Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Зазначав, що 16.10.2015 о 17 год. 10 хв. у м. Києві по вул. М. Гречки, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися: автомобіль «Мерседес», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіль «Део Ланос», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Део Ланос», н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Згідно з постановою Подільського районного суду міста Києва від 25.12.2015 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] 09.01.2015 між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі- ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до умов вказаного договору ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Мерседес», н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування. 26.04.2016 ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 3885 грн. 12 коп. 05.02.2019 між ПрАТ «УПСК» та ним укладено договір № 05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає, а він отримує право вимоги про відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору. Таким чином, він отримав право вимоги до [PERSON] про відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідач письмово не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, просив стягнути з [PERSON] на його користь 3885 грн. 12 коп. на відшкодування шкоди в порядку регресу, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з тим, що повістка, адресована [PERSON] була повернута поштовим відділенням у зв`язку з тим, що адресат відсутній за місцем проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, в силу норм ст. 128 ЦПК України [PERSON] є таким, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 16.10.2015 о 17 год. 10 хв. у м. Києві по вул. М. Гречки, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися: автомобіль «Мерседес», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіль «Део Ланос», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень (а.с. 10). Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 25.12.2015 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] (а.с. 11-12). 09.01.2015 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - договір страхування) (а.с. 9). Відповідно до п. 3 договору страхування строк дії договору встановлено з 10.01.2015 по 09.01.2016. Пунктом 4 договору страхування передбачено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну - 50000 грн., франшиза - нуль грн. Забезпеченим транспортним засобом є - автомобіль «Мерседес», н.з. [NUMBER] (п. 7 договору страхування). 25.03.2016 [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 13). Відповідно до страхового акту № ОЦ/177/000/16/0787 від 26.04.2016 визначено до сплати [PERSON] 3885 грн. 12 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 22). 26.04.2016 ПрАТ «УПСК» сплатило [PERSON] суму у розмірі 3885 грн. 12 коп., про що свідчить платіжне доручення № 22 від 26.04.2016 (а.с. 22). 04.01.2017 ПрАТ «УПСК» було надіслано на адресу відповідача вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 23). З вимоги вбачається, що з моменту ДТП до моменту надсилання вимоги [PERSON] не було письмово повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, ПрАТ «УПСК» пропонувало [PERSON] в досудовому порядку відшкодувати суму заподіяного збитку протягом 10 днів. 05.02.2019 між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) було укладено договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги (далі - договір) (а.с. 5-8). Згідно з п. 2.1 договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитор за укладеними Договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за віступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до додатку № 1 до договору, ФОП [PERSON] набув прав вимоги боргу за полісом АІ/2037118 від 09.01.2015 у розмірі 3885 грн. 12 коп. Пунктом «г» підпункту 38.1.1 п. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з підпунктом 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Ураховуючи те, що винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , ПрАТ «УПСК» сплатило потерпілій особі суму страхового відшкодування, відповідач не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди у встановлений законом строк, а правонаступником ПрАТ «УПСК» згідно договору відступлення права вимоги є ФОП [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. судового збору. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Судом установлено, що 30.01.2019 між ФОП [PERSON] (клієнт) та адвокатом Самойленко П.М. (адвокат) було укладено договір про надання правничої допомоги № 30/01/19. Відповідно до п. 1.1. договору предметом даного Договору є надання Адвокатом правової допомоги Клієнту, з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів Клієнта, які виникли в останнього на підставі Договорів про відступленпя права вимоги та інших, укладених ФОП [PERSON] (а.с. 24). 17.04.2019 між ФОП [PERSON] (клієнт) та адвокатом Самойленко П.М. (адвокат) було укладено Додаткову угоду № 98 до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019. Пунктом 1 Додаткової угоди передбачено, що сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за Договором про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019, по справі №ОЦ/177/000/16/0787, яка пов`язана зі страховим випадком, що мав місце 16.10.2015 (винна особа [PERSON] ), становить 1000 грн., що сплачується Клієнтом Адвокату за надання останнім послуг, які визначені п.2 цієї Додаткової Угоди. Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.04.2019 адвокат Самойленко П.М. виконав наступні послуги, а саме: каналіз судової практики (1 година - 100 грн.), консультація та організація щодо сплати судового збору (0,2 години- 100 грн.), компенсація витрат на канцтовари та поштове відправлення (100 грн.), складання позовної заяви (2 години - 300 грн.), підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подання позову до суду - 1 година - 100 грн.), супровід та контроль судвої справи (300 грн.) (а.с. 26). На підтвердження сплати зазначених сум надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 098 від 17.04.2019 (а.с. 27). Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ураховуючи те, що позивачем надано суду обгрунтований розрахунок суми витрат, понесених на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved