Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

11.08.2015р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому після зміни позовних вимог, просить суд визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], 14.02.2013р.н., за місцем проживання його матері [PERSON]: пр. Лебединський, 75, м. Охтирка, Сумської області, та встановити наступний порядок спілкування відповідача з малолітнім сином: побачення один раз на місяць кожної останньої суботи місяця, в період часу з 10.00 до 18.00 год., за попереднім погодженням з позивачкою, а також заборонити відповідачу відвідувати сина [PERSON] під час його знаходження в дитячому садку. Свої вимоги мотивує тим, що з 26.09.2012р. по 14.08.2014р. вона проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, має з ним спільного сина [PERSON], 14.02.2013р.н. Спільне життя подружжя не склалося, з ініціативи відповідача постійно виникали сварки , свідком яких був малолітній син. 14.08.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням суду. Після розлучення дитина за спільною згодою залишилася проживати з матірю. Позивачка створила для дитини належні умови проживання, забезпечила збереження психічного та фізичного здоровя, розумового та духовного розвитку. Влаштувала сина до дитячого садка «Калинка». [PERSON] після розлучення створив нову сімю, у нього народився син [PERSON], 29.03.2015р.н. Відповідач після розлучення постійно переслідує позивачку, погрожує, постійно вимагає побачення з сином, не зважаючи на інтереси позивачки та дитини. Органом опіки та піклування Охтирської міської ради встановлено графік спілкування відповідача з дитиною, згідно якого зустрічі мали відбуватися з 10 до 13 години кожної середи за місцем проживання матері, кожної пятниці за місцем проживання батька та кожної неділі за попередньою домовленістю з матірю дитини у її присутності. Не зважаючи на встановлений графік, відповідач зустрічався з дитиною коли бажав, при зустрічах влаштовував сварки з позивачкою, її родичами, з персоналом дитячого садка. Знаходячись у громадських місцях, [PERSON] погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, вів себе жорстко та неадекватно. 24.02.2015р. позивачка перебувала з сином на стаціонарному лікуванні в Сумській обласній клінічній лікарні. Цього дня [PERSON] під час відвідування влаштував сварку, а потім, незважаючи на присутність інших осіб, які проходили лікування та персоналу лікарні, побив позивачку на очах у дитини, що заподіяло моральну травму синові. За вказаним інцидентом порушено кримінальну справу, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2015р. [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. До, під час та після суду [PERSON] постійно погрожував позивачці фізичною розправою. Протягом 2015р. відповідач став постійно, без дозволу позивачки, самостійно приходити до дитсадка і намагатися забрати дитину. Спочатку персонал дитсадка відстоював інтереси дитини, не віддаючи сина, а потім позивачці почали натякати, щоб вона обрала інший дитсадок, так як їм не потрібні проблеми зі сварливими людьми, тобто [PERSON], який погрожував працівникам дитсадка, постійно вчиняв сварки, висловлювався нецензурними словами. 31.07.2015р. відповідач самовільно, без дозволу матері та персоналу дитсадка, фактично викрав дитину і з того часу утримує його за місцем проживання своєї матері, позбавляючи позивачку можливості спілкуватися з дитиною. Дитина в віці 2 років потребує постійного материнського догляду та турботи. Відповідач разом з дитиною не проживає, [PERSON] піклується бабуся - мати відповідача. З приводу аморальної поведінки відповідача [PERSON] неодноразово зверталася до Охтирського МВ УМВС, але працівники міліції нічого не можуть вдіяти без рішення суду. Позивачка вважає, що в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] проживати саме з нею, а не з його безвідповідальним батьком. На обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах [PERSON] не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, фізично здорова і має змогу забезпечити належні умови проживання та виховання сина. Орган опіки та піклування Охтирської міської ради проводив обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини та матері. Після викрадення сина відповідач представників органу опіки та піклування до свого будинку не пустив і не бажав показувати дитину. У вказаному віці дитини тільки мати здатна забезпечити їй нормальну атмосферу піклування, у повному обсязі створити всі необхідні умови для виховання дитини, та гармонійного розвитку її як особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивачка, як мати, знає які звички у сина, що він любить більше, а що його дратує, а батька навпаки боїться і кожної зустрічі з ним починає плакати і нервувати за матір. Окрім цього, відповідач офіційно не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості. [PERSON] про дитину взагалі не турбується, аліменти не сплачує, має велику заборгованість по аліментам. Поведінка батька, яка проявляється лише в агресійних діях щодо оточуючих [PERSON] людей, будь то персонал дитсадка, родичі чи друзі, негативно впливає на сина. Він починає плакати, просить батька не чіпати його, кличе на поміч маму, але відповідач навмисно вибирає час, щоб позивачка не в змозі була допомогти сину і втрутитися в ситуацію. Кожного разу після спілкування з батьком [PERSON] почуває себе подавленим, він втрачає надію на те, що його хтось може захистити від відповідача. [PERSON] постійно розповідає сину, що начебто мати у нього погана, постійно налаштовує [PERSON], що йому буде краще з бабусею. Після викрадення дитини відповідач не проводить час з сином, а проживає з другою жінкою та іншим сином, а [PERSON] проживає з матірю відповідача за адресою вул. Першотравнева, 7, м. Охтирка. [PERSON] дитина не потрібна і його зустрічі з [PERSON] носять мотив лише роздратувати позивачку, вивести її з рівноваги, поставити її в залежність. [PERSON] байдуже ставиться до того, що син кожного разу переживає стрес від розлучення з матірю, що постійно спостерігає конфлікти, морально страждає. Крім того, в особистій бесіді відповідач повідомив позивачці, що віддасть сина лише тоді, коли вона змінить покази в суді, по факту заподіяння їй тілесних ушкоджень. Позивачка просить в інтересах дитини визначити місце проживання дитини з нею та обмежити спілкування сина з [PERSON], встановивши побачення один раз на місяць і заборонити відвідувати сина в дитсадку, що і стало причиною звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що з відповідачем після народження сина проживали разом за адресою [ADDRESS]. Під час сварки, [PERSON] на той час виповнилося 6 місяців, відповідач вигнав її з дитиною з дому. Певний час вона проживала у своїх батьків, потім у подруги [PERSON], пізніше у своєї рідної сестри [PERSON], де проживає і на даний час - по пров. Лебединському, 75, м. Охтирка, де є все необхідне для проживання дитини: одяг, іграшки, меблі. На даний час позивачка офіційно працевлаштувалась. Відповідач аліменти не сплачує 9 місяців, матеріальної допомоги не надає. Неодноразово були скарги на поведінку відповідача від персоналу дитячого садка. Їй доводилось звертатись до Охтирського МВ, так як відповідач поводить себе агресивно, постійно погрожує та переслідує. Коли перебували з сином у лікарні в м. Суми, у приміщенні лікарні було холодно, тому вона вирішила виписатись, однак відповідач заперечував, з цього приводу виникла сварка, під час якої відповідач побив позивачку в присутності дитини. Коли у липні 2015р. викрав дитину, то сказав їй, щоб вона змінила покази в суді, тоді він поверне сина. З моменту народження [PERSON], та до 31.07.2015р. син проживав разом з нею, потім відповідач викрав його з дитсадка. На даний час дитина проживає у бабусі матері відповідача по вул. Першотравневій, 7, м. Охтирка, а [PERSON] проживає з новою сімєю за адресою [ADDRESS]. У спілкуванні з сином їй чинять перешкоди. Вона неодноразово ходила за місцем проживання матері відповідача з міліцією та представниками органу опіки та піклування, щоб поспілкуватися з сином, але сина їй не дали. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову, залишити [PERSON] проживати з ним, а він не буде чинити перешкод для спілкування позивачки з сином у будь-який час без обмежень. Пояснив, що в змозі забезпечити всім необхідним дитину, проти спілкування з матірю не заперечує. Позивачка постійно чинила перешкоди у спілкуванні з сином, з приводу чого виникали сварки. Коли сину виповнилось один рік позивачка пішла працювати, з сином постійно була його матір. До 30.07.2015р. дитина проживала з матірю. [PERSON] разом з бабусею в дитячому садку, помітили у дитини синець. Позивачка сказала, що син отримав синець в дитсадку, а персонал дитсадку заперечував цю обставину. Тому, 31.07.2015р. він забрав дитину до себе, повіз її на консультацію до лікарів м. Києва. На даний час син проживає разом з ним та бабусею по вул. Першотравневій, 7, м. Охтирка. Підтвердив, що обіцяв передати сина [PERSON] після прийняття судом рішення. Він офіційно не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, отримує щомісячну допомогу у розмірі 400,00грн., однак має підсобне господарство та дачу. Витрати на дитину становлять 1500-2000грн. на місяць. З дитиною спілкується постійно. Аліменти сплачує безпосередньо матері сина, розписок не складає, також надає сину матеріальну допомогу, самостійно купляючи одяг та іграшки, які зберігаються за місцем проживання бабусі. Коли відвідував дитину у дитсадку побачив, що малі босоніжки, забрав сина, купив нове взуття та повернув [PERSON] у дитсадок. Заперечував щодо наявності конфліктів з персоналом дитсадку. Підтвердив, що перебуває у шлюбі з іншою жінкою, з якою має сина [PERSON]. Стверджував, що вони також проживають у його матері по вул. Першотравневій, 7, м. Охтирка, оскільки у його квартирі [ADDRESS] на даний час ведуться ремонтні роботи. Щодо конфлікту у лікарні в м. Суми, пояснив, що під час перебування [PERSON] у бабусі хлопчик захворів, що спричинило підвищення ацетону, тому позивачка з сином перебували на стаціонарному лікуванні. Конфлікт виник через те, що позивачка наполягала на виписці її та сина з лікарні, так як наближався її день народження, а він просив позивачку залишити дитину в лікарні разом з бабусею, головний лікар заперечував проти виписки, але позивачка не погоджувалась. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. При прийнятті рішення просив врахувати, що позивачка має у власності будинок, який є непридатним до проживання після пожежі, тому вона постійно проживає у різних людей. Неодноразово сама пропонувала бабусі матері відповідача доглянути [PERSON], коли вона нібито працювала. Позивачка першою позбавила батька можливості спілкування з сином. Просив врахувати, що відповідач вже має другу сімю, його дружина добре ставиться до [PERSON], а позивачка є особою молодого віку, їй потрібно влаштовувати своє життя, тому найкраще залишити дитину проживати з батьком. Представники Органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини з матірю, однак, вважають, що батько повинен мати більше часу для спілкування з дитиною, ніж вимагає позивачка. Перш ніж надати висновок, комісія виїжджала за місцем проживання як матері, так і батька, дійшла висновку про належні умови для проживання дитини за місцем проживання кожного з батьків, однак враховуючи вік дитини, вважають, що місце проживання [PERSON] слід визначити з матірю. Подали висновок, в якому також запропонували порядок спілкування дитини з батьком упродовж 3-х діб на тиждень за місцем фактичного проживання батька із ночівлею та збереженням прав і інтересів дитини щодо відвідування дитиною дошкільного закладу. При перевірці умов проживання члени комісії спілкувалися з [PERSON], він дуже контактна дитина. Прокурор Панченко В.А. в судовому засіданні, зазначила, що позов підлягає частковомузадоволенню, підтримала пропозицію, викладену у висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради . Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач у справі є батьками малолітнього [PERSON], 14.02.2013р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП № 147894 від 26.02.2013р.(а.с.9) Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є свекрухою рідної сестри позивачки та власницею будинку, загальною площею 105м.кв., по пр. Лебединський, 75, м. Охтирка, в якому зараз проживає [PERSON] За час їх спілкування [PERSON] як мати показала себе з позитивного боку. Вона не заперечує, щоб позивачка разом з сином проживала в її будинку, де їм виділили окрему кімнату площею 22м.кв.. Підтвердила, що після пологів [PERSON] перебувала у лікарні. В цей час дитина проживала разом з батьком за адресою [ADDRESS], догляд за дитиною здійснювала бабуся - мати відповідача. Коли дитині виповнилось 6 місяців відповідач вигнав позивачку з квартири. Допитана в якості свідка [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки, в судовому засіданні пояснила, що позивачка разом з відповідачем після весілля проживали разом за адресою [ADDRESS]. Коли дитині виповнилось 6 місяців, відповідач вигнав дружину з дитиною з дому, зателефонував їй та сказав: «Забери сестру». Позивачка переїхала жити до них, потім жила у подруги 2 місяці, потім переїхала до їх матері. Щоб мати заробіток, позивачка влаштувалась на роботу, а [PERSON] віддала в дитячий садок. У дитсадку хлопчика відвідували бабуся та татко: прийдуть, пограються та ідуть додому, а [PERSON] залишався в дитячому закладі. Після таких відвідин [PERSON] нервувався. На даний час позивачка проживає у них, за адресою пр. Лебединський, 75, м. Охтирка. [PERSON] агресивний, у них з позивачкою постійно виникали сварки. У серпні 2015р. разом з позивачкою двічі ходили до [PERSON] на вул. Першотравневу, 7, м. Охтирка, щоб забрати дитину. Спілкувалися з бабусею, але дитину їм не віддали та не показали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після народження [PERSON], відповідач не допомагав дружині, його дратував плач дитини, виникали сварки. Тетяна телефонувала та жалілась, що він її ображав. Одного разу зателефонувала і сказала, що відповідач її побив та вигнав з квартири, тоді вона з сином, якому на той час виповнилося 6 місяців, залишилась без місця проживання. Деякий час проживала у неї, потім переїхала до сестри. Відповідач матеріально не допомагав. В період, коли позивачка проживала у неї, відповідач не відвідував дитину, дитина була завжди з матірю та повністю на її забезпеченні, у хлопчика були всі необхідні речі для життя та розвитку. Влітку 2015р. [PERSON] забрав дитину з дитсадка, не дозволяє матері спілкуватися з дитиною. З того часу [PERSON] не відвідує дитсадок. В серпні 2015р. приїздила разом з [PERSON] на вул. Першотравневу, 7, м. Охтирка, щоб забрати дитину. Вийшла бабуся і повідомила, що дитини немає, нам його не показали, але вони бачили дитячі речі на їхньому подвірї. Потім відповідач сказав, що зустрінемося на майданчику, але [PERSON] ні на одному майданчику дитини не знайшла. Восени цього року [PERSON] працевлаштувалась в магазин продавцем-касиром. Свідок [PERSON], яка проживає по сусідству з матірю відповідача, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] проживає з [PERSON], бабусею та дідусем по вул. Першотравнева, 7, м. Охтирка. Дитина завжди охайна, одягнена, нагодована. Зі слів бабусі та відповідача, мати дитиною не цікавиться, не дуже прагне щоб дитина була поряд з нею, мати не так дбає про дитину і не так себе поводить. За даною адресою також проживає друга дружина відповідача та їх дитина. Допитана в якості свідка [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона проживає на вул. Першотравнева, напроти будинку 7. Десь 2 місяці потому, дитина почала проживати за цією адресою. Відповідач приходив з дитиною до магазину. Бачила, що з дитиною гуляє тато та бабуся. Вигляд у дитини добрий та спокійний. В серпні до будинку на вул. Першотравнева,7 приїжджала міліція, позивачка плакала біля двору. Зараз у відповідача є дружина та ще одна дитина, які проживають разом з ними. Свідок [PERSON], який є сусідом відповідача, в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] у 2014р. періодично проживав у бабусі по вул. Першотравнева, 7, м. Охтирка, його приводила та забирала мати. З літа 2015р. проживає разом з батьком та бабусею. Хлопчик доглянутий, має іграшки. Разом з ними проживає ще друга дружина [PERSON]-[PERSON] та їх син [PERSON]. Бачив як [PERSON] приїздила з міліцією по дитину, спілкувалася з бабусею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що часто буває в будинку по вул. Першотравнева, 7, м. Охтирка, тому їй відомо, що після розлучення [PERSON] та [PERSON], [PERSON] періодично проживав у бабусі, його приводила та забирала [PERSON]. З літа 2015р. хлопчик постійно проживає у бабусі. Дитина доглянута, має іграшки. Бачила, як приїздила [PERSON] з подругами, стукала, потім викликала міліцію Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що доводиться матірю відповідачу та бабусею [PERSON]. Після народження [PERSON], [PERSON] довелося лікуватись, тому догляд за хлопчиком здійснювала вона. Син з невісткою проживали за адресою [INFO], доки 16.08.2013р. не сталася сварка, на її переконання, з вини невістки. Після розлучення, у квітні 2014р., [PERSON] влаштувалася на роботу, та попросила, якщо бабуся не проти, доглядати онука. Вона не відмовила, тому у 2014р. Тетяна приводила хлопчика до неї на вул. Першотравнева, 7, м. Охтирка, навіть залишала на ніч. 22.02.2015р. [PERSON] захворів, тому він разом з [PERSON] перебував в лікарні м. Суми. Оскільки позивачка хотіла раніше строку виписатись з лікарні, між нею та сином виникла сварка, в якій вона винить невістку. Після виписки з лікарні, [PERSON] стала переховувати [PERSON], не давала [PERSON] та їй спілкуватися з дитиною. Пізніше віддала хлопчика у дитячий садок, де вона ([PERSON]В.) з сином відвідувала онука. Наприкінці липня 2015р. побачили у [PERSON] синець на ніжці. На наступний день забрали дитину та повезли в м. Києв до лікарів. Після повернення в Охтирку син вирішив, що [PERSON] не віддасть. Так як вона працювала в дитячому садку, впевнена, що дітям до 4 років там робити нічого, тому за час перебування у них [PERSON] до дитячого закладу хлопчика не водили. Таку думку розділяє і [PERSON]. Повідомила, що [PERSON] дуже любить батька, однак сумує і за мамою. Позитивне про позивачку може сказати лише те, що вона охайна. Надала суперечливі покази стверджуючи, що [PERSON] жодного разу онука не відвідувала, лише один раз телефонувала; хоча підтвердила, що позивачка приїздила з подругами та з комісією з виконкому, однак вона їх не пустила на подвіря, так як [PERSON] не було вдома. Судом встановлено, що відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 10) Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.10.2013р. з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 500,00грн., щомісячно на утримання [PERSON], 14.02.2013р.н., та 200,00грн. на утримання дружини - [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, які стягуються з 20.08.2013р..(а.с.11-12) Згідно довідки-розрахунку № 3295/02-41/2 від 09.07.2015р., виданої державним виконавцем ВДВС Охтирського МРУЮ, [PERSON] має заборгованість по аліментах, яка за період з 01.01.2015р.-30.06.2015р. склала на утримання дитини - 3000,00грн., на утримання матері дитини 900, 00грн., що підтверджується матеріалами справи.(а.с.13) Судом встановлено, що в період з 22.02.2015р. по 25.02.2015р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Сумської обласної дитячої лікарні з діагнозом шлунково-кишкова дискінезія з ацетонемією, що підтверджується копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого. (а.с. 107) Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2015р., який набрав законної сили 03.09.2015р., [PERSON] засуджений за ч.1 ст. 125 КК України, відповідно до якого 24 лютого 2015 року приблизно о 15 годині 45 хвилин [PERSON], у боксі № 6 інфекційного відділення Сумської обласної дитячої клінічної лікарні по вул. Ковпака, 22 в м. Суми, перебуваючи в агресивному стані, схопив правою рукою потерпілу [PERSON] за шию і почав стискати фаланги пальців від чого остання відчула фізичний біль, нестачу кисню в легенях і стала задихатися. Перебуваючи у шоковому стані, потерпіла [PERSON] стала пручатися і вирвавшись підбігла до дверей боксу №6 стала кликати на допомогу та зателефонувати до правоохоронних органів, на що [PERSON], вихопивши мобільний телефон, вийшов з палати, а приблизно через хвилин сім повернувся, де перебуваючи в агресивному стані по відношенню до потерпілої [PERSON] почав брутально лаятися з нею. Продовжуючи злочинний намір, на грунті неприязних відносин, [PERSON], перебуваючи біля вікна палати, схопив правою рукою за волосся потерпілу [PERSON], яка знаходилась у вертикальному положенні спиною до нього біля вікна і з силою штовхнув її на підлогу таким чином, що вона впала спиною на підлогу, після чого обвинувачений [PERSON] наніс їй три удари обома ногами в область правого стегна та правої ноги. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 04 березня 2015 року [PERSON] отримала легкі тілесне ушкодження,що підтверджується копією вироку.(а.с.22-25) Судом досліджені матеріали перевірки № 781 та встановлено, що 27.02.2015р. [PERSON] звернувся з заявою до правоохоронних органів про те, що його дружина [PERSON] перешкоджає йому спілкуватися з сином. За результатами перевірки встановлено, що 25.02.2015р. після виписки з дитячої лікарні [PERSON] за місцем проживання відсутня, нове місце знаходження її та сина [PERSON] [PERSON] не повідомила, що унеможливлює його спілкування з сином. Подальшу перевірку припинено. Встановлено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 26 від 05.03.2014р. встановлено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], 14.02.2013р.н., шляхом його зустрічей з сином щосереди за місцем проживання матері, щопятниці за місцем проживання батька, та щонеділі з 10.00год до 13.00год. за попередньою домовленістю з матірю дитини та у її присутності.(а.с.14) Судом встановлено, що 01.05.2015р. за заявою [PERSON] порушено кримінальне провадження № 12015200060000346 по факту отримання тілесних ушкоджень малолітнім [PERSON], 14.02.2015р.н.. За результатами досудового розслідування кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, що підтверджується копією листа та матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні.(а.с.47) В період з травня по липень 2015р. як позивачка, так і відповідач неодноразово зверталися до правоохоронних органів на дії одного до іншого. Так, [PERSON] скаржилася на погрози з боку [PERSON], вчинення ним хуліганських дій щодо неї та відносно того, що [PERSON] забрав речі їхнього сина. Вказані обставини підтверджуються копіями висновків від 12.05.2015р., 05.06.2015р. та 27.06.2015р. (а.с. 17-19) [PERSON] скаржився на [PERSON] щодо безпідставного звинувачення заявника, що підтверджується матеріалами перевірки № 2525 від 05.06.2015р. За результатами перевірки зазначених заяв перевірку було припинено та рекомендовано батькам дитини звернутись до суду для визначення місця проживання дитини та порядку спілкування з нею. Судом встановлено, що [PERSON] з 11.03.2015р. відвідує Центр розвитку дитини «Калинка». Належним вихованням та доглядом дитини займається мати [PERSON] Дитина до дитсадочка завжди ходить охайна і доглянута, режиму закладу дотримується. Оплату за харчування [PERSON] мама здійснює вчасно. Від працівників центру зауважень до мами не має. У персоналу закладу з батьком [PERSON] виникають конфлікти у вирішенні питання зустрічей з сином, так як працівники закладу керуються рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради №26 від 05.03.2014р. та заявою мами, де зазначено, що побачення батька з сином та повинні відбуватися за попередньою домовленістю з нею та в її присутності, що підтверджується довідкою № 111 від 06.08.2015р.(а.с.15) Однак, [PERSON] порушував встановлений порядок спілкування з дитиною, що не заперечував в судовому засіданні, відвідував дитсадок «Калинка» для зустрічей з сином [PERSON] без погодження з матірю дитини та намагався забрати сина [PERSON] з дитсадка без її дозволу. На зауваження вихователів про відсутність дозволу [PERSON] на такі зустрічі в дитсадку, відповідач вів себе не коректно у присутності дітей та вихователів, підвищував голос, погрожував скаргами до відділу освіти, записував розмову на диктофон, що підтверджується копіями доповідних записок від 04.06.2015р. та 16.06.2015р. вихователів та медичної сестри центру розвитку дитини «Калинка».(а.с.86-87) Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює в ЦРД «Калинка» практичним психологом. З березня по серпень 2015р. [PERSON] відвідував дитсадок «Калинка», відбувалася адаптація дитини, привикання до дитячого колективу. Позивачка неодноразово зверталася за консультацією відносно дитини. Батька бачила лише один раз, вкінці липня. Він прийшов з бабусею, на майданчику грався з дитиною. Про конфлікти [PERSON] з персоналом знає з документів з цього приводу. Причиною конфлікту персоналу з відповідачем було невиконання відповідачем рішення органу опіки та піклування, а саме: неузгодження з [PERSON] своїх зустрічей з дитиною. З серпня і на даний час [PERSON] дитсадок не відвідує, але він не відрахований. Те, що [PERSON] зараз не відвідує дитсадок, може негативно вплинути на дитину, оскільки знову буде відбуватися адаптація, що є стресом для дитини. Відвідування дитиною дитячого садку має бути регулярним. Вважає, що для належного розвитку дитини потрібна повна сімя, але мати передусім. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що при відвідуванні сина в дитячому садку виявив гематому на ніжці хлопчика, тому 31 липня 2015р. забрав дитину з дитсадка, возив до м. Києва на медичну консультацію. Потім залишив дитину проживати за місцем своєї реєстрації по вул. Першотравнева, 7, м. Охтирка, в домогосподарстві його матері [PERSON]. 31 липня 2015р. [PERSON] звернулася до Охтирського МВ УМВС з заявою про те, що її чоловік [PERSON] самовільно забрав їх сина [PERSON] з дитсадка та не повертає. Даний факт був повторно зареєстрований 02.08.2015р. та 04.08.2015р.. Перевіркою встановлено, що з метою медичного обстеження дитини в м. Києві з приводу ушкодження правої ноги, [PERSON] забрав [PERSON] з дитсадка. Після медичного обстеження 04.08.2015р. повернувся до м. Охтирка та проживають [INFO]. Подальшу перевірку припинено та рекомендовано звернутися батькам дитин до суду, що підтверджується копією висновку від 05.08.2015р. (а.с. 20) Матеріалами справи підтверджено, що 30.07.2015р. [PERSON], оглянутий в КЗ Охтирська ЦРЛ, встановлено діагноз: забій, підшкірна гематома с/з правої голені, а 01.08.2015р. в ОХМАТДИТ, м. Київ, [PERSON] також проведено огляд та встановлено такий же діагноз.(а.с. 132, 170) Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу склалися неприязні відносини, наявний конфлікт, який почався, ще коли дитині виповнилось 6 місяців, який загострився після нанесення відповідачем легких тілесних ушкоджень позивачці, та триває на даний час. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що відповідач перешкоджає позивачці у спілкуванні з дитиною. Так, відповідач пояснив, що якщо [PERSON] погодиться, щоб син [PERSON] проживав з ним, він не буде чинити перешкод у спілкуванні сина з матірю дитини у будь-який час. Позивачка виказала сумнів щодо такої обіцянки, оскільки протягом серпня-вересня 2015р. вона неодноразово приходила до будинку по вул. Першотравневій, 7 м. Охтирка, де проживав її син разом з бабусею [PERSON], однак їй не дали можливості побачитись з сином. Зазначені позивачкою обставини підтверджуються показами свідків, як з боку сторони позивача так і з боку сторони відповідача. Крім того, представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що за усним зверненням [PERSON] та за її участі, 05 та 06 серпня 2015р. комісія у складі начальника служби у справах дітей, директора Охтирського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, заступника головного лікаря з питань охорони дитинства та материнства КЗ «Охтирська ЦРЛ» здійснили виїзд за місцем перебування [PERSON] по вул. Першотравневій , 7, м. Охтирка, для обстеження умов проживання дитини, однак батька дитини вдома не було, зайти до будинку комісії не дозволила бабуся, що підтверджується копіями актів. (а.с. 133-134) Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради № 01-17/2135 від 16.09.2015р., є доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], 14.02.2013р.н. разом з матірю [PERSON], за місцем її фактичного проживання та визначити спосіб участі батька [PERSON], який проживає окремо від дитини, у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON], 14.02.2013р.н., шляхом зустрічей упродовж трьох діб на тиждень за місцем фактичного проживання батька із ночівлею та збереженням прав та інтересів дитини, щодо відвідування ним дошкільного (загальноосвітнього) закладу. (а.с.78-79) Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснив, що на засіданнях комісії сторони були присутні, враховувались їх позиції по спірним питанням, надавалась оцінка умовам проживання матері і батька, які викладені в актах. (а.с. 135-136). Позивачка в судовому засіданні пояснила, що на даний час проживає у рідної сестри [PERSON], де є належні умови для проживання дитини та забезпечення її всім необхідним. Всі мешканці будинку по пр. Лебединський, 75, м. Охтирка надали згоду на проживання її та [PERSON], їм виділили окрему, саму більшу кімнату. На даний час вона має постійне місце роботи в ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна», що не спростовано відповідачем. Позивачка надала графік роботи на жовтень місяць, та пояснила, що в подальшому робочі тижні та неробочі чергуються, що просила врахувати при визначенні днів спілкування [PERSON] з сином. (а.с. 150) Матеріалами справи підтверджено, що на даний час, [PERSON] фактично проживає за адресою [INFO], за час проживання характеризується позитивно.(а.с.89) В судовому засіданні [PERSON] стверджував, що він постійно проживає у матері по вул. Першотравнева, 7, м. Охтирка. Однак ці пояснення суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються довідкою № 152 від 28.09.2015р., виданою ОСББ імені [PERSON] та підписаною головою ОСББ та шістьма сусідами [PERSON], згідно якої відповідач фактично проживає за адресою [INFO]. (а.с.105) Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря поліклініки з ДЗ: Гіпертонічна хвороба І ст. 2 ризик2. Хронічний панкреатит зовнішньо секреторною недостатність. ГЕРХ. Езофагіт. Хронічний гастродуоденіт. [PERSON] на диспансерному обліку у лікарів поліклініки КЗ «Охтирська ЦРЛ» не знаходиться.(а.с.106-107) Суд враховує, що за клопотанням сторін по справі в судовому засіданні двічі оголошувалась перерва для вирішення спору шляхом укладення мирової угоди, однак сторони до згоди так і не дійшли. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до п. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, у всякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків при вирішенні питання місця проживання дитини. Згідно із роз'ясненнями, викладеними в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Суд враховує, що [PERSON] на час звернення позивачки з позовом до суду не досяг трьох років і перебуває у такому віці, коли за рівнем свого розвитку не може виявити усвідомлене бажання проживати разом із кимось із батьків і виявити прихильність до одного з них чи обох, чи дати пояснення про задоволення тими умовами, в яких він проживає на час розгляду справи та про комфортність проживання без матері, чи про бажання змінити обстановку з метою проживання разом з матір'ю. З огляду на зазначене, суд вважає, що для вирішення спору щодо місця проживання малолітнього [PERSON], з огляду на максимальне забезпечення його інтересів з врахуванням його віку, в якому він потребує максимальної уваги та піклування саме з боку матері, а не інших членів родини, якими є його батько та бабуся з боку батька. Проживання дитини з матір'ю не позбавляє батька дитини права на спілкування з дитиною та участь у вихованні дитини. Не може бути підставою для залишення дитини з батьком і проживання його в більш комфортних умовах з огляду на проживання в будинку своєї матері бабусі дитини. Позбавлення дитини материнського піклування може негативно вплинути на емоційний та фізичний стан дитини, оскільки перебування дитини з будь-ким із родичів не можна порівнювати з перебуванням дитини з матір'ю. Доказами в справі не підтверджене ухилення матері від виховання дитини, саме відповідач самовільно позбавив сина спілкування з матір'ю, а вона вчиняла дії по захисту свого права щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином, в тому числі, до звернення з даним позовом до суду. Суд враховує і те, що відповідач та члени його родини не давали можливості дитині зустрічатись з матір'ю, що свідчить про обмеження їх у спілкуванні один з одним, хоча це не мотивовано певною поведінкою матері, яка б викликала необхідність контролювати зустрічі матері з дитиною, а тому немає підстав вважати, що таке обмеження відповідає інтересам дитини. Реальні обставини поведінки батьків дитини і інших родичів свідчать про те, що мати обмежена у виконанні своїх материнських обов'язків, а основну частку обов'язків по вихованню дитини взяли на себе родина батька - його мати. При цьому суд приймає до уваги і обставину, яку повідомила бабуся [PERSON], що хлопчик дуже сумує за мамою. Суд вважає, що за обставин, що склалися, коли дитина проживає з батьком та його родиною, відсутність повноцінних контактів дитини з матір'ю, може призвести, з врахуванням віку хлопчика, до знецінення в його свідомості думки про позивачку як про матір і рідну людину, що є неприпустимим і суперечить інтересам дитини. Вказану обставину суд також оцінює як підставу для визначення місця проживання дитини з матір'ю, відносно якої відсутні докази про те, що вона має намір перешкоджати дитині спілкуватись з батьком. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них. Таким чином, при визначенні місця проживання дитини за Сімейним та Цивільним кодексами України поняття місця проживання дитини це не конкретна адреса і не конкретний населений пункт, а саме особа, з якою має проживати дитина. Разом з цим, суд враховує, що відповідно до ст.161 Сімейного Кодексу України судом може бути визначене місце проживання дитини лише з одним з батьків без зазначення конкретної адреси проживання, оскільки таким чином не будуть порушуватись законні права та інтереси одного з батьків на свободу пересування передбачені Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини підлягають частковому задоволенню, а саме: визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері, без зазначення конкретної адреси. Щодо іншої частини позовних вимог суд зазначає таке. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 СК України, в разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, вчиняє перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачка вживала заходи для добровільного залагодження спору, а тому має юридичне право на судовий захист. Згідно ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Крім того, згідно із ст.ст. 11 та 14 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. В частинах ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом вказаного спору, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору та суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Позивачка з висновком органу опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації не погодилася, зазначила, що на її думку, одного разу на місяць достатньо для зустрічей сина з батьком, оскільки відповідач поводиться агресивно, на що дитина реагує негативно. Крім того, відповідач підтримує позицію своєї матері - бабусі [PERSON], що хлопчик повинен відвідувати дитячий садок лише після виповнення чотирьох років, тому має обґрунтовані побоювання, що при залишенні дитини у батька протягом трьох днів на тиждень, як пропонує орган опіки, [PERSON] не буде відвідувати дитячий садок, що призведе до порушення режиму дитини та викличе негативну реакцію, коли вона (позивачка) буде відводити сина до дитсадка, оскільки працює і не має можливості залишати його вдома. Просила врахувати графік її роботи , наявність робочих днів, які припадають на суботу, коли дитячий садок не працює. Відповідач та його представник з висновком також не погодилися просили залишити дитину проживати з батьком, який не буде перешкоджати спілкуванню дитини з матірю. Враховуючи пояснення сторін, свідків, враховуючи малолітній вік дитини, психолого емоційний контакт дитини з батьком та мамою, зайнятість батьків, їх суб'єктивне ставлення до сина, характеризуючі дані сторін, присвячення свого часу дитині, її життю та розвитку, необхідність перебування її у дошкільному навчальному закладі, необхідність реалізації прав інших родичів дитини на участь у спілкуванні та її вихованні, той факт, що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки та те, що сторони не дійшли згоди щодо участі батька у вихованні малолітнього сина і з цього приводу виникають систематичні конфліктні ситуації, а також зважаючи на законодавчі рекомендації при вирішенні питань, пов`язаних з розглядом спорів щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд не може в повному обсязі погодитись із зазначеним вище висновком. З огляду на викладене, суд вважає доцільним визначити наступний порядок спілкування відповідача з дитиною: два рази на місяць у суботу, коли [PERSON] працює, та неділю, яка слідує після неї. Суд зазначає, що порядок та спосіб спілкування, обраний судом, є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, та пріоритетному інтересу дитини, оскільки не порушує як право відповідача на виховання та спілкування, так і інтереси самої дитини, на підтримку зв'язків з родичами батька, та крім того, забезпечить виконання судового рішення у випадку зміни місця проживання матірю дитини, що відповідає положенням чинного законодавства. Оскільки судом достовірно встановлено, що між батьками дитини постійно виникають конфліктні ситуації, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає не доцільним обумовлення побачень за місцем проживання матері дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, підлягають частковому задоволенню, а саме встановлення графіку спілкування [PERSON] з сином шляхом систематичних побачень кожні першу та третю суботу та неділю місяця з 09 години суботи до 18 години неділі за місцем постійного проживання батька з дотриманням режиму дня дитини, з врахуванням фізіологічних особливостей дитини згідно її віку, у разі, якщо перша та третя субота місяця є робочою суботою матері дитини, тоді побачення сина з батьком переноситься на другу та четверту суботу та неділю місяця з 09 години суботи до 18 години неділі, та заборони [PERSON] відвідувати сина у дитячому садку. На підставі викладеного,

Outcome: partial