Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - свого рідного сина [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку за цієї адресою, вказуючи, щоїй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], син зареєстрований в даній квартирі, але в ній не проживає і ніколи не проживав, тобто не проживав за місцем реєстрації більше 6 місяців без поважних причин, в квартирі відсутні його особисті речі, він ніколи не сплачував за комунальні послуги за вищевказаною адресою, має свою сім'ю, разом з якою фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]. Реєстрація місця проживання відповідача в належній позивачці на праві приватної власності квартирі створює перешкоди для охоронюваного законом її права володіти, користуватись і розпоряджатись належною їй квартирою. Вона не може оформити субсидію та користуватися іншими пільгами, на які має право. Між нею як власником житла та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. З урахуванням цих обставин, позивачка вважає, що її право підлягає відновленню, а перешкода по користуванню квартирою повинна бути усунута, у зв'язку з чим вона і звернулася до суду. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про відновлення порушеного права та вселення, вказуючи, щоу 2010 році він припинив подружні відносини з дружиною, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, 06.10.2010р. він добровільно знявся з реєстрації в [ADDRESS], де проживав з сім'єю, і за згодою [PERSON] вселився у спірну квартиру [ADDRESS] як член її сім'ї - син, та за заявою матері зареєструвався в цій квартирі, проживав у ній, допомагав матері робити в квартирі ремонт, виконував інші необхідні роботи. У них були добрі родинні стосунки, мати знала про його плани, достовірно знала, що він працює за межами України і приїжджає дуже рідко на нетривалий час, жодних претензій щодо цього до нього не було. Мати постійно говорила, що квартира буде його, показувала заповіт, у них не було причин не довіряти один одному. Влітку 2015року у нього з матір'ю погіршилися відносини через те, що він не схвалював її дій щодо звернення в червні 2015року до суду з позовом про виселення [PERSON], з яким вона розірвала шлюб у 2012році і який [INFO]. помер. [PERSON] вселитися в квартиру та проживати в ній не зміг через додатковий замок на вхідних дверях і відмову матері надати йому ключі від додаткового замка та вселити його в квартиру. З 2010 року він постійно працює за кордоном в Російській Федерації, з липня 2014 р працює в м. Москва, про що свідчить патент від 07.07.2014 р., який він отримує на рік, продовжує працювати там до цього часу, тому не може тимчасово проживати в квартирі за характером роботи. Те, що з у нього з матір'ю погіршилися сімейні відносини, не позбавляє його права користування квартирою, тому він і просив про відновлення порушеного права та вселення у спірну квартиру. У судовому засіданні позивачка [PERSON], вона ж відповідачка по зустрічному позову, її представник - адвокат Скородєлова Н.І. позовні вимоги [PERSON] підтримали та просили їх задовольнити, зустрічний позов не визнають. Відповідач [PERSON], він же позивач по зустрічному позову, та його представники [PERSON], адвокат Демянюк Л.М. зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити та відмовити у задоволенні позову [PERSON] При цьому [PERSON] поясняла, що на прохання сина [PERSON] у 2010році вона його зареєструвала у своїй квартирі, щоб він зі своєю сім'єю міг отримати субсидію. [PERSON] з 1991р. має свою сім'ю, з якою проживає в [ADDRESS], там знаходяться його речі. Позивачка не бажає вселення сина у її квартиру, бо з червня 2015 року між ними склалися напружені відносини через конфлікт щодо користування дачею та гаражем, у квартирі він лише зареєстрований, але в ній не проживає і ніколи не проживав, тільки допомагав їй робити ремонт, у квартирі відсутні його особисті речі, він ніколи не сплачував за комунальні послуги. Відповідач має ключ від квартири, який взяв у її колишнього чоловіка. Вона ніколи не змінювала замки, а лише закривала вхідні двері на 2-й замок. Реєстрація місця проживання відповідача в належній їй квартирі створює їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні вказаною квартирою, вона не може оформити субсидію та користуватися іншими пільгами, на які має право. Між нею, як власником житла, та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. [PERSON] поясняв, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де проживає періодично, бо в основному знаходиться на заробітках у Росії з 2004 року, а з 2014року - по патенту. У 2010році його дружина подала до суду позов про розірвання шлюбу, у зв'язку з чим він з речами переїхав до матері, попросив її зареєструвати його у квартирі, де прожив 1 місяць та поїхав на заробітки. Коли приїздив, то періодично проживав у матері, у нього був ключ від квартири, він допомагав матері по господарству і перепон з її сторони у користуванні квартирою не було. Після того, як матір звернулася до суду з позовом про виселення колишнього чоловіка [PERSON], проти чого був [PERSON], а потім виник конфлікт щодо користування гаражем і мати почала вимагати його виселення, він подав до суду позов про вселення у спірну квартиру. Далі, уточнюючи свої покази, відповідач поясняв, що крім проживання у належній матері квартирі на протязі одного місяця у 2010році, більше там не проживав, а тільки приходив до матері, коли приїздив із Росії, бо проживав з дружиною та сином у [ADDRESS], за яку несе витрати. Не сплачував за комунальні послуги за місцем реєстрації, бо про це його не просила мати. Представник [PERSON] - [PERSON] - його дружина поясняла, що знаходиться з ним у зареєстрованому шлюбі з 23.04.1991року і їй відомо, що у 2010році сама [PERSON] попросила сина, щоб він зареєструвався у її квартирі через негаразди з чоловіком [PERSON], дала ключі від квартири. Під час сімейних сварок до 3-х разів на рік, [PERSON] йшов жити до матері. Квартиру [ADDRESS] вона приватизувала у 2014році тільки з сином, про що [PERSON] знав і не заперечував. [PERSON] у липні 2015 року не захотіла вселити [PERSON] у свою квартиру, про що представник просила голову ЖБК надати акт, але та відмовила. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 20 жовтня 1998 року № 666/28, право власності зареєстровано Куп'янським БТІ в реєстровій книзі № 56 за реєстровим № 8074 від 01 березня 2002 р. (а.с.6) Відповідач [PERSON] є її рідним сином, його місце проживання зареєстровано 13.10.2010р. в належній їй на праві приватної власності квартирі за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою з місця проживання № 60 від 17.07.2015 р. (а.с.70), даними копії паспорта [PERSON] (а.с.64). Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користуватися і розпорядження належним йому майном на власний розсуд, право приватної власності є непорушним, незалежним від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актом не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 16.07.2015р., довідкою ЖБК-1 «Ливарник» № 60 від 17.07.2015 р. (а.с.11,7). Свідки [PERSON] - голова ЖБК-1 «Ливарник», [PERSON] сусідка, доповнюючи викладене у акті, пояснили, що їм відомо, про те, що [PERSON] зареєструвала свого сина у належній їй квартирі, щоб він зі своєю сім'єю міг отримати субсидію, але він у даній квартирі ніколи не проживав, а проживав у [ADDRESS]. Влітку 2015р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до [PERSON] з проханням скласти акт про те, що [PERSON] не дозволяє вселитися [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. [PERSON] відмовилася, оскільки [PERSON] знаходилася на роботі та не бажала, щоб син користувався належною їй квартирою. Свідок [PERSON]- сусідка [PERSON] знає, що та зареєструвала свого сина у належній їй квартирі, щоб він з сім'єю за іншою адресою отримав субсидію, і свідок ніколи не бачила [PERSON] у квартирі [PERSON], його речей в квартирі також немає. Свідок [PERSON] - сусідка [PERSON] і [PERSON] знає зі слів останніх, що [PERSON] проживає у матері і інколи допомагає [PERSON] робити ремонт у [ADDRESS]. Коштів на ремонт не вистачає, бо вони мають хворого сина Більш конкретно їй нічого не відомо Свідок [PERSON] поясняв, що у 2015 році від [PERSON] дізнався , що той не може потрапити через додатковий замок до квартири матері, де як вважає свідок, проживав [PERSON], бо раніше допомагав йому ставити пластикові вікна у цій квартирі і у того були ключі від квартири. Свідкові відомо також, що більше 6 років [PERSON] працює у Росії. Свідок [PERSON] пояснила, що знає зі слів самого [PERSON], що він проживає разом з матір'ю. У [ADDRESS] свідок не бачила [PERSON] з 2004 року, знає, що він працює у Росії. Свідок [PERSON] пояснив, що зі слів [PERSON] він знає, що той проживає разом з матір'ю, [PERSON] перебуває на заробітках у Росії з 2010року, у нього до 2015року були гарні стосунки з матір'ю, він приїздить додому 2-3 рази на рік. Пізніше відносини між [PERSON] та матір' погіршилися, т.я.вона змінила замок і не вселяє його у квартиру. [PERSON] переважно проживає у Росії, більш конкретно свідку нічого невідомо, йому здається, що у 2012р. [PERSON] жив у матері. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] був зареєстрований у встановленому законом порядку в спірній квартирі [ADDRESS], однак за даною адресою не проживає без поважних причин більше року, оскільки сам же [PERSON] у судовому засіданні поясняв, що крім проживання у належній матері квартирі на протязі одного місяця у 2010році, більше там не проживав, а тільки приходив до матері, коли приїздив із Росії, бо проживав з дружиною та сином у [ADDRESS]. Також встановлено, що [PERSON] працював у Росії як до його реєстрації у спірній квартирі, так і після неї і метою його реєстрації у належній матері квартирі було не його проживання в спірній квартирі, а бажання отримання субсидії його сім'єю за іншою адресою. В порушення ст. 60 ЦПК України доводи відповідача про неможливість вселення у спірну квартиру та неможливість проживати в ній через додатковий замок на вхідних дверях і відмову матері надати йому ключі від додаткового замка не були підтверджені належними та допустимими доказами, а до показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд ставиться критично, бо вони ґрунтуються на словах в основному самого [PERSON], які ж його показаннями у суді і спростовуються. З урахуванням вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та вселення. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання", зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача. Тому позовні вимоги [PERSON] у частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею та підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243грн.60коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2500грн.

Outcome: partial