Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

у червні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить встановити розмір несплаченої заборгованості [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів за квітень 2020 року у розмірі 114 452,31 гривень у виконавчому провадженні ВП № 46567960 з примусового виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.12.2014 року по справі №752/16270/14-ц та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року у розмірі 114 452 грн. 31 коп. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.12.2014 року у справі №752/16270/14-ц стягнуто з [PERSON] (далі - Боржник. Відповідач) на користь [PERSON] (далі - Стягувач, Позивач) аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 зі всіх видів доходів щомісяця, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 25 жовтня 2014 року і до повноліття дитини, або з зміни матеріального стану. Це рішення набрало чинності і у провадженні Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Києві) знаходиться виконавче провадження ВП № 46567960 з примусового вказаного судового рішення. Щороку за квітень місяць роботодавець Боржника нараховує йому заробітну плату, яка значно перевищує розмір заробітної плати за інші 11 місяців. Зокрема, як вбачається зі звіту AT «АЛЬФА-БАНК» № 998-186/6 від 03.05.2019 року у квітні 2019 року Боржнику було нараховано 561 844,36 грн., утримано податків - 109559,65 грн., виплачено аліментів -113071,18 грн. При цьому у квітні 2020 року (30.04.2020 року) позивач отримала аліменти у розмірі 22180,00 грн., що не відповідає ј частині доходу Боржника за вказаний період. У зв`язку з чим позивач звернулася до Боржника про надання інформації щодо причин виплати саме такого розміру аліментів. Боржник пояснив, що державним виконавцем було надано роз`яснення установі, де він працює, що розмір аліментів не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. З огляду на це, незважаючи на розмір заробітної плати Боржника, аліменти в розмірі 1/4 мають обмеження не більше 22180,00 грн. 30.05.2020 року позивач звернулася до державного виконавця, яка здійснює примусове виконання вказаного судового рішення, з заявою про стягнення не виплаченої частини аліментів за квітень 2020 року та обґрунтування підстав нарахування за вказаний період лише 22180,00 грн. 17 червня 2020 року третя особа надала відповідь від 12.06.2020 року № 114854, з якої вбачається, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, станом на 29.04.2020 року максимальний розмір аліментів (за вказаним виконавчим провадженням) становитиме 22180,00 грн. (копія відповіді позивачем додана до позову). Разом з відповіддю третьою особою було надано довідку-розрахунок за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 по виконавчому провадженню № 46567960 за якою у квітні 2020 року Боржнику було нараховано заробітної плати - 546529,25 грн., але виплачено не 1/4 частини, а на підставі ч. 5 ст. 183 СК України не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку - 22180,00 грн. Позивач не погоджується з цим з наступних підстав: 1) відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Але вказана норма набула чинності 08.07.2017 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-УІІІ 17.05.2017 року. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/16270/14-ц було ухвалено в 2014 році, тобто до набрання чинності Закону, яким статтю 183 СК України було доповнено частиною п`ятою. Положенням ч. 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. З огляду на вимоги Конституції України, ч. 5 ст. 183 СК України не може бути застосована до рішення суду, яке було прийняте до набрання чинності вказаної норми; 2) Частина п`ята статті 183 СК України визначає можливість отримання судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Коментована норма є спеціальною, а не загальною, оскільки визначає отримання виконавчого документа про стягнення аліментів в порядку наказного провадження. В той час як виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, видавався на підставі рішення суду, яке було прийняте в рамках позовного провадження. З огляду на вказане верхня межа аліментів (десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку) застосовується лише у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання судових наказів, а не виконавчих листів, виданих на підставі судових рішень, прийнятих в порядку позовного провадження, а також виданих (судових наказів) після доповнення частиною п`ятою статті 183 СК України, тобто після 08.07.2017 року. 3) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закона України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавчим листом Голосіївського районного суду м. Києва №752/16270/14-ц від 26.12.2014 року передбачено стягнення з Боржника аліменти в розмірі 1\\4 частини зі всіх видів доходу щомісяця, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 25 жовтня 2014 року і до повноліття дитини, або ж зміни матеріального стану сторін. Оскільки виконавчим листом не передбачено максимальний розмір аліментів, який підлягає стягненню, відповідно виконавець, на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», повинен вимагати стягнення з установи, де працює Боржник, аліментів у розмірі 1/4 доходу, без врахування положень ч. 5 ст. 183 СК України. 4 )Частина 5 ст. 183 СК України набула чинності 08.07.2017 року. У квітні 2019 року, тобто коли вказана норма вже діяла, нарахування аліментів відбувалося без застосування максимального розміру аліментів. Тобто при наявності в дії ч. 5 ст. 183 СК України державний виконавець в 2019 році не застосовував положення вказаної статті, а в 2020 році, знову ж таки при незмінності редакції даної норми, безпідставно її застосував. З огляду на те, що за квітень 2020 року Відповідачу було нараховано заробітну плату у розмірі 546 529,25 грн., аліменти за вказаний період підлягають сплаті у розмірі (546 529,25 : 4) = 136 623,31 грн. Позивачу виплачені аліменти за цей місяць в сумі 22 180 грн. Сума заборгованості по сплаті аліментів за квітень 2020 року становить 114 452,31 гривень. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 06.07.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін.(а.с.18). Розгляд справи відкладався для належного повідомлення відповідача та надання можливості сторонам подати заяви по суті справи. (а.с. 24). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Судова кореспонденція суду, що направлялася на адресу зареєстрованого проживання відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Представником позивача адвокатом Коваленко Я.О. суду були направлені письмові пояснення у яких він просить врахувати при вирішення даної справи висновки Верховного Суду, який у постанові від 15 травня 2019 року по справі № 760/6860/17-ц зазначив таке: «У частині п`ятій статті 183 СК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналіз розділу II Наказне провадження ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підтверджує, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Тлумачення частини першої статті 182 та частини п`ятої статті 183 СК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною п`ятою статті 183 СК України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру. За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди неправильно застосували частину п`яту статті 183 СК України у редакції Закону України №2037-УІІІ від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Та додає копію постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року по справі №760/6860/17-ц на яку він посилається. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Судом встановлено що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 25.12.2014 року у справі №752/16270/14-ц стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 зі всіх видів доходів щомісяця, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 25 жовтня 2014 року і до повноліття дитини, або з зміни матеріального стану.(а.с.5) Це рішення набрало чинності та знаходиться на виконанні Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Києві).(а.с.6). За квітень 2020 року позивач отримала аліменти у розмірі 22180,00 грн., що не відповідає 1\\4 частині доходу боржника за вказаний період. 30 травня 2020 року позивач звернулася до державного виконавця, яка здійснює примусове виконання вказаного судового рішення, з заявою про стягнення не виплаченої частини аліментів за квітень 2020 року та обґрунтування підстав нарахування за вказаний період лише 22180,00 грн. 17 червня 2020 року третя особа по справі надала відповідь від 12.06.2020 року № 114854, у якій посилаючись на ч. 5 ст. 183 СК України вказав що станом на 29.04.2020 року максимальний розмір аліментів (за вказаним виконавчим провадженням) становитиме 22180,00 грн., що відповідає максимальному розміру аліментів - 10 прожитковим мінімумам на дитину відповідного віку.(а.с.9). Згідно довідки-розрахунку за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 по виконавчому провадженню № 46567960 за якою у квітні 2020 року боржнику було нараховано заробітної плати - 546529,25 грн., але вплачено не 1/4 частини, а на підставі ч. 5 ст. 183 СК України не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку - 22180,00 грн.(а.с.10). Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вказана правова норма набула чинності 08.07.2017 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-УІІІ 17.05.2017 року. Частина 5 ст. 183 СК України визначає можливість отримання судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Коментована норма є спеціальною, а не загальною, оскільки визначає отримання виконавчого документа про стягнення аліментів в порядку наказного провадження. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/16270/14-ц було прийняте 2014 році, тобто до набрання чинності Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-УІІІ 17.05.2017 року. Виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, видавався на підставі рішення суду, яке було прийняте в рамках позовного (а не наказного) провадження. З огляду на вказане межа аліментів (десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку) застосовується лише у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання судових наказів, а не виконавчих листів, виданих на підставі судових рішень, прийнятих в порядку позовного провадження, а також виданих (судових наказів) після доповнення частиною 5 статті 183 СК України, тобто після 08.07.2017 року. Виконавчим листом Голосіївського районного суду м. Києва №752/16270/14-ц від 26.12.2014 року передбачено стягнення з Боржника аліменти в розмірі 1\\4 частини зі всіх видів доходу щомісяця, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 25 жовтня 2014 року і до повноліття дитини, або ж зміни матеріального стану сторін. Оскільки виконавчим листом не передбачений максимальний розмір аліментів, який підлягає стягненню, відповідно виконавець, на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», повинен вимагати стягнення з установи, де працює відповідач, аліментів у розмірі 1/4 доходу, без врахування положень ч. 5 ст. 183 СК України. З огляду на те, що за квітень 2020 року відповідачу було нараховано заробітну плату у розмірі 546 529,25 грн., аліменти за вказаний період підлягають сплаті у розмірі (546 529,25: 4) = 136 623,31 грн. позивачу виплачені аліменти за цей місяць лише в розмірі 22180,00 грн. Сума заборгованості відповідача сплаті аліментів за квітень 2020 року становить (136 623,31 - 22 180,00) 114 452,31 гривень. При вирішенні справи суд враховує правові позиції Верховного Суду викладені у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року по справі №760/6860/17-ц з аналогічних правовідносин. Оскільки позов суд задовольняє, а позивач була звільнена за законом від сплати судового збору при подачі позову до суду, то сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved