Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2008 року та договором дарування будинку від 11.02.2008 року, посвідчених державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С., він є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , які з 2015 року не проживають в зазначеному будинку, не сплачують комунальних послуг та не приймають участі в його утриманні. Просив визнати [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяви про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з`явились. Відповідачка [PERSON] надала на адресу суду нотаріально завірену заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що визнання її та її малолітньої дитини [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , не порушує їх права. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Бартош Н.О., що діє на підставі довіреності від 22.02.2021 року, у судове засідання не з`явилась, зазначила про можливість розгляду справи за її відсутності та надала висновок комісії від 07.10.2021 року, згідно якого Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради не заперечує проти визнання дитини [PERSON] , 2013 р.н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. за реєстраційним №3-103, та договору дарування будинку від 11.02.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. за реєстраційним №3-260, [PERSON] належить будинок [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №5420824 від 11.02.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17771937 від 18.02.2008 року. Як вбачається з інформації Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг маріупольської міської ради №099-99.02-16602 від 02.08.2021 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у буд. [ADDRESS] , але з 2015 року у ньому не проживають, що підтверджується актом №106 від 08.06.2021 року, складеним комісією КСН «сел.Мирний». Як вбачається з наданих суду даних, відповідачі проживають в Російській Федерації, про що містяться відповідні відмітки у їх паспортах та наявні свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже відповідачі є членами родини позивача (невісткою та онуком), з 2015 року у будинку не проживають, їх особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved