Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 19 листопада 2011 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис за № 185, який рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 березня 2019 року було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 24 жовтня 2018 року позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу про необхідність сплати аліментів на утримання неповнолітньої. Проігнорувавши звернення щодо необхідності сплати аліментів, відповідач 23.01.2019 року звернувся до Голопристанського районного суду Херсонської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів на утримання дитини. 14.02.2019 року Голопристанським районним судом Херсонської області у цивільній справі № 654/281/19 було видано судовий наказ про стягнення з неї, [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 28 вересня 2020 року Голопристанським районним судом Херсонської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 654/1620/20, яким позов [PERSON] до [PERSON] про припинення сплати аліментів задоволено, а саме припинено з 23 січня 2019 року стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються на підставі судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області №654/281/19 від 14 лютого 2019 року. 23.12.2020 року постановою Херсонського апеляційного суду у цивільній справі № 654/1620/20 рішення Голопристанського районного суду Херсонської області залишено без змін. Таким чином, судовими рішеннями у цивільній справі № 654/1620/20 було встановлено, що дитина не перебувала та не перебуває на утриманні відповідача. Враховуючи той факт, що починаючи з жовтня 2018 року вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, наявністю судового наказу (стягнення на підставі якого їй довелось оскаржувати у судовому порядку) про стягнення з неї на користь відповідача аліментів, просить стягнути, починаючи з 24.10.2018 року, з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття. 06.05.2021 р. відповідач [PERSON] , через свого представника адвоката Іващенко А.І., надав до суду відзив на позовну заяву, заперечував проти позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів виходячи з наступного. Відповідач не ухилявся від сплати аліментів, а навпаки утримував дитину самостійно, що унеможливлює присудження аліментів за минулий час, адже це не відповідатиме критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 191 СК України. Крім того, починаючи з жовтня 2020 року за ініціативою відповідача, у порядку ч. 1 ст. 187 СК України, здійснюється щомісячне відрахування аліментів з його заробітної плати у розмірі 2000 гривень на утримання дитини та їх перерахування на користь позивача через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Зазначена обставина підтверджується заявою про відрахування аліментів на дитину із заробітної плати від 01 жовтня 2020 року, запитом про відрахування аліментів на дитину із заробітної плати від 16 квітня 2021 року та довідкою про відрахування аліментів. Тобто, відповідач добровільно щомісячно виконує обов`язок по утриманню дитини в грошовій формі, сума якої значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки права та інтереси дитини не порушуються. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, що зазначені у позові та просили їх задовольнити повністю, а також понесені позивачем судові витрати при подачі позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями\~ст. 51 Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до\~ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з частинами 1, 2\~ст. 141 Сімейного кодексу України,\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. За\~статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства",\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~ Відповідно до\~ч. 3\~ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями частини 1\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2\~ст. 182 СК України\~встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно\~ст. 191 Сімейного Кодексу України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Судом встановлено, що сторони 19 листопада 2011 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області складено відповідний актовий запис за № 185, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 березня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У період шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до довідки Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 18.01.2021 № 242, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з сином - [PERSON] , [INFO] . 14 лютого 2019 року Голопристанським районним судом Херсонської області видано судовий наказ № 654/281/19, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У травні 2020 року [PERSON] звернулася до Голопристанського районного суду Херсонської області з позовом [PERSON] про припинення сплати аліментів. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року позов задоволено. Припинено з 23 січня 2019 року стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються на підставі судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області №654/281/19 від 14 лютого 2019 року. Вищезазначеним рішенням суду від 28 вересня 2020 року, яке постановою Херсонського апеляційного суду від 23.12.2020 року залишено без змін, встановлено, що з 23 січня 2019 року дитина проживає з матір`ю, відповідач, в свою чергу доказів того, що дитина перебуває на його утриманні не надав, а тому вимоги про припинення стягнення аліментів з [PERSON] є обґрунтованими. Під час судового розгляду даної справи встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, не надає. Разом з тим, відповідач є батьком [PERSON] , та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідачем не заперечується (не спростовуються) обставини щодо власних доходів та можливості сплачувати аліменти на утримання дитини, відповідач працює, має стабільну заробітну плату. Заявлений позивачкою розмір аліментів відповідає гарантіям, встановленим чинним сімейним законодавством, забезпечить потреби неповнолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, з урахуванням, матеріального становища дитини, її стану здоров`я, віку, матеріального становища платника аліментів, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитина, задовольняються частково, за менший період ніж заявлено позивачем, а саме за період з 23.01.2019 року, виходячи з наступного. Позивач на підтвердження вимог про стягнення аліментів за минулий час надала копію судового наказу, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року про припинення сплати аліментів, постанову Херсонського апеляційного суду від 23.12.2020 року, копію поштової квитанції та опису вкладення щодо направлення листа-вимоги про сплату аліментів. Проте, вищезазначені документи не є достатніми\~доказами підтвердження того, що позивачем вживались до подачі позову до суду заходи щодо одержання аліментів з відповідача, та доказом його ухилення від сплати аліментів. Судовий наказ за заявою [PERSON] не може свідчити про вчинення ним умисних дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів. З урахуванням рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року, яким встановлено, що з 23 січня 2019 року дитина проживає з матір`ю [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів за минулий час з дня встановлення факту проживання дитини з матірю, а саме починаючи з 23.01.2019 року. При ухваленні\~судового рішення суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він добровільно щомісячно виконує обов`язок по утриманню дитини в грошовій формі, сума якої значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки довідка надана відповідачем про відрахування аліментів не містить дати\~її складення, реєстраційного номеру та печатки\~підприємства, яке її видало, а також \~розмір\~відрахувань\~і строк,\~а тому не є належним\~та\~допустимим\~доказом. Крім того, відповідачем не надано належних фінансових документів щодо проведення відрахувань із заробітної плати відповідача на сплату аліментів [PERSON] . На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивача [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн. Відповідно до частини 2\~статті 137 ЦПК України\~для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивача в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу надала договір № 05/21-ц про надання професійної правничої допомоги від 03.02.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 05/21-ц від 03.02.2021 року на загальну суму 8500 грн. та акт від 11.02.2021 року прийому-передачі (опис) наданих послуг по договору про надання професійної правничої допомоги від 03.02.2021 року № 05/21-ц. У акті від 11.02.2021 року прийому-передачі (опис) наданих послуг по договору про надання професійної правничої допомоги від 03.02.2021 року № 05/21-ц представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, які узгоджуються з матеріалами справи. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір у сумі 8500 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Ураховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд дійшов висновку, що витрати, заявлені позивачем, пов`язані з розглядом справи, розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8\~500 грн.

Outcome: partial