Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

02.05.2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованності за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09.03.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав йому кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Свої зобов'язання з передачі грошових коштів банк виконав. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.03.2018 року заборгованість відповідача перед банком складає 76188,37 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом - 784,99 грн.; - заборгованісті по процентам за користування кредитом - 65999,17 грн.; - заборгованісті за пенею та комісією - 5300,00 грн.; - штрафу (фіксована частка) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 3604,21 грн. Позивач просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 76188,37 грнивень та сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, від нього до суду не надходило заперечень, заяв. Відповідно до ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09.03.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11-35). Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак, виходячи з поданих позивачем доказів, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не сплатив щомісячні платежі на повернення кредиту у строк, встановлений кредитним договором, зокрема, відповідно до графіку погашення кредиту, останні суми погашення за наданим кредитом відповідачем здійснені 08 червня 2015 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а. с. 8-9). У зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору та відповідно до наданого розрахунку позивачем заборгованності, станом на 31.03.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 76188,37 гривень, з якої: - заборгованості за кредитом - 784,99 грн.; - заборгованісті по процентам за користування кредитом - 65999,17 грн.; - заборгованісті за пенею та комісією - 5300,00 грн.; - штрафу (фіксована частка) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 3604,21 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення ( в даному випадку строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором) не узгоджується з положеннями, закріпленими у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення. В частині вимог позивача про стягнення з відповідача штрафів на загальну суму 4104,21 грн. необхідно відмовити із зазначених підстав. Таким чином, з урахуванням наведених норм закону суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, що виникла у зв'язку з порушенням кредитного зобов'язання у розмірі 72084,16 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 784,99 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 65999,17 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 5300,00 грн.. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судового збір у розмірі 1762 грн. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial