Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму матеріальних витрат у розмірі 1 056,30 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 000,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходилася кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України. Постановою Новомосковського міськрайонного суду від 01.11.2012 року підсудна [PERSON], на підставі ст. 49 КК України, була звільнена від кримінальної відповідальності, у зв'язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальна справа у зв'язку з цим була закрита. Цивільний позов до відповідача про стягнення моральної шкоди був залишений без розгляду. Погоджуючись із закриттям справи, відповідач фактично визнав свою провину у повному обсязі. Постановою про закриття провадження по кримінальній справі було встановлено, що 13.04.2009 року вона зайшла на територію домоволодіння [ADDRESS] з метою забрати своїх курчат, на що відповідачка, побачивши її, підбігла до неї та навмисно вдарила її по голові металевою частиною сапи, завдавши їй тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, садин та синців на обличчі, синців на передній поверхні грудної клітини зліва. Окрім матеріальної шкоди, [PERSON] зазначає, що їй була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, переживаннях та негативних емоціях, які порушили її нормальний життєвий стан та вплинули на її спокій і стан здоров'я. У зв'язку з вищевикладеним, позивач вважає, що відповідач повинна відшкодувати їй матеріальну і моральну шкоди у вищезазначеному розмірі. За таких обставин [PERSON] звернулась із даним позовом до суду, посилаючись на вимоги ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайно вої) шкоди». В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, мотивуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві, просили суд задовольнити його. При цьому представник позивача [PERSON] - [PERSON] зазначила, що [PERSON] не заперечувала поти закриття справдження по кримінальній справі, а отже, таким чином, фактично визнала свою вину. В даному судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти позовних вимог [PERSON], зазначивши, що оборонялась, однак, доказів наявності тілесних ушкоджень суду не надала. В той час, як тілесні ушкодження [PERSON] встановлені висновком судово-медичної експертизи. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши, що між сторонами більше 25 років наявні неприязні стосунки, а тому позивач оговорила її довірительку. [PERSON] зайшла в двір до [PERSON], тобто зайшла на чужу територію. [PERSON] не одразу звернулась за медичною допомогою, а тому достеменно встановити, хто саме наніс їй тілесні ушкодження, не можливо. Крім того, просила не брати до уваги надані чеки, як неналежні докази по справі. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Постановою судді Новомосковського міськрайонного суду від 01.11.2012 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, з підстав, передбачених ст. 49 КК України у зв'язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності. Вищевказаною Постановою встановлено, що 13.04.2009 року о 16.00 годині [PERSON] зайшла на територію домоволодіння [ADDRESS] з метою забрати своїх курчат, на що відповідачка, побачивши її в дворі свого домоволодіння, підбігла до неї та навмисно вдарила її по голові металевою частиною сапи, завдавши їй тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, садин та синців на обличчі, синців на передній поверхні грудної клітини зліва (а.с.3-4). Факт спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] встановлений також висновком судово-медичної експертизи (Кримінальна справа, а.с.11-12), у відповідності з висновками якої тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, саднин на обличчі, відносяться до легкого ступеню тяжкості, з короткочасним розладом здоров'я. Тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні грудної клітини зліва, лінійної подряпини на передній поверхні грудної клітини, відносяться до легкого ступеню тяжкості. Всі знайдені тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, лінійна подряпина виникла від дії предмету з гострим ріжучим краєм, яким могло бути лезо металевої частини сапи та за давністю утворення можуть відповідати даті події, вказаній у постанові та потерпілим /13.04.2009 року/. Таким чином, суд вважає встановленим факт спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] Крім того, відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, встановлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак, відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Судом досліджені платіжні чеки (а.с.8, 35-36 Кримінальної справи), однак, в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, суду не надано доказів, що дані ліки були придбані потерпілою за відповідними рецептами чи рекомендаціями лікаря. Згідно Епікризу (а.с.7 Кримінальної справи), [PERSON] знаходилась на лікуванні з 17.04.2009 року - виписана 30.04.2009 року і проведене лікування полягало у застосуванні наступних препаратів: л-лизин, глюкоза, аскорбінова кислота, луцетам, актовегин, віт. В1, В6, біофуроксим, однак в чеках, які відповідають даному періоду часу зазначені інші медичні препарати. Згідно Епікризу (а.с.34 Кримінальної справи), [PERSON] знаходилась на лікуванні з 23.11.2009 року по 11.12.2009 року і проведене лікування полягало у застосуванні наступних препаратів: фіз. розчин, гліатілін, актовегін, еглогіл, аспірин-кардіо, однак в чеках, які відповідають даному періоду часу зазначені медичні препарати, рекомендації лікаря на які не надано (а.с.35-36). Крім того, на чеках (а.с.8 Кримінальної справи), стоїть печатка «ФОП [PERSON], ІНН [NUMBER] м.Кривий Ріг», що унеможливлює беззаперечне твердження того, що ліки були придбані потерпілою в м.Новомосковську, де вона, зокрема, проходила лікування. Судом приймається до уваги надана представником позивач копія Ліцензії, виданої ФОП [PERSON], однак, на думку суду, вона може свідчити, про той факт, що даній особі було дозволено здійснювати свою підприємницьку діяльність на території Новомосковського району, однак, ніяким чином не може беззаперечно свідчити, про той факт, що саме придбавала ліки саме в м.Новомосковську і під час свого лікування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З'ясувавши вказані обставини при вирішенні дійсного спору суд прийшов до висновку про наявність моральної шкоди, що була нанесена позивачу, а саме про фізичні та душевні страждання, які пережила остання, у зв'язку з вищевказаними подіями. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд також керується постановами Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Методичними рекомендаціями про відшкодування моральної шкоди (лист Міністерства Юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 року. З урахуванням обставин справи суд, виходячи з принципів розумності та справедливості вважає, що діями відповідача позивачу дійсно була спричинена моральна шкода, яка виразилась в фізичному болю, переживаннях та стражданнях, позивач відчував фізичний біль, а також приниження, і в результаті дій відповідача вимушена була ходити з синцями на обличчі. Крім того, [PERSON] змушена була витрачати свій вільний час для надання пояснень в органах міліції, в суді, що порушило її звичний образ життя, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача спричинену моральну шкоду, однак у меншому розмірі, з урахуванням характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, і вважає за необхідне стягнути з відповідача суму, розміром 3 000,00 гривень, що є достатньою у даній спірній ситуації. Крім того, судом встановлено, що адвокати [PERSON] та [PERSON] надавали [PERSON] правову допомогу, приймаючи участь в судових засіданнях, загальна тривалість яких в цивільному процесі становить 1 годину (а.с. 23-24, 39-40), а також участь під час розгляду кримінальної справи ( а.с. 62-77, 90-106, 122, 125-127, 134-151, 171 Кримінальної справи), а також під час складання позовної заяви, а тому на підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 гривень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір у розмірі 229,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial