Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Звертаючись до суду позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 18.09.2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у відділі РАЦС Стахановського МУЮ Луганської області актовий запис № 468. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO]. 14.11.2012 року рішенням Стахановського міського суду Луганської області було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем по справі [PERSON], але фактично шлюбні відносини припинилися ще у червні 2012 року, коли вона з відповідачем почали мешкати окремо. Їх малолітній син [PERSON] залишився мешкати з позивачкою, проти чого [PERSON], не заперечував. З того часу, як вони почали мешкати окремо, [PERSON] припинив усяке спілкування зі своїм сином [PERSON]. Він самоусунувся від своїх батьківських обов'язків, перестав приймати педагогічну, матеріальну, грошову, посильну трудову, або будь яку іншу участь у вихованні сина. У зв'язку із чим, позивачка вимушена була звернутися до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання сина. 07 серпня 2012 року Стахановський міський суд виніс рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], починаючи з 19.06.2012 року і до досягнення ним повноліття. Незважаючи на наявність рішення суду, за яким [PERSON], зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання свого сина [PERSON], останній має велику заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується довідкою ВДВС Стахановського міського управління юстиції. Позивачка неодноразово дзвонила відповідачу та наполягала на погашенні заборгованості по аліментам. Під час розмов з відповідачем, вона взивала до його батьківських почуттів та вказувала на те, що його дитина потребує як матеріальної допомоги батька, так і особистої участі батька у вихованні дитини, але [PERSON], відмовлявся від будь якої допомоги своєму синові. Коли це не допомогло, вона повідомила відповідачу, що у разі несплати ним аліментів, вона буде звертатися до правоохоронних органів. За увесь період з моменту нарахування аліментів і до теперішнього часу, відповідач здійснив усього три платежі в рахунок сплати аліментів. Позивач вважає, що сплата цих грошей не свідчить про батьківську любов і турботу про сина, а скоріш є доказом того, що [PERSON] сплатив кошти в рахунок погашення заборгованості по аліментам лише за для того, щоб уникнути відповідальності за невиконання рішення суду та злісне ухилення від сплати аліментів. 29.11.2013 року позивачка все ж таки вимушена була звернутися до Стахановського МВ ГУМВС України у Луганській області з письмовою заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності за невиконання рішення суду та злісне ухилення від сплати аліментів. Копія талона повідомлення зі Стахановського МВ ГУМВ додається. Окрім цього, з того часу, як вона з [PERSON] стали мешкати окремо, останній жодного разу не відвідав свого сина [PERSON]. Під час їх нечастих телефонних розмов, відповідач жодного разу не поцікавився станом здоров'я [PERSON], як він живе та виховується. З 23.10.2013 року [PERSON] почав ходити у дошкільний заклад № 16 групу Б «Золота рибка». Батько [PERSON] - відповідач по справі жодного разу не відвідав його у дитячому садку, не забрав його із дошкільного закладу, що повністю підтверджується характеристикою на [PERSON] із дошкільного закладу № 16. Усі ці факти свідчать про те, що відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Позивачка зазначила, що на протязі усього часу окремого проживання із [PERSON], вона не чинила жодних перешкод до того, щоб відповідач бачився із сином, приймав участь у його вихованні та становленні як особистості. Навпаки, вона усіляко намагалася вплинути на відповідача, щоб він почав приділяти увагу своєму синові, піклуватися про нього, та виховувати. У позовній заяві просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] народження, у відношенні неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги позивача та обставини, якими вони обґрунтовуються визнав у повному обсязі. Представник 3-ої особи - Органу опіки та піклування Стахановської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за їх відсутністю. Зазначили, що при ухваленні судового рішення покладаються на думку суду. Прокурор не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.31 ЦПК України відповідач вправі визнати позов протягом усього часу розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (ар.с.11). Відповідно до копії рішенням Стахановського міського суду від 14 листопада 2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (ар.с.12). Відповідно до копії рішенням Стахановського міського суду від 07 серпня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], починаючи з 19.06.2012 року., і до досягнення дитиною повноліття (ар.с.13-14). Незважаючи на наявність рішення суду, за яким [PERSON], зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання свого сина [PERSON], останній має велику заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується довідкою ВДВС Стахановського міського управління юстиції (ар.с.15). Відповідно до копії характеристики Комунального дошкільного навчального закладу ясла-садок комбінованого типу № 16 "Усмішка", [PERSON] відвідує дитячий садок № 16 групу Б «Золота рибка» з 23.10.2013 року. Дитиною займається його мати [PERSON], вона ж приймає участь в житті садка, приводить та забирає дитину з дитячого садка, відвідує батьківські збори. Розвиток дитини відповідає віку, дитина в садок приходить в охайному вигляді. Батько дитини в дитячий садок не з'являвся, участі в житті садка не приймав, як виглядає батько даної дитини вони взагалі не знають, так як ніколи його не бачили. [PERSON] є членом батьківського комітету, сумлінно виконує покладені на неї обов'язки, приймає активну участь в житті садка. Необхідні щомісячні оплати, у тому числі й оплату за харчування проводить своєчасно (ар.с.18). Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того народжені вони у шлюбі чи поза ним. У судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, яка всі турботи по вихованню, навчанню, і утриманню дитини взяла на себе, батько не спілкується з дитиною та не надає їй регулярної матеріальної допомоги, не виховує дитину та не піклується про неї. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на те, що відповідач обставини, якими обґрунтовано позов, визнала в повному обсязі та те, що вони не суперечать іншим обставинам справи, їх наявність слід вважати доведеною, а позовні вимоги законними та обґрунтованими. Оскільки підстав вважати, що визнання позову суперечить закону, або ним будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, не встановлено, його можна прийняти, а позов задовольнити.

Outcome: approved