Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

05.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] суму майнової шкоди у розмірі 27\~455,43 грн., суму моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн., та стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 17.10.2015 року з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача був пошкоджений. Так як, автомобіль відповідача був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», після звернення позивача, страхова компанія погодилась виплатити страхове відшкодування потерпілому у розмірі 49\~000 грн. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача різницю не покритої страховим відшкодуванням суми матеріальної шкоди, а також завдану моральну шкоду, та судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Матеріали справи містять письмові заперечення відповідача на позов. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.10.2015 року відповідач [PERSON], керуючи власним автомобілем [NUMBER], рухаючись у м. Одесі по вул. Мельницька в районі будинку № 29, не врахував дорожньої обстановки, не дотримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], тим самим порушив п.13.1 «Правил Дорожнього руху». Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/17933/15-п від 30.11.2015 року, [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України /а.с. 9/. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до висновку №380/15 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріальних збитків, складеного судовим експертом [PERSON], розмір матеріальних збитків нанесених [PERSON], власнику автомобіля [NUMBER] складає 75455, 43 грн. /а.с. 10-47/. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3976755 від 22.04.2015 року, автомобіль [NUMBER], застрахований у ПрАТ «СК» «Арсенал Страхування». Максимальна сума страхової виплати за шкоду заподіяну майну є страхова сума у розмірі 50 000 гривень та розмір франшизи 1 000 гривень. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, з вирахуванням франшизи, загальна сума страхової виплати склала 49 000 грн. У ході розгляду справи позивач пояснював, що страховою компанією будо сплачено страхове відшкодування у розмірі 49\~000 грн., що підтверджується також квитанцією /а.с. 8/. У зв'язку із чим, сторона позивача просить стягнути з відповідача різницю завданої матеріальної шкоди та страховим відшкодуванням, а також суму франшизи, а всього у розмірі 27\~455,43 грн. /75 455,43 грн. 49\~000 грн. + 1000 грн./ Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо необґрунтованості висновку №380/15 експертного автотоварознавчого дослідження, оскільки, положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду"№ 5 від 12.06.2009 року розяснено, що у разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. В ході розгляду справи, судом розяснювалося право сторін заявити клопотання про призначення експертизи по справі, однак, даного клопотання до суду не було надано. Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення майнової шкоди у розмірі 27\~455,43 грн. підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Стосовно позивних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України \~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Крім того, відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіяні особі моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). Суд погоджується з доводами позивача про заподіяну йому моральну шкоду душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу, однак суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в позовній заяві є завищеним, в звязку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає, що позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 8\~000 грн. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial