Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

27 листопада 2020 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) в якій просив: збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.06.2017 з [PERSON] , на його користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми 100 гривень на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви і по день повноліття. Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 25). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У них [INFO] народилась донька [PERSON] . Позивачем зазначено, що рішенням Новосанжарського районного суду від 26.06.2017 у справі № 542/553/17, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень щомісячно, починаючи з 19.04.2017 до досягнення дитиною повноліття. Позивачем зазначено, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилося матеріальне становище платника аліментів, яка стала власником нерухомого майна, змінився матеріальний стан дитини у зв`язку з навчанням в ДПТНЗ «Полтавському вищому професійному училищі ім. А.О. Чепіги», змінився мінімальний розмір аліментів на дитину, збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. З огляду на викладене, він змушений звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки раніше визначений розмір аліментів - 100 грн щомісячно - жодним чином не сприяє матеріальному забезпеченню дитини, є меншим від встановленого частиною 2 статті 182 СК України мінімального розміру аліментів. Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу - [PERSON] - був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (а.с. 25). Відповідач правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалась. У наданій до суду заяві від 20.01.2021 (а.с. 33) зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 20.01.2021 подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 34). Відповідач, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 20.01.2020 подала до суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі. Крім іншого, в такій заяві відповідач зазначила, що проти задоволення позову не заперечує (а.с. 33). Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за даної явки, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16 липня 2015 року (а.с. 11). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 червня 2017 року у справі № 542/553/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень щомісячно, починаючи з 19.04.2017 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 804/02-26 від 16.11.2020, виданої Виконавчим комітетом Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: с. Лелюхівка, Новосанжарський район, Полтавська область, та до складу його сім`ї входить [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Крім [PERSON] , [INFO] , відповідно до вказаної довідки до складу сім`ї позивача входять [PERSON] , дружина, та [PERSON] , донька. Судом встановлено, що Донька[PERSON] та [PERSON] - [PERSON] - навчається у ДПТНЗ «Полтавському вищому професійному училищі ім. А.О. Чепіги», на підтвердження чого до суду надано договір про надання освітніх послуг у сфері професійно-технічної освіти між замовником робітничих кадрів, фізичною особою та професійно-технічним навчальним закладом від 21.08.2018 (а.с. 13), а також договір про проходження виробничої практики учнем у другому семестрі 2018-19; 2019-20 навчальних років від 21 серпня 2018 року (а.с. 14). У з`язку із навчанням нею здійснюється оплата певних освітніх послуг. Так, судом встановлено, що відповідно до копій квитанцій № 0.0.1856818988.1 від 02.10.2020 року [PERSON] сплатила 680 грн за виробничу діяльність під час навчання в училищі (а.с. 31), а також № Т5205040 від 31.08.2018 [PERSON] сплатила 500 грн за проживання в гуртожитку (а.с. 32). Сплата відповідних послуг здійснюється коштами батька дитин. В той же час, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.11.2020 вбачається, що [PERSON] з 05.04.2019 року належить на праві приватної власності земельні ділянки площею 0,18 га та 0,25 га, а також з 14.01.2019 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-17). Крім того, зі вказаної інформації вбачається, що [PERSON] , як власник земельної ділянки загальною площею 3,1886 га, уклала договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), з ПП «Ворскла» на 49 років. З огляду на те, що на даний час сума стягуваних аліментів з відповідача є недостатньою для матеріального утримання дитини, враховуючи поліпшення матеріального стану матері дитини, яка сплачує аліменти, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів відповідно до вимог Сімейного кодексу України не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач звернувся до суду із відповідними позовом. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з Правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.2014 року з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, в порядку статті 192 Сімейного кодексу України може бути вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів зі стягнення в твердій грошовій сумі на стягнення частки від доходу. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Аналізуючи майновий стан сторін після визначення судом розміру аліментів в 2017 році, суд доходить висновку про зміну такого стану у платника аліментів, а саме: знайшов підтвердження факт покращення майнового становища платника аліментів з огляду на наступне. Зокрема, судом встановлено, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.11.2020 вбачається, що [PERSON] з 05.04.2019 року належить на праві приватної власності земельні ділянки площею 0,18 га та 0,25 га, а також з 14.01.2019 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-17). Крім того, зі вказаної інформації вбачається, що [PERSON] , як власник земельної ділянки загальною площею 3,1886 га, уклала договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), з ПП «Ворскла» на 49 років (зареєстрований 14.05.2018), що дає підстави вважати про наявність у відповідача доходу від виконання такого договору. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що знайшов підтвердження факт зміни майнового становища платника аліментів. Майновий стан відповідача істотно покращився. Також, суд зазначає, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга статті 182 СК України). Частина друга статті 182 СК України була викладена в наступній редакції: "2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку"; Отже, внесеними до статті 182 СК України змінами, було збільшено мінімальний розмір аліментів з 30 % до 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Тобто суд не може визначити розмір аліментів на дитину менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів, що дорівнює 100 грн, встановлений рішенням Новосанжарського районного суду від 26 червня 2017 року на даний час є меншим ніж мінімальний розмір аліментів, встановлений Сімейним кодексом України, і не може забезпечувати потреби дитини, а тому, з огляду на викладене, має бути збільшений. Звернувшись до суду із позовом [PERSON] фактично просив збільшити розмір аліментів, при цьому зазначивши також вимогу про зміну способу стягнення аліментів із стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у вигляді частки від доходу. Враховуючи досліджені судом обставини, та відсутність заперечень з боку відповідача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів із стягнення їх в твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у вигляді частки від доходу, збільшивши про цьому їх розмір. Досліджуючи вимогу позивача про збільшення розміру аліментів з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до статті 191 СК України часом, з якого присуджуються аліменти є день пред`явлення позову. Вирішуючи даний позов, суд не вирішує питання саме присудження аліментів, оскільки вони присуджені вже рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 червня 2017 року, а лише вирішує питання щодо зміни їх розміру та форми сплати. Отже, зміна розміру аліментів та форми їх сплати може мати місце не з дня звернення із таким позовом до суду, а з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи зміну майнового стану платника аліментів, а також зміну з часу присудження аліментів мінімального розміру аліментів відповідно до статті 182 СК України, суд вважає доцільним змінити спосіб стягнення та розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з твердої форми у розмірі 100 грн щомісяця на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати вимогам статті 182 СК України, матеріальному становищу сторін, інтересам сторін і дитини та є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] . Вимога щодо допущення негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, також є такою, що не може бути задоволена, оскільки предметом вказаного позову є не стягнення аліментів, а зміна їх розміру та форми сплати. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнений на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial