Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

23 жовтня 2019 року (за поштовим штемпелем) уповноважений представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якої позивачу відкрилась спадщина за заповітом, яку вона прийняла. За життя [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованій на території Вознесенської сільської ради Згурівського району Київської області, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Головне управління) від 16.08.2016 № 10-17272/15-16-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою». Цей проект був виготовлений, кадастровий номер земельної ділянки 32219820000:05:007:0015, однак зі смертю [PERSON] не був затверджений Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області. Натепер цей проект перебуває в СП ТОВ «Нива Переяславщини». Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку, оскільки [PERSON] хоча і розпочав процедуру приватизації, проте за життя не оформив на неї право власності, тому просить визнати за позивачем право на завершення приватизації та на право на отримання на її ім`я свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку. У своїх письмових запереченнях проти позову Головне управління Держгеокадастру у Київській області посилається на те, що позов не підлягає до задоволення. Земельна ділянка передається у власність органом державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Спадкодавець за життя не набув право власності на спірну земельну ділянку, а тому відповідно до ст. 1216 ЦК України вона не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Ухвалою суду від 29.11.2019 до участі у справі залучено [PERSON] як співвідповідача та Згурівську районну державну адміністрацію Київської областіяк третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, витребувано від СП ТОВ «Нива Переяславщини» копію проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер якої 32219820000:05:007:0015, з доданими матеріалами на цю земельну ділянку, від Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області - копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 26.12.2019 до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача, він же третя особа на стороні позивача, позов підтримує повністю, відповідач Головне управління позов не визнає повністю, третя особа Вознесенська сільська рада позов визнає повністю, відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала. Оцінюючи аргументи, наведені учасниками справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Його спадкоємцями є: за заповітом від 05.02.2010 - дочка [PERSON] - позивач у справі, яка прийняла спадщину за заповітом, за законом - син [PERSON] - третя особа на стороні позивача, який спадщину не прийняв, та дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом. Спадкова справа відкрита. [PERSON] успадкувала за заповітом 5/6 часток житлового будинку, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,1500 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0040 га, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9088 га. 1/6 часки зазначеного майна успадкувала за законом [PERSON] (а.с.42-121 - копія спадкової справи). За життя [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9999 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Вознесенської сільської ради Згурівського району Київської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 16.08.2016 № 10-17272/15-16-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] як учаснику бойових дій було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Вознесенської сільської ради Згурівського району Київської області, орієнтовним розміром земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається із проекту землеустрою, земельній ділянці, площею 1,9999 га, присвоєно кадастровий номер 32219820000:05:007:0015 та встановлено в натурі (на місцевості) її межі (а.с.6-9, 143-176 - копія проекту землеустрою). Спадкодавець не завершив процедуру приватизації цієї земельної ділянки у зв`язку зі смертю. Як вбачається зі ст. 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідного органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/13 набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість згідно зі статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Отже до спадкової маси входить також право на завершення приватизації спірної земельної ділянки та на реєстрацію в реєстраційних органах права власності на цю ділянку. Спадкодавець не залишив розпорядження щодо права на цю земельну ділянку на випадок своєї смерті. Відтак підлягає спадкуванню за законом спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину, право на завершення приватизації земельної ділянки у рівних частках, тобто по Ѕ. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне спадкове майно, оскільки [PERSON] не набув право власності на цю земельну ділянку (а.с.10 - відмова). Враховуючи те, що [PERSON] отримав безоплатно земельну ділянку із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0040 га, то спадкуванню підлягає право на завершення приватизації спірної земельної ділянки, площею ?1,9959? га (1,9999 га - 0,0040 га). Суд виходить з того, що норми чинного земельного законодавства України не містять заборони на повторне звернення громадян України до органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади із заявами про набуття додатково земельних ділянок у межах норм, встановлених у ч. 1 ст. 121 ЗКУ. Тому громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності для ведення особистого селянського господарства загальною площею не більше 2,0 гектарів однією, двома чи більше ділянками, а відповідні органи влади мають право надати громадянину України одну, дві чи більше земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, загальна площа яких не перевищуватиме 2,0 гектари. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач як спадкоємець має право за законом на завершення процедури приватизації Ѕ частки спірної земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя відповідно до чинного законодавства України та не завершив у зв`язку зі смертю, хоча й не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК. Оскільки відповідно до чинного законодавства України на теперішній час свідоцтва про право власності на земельні ділянки не видаються, а з 1 січня 2013 року не видаються й державні акти на право власності на земельну ділянку, а ст. 126 ЗК України визначено, що право власності оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то вбачається за доцільне надати право позивачу на завершення процедури приватизації та на реєстрацію в реєстраційних органах права власності на Ѕ частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9959? га. Відтак із зазначених підстав суд вбачає неспроможними аргументи відповідача, який заперечує проти завершення позивачем процедури приватизації на підставі судового рішення. При пред`явленні позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1 -дублікат квитанції). Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі по 192,10 грн з кожного. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки право на на завершення приватизації іншої Ѕ частки земельної ділянки належить спадкоємцю за законом [PERSON] та за життя [PERSON] частково реалізував своє право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0040 га. На підставі викладеного,

Outcome: partial