Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду завдану внаслідок злочину у розмірі 80000,00 гривень (вісімдесят тисяч 00 копійок) гривень, посилаючись на те, що злочинними діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що 09.06.2012р. близько другої години біля будинку № 18 по вул. Бреуса в м. Одесі [PERSON], умисно наніс йому удари по тулубу та рукам, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження: три колото-різаних поранення живота, що проникли в порожнину очеревини з пораненням тонкого кишечника, ускладненим внутрішньочеревною кровотечею, по одній колото-різаній рані правого плеча, лівого плеча та поперекової області зліва, які по критерію небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. 05.12.2012р. Київський районний суд м. Одеси виніс вирок яким визнав [PERSON] винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у відношенні [PERSON] Злочинні дії відповідача спричинили матеріальну та моральну шкоду позивачу. З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що в ході досудового слідства відповідач компенсував відповідачу завдану злочином матеріальну шкоду та надав обіцянку відшкодувати моральну шкоду. В зв'язку з вищенаведеним позивач відізвав цивільну позовну заяву подану в рамках розгляду кримінальної справи. В зв'язку з тим, що відповідач не відшкодував моральну шкоду завдану злочином, позивач був вимушений звернутися з відповідним позовом до суду. Внаслідок скоєння злочину позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до хірургічної операції під загальним наркозом. Після операції позивач перебував на лікуванні в МКЛ № 10 м. Одеси з 09.06.2012 по 22.06.2012р.. Лікування супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, стресом та нестерпною біллю. Біль, дискомфорт та стривоженість супроводжували позивача й після виписки з лікарні. В момент скоєння злочину, під час операції та після неї позивач відчував страх за своє життя та здоров'я. Певний період часу після проведеної операції, позивач взагалі не міг рухатись, був змушений додержуватись постільного режиму. В позивача почали часто проявлятися емоційні спалахи, стали виникати дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння злочину щодо позивача страждає не лише він, але і його близькі та родичі. Непокоять позивача постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях його життя. Після операційний період змусив позивача постійно приймати ліки та препарати для видужування та відновлення його здоров'я. Крім того, позивач почав постійно боятися повторення злочину щодо нього, став побоюватись знаходитись на вулиці в темний час доби та спілкуватися з незнайомими йому особами. В наслідок скоєння злочину змінився життєвий уклад позивача. Позивач вважає, що розмір моральної шкоди, спричиненої відповідачем, складає 80000,00 (вісімдесят тисяч 00 копіок) гривень. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалив розглянути справу заочно, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із частиною 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання з боку представнка позивача свідчать його відповідна заява, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази по справі, - суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. В свою чергу, положення пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України визначають у якості однієї з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків завдання майново відшкодування шкоди, завданої злочином, здійснюється на загальних підставах, визначених чинним цивільним законодавством (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно до положень частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями частини першої статті 23 Цивільного кодексу України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Виходячи із змісту позовної заяви [PERSON] обґрунтовує моральну шкоду перенесеними ним душевними стражданнями, які він зазнав у зв'язку із вчиненням злочину [PERSON]. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно до роз'яснень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності /в тому числі інтелектуальної, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. Враховуючи наведені обставини суд вважає, що справедливою та достатньою компенсацією моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу [PERSON], є грошова сума у розмірі 10000,00 (десять тисяч 00 копійок) гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення його позову шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] завдану моральну шкоду. Так як позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, він звільнений від сплати судового збору. Відповідно до п. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої постановлено судове рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача [PERSON], так як докази, про те, що він має пільги щодо сплати судового збору суду не надані. На підставі викладеного,

Outcome: partial