Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

що позивач звернулася із даним позовом до суду мотивуючи його тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 27.03.2015 р. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.06.2018 р. ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј частин всіх видів заробітку, до повноліття дитини. На даний час дочка навчається в Івно-Франківському державному коледжі технологій та бізнесу, закінчення навчання до 31.01.2020 р. та оплатою за навчання за 2019-2020 роки 7300,00 грн., згідно договору № ТО-9-4 від 03.08.2017 р. На день подання позову, позивачем потрачено на дитину 8780,00 грн., тому виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дочку [PERSON] , [INFO] у розмірі 4390,00 грн. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.06.2020 р. було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 23.07.2020 р. відповідачем подано відзив на позов, в якому він не визнає позовні вимоги оскільки згідно чинним законодавством не передбачено додаткових витрат на повнолітню дитину, що підтверджено також позицією ВСУ у постанові від 24.02.2016 р. у справі № 6-1296цс15. Станом на час подачі позову дочка [PERSON] , досягла повноліття і, окрім того у суді на розгляді перебуває справа за позовом позивачки до нього про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, тому просив у позові відмовити повністю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позову, справу просила розглянути без її участі (а.с. 45). Відповідач [PERSON] подав заяву про заперечення позову, справу просив розглянути без його участі (а.с. 46). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав: Із матеріалів справи вбачається, що сторони в минулому перебували у шлюбі (а.с. 5-6) в якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), яка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно копії довідки від 05.06.2020 р., [PERSON] з 2017 року навчається у Івно-Франківському державному коледжі технологій та бізнесу рівня акредитації молодший спеціаліст і зараз навчається на 3 курсі денної форми навчання у групі ТРС/ТО-52-ІІІ на платній формі навчання до 31.01.2021 р. (а.с. 13). Також факт навчання [PERSON] у даному навчальному закладі підтверджується копією договору № ТО-9-4 від 03.08.2017 р. (а.с. 14-15). Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між повнолітніми батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. [PERSON] народилася [INFO] і [INFO] є повнолітньою. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] навчається з вересня 2017 до 31.01.2021 р. (а.с. 13), тобто на даний час навчання відбувається після досягнення повноліття дитини. Відповідно копій квитанцій вбачається, що позивач оплатила навчання дочки 22.06.2020 р. у розмірі 4480,00 грн. та 4524,80 грн. (а.с. 16). Згідно вимог законодавства правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, а саме ст. ст. 199, 200 СК України. Тому, у випадку, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням після повноліття до досягнення нею 23 років, правила статті 185 СК України не застосовуються. Аналогічна позиція висловлена у постанові ВСУ від 24.02.2016 р. у справі № 6-1296цс15. Окрім того, на даний час у Калуському міьскрайонному суді Івано-Франківської області розглядається позовна заява [PERSON] про стягнення з позивача аліментів на повнолітню дитну, яка продовжує навчання (справа № 345/2184/20). З огляду на вимоги законодавства, суд прийшов висновку, що у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст. ст. 185, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: dismissed