Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

26.08.2014р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 25 % від усіх його заробітків, але не менше 5000 грн. щомісячно, мотивуючи вимоги тим, що відповідач повністю припинив свою участь у вихованні та утриманні їхнього сина, не надає жодних коштів на його утримання, заробляє близько 8-10 тис. грн. в місяць, зобов'язаний утримувати дитину, працездатний, а тому спроможний допомагати матеріально. В подальшому подала заяву про збільшення та уточнення розміру позовних вимог, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 30% з усіх видів його доходів щомісяця, але не менше встановленого законом мінімального розміру. В судовому засіданні 15.10.2014р. позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, пояснила, що дитина займається спортом, зокрема: баскетболом та регбі, є учнем Львівської ОДЮСШ, потребує спеціального харчування, одягу та спортивного спорядження, просила позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав, дав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві обставинам, просив позов задовольнити повністю. Відповідач в суді позов визнав частково та пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на дитину, однак не в розмірі про який просить позивачка, а 1000 грн. щомісячно, оскільки, він окрім цього займається розвитком сина, його вихованням та допомагає матеріально, про що надав суду фіксальні чеки, та буде допомагати дитині в майбутньому. Пояснив, що його дохід є мінливим та нестабільним, вдруге одружився, має на утриманні малолітню дочку [PERSON] 2011р.н. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення дані відповідачем та пояснив, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які працюють за загальною системою оподаткування, повинні сплачувати аліменти із свого чистого доходу, а сума доходу, яка зазначена в декларації про доходи не є чистим доходом відповідача, оскільки він несе ще й витрати пов'язані з отриманням прибутку. Зазначив, що відповідач не відмовляється від сплати аліментів, готовий їх сплачувати, однак в меншій сумі, просив позов задовольнити частково, а саме в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Як вбачається із свідоцтва про розлучення серії [NUMBER] сторони розірвали шлюб 03.07.2007р. про, що у відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №341 (а.с.11). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], відповідач батьківства не оспорює (а.с.6). Дитина проживає з позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою ОСББ «На Червоної Калини» від 17 жовтня 2014 року (а.с.44) та договором оренди квартири від 17.07.2014р. (а.с.45-48), про що сторони в судовому засіданні не заперечували. З довідки виданої ТзОВ «Фірма «Дісна» від 15.10.2014р. №477 вбачається, що [PERSON] працює на посаді менеджера. (а.с.37) та його заробітна плата за шість місяців становить 4957, 14 грн. У відповідності до вищезазначених нормам Сімейного кодексу України, аліменти стягуються з усіх видів доходів платника аліментів. Встановлено, що окрім отримання доходів в ТзОВ «Софтсерв», де відповідач працює на посаді молодшого керівника проекту, і його заробітна плата за квітень-вересень 2014р. склала 4957, 14 грн. (а.с. 49), він також є суб'єктом підприємницької діяльності та отримує дохід від такої (за І кв.2014р. дохід відповідача складав 88266,53 грн., за півріччя 2014р. - 208661,18 грн., за ІІІ кв. - 334559,89 грн.), що підтверджується довідкою ДПІ у Галицькому районі м. Львова від 16.12.2014 р. та копіями податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] (73-81). Судом встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дочку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.29) та відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.30), непрацездатних батьків на утриманні не має. З урахуванням наведеного, а також положень ч.1 ст.182 СК України, якою передбачені підстави, які враховуються судами при вирішенні розміру аліментів, з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2015р.», беручи до уваги відсутність домовленостей щодо участі відповідача в утриманні дитини, те, що обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, враховуючи майновий стан відповідача, який, окрім основного працевлаштування займається підприємницькою діяльністю, отримує мінливий дохід, має на утриманні малолітню дочку, непрацездатних батьків на утриманні не має, будь-яких доказів на підтвердження незадовільного стану його здоров'я суду не надав, згоду відповідача сплачувати аліменти, однак у розмірі меншому ніж просить позивачка, матеріальний стан позивачки, яка працює, а також те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а самій позивачці матеріально важко утримати дитину, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1800 грн. на дитину щомісячно до досягнення ним повноліття. Стягнення аліментів в такому розмірі відповідає дійсному майновому стану відповідача, який всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України не надав доказів неспроможності сплачувати аліменти в такому розмірі. Покликання відповідача на те, що він періодично надавав кошти позивачці на утримання сина, займається його вихованням, що вихідні син проводить із ним, суд бере до уваги, однак оцінює як таке, що не дає підстав для стягнення аліментів в розмірі, який зазначає відповідач. Твердження відповідача та його представника про те, що приватні підприємці несуть витрати, пов'язані з отриманням доходу, а відтак для визначення доходу, що належить фізичній особі - суб'єкту підприємницької діяльності аліменти повинні визначатись (сплачуватись) із чистого доходу, тобто, з різниці між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з його одержанням), зменшеного на суму сплаченого податку з доходів фізичних осіб є такими, що не спростовують висновків суду про необхідність сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1800 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття, оскільки, відповідачем в силу ч. 3 ст. 10 ЦПК, яка неодноразово йому роз'яснювалась в судовому засіданні, не надано суду жодного документального підтвердження понесення ним витрат. Також суд не приймає до уваги і доводи позивачки щодо стягнення аліментів в розмірі 30% від доходу відповідача, але не менше 5000 грн., який вона серед іншого аргументує тим, що син має здібності до спорту, займається баскетболом та регбі, є учнем Львівської ОДЮСШ, потребує спеціального харчування, одягу та спортивного спорядження з огляду на наступне. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 18 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Зобов'язання брати участь у додаткових витратах на дитину не є абсолютним і виникає у батьків лише за наявності особливих обставин, викликаних розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, отже додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог. Відтак, суд вважає, що доводи позивачки у цій частині стосуються додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, а позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання сина позивачка не заявляла. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а саме в розмірі 1800, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial