Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]; призначити її [PERSON] опікуном малолітнього онука [PERSON], [INFO]; припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], призначених за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.12.2015 року; стягувати аліменти з [PERSON], на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO],в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду на користь бабусі [PERSON],до досягнення дитиною повноліття; стягувати аліменти з [PERSON],на утримання малолітнього сина [PERSON]в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь бабусі [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона є бабусею онука [PERSON], [INFO], батьками якого є відповідачі - її син [PERSON] і невістка [PERSON] На час народження дитини, син з невісткою проживали в м. Нововолинськ Волинської області у батьків невістки, тому їх дитина була зареєстрована за місцем реєстрації матері у місці Нововолинську. Вказує, що тоді у їх сина [PERSON] і невістки з'явились проблеми із вживанням наркотиків. В 2010 році, з немовлям на руках, відповідачі приїхали в м. Дніпродзержинськ та оселились в їх з чоловіком квартирі за адресою: [ADDRESS] і з цього часу опікуватись дитиною стала вона зі своїм чоловіком, оскільки відповідачі вели антисоціальний спосіб життя, могли надовго залишити маленького сина, не піклувались про нього, не працювали та зловживали наркотичними засобами, що позбавило їх можливості бути нормальними людьми і батьками для свого сина. 14 грудня 2015 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В зв'язку з тим, що відповідачі самоусунулися від виховання, розвитку та утримання свого сина [PERSON], не виконують своїх батьківських обов'язків, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною, вважає, що [PERSON] та [PERSON] повинні бути позбавлені батьківських прав щодо свого неповнолітнього сина [PERSON], з подальшим призначенням її опікуном дитини і стягненням з відповідачів на її користь аліментів на утримання онука. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, своїми поясненнями підтвердила обставини зазначені в позовній заяві, та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, з позовними вимогами згоден, не заперечує проти задоволення позову. Від відповідача [PERSON], яка знаходиться під вартою у Дніпропетровській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області № 4 за вироком суду від 05.04.2016 року, надійшли на адресу суду її особисті письмові пояснення, згідно яких остання з позовом не згодна, від стягнення аліментів не відмовляється, просить суд не позбавляти її батьківських прав, і надати можливість по закінченню строку відбуття покарання виховувати дитину, забезпечувати всім необхідним, піклуватись про фізичний і духовний розвиток своєї дитини. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, заперечень проти позову не має, надала суду висновок і подання органу опіки та піклування. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник третьої особи - Дніпровського районного у м. Дніпродзержинську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, направив суду заяву з проханням розглядати справу без представника відділу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши позивача і третіх осіб, з'ясувавши думки відповідачів у справі, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів і третьої особи по справі на підставі наявних у ній даних і доказів. Крім того, враховуючи вік дитини, рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору, та те що особиста участь в розгляді даної справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. В ході судового розгляду встановлено, що позивач є бабусею онука [PERSON], [INFO], батьками якого є відповідачі - її син [PERSON] і невістка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу позивача, актовий запис № 1030 (а.с. 19), свідоцтвом про народження відповідача [PERSON], актовий запис № 1219 (а.с. 19), свідоцтвом про народження [PERSON], актовий запис № 40 (а.с. 20), свідоцтвом про шлюб відповідачів, актовий запис № 491 (а.с. 21). Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.12.2015 року (справа № 209/4646/15-ц), встановлено, що син відповідачів [PERSON], [INFO], проживав разом з батьком [PERSON] і знаходився на його утриманні. Мати [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надавала. З цих підстав, вказаним рішенням суду, стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини її доходів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця з усіх видів її заробітку на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина - [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 жовтня 2015 року (а.с. 23). Як вбачається з довідки про неотримання аліментів Дніпровського ВДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровській області № 318/08 від 12.04.2016 року (а.с. 24), [PERSON] не отримував аліменти з [PERSON] у період з 15.10.2015 року по 31.03.2016 року на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.12.2015 року, справа № 209/4647/15-ц (а.с. 25-26), встановлено, що з 2011 року між [PERSON] і [PERSON] припинені подружні стосунки через антисоціальний спосіб життя останньої, її наркотичної залежності і небажання позбутися цієї пагубної привички. Вказаним рішенням суду, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Крім того судом встановлено, що з 2011 року малолітній [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації разом з бабусею [PERSON] і дідусем [PERSON] в їх трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на повному утриманні та вихованні бабусі [PERSON] і дідуся [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло і технічним паспортом на квартиру (а.с. 27, 28-29), актами про проживання ТОВ "Крона-Сервіс 1" від 09.10.2015 року і 19.05.2016 року (а.с. 30,31), особистим рахунком на квартиру [NUMBER] (а.с. 32), довідкою про склад сім'ї ТОВ "Інфо-Ком" від 21.04.2016 року (а.с. 34), довідкою з дошкільного навчального закладу № 10 м. Дніпродзержинська (а.с. 35), характеристикою [PERSON] із СЗШ № 30 м. Дніпродзержинська (а.с. 36), а також не заперечувалось відповідачами по справі, що підтверджується їх заявами. В своїх заявах до суду відповідачі не заперечували і тих обставин, що участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], вони не приймають, про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя не піклуються, матеріальної допомоги на дитину у добровільному порядку не надають, що в свою чергу також підтверджується наступними письмовими доказами: довідкою з дошкільного навчального закладу № 10 м. Дніпродзержинська (а.с. 35); характеристикою [PERSON] із СЗШ № 30 м. Дніпродзержинська (а.с. 36), виписним епікризом з історії хвороби № 2362 хворого [PERSON], 2009 року народження (а.с.85). Що стосується характеризиючих даних відносно батьків дитини, судом встановлені наступні обставини. Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.02.2015 року (а.с. 73-77) відповідач [PERSON] засуджений за ч.1 ст.15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 185, 70 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Як вбачається з наданої позивачем довідки ГО "Чесна і свята країна" № 07/10, відповідач [PERSON] у період з 23 серпня 2016 року по теперішній час проходить курс соціально-психологічної реабілітації в "Центрі реабілітації та соціалізації закритого типу". Відповідач [PERSON], раніше судима 31.10.2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 309 ч. 1 КК України, та на теперішній час знаходиться під вартою у Дніпропетровській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області № 4 за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.04.2016 року по обвинуваченню її за ч. 2 ст. 309 КК України (а.с. 68-72), отже неодноразово засуджена за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, що підтверджується вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.04.2016 року (справа № 209/4720/15-к). Судом не встановлено, вчинення позивачем будь-яких перешкод відповідачам у виконанні ними своїх батьківських обов'язків, та наявність будь-яких їх звернень до органів міліції або Служби у справах дітей з цього приводу. Згідно висновку Органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради № 6-11/475 від 26.08.2016 року, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON], [PERSON], у відношенні їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 89-91). У відповідності до подання Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради № 6-11/473 від 26.08.2016 року (а.с.92), останні просять призначити позивача [PERSON] опікуном малолітнього онука [PERSON], [INFO]. Як вбачається з наданих позивачем документів, а саме: акту про проживання (а.с. 31), характеристики за місцем проживання (а.с. 33), довідки про склад сім'ї (а.с. 34), довідки з дошкільного навчального закладу № 10 м. Дніпродзержинська (а.с. 35), характеристики [PERSON] із СЗШ № 30 м. Дніпродзержинська (а.с. 36), довідки УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 38), трудової книжки позивача (а.с. 39-40), висновку про стан здоров'я заявника [PERSON] (а.с. 43), довідки про відсутність судимості позивача (а.с. 44), позивач є дієздатною особою, одружена, мешкає разом з чоловіком [PERSON] їх сином [PERSON] і онуком [PERSON], позитивно характеризується сусідами за місцем проживання, немає судимостей, має щомісячний дохід у вигляді пенсії в розмірі 5258,27 грн., за своїм станом здоров'я може здійснювати виховання дитини. Впродовж 2011-2013 рр. позивач вирішувала питання виховання і навчання онука [PERSON], відвідування ним дошкільного закладу, батьківських зборів, здійснювала оплату за харчування дитини, впродовж 2015-2016рр. позивач разом з чоловіком [PERSON] займаються вихованням і навчанням дитини в СЗШ № 30, відвідують батьківські збори, здійснюють оплату за харчування. Мати [PERSON] і батько [PERSON] за період навчання школу СЗШ № 30, де навчається їх син [PERSON], 2009 року народження, жодного разу не відвідували. Враховуючи вищенаведене, суд вважає вказані позивачем в позові обставини щодо самоусунення відповідачів від виховання, розвитку та утримання свого сина [PERSON], і ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, вживання відповідачами наркотичних засобів - достовірними і такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України , батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно частини 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід дитини, повнолітні брати та сестри, інші родичі. Згідно частини 6 ст. 167 СК України, дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ч. 1 ст. 183 СК України розмір аліментів у частині заробітку(доходу) матері або батька визначається судом. Відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування, встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування, і опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, і опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа (ст. 244 Сімейного кодексу України). Згідно із ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. В силу ст. 60 ч.3 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідачів займатися вихованням дитини, а саме відсутність з їх сторони будь-яких дій, які б свідчили про їх намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні. Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи встановлені по справі обставини, визнання відповідачем [PERSON] позову і його згоду на позбавлення батьківських прав, заперечення відповідача [PERSON] проти позову, з урахуванням вимоги чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачі по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на них, як батьків, обов'язків, ухилялися і продовжують ухилятися від їх виконання, у зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved