Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області між нею та [PERSON] 20.10.2012 року було укладено шлюб. Від даного шлюбу 16.11.2013 року у них народилась дочка [PERSON]., яка проживає з нею. Позивачка мотивує свій намір розірвати шлюб тим, що вони з відповідачем не змогли створити міцної сімї. Між ними часто виникали конфлікти, очевидцями яких часто ставала їхня малолітня дочка. Постійні образи та сварки чоловіка спричиняли їй душевних страждань. Нерідко проявляв неповагу, принижував її честь та гідність, пред"являв необгрунтовані претензії, припинив матеріально утримати сім"ю та брати участь у вихованні дитини, після чого вона зрозуміла, що відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу та будувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги та дружби. Шлюбних відносин не підтримують, оскільки з 2013 року проживають окремо, їй відомо, що відповідач має постійні стосунки з іншими жінками, що призвело до розпаду їхньої сімї та стало причиною звернення до суду з позовом про його розірвання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне "Григорська", судові витрати покласти на відповідача, дочку залишити проживати з нею. Примирення з чоловіком бажаного результату не дали. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в у судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що вказує оголошення в газеті "Галичина" № 27 від 11.04.2017 року про розгляд справи. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що дану справу можна розглянути в порядку заочного провадження і позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НМ №115455 від 20.10.2012 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 20.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області актовий запис №178, був зареєстрований шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних копії свідоцтва про народження серії 1-НМ 247161, виданого виконавчим комітетом Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 10.12.2013 року, актовий запис №35, встановлено, що від даного шлюбу в сторін 16.11.2013 року народилась дочка [PERSON]. Судом встановлено, що малолітня дочка проживає з матірю за адресою с. Солуків, вул. Центральна, 75 Долинського району та знаходиться на її утриманні, що підтверджуєтьтся довідкою про склад сім"ї №162, виданою виконавчим комітетом Солуківської сільської ради 09.02.2017 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З даних вказаного вище свідоцтва про шлюб вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки "Григорська". Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, сімейного побуту не ведуть, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду їхньої сім'ї. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки з 2013 року проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Наданий судом строк на примирення бажаних результаів не дав. Спір відносно проживання малолітньої дочки відсутній. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з матір"ю, прізвище позивачці змінити на дошлюбне "Григорська". Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved