Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

12 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку нерухомого майна, розподіл нерухомого майна та визначення порядку здійснення права спільної власності на автомобіль. В позові [PERSON] вказав, що 05 серпня 2003 року він одружився з [PERSON] 15 грудня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Під час сумісного життя за сумісні кошти ними була придбана двокімнатна квартира, розташована по вул. Соборній, 12-45 в м. Дружківці Донецької області вартістю 12500 грн., жилою площею 30 кв.м, загальною площею 41,6 кв.м. Договір купівлі-продажу квартири від 14 вересня 2006 року був за згодою позивача оформлений на дружину - відповідача [PERSON] Також за сумісні кошти під час сумісного життя сторонами був придбаний легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF69YE30021633 SUPTF69YD3W177350, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Довідка-рахунок була оформлена за згодою позивача на дружину відповідача [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] повідомила позивача, що нерухоме майно та автомобіль є її власністю та йому не належить. Позивач вважає, що йому належить 1/2 частина квартири, розташованої по вул. Соборній, 12-45 в м. Дружківці Донецької області, та 1/2 частина автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF69YE30021633 SUPTF69YD3W177350, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], оскільки вони були придбані під час шлюбу за сумісні кошти. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, розташованої по вул. Соборній, 12-45 в м. Дружківці Донецької області, та провести поділ нерухомого майна, виділивши його частку в натурі, визнати за ним право власності та 1/2 частину автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF69YE30021633 SUPTF69YD3W177350, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], та визначити порядок здійснення права спільної власності на автомобіль щодо його використання, стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору, компенсацію витрат на правову допомогу у сумі 4000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] відмовився від частини позовних вимог, а саме від поділу нерухомого майна і виділення частки позивача в натурі. Решту позовних вимог підтримав, просить їх задовольнити. Порядок користування легковим автомобілем просить встановити наступний: позивач та відповідач користуються легковим автомобілем кожен протягом місяця через місяць. Право користуватися автомобілем першою просить надати відповідачеві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Судові повістки надсилалися їй на адресу її реєстрації, але вона їх не отримувала. Суд, отримавши згоду представника позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Суд встановив, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2003 року до 25 грудня 2015 року (а.с. 10). Під час шлюбу, а саме 14 вересня 2006 року, ними була придбана квартира, розташована по вул. Соборній, 12-45 в м. Дружківці Донецької області, та 07 липня 2015 року легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF69YE30021633 SUPTF69YD3W177350, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14 вересня 2006 року, [PERSON] придбав двокімнатну квартиру, розташовану по вул. Соборній, 12-45 в м. Дружківці Донецької області (а.с.8). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05 квітня 2016 року №56671377, квартира, розташована по вул. Соборній, 12-45 в м. Дружківці Донецької області, належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2009 року (а.с.30-31). Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач не надав суду доказів, що його право власності на квартиру, розташовану по вул. Соборній, 12-45 в м. Дружківці Донецької області, оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності позивача на цю квартиру зареєстровано у встановлений законом порядку. Суд вважає, що підстав визнавати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири у судовому порядку немає, оскільки фактично воно вже існує. Суд встановив, що відповідно до довідки-рахунку серії ААЕ №210210 від 07 липня 2015 року, [PERSON] придбала легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF69YE30021633 SUPTF69YD3W177350, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 47 000 грн. (а.с.7). Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано на відповідача [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9). Виходячи із доказів, суд прийшов до висновку, що легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF69YE30021633 SUPTF69YD3W177350, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 47 000 грн. є сумісною власністю подружжя, оскільки згідно зі ст.60 Сімейного кодексу України майно, придбане подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності. Розмір часток у майні подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що передбачено ст. 70 Сімейного кодексу України. Отже, суд вважає, що позивачу [PERSON] належить право власності на 1/2 частину легкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF69YE30021633 SUPTF69YD3W177350, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 47 000 грн. Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Стаття 71 Сімейного кодексу України встановлює, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що порядок користування спільною сумісною власністю сторін, а саме неподільною річчю легковим автомобілем ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF69YE30021633 SUPTF69YD3W177350, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який запропонований представником позивача [PERSON], є прийнятним, а тому вважає за можливе встановити наступний порядок здійснення права спільної сумісної власності: позивач та відповідач користуються легковим автомобілем кожен протягом місяця через місяць. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 551,20 грн. (а.с. 1,18). Відповідно до п.1 ч.2 ст. 2 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 80 ЦПК України: «Ціна позову визначається: … 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;». Позивач [PERSON] вказав у своєму позові його ціну у розмірі 51500 грн., але суд приходить до висновку, що реальна ціна позову складає 29750 грн. (вартість 1/2 частини квартири 6250 грн., вартість 1/2 частини легкового автомобіля 23500 грн.). Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в частині визнання права власності за позивачем на 1/2 частину легкового автомобіля, тобто про задоволення позову ціною 23500 грн. Пропорційно до задоволених вимог (79%) суд приходить до висновку, що позивачу з відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у сумі 435,45 грн., у стягненні решті суми необхідно відмовити. На підставі ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, ч.2 - граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зі ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем [PERSON] понесені витрати на правову допомогу, яка надавалася адвокатом [PERSON] в розмірі 4000 грн. у зв'язку із складанням позовної заяви, виконанням ухвали суду, участю у судовому засіданні 05 квітня 2016 року. Суд вважає, що компенсацію витрат за правову допомогу треба стягнути у розмірі 2000 грн., ця сума є розумною та не перевищує граничних розмірів, встановлених законом, і, у зв'язку із частковим задоволенням позову, підлягає відшкодуванню позивачу зі сторони відповідача. У стягненні решти суми суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial