Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

09 березня 2017 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про про втрату права користування житловим будинком та зняття з реєстрації місця проживання. В позові позивач посилався на те, що вона є власником житлового будинку № 9, який розташований по вул. Мельничній в сел. Софіївка, Софіївського району Дніпропетровської області. У будинку разом з нею зареєстровані: донька - [PERSON] , [INFO], донька - [PERSON], [INFO], колишній чоловік [PERSON], [INFO], який не проживає в будинку з січня 2009 року, так як переїхав на проживання в інше місце. 08 жовтня 2009 року шлюб з відповідачем був розірваний. Добровільно знятися з реєстрації за адресою : сел. Софіївка, вул. Мельнична, б. 9 Софіївського району Дніпропетровської області, відповідач не бажає, місце його перебування та фактичного проживання невідоме. Вважає, що відповідач повинен бути визнаний судом таким, що втратив право користування будинком оскільки він не проживає в вказаному житловому будинку більше року та зняти його з реєстрації. Позивач [PERSON], у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений через періодичне видання газети "Вісті Придніпров'я" ( від 06.04.2017 №25(1824)), оскільки місце мешкання його не відоме. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник Третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору Софіївська селищна рада , належним чином повідомлена у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 27 квітня 2001 року посвідченого завідуючим Софіївської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 712, [PERSON] є власником житлового будинку № 9 розташованого по вул. Мельничній в сел. Софіївка (а.с. 4), що підтверджено реєстраційним посвідченням (а.с. 5) . Як вбачається із довідки Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області № 539 від 03.02.2017 року за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], з нею проживають: доньки [PERSON] та [PERSON], зареєстрований але не проживає з 2009 року [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ від 08.10.2009 року сторони розірвали шлюб 08 жовтня 2009 року, про що вчинений актовий запис № 43 (а.с. 8). Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами, встановлено, що в середині 2008 року відповідач поїхав на заробітки до Криму, а потім з 2009 року взагалі його не бачили (а.с. 12,13). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Встановлено, що відповідач не проживав в даному жилому приміщенні 8 років , що підтверджується наданими доказами по справі, тому [PERSON] вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В частині позову про зобов'язання зняття з реєстрації позивачу слід відмовити, оскільки відповідачі визнаються такими що втратили право користування житловим приміщенням, тому згідно\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~- орган реєстрації при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно.

Outcome: partial