Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить 1/2 житлового будинку [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрований її колишній чоловік, [PERSON] , з яким вона розлучилася у 2020 році, та який у даному будинку не проживає з червня 2020 року. Також з нею зареєстрована та проживає її донька [PERSON] , [INFO] , яка в силу свого віку потребує додаткового догляду та витрат. Її права, як власника житлового будинку, порушені та потребують захисту, оскільки вона сплачує вартість комунальних послуг з урахуванням зареєстрованого відповідача, та немає можливості розпорядитися своїм майном. У зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.07.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивача не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, та виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - bs.ks.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 03.03.2004 року, є власниками по 1/2 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що також підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації №3247388 від 02.04.2004 року та №3247603 від 02.04.2004 року. Зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 21.08.2010 року вбачається, що [PERSON] 21.08.2010 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до рішення Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області №73 від 27.11.2015 року, житловому будинку та земельній ділянці по [ADDRESS] що належить [PERSON] , присвоєно №16. У житловому будинку за адресою [ADDRESS] , як вбачається із домової книги зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області п`ятої сесії сьомого скликання №34 від 26.01.2016 року, [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] Відповідно до рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 01.10.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки виконавчого комітету Бериславської міської ради №252 від 09.04.2021 року вбачається, що [PERSON] , 1987 року народження, зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає з 01.06.2020 року, що також підтверджується актами обстеження щодо встановлення факту проживання (не проживання, сумісного проживання) особи, (осіб). Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний ним спосіб. У зв`язку з тим, що відповідач з 01.06.2020 року без поважних причин не проживає в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , ніяких перешкод у користуванні житловою площею йому не чинилось, суд вважає можливим позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved