класні батьківські збори. За роки навчання [PERSON] в гімназії батько [PERSON] жодного разу не відвідав загальношкільні та класні батьківські збори, а також жодного разу не телефонував та не цікавився успішністю сина (а.с.14). З висновку від 22.08.2018 р. комісій з питань захисту прав дитини Галицької районної державної адміністрації вбачається, що розглянувши матеріали подані [PERSON] щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка, [PERSON] відносно неповнолітнього сина, через те, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Комісія прийняла рішення в інтересах неповнолітньої дитини щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, а статтею 12 Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N20, надано судам роз'яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. Оцінивши досліджені матеріали справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] повністю усунувся від виконання своїх обов?язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина, зовсім не цікавиться його здоров?ям, життям, зовсім не бере участі у забезпеченні сина добробуту та у забезпеченні його фізичного, духовного і морального розвитку, що відповідно до ст. 164 ч.1 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення прав щодо неповнолітнього сина. Відповідно до ч.3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов?язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов?язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. За частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд враховує те, що утримання дитини лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача підлягають до часткового задоволення і з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial