Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

15.11.2012 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку, в якому просив суд виселити [PERSON] з належного йому приватного будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], без надання іншого житла; зобов'язати Охтирський МВ УМВС України в Сумській області зняти [PERSON] з реєстрації з належного йому приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 10.12.2012 р. [PERSON] звернулась в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частку в житловому будинку та на частку в іншому майні, та про розділ спільного майна, в наступному збільшуючи позовні вимоги, в якому просить встановити факт проживання її ([PERSON]) однією сім'єю з [PERSON] з липня 1996 р. до листопада 2012 р.; визнати за нею ([PERSON]) право спільної сумісної власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею ([PERSON]) право спільної сумісної власності на ? частину легкового автомобіля ВАЗ - 21063 державний номерний знак [NUMBER] , 1987 р.в., зареєстрованого за [PERSON]; визнати за нею ([PERSON]) право спільної сумісної власності на ? частину причепа ПГА 1, 2005 р.в. державний номерний знак [NUMBER] до легкового автомобіля, зареєстрованого за [PERSON]; поділити майно, що є їх спільною сумісною власністю: виділити легковий автомобіль ВАЗ - 21063 державний номерний знак [NUMBER], 1987 р.в., вартістю 13000 грн., [PERSON], зобов'язавши його компенсувати їй ([PERSON]) половину його вартості у розмірі 6500 грн., виділити причеп ПГА 1, 2005 р.в. державний номерний знак [NUMBER] до легкового автомобіля, вартістю 2000 грн., [PERSON], зобов'язавши його компенсувати їй ([PERSON]) половину його вартості у розмірі 1000 грн.; визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частину майна домашнього вжитку, придбаного [PERSON] разом з [PERSON] за спільні кошти, та поділити дане майно домашнього вжитку, що є їхньою спільною сумісною власністю, виділивши їй ([PERSON]) у власність наступне майно: мотоблок вартістю 5000 грн., корморізку вартістю 300 грн., млин (молоти зерно) вартістю 300 грн., умивальник вартістю 800 грн., газову плиту «Дружківка» вартістю 200 грн., м'яку частину в передпокій вартістю 3000 грн., холодильник вартістю 1300 грн., двері дерев'яні вартістю 200 грн., корову «Зірочка» вартістю 10000 грн., пральну машину вартістю 2000 грн., всього майна на загальну суму 23100 грн.; [PERSON] виділити у власність наступне майно: мотокосу вартістю 800 грн., електричну пилу вартістю 500 грн., зварювальний апарат вартістю 550 грн., елктричний точильний станок вартістю 240 грн., ударну дрель вартістю 250 грн., оприскувач вартістю 100 грн., крісло розкладне вартістю 700 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн., спальню вартістю 1500 грн., кухню «Мрія» вартістю 3000 грн., куточок на кухню вартістю 900 грн., сівалку (для буряків) вартістю 150 грн., вулики з бджолами кількістю 7 штук вартістю 14000 грн., електролобзик вартістю 200 грн., всього майна на загальну суму 23690 грн. Ухвалою суду від 10.12.2012 р. вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частку в житловому будинку та на частку в іншому майні, та про розділ спільного майна, об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 09.09.2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку за письмовою заявою [PERSON] залишено без розгляду. 14.10.2013 року третя особа - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державних актів про право приватної власності на землю, в якому просить визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований під [ADDRESS], видане виконкомом Чернеччинської сільської ради на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 48/100 частин житлового будинку (який незавершений будівництвом), що розташований в [ADDRESS], а саме приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 та ? частину огорожі; визнати частково недійсним державний акт серії ЯМ №093713 виданий 07.02.2012 року Чернеччинською сільською радою Охтирського району Сумської області на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0595 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати за ним право власності на ? частину вказаної вище земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будов. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та мотивують наступним. 14.09.1989 року позивачка уклала шлюб з відповідачем [PERSON] За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі позивачка разом з відповідачем за спільні кошти побудували незакінчений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS]. 29.01.1992 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу ними в судовому порядку у 1994 року було проведено розподіл незакінченого будівництвом житлового будинку по [ADDRESS], при цьому кожному з них було виділено по ? частині житлового будинку. Свою частину будинку вона ([PERSON]) продала за 1000 доларів США в 1995 році брату відповідача [PERSON] - [PERSON], при цьому 500 доларів США [PERSON] сплатив їй відразу у 1995 році, а інші 500 доларів США - віддав у жовтні-листопаді 1996 році. Після розірвання шлюбу вона ([PERSON]) поїхала на заробітки в м. Потсдам Німеччина і знаходилась там до 26 квітня 1996 року. 26 квітня 1996 року вона ([PERSON]) повернулась з Німеччини, помирилась з відповідачем [PERSON] та з липня 1996 року стала проживати з ним однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в с. Чернеччині Охтирького району. Спочатку вони стали проживати у матері відповідача за адресою [ADDRESS], а як вона разом з відповідачем прибудували до житлового будинку по [ADDRESS] прибудову - кухню, то вони стали проживати в житловому будинку по [ADDRESS]. Разом з відповідачем вони вели спільне домашнє господарство, тримали багато худоби, мали спільний бюджет. Спільно з відповідачем вони добудували незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS]: у 1996 році вона разом з відповідачем за спільні кошти та спільними зусиллями побудували прибудову до житлового будинку літ. а - кухню, протягом 1997-1998 року вони з відповідачем за спільні кошти спільними зусиллями прибудували до житлового будинку прибудову літ. а1, збудували сарай-гараж літ. Б, прибудову літ. б1, погріб, протягом 1999 - 2012 років в житловому будинку зробили стелю, поштукатурили стіни, зробили підлогу, вставили вікна, побілили стіни, поклеїли шпалери, провели водогін, газове опалення, підключили будинок до електромережі, тобто провели всі внутрішні роботи. Крім того, вони з відповідачем за спільні кошти придбали автомобіль ВАЗ - 21063 державний номерний знак [NUMBER], 1987 р.в. та причеп ПГА 1, 2005 р.в. державний номерний знак [NUMBER] до легкового автомобіля, які відповідач у 2007 році зареєстрував у Охтирському ВРЕР ДАІ на своє ім'я. Крім того, за час їх спільного проживання вона разом з відповідачем за спільні кошти придбала майно домашнього вжитку всього на загальну суму 46790 грн. Так як прибудови до будинку, господарські споруди у домоволодінні, а також добудова незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] була проведена нею разом з відповідачем за спільні кошти за час їх спільного проживання, та за час їх спільного проживання були придбані автомобіль з причепом та вказане вище майно домашнього вжитку, то все це є об'єктом їх спільної сумісної власності, і в разі його поділу частки її та відповідача є рівними. Просять позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Проти позовних вимог [PERSON] не заперечують. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, що [PERSON] проживав спільно однією сім'єю разом з [PERSON] з 1997 року по листопад 2012 року, а не з липня 1996 року. Прибудови до житлового будинку та господарські будівлі - гараж, сарай, погріб були побудовані у 1996 році особисто ним ([PERSON]) за власні грошові кошти та власними силами ще до того, як він став прожиати спільно з [PERSON] однією сім'єю. [PERSON] ні грошима, ні трудовими зусиллями участі у будівництві вказаних споруд не брала. Згодні, що [PERSON] брала участь у поліпшенні житлової кімнати та веранди у житловому будинку, однак дані поліпшення є незначними, а тому він ([PERSON]) заперечує, щоб за [PERSON] визнали право власності на частку у житловому будинку, та згоден сплатити позивачці вартість її частки у поліпшенні житлового будинку. Визнають, що те майно, яке вказане позивачкою в уточненій позовній заяві, було придбане [PERSON] та [PERSON] за спільні грошові кошти під час їх спільного проживання однією сім'єю, та згодні з вартістю даного майна, визначеною позивачкою. Однак просять провести розподіл даного майна за варіантом розподілу, зазначеним відповідачем [PERSON], виключивши з розподілу вуліки з бджолами, так як дані бджоли були знищені ще під час їх спільного проживання - вони подохли не перезимувавши, крім того взятии за основу вартість автомобіля, визначену висновком спеціаліста. Позовні вимоги третьої особи - [PERSON] визнають і згодні, щоб свідоцтво про право власності на нерухоме майно визнали частково недійсним та визнали за [PERSON] право власності на 48/100 частини житлового будинку по [ADDRESS], так як цю частину останній згідно договору купівлі-продажу від 01.09.1995 року купив у [PERSON], крім того, не заперечують проти скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, так як [PERSON] має право на ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, з позовними вимогами [PERSON] не згоден, заперечує, щоб за [PERSON] визнали право власності на частку у спірному будинку. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника, пояснення відповідача [PERSON] та його представника, пояснення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON], покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги третьої особи - [PERSON] підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Встановлено, що 14.06.1989 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. За час шлюбу сторони за спільні кошти побудували житловий будинок по [ADDRESS] з процентом готовності 61%, що підтверджується рішенням Охтирського міськрайонного суду від 02.12.1993 року, матеріалами інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.4 інвентаризаційної справи). 29.01.1992 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу від 25.12.2012 р. Рішенням Охтирського районного суду від 02.12.1993 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину домоволодіння та його реальний розділ та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний розділ домоволодіння на 2/3 та 1/3, - визнано право власності за [PERSON] на 48/100 частин домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], та виділено їй у користування наступні приміщення: 1-6 площею 10 кв.м., 1-2 площею 19,7 кв.м., 1-5 площею 17,10 кв.м. Визнано за [PERSON] право власності на 52/100 частин житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], та виділено йому в користування приміщення: 1-1 площею 13,2 кв.м., 1-3 площею 10,3 кв.м., 1-4 площею 25,7 кв.м. Судом встановлено, що 01.09.1995 року позивач [PERSON] продала свої 48/100 частини будинку по [ADDRESS] брату відповідача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.09.1995 року 48/100 частини незакінченого будівництвом житлового будинку, готовність якого складає 61%, посвідченим державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори Воропай В.В., реєстровий № 1455 від 01.09.1995 р. Встановлено також, що 24.02.2010 р. на ім'я [PERSON] виконавчим комітетом Чернеччинської сільської ради на підставі рішення виконкому Чернеччинської сільської ради від 16.02.2010 р. № 11 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з прибудовами літ. А,а,а1, та господарськими спорудами сарай-гараж літ.Б, погріб літ. пг, навіс літ. б, с.-прибудова літ. б1, убиральня літ.В, огорожа № 1,2. Дане свідоцтво було зареєстровано в КП «Охтрське МБТІ» в Реєстрі прав власності 24.02.2010 р. Встановлено також, що на ім'я [PERSON] на підставі рішення Чернечинської сільської ради від 11.10.2011 р. 11 сесії 6 скликання було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 093713 на земельну ділянку площею 0,0595 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 093714 на земельну ділянку площею 0,0671 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. Судом встановлено, що з червня 1996 року позивач [PERSON] стала проживати однією сім'єю спільно зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, і проживала з ним спільно до листопада 2012 р., [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут, мали взаємні права та обов'язки, між ними склались усталені відносини, які притаманні подружжю. Це підтверджується наступними доказами. Показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що весною 1996 року позивачка [PERSON] повернулася додому з Німеччини, де була на заробітках, та з цього часу стала проживати спільно однією сім'єю зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] Вони спочатку стали проживати у матері відповідача по [ADDRESS], а коли побудували прибудову до будинку - кухню по [ADDRESS], то перейшли проживати в даний будинок. Вони спільно вели домашнє господарство, тримали багато домашньої худоби: у них було по дві корови, вони продавали молоко, вирощували та продавали телят, тримали та продавали свиней, індиків, гусей та іншу птицю, обробляли город, вирощували картоплю, заготовлювали сіно, разом харчувалися, у них був спільний побут, разом вони придбавали майно: купили кухню, пральну машину, м'який куточок у кухню, холодильник, купили автомобіль ВАЗ з причепом, мотоблок, інше майно, та проживали як чоловік та дружина, разом святкували свята, разом ходили в гості. Позивачка і готувала їжу, і прала, і доглядала за худобою, доїла корів, продавала молоко, прибирала, працювала на городі, косила траву худобі. Між сторонами існували відносини, які притаманні подружжю. У жовтні 2012 році відповідач залишив позивачку і пішов жити до іншої жінки. Після того, як у 1996 році позивачка приїхала з Німеччини та стала спільно проживати з відповідачем, вони зразу ж почали строїтись: у 1996 році разом побудували прибудову до будинку (кухню). Потім вони збудували сарай, гараж, погріб, і стали тримати корову, свиней, птицю. Станом на 1998 рік всі господарські споруди вже були сторонами збудовані. Потім разом стали добудовувати частину будинку: поштукатурили її, поклеїли шпалери, помазали стелю, послали лінолеум. Років п'ять сторони жили без газу - топили вугіллям, а потім провели газ і воду. До того, як у 1996 році [PERSON] прийшла жити до [PERSON], то в домоволодінні по [ADDRESS] була збудована тільки «коробка» будинку - стіни, перегородки та покрівля, яка стояла пустою, прибудов до будинку та господарських споруд не було, в будинку ніхто не жив, господарства ніякого не було. Показами свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що знайомий з [PERSON] та [PERSON] з 2001 року, і на той час вони вже проживали однією сім'єю як чоловік та жінка по [ADDRESS], вели спільне господарство: тримали худобу- коров, свиней, домашню птицю, обробляли город. Позивачка доглядала за худобою: доїла корів, вичищала , крім того вела домашнє господарство: прибирала, готувала їжу, прала, працювала на городі. За час спільного проживання ними був побудований кирпичний забор, добудована частина будинку, в якій вони проживали: поштукатурені стіни, покрашено, поклеєно шпалери, вони разом придбавали майно - меблі, холодильник, разом придбали автомобіль ВАЗ. Довідкою Чернеччинської сільської ради від 30.11.2013 року № 02-13/886, згідно якої [PERSON] була зареєстрована в домоволодінні за адресою [ADDRESS] з 22.03.2001 року та проживає в ньому на даний час. [PERSON] зареєстрований в даному домоволодінні з 02.06.1997 року. Згідно запису погосподарської книги № 5 у господрстві по [ADDRESS] з 1998 року значиться велика рогата худоба - корова, свині - 2 голови, птиця. Фотокартками, що маються в матеріалах справи, на яких сфотографовано сторони під час спільного відпочинку та роботи. Закордонним паспортом [PERSON] та свідоцтвом на повернення в Україну, згідно якого [PERSON] в'їхала в Україну з Німеччини 18.04.1996 року. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в період часу з липня 1996 року до листопада 2012 року не перебували у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, що не оспорюється сторонами в судовому засіданні. Також судом встановлено, що за час спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу ними в домоволодінні за адресою [ADDRESS] в 1996 році було за спільні грошові кошти та внаслідок спільних трудових затрат збудовано прибудову до житлового будинку літ.а, а в період часу з 1997 по 1998 роки було збудовано прибудову до житлового будинку літ.а1 та збудовані господарські споруди (сарай-гараж «Б»; погріб «пг»; навіс «б»; сарай-прибудова «б-1»; убиральня «В», ворота №1; огорожа №2). Крім того, за час спільного проживання сторонами за спільні кошти протягом 1998-2012 років було проведено реконструкцію 52/100 частини будинку, яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] (побудована стеля, побілена стеля, поштукатурені стіни, побудовані поли, поклеєні шпалери, проведено водяне опалення, проведено та підключено до газопостачання, проведені роботи пов'язані з підключення будинку до електромережі, роботи по проведенню та підключенню до водогону, встановлені вікна, встановлені металопластикові вікна, покрашені короба, вікна, водяне опалення, покрашені стіни мідним купоросом під шпалери - внутрішні роботи; окрім кімнати 1-3 площею 24,4 кв.м, в якій не проводились облаштувальні роботи), збудована цегляна огорожа. Дані факти підтверджуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, з матеріалів інвентарної справи на домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що при проведенні основної інвентаризації домоволодіння 20.08.1995 року встановлено, що в домоволодінні збудовано один житловий будинок літ. А площею 9,10 х 13,20 кв.м., який має наступні приміщення 1-1 площею 13,4 кв.м., 1-2 площею 5,7 кв.м., 1-3 площею 11,2 кв.м., 1-4 площею 24,4 кв.м., 2-1 площею 9,8 кв.м., 2-2 площею 14,7 кв.м., 2-3 площею 17,2 кв.м., даний житловий будинок незавершений будівництвом готовністю 61% (а.с.4 інвентаризаційної справи на домоволодіння). При проведенні поточної інвентаризації 05.09.1996 року встановлено, що до житлового будинку добудовано прибудову літ. а площею 4,18 х 6,85 кв.м. При проведенні інвентаризації 20.03.2009 року встановлено, що до житлового будинку добудовано прибудову літ. а1, збудовано гараж-сарай літ. Б, сарай-прибудову літ. б1, навіс літ. б, погріб літ. пг, огорожа літ. № 1,2 (а.с. 8 інвентаризаційної справи на домоволодіння). 24.02.2010 р. на ім'я [PERSON] виконавчим комітетом Чернеччинської сільської ради на підставі рішення виконкому Чернеччинської сільської ради від 16.02.2010 р. № 11 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з прибудовами літ. А,а,а1, та господарськими спорудами сарай-гараж літ.Б, погріб літ. пг, навіс літ. б, с.-прибудова літ. б1, убиральня літ.В, огорожа № 1,2. Дане свідоцтво було зареєстровано в КП «Охтрське МБТІ» в Реєстрі прав власності 24.02.2010 р., що свідчить про завершення будівництва вказаного житлового будинку та прийняття його в експлуатацію. Згідно довідки Охтирського управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Сумигаз» від 05.12.2013 р., проект по газифікації домоволодіння по [ADDRESS] був виготовлений 12.08.1996 року, роботи по зварюванню газопроводу та встановлення газових приладів були виконані 24.12.1999 року, пуск газу був виконаний 17.01.2000 року. Суд вважає, що до спірних правовідносин, які склались між сторонами, слід застосовувати норми Закону України «Про власність» (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), а також норми ЦК України (2003 року) та нормами Сімейного Кодексу України до правовідносин, які продовжували існувати між сторонами після набрання чинності вказаними нормативно-правовими актами. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї (п.1 ст.17 Закону «Про власність»). За відсутності доказів про те, що участь когось із учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними. Згідно ст. 368 ЦК України (2003 року) майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 74 СК України - якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст. 62 СК України - якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Із роз'яснень викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року вбачається, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що в результаті того, що за час спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] однією сім'єю ними внаслідок спільних трудових та грошових затрат було здійснено будівництво прибудов до житлового будинку, будівництво господарських споруд, проведена реконструкція 52/100 частини будинку, вартість 52/100 частини спірного житлового будинку по [ADDRESS], що належала на праві особистої власності відповідачу [PERSON], істотно збільшилась. Це підтверджується висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1512 від 12.12.2013 р., згідно якого ринкова вартість 52/100 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], яка складається із кімнат: 1-1 площею 13,4 кв. м, 1-2 площею 11,20 кв. м, 1- 3 площею 24,40 кв. м., з урахуванням збудованих прибудов - «а» та «а-1», проведеної реконструкції даної 52/100 частини будинку (побудова стелі, побілка стелі, штукатурка стін, побудова полів, клейка шпалер, проведення водяного опалення, проведення та підключення до газопостачання, роботи пов'язані з підключення будинку до електромережі, роботи по проведенню та підключення до водогону, встановлення вікон, встановлення металопластикових вікон, окраска коробів, вікон, водяного опалення, окраска стін мідним купоросом під шпалери - внутрішні роботи; окрім кімнати 1-3 площею 24,4 кв.м, в якій не проводились облаштувальні роботи) , а також з урахуванням збудованих господарських споруд (сарай-гараж «Б»; погріб «пг»; навіс «б»; сарай-прибудова «б-1»; убиральня «В», ворота №1; огорожа №2) - станом на дату складання висновку становить 150300 грн. Ринкова вартість 52/100 частини жилого будинку готовністю 61%, розташованого по [ADDRESS], яка складається із кімнат: 1-1 площею 13,4 кв. м, 1-2 площею 11,20 кв. м, 1- 3 площею 24,40 кв. м., в стані, що був до поліпшення ( до будівництва прибудов, до ремонтних робіт у вищенаведеній частині будинку, до будівництва господарських споруд (сараю-гаража «Б»; погреба «пг»; навісу «б»; сараю-прибудови «б-1»; убиральні «В», воріт №1; огорожі №2) - станом на дату складання висновку становить 80100 грн. Таким чином, висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи, показами свідків та матеріалами справи підтверджено, що в період проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу внаслідок спільних трудових та грошових затрат 52/100 частини спірного житлового будинку істотно збільшилася у своїй вартості, а тому наявні підстави для визнання її спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що вартість поліпшень 52/100 частини житлового будинку складає 70200 грн. (150300 грн. - 80100 грн. = 70200 грн.), що становить 1/2 частину від 52/100 частини спірного житлового будинку, та 26/100 частини від всього житлового будинку. Таким чином частка кожного з сторін у проведених поліпшеннях виходячи з принципу рівності часток учасників спільної сумісної власності становить ? частину у 52/100 частини спірного житлового будинку та 13/100 частини у всьому житловому будинку. Враховуючи, що 26/100 частини у спірному житловому будинку є особистою власністю відповідача (виходячи з вартості 52/100 частини житлового будинку готовністю 61% до проведення поліпшень), то його частка у спірному будинку збільшується на суму вартості частини будинку до його поліпшення, і після проведення поліпшень становить 39/100 частини (26/100 + 13/100 = 39/100), а частка позивачки становить 13/100 частини житлового будинку. Інші 48/100 частини спірного житлового будинку по [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 01.09.1995 року належить на праві власності третій особі - [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та визнати за [PERSON] право власності на 13/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS], загальною площею 124,7 кв.м., житловою площею 66,9 кв.м., та за [PERSON] визнати право власності на 39/100 частини даного житлового будинку з господарськими спорудами. Доводи відповідача [PERSON] та його пердставника про те, що сторони стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1997 року, а не з липня 1996 року, та що прибудови до житлового будинку по [ADDRESS] та господарські споруди: сарай, гараж, погріб ним були збудовані у 1996 році за власні кошти та власними силами без участі позивачки [PERSON], - суд не бере до уваги, так як такі доводи спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Судом також встановлено, що за час спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу в період часу з липня 1996 року до листопада 2012 року за спільні кошти та внаслідок спільної праці ними було придбано наступне майно: корова «Зірочка» вартістю 10000 грн., пральна машина вартістю 2000 грн., мотоблок вартістю 5000 грн., корморізка вартістю 300 грн., м'яка частина в передпокій вартістю 3000 грн., холодильник вартістю 1300 грн., газова плита «Дружківка» вартістю 200 грн., умивальник вартістю 800 грн., легковий автомобіль ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER], 1987 року випуску вартістю 10177,95 грн., причіп до автомобіля ПГА 1 д.н.з. [NUMBER], 2005 року випуску вартістю 2000 грн., кухня «Мрія» вартістю 3000 грн., спальня вартістю 1500 грн., куточок на кухню вартістю 900 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн., крісло вартістю 700 грн., мотокоса вартістю 800 грн., зварювальний апарат вартістю 550 грн., електрична пила вартістю 500 грн., двері вартістю 200 грн., електричний точильний станок вартістю 240 грн., ударна дрель вартістю 250 грн., електролобзик вартістю 200 грн., млин вартістю 300 грн., сівалка (для буряків) вартістю 150 грн.,оприскувач вартістю 100 грн. Сторони [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дійшли згоди щодо переліку вказаного вище майна, яке було ними набуто за час їх спільного проживання однією сім'єю, домовились також про вартість даного майна, яка не викликає сумніву у суду щодо її достовірності враховуючи час придбання даного майна та строк його експлуатації , тому суд при вирішенні питання про розділ майна між сторонами бере за основу даний перелік майна та визначену сторонами його вартість. Крім того, суд вважає за необхідне взяти за основу вартість автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER], 1987 року випуску в розмірі 10177,95 грн., визначену звітом про оцінку транспортного засобу № 172/13 від 31.08.2013 р., так як він не викликає сумнівів у його вірності та не спростований іншою стороною по справі. Враховуючи, що згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», ч.2 ст.372 ЦК України (2003 року), ч.1 ст. 70 СК України, - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд вважає за необхідне поділити майно між співвласниками [PERSON] та [PERSON] наступним чином. Виділити у приватну власність [PERSON] наступне майно: корову «Зірочка» вартістю 10000 грн., пральну машину вартістю 2000 грн., мотоблок вартістю 5000 грн., корморізку вартістю 300 грн., м'яку частину в передпокій вартістю 3000 грн., холодильник вартістю 1300 грн., газову плиту «Дружківка» вартістю 200 грн., умивальник вартістю 800 грн., всього за загальну суму 22600 грн. [PERSON] виділити у приватну власність наступне майно: легковий автомобіль ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER], 1987 року випуску вартістю 10177,95 грн., причіп до автомобіля ПГА 1 д.н.з. [NUMBER], 2005 року випуску вартістю 2000 грн., кухню «Мрія» вартістю 3000 грн., спальню вартістю 1500 грн., куточок на кухню вартістю 900 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн., крісло вартістю 700 грн., мотокосу вартістю 800 грн., зварювальний апарат вартістю 550 грн., електричну пилу вартістю 500 грн., двері вартістю 200 грн., електричний точильний станок вартістю 240 грн., ударну дрель вартістю 250 грн., електролобзик вартістю 200 грн., млин вартістю 300 грн., сівалку (для буряків) вартістю 150 грн.,оприскувач вартістю 100 грн., всього на загальну суму 22367,95 грн. Суд вважає, що такий поділ не порушуватиме прав сторін, буде відповідати їх інтересам, так як при його поділі суд виходить з вимог рівності часток співвласників, кожному з співвласників виділяються як предмети домашньої обстановки та вжитку, так і предмети господарського призначення, крім того, судом було враховано, що автомобілем та робочими інструментами користувався відповідач [PERSON], а тому вони разом з причепом до автомобіля були виділені у його власність, а корова «Зірочка», за якою доглядала та доглядає [PERSON] - виділена у її власність. Позивач та її представник не надали в судовому засіданні доказів на підтвердження того, що на момент припинення спільного проживання сторін вуліки з бджолами в кількості 7 були в наявності, навпаки, згідно довідки Чернеччинської сільської ради від 29.08.2013 р. згідно даних погосподарської книги бджолосім'ї в господарстві по [ADDRESS] не значаться, а тому дане майно суд вважає за необхідне виключи з переліку майна, що підлягає поділу між сторонами. Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст. 12 Закону УРСР «Про власність» від та ст. 128 ЦК УРСР (1963 року) - громадянин набуває право власності на підставі укладання угоди, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Судом встановлено, що 01.09.1995 року позивач [PERSON] продала свої 48/100 частини будинку по [ADDRESS] брату відповідача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.09.1995 року 48/100 частини незакінченого будівництвом житлового будинку, готовність якого складає 61%, посвідченим державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори Воропай В.В., реєстровий № 1455 від 01.09.1995 р. Таким чином, [PERSON] у передбаченому законом порядку набув право власності на 48/100 частини незакінченого будівництвом житлового будинку, готовність якого складає 61%, розташованого по [ADDRESS]. Згідно ст. 321 ЦК України (2004 року) - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.02.2010 р. на житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконкому Чернеччинської сільської ради від 16.02.2010 р. № 11, слід визнати частково недійсним, та визнати за [PERSON] право власності на 48/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], яка складається з приміщень 2-1 площею 9,8 кв.м., 2-2 площею 14,1 кв.м., 2-3 площею 5,7 кв.м., 2-4 площею 17,2 кв.м., так як при видачі оспорюваного свідоцтва не було враховано того факту, що [PERSON] належить на праві власності 48/100 частини спірного житлового будинку. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні [PERSON] не надав доказів на підтвердження того, що він разом з відповідачем [PERSON] за спільні кошти та спільними силами встановили металеві ворота та поставили огорожу, а тому його позовні вимоги в частині визнання за ним права власності на ? частину огорожі не підлягають задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЗК України 2001 року - земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - судам підвідомчі справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не пердбачалось у договорі відчуження. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - якщо при вирішенні судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. З рішення Охтирської районної ради народних депутатів № 18 від 19.01.1989 р. про надання дозволу [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку вбачається, що рішенням загальних зборів уповноважених колгоспу «Комунар» від 12.10.1988 р. № 8 [PERSON] виділено в користування земельну ділянку площею 500 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. Встановлено також, що на ім'я [PERSON] на підставі рішення Чернечинської сільської ради від 11.10.2011 р. 11 сесії 6 скликання було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 093713 на земельну ділянку площею 0,0595 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд Таким чином, так як до [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, укладеного 01.09.1995 року, перейшло право власності на 48/100 частини житлового будинку по [ADDRESS], то згідно ст. 30 ЗК України (1991 року) до нього ([PERSON]) від відчужувача - [PERSON] переходить і право користування ? частиною земельної ділянки, на якій розташований даний житловий будинок. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати недійсним Державний акт серія ЯМ № 093713 на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 093713, виданий на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0595 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою [ADDRESS], так як при його видачі не було враховано право [PERSON] на ? частину даної земельної ділянки. Позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на ? частину вказаної вище земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будов не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] не надав суду належних доказів того, що на момент придбання ним 52/100 частини житлового будинку по [ADDRESS], відчужувачу - [PERSON] належало право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Органи, які відповідно до вимог ст.116 ЗК України уповноважені передавати у приватну власність земельні ділянки, рішень про передачу спірної земельної ділянки у власність [PERSON] не приймали, а суд таких повноважень, у даному випадку не має. Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] було сплачено за проведення судової будівельно-технічної експертизи - 3060,00 грн., відповідачем [PERSON] сплачено за проведення додаткової будівельно-технічної експертизи - 1176,00 грн., третьої особою - [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 850,00 грн., дані витрати згідно ст. 79 ЦПК України відносяться до судових витрат. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] задоволено частково, а саме у розмірі 50% кожному, суд вважає за необхідне позивачам пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачам - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачам відмовлено, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1846 грн., а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі по 212,50 грн. з кожного. Враховуючи, що позивачці [PERSON] ухвалою суду було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в доход держави судовий збір пропорційно до частини позовних вимог, у задоволенні яких їй було відмовлено в сумі 904 грн. На підставі викладеного, ст.. 12, 17 Закону України «Про власність», ст..128 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 321, 392, 368 ЦК України, ст.ст. 62, 70, 74 СК України, ст.ст. 116, 158 ЗК України,

Outcome: partial