Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові зазначала, що 24.11.2007 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Під час шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. На теперішній час вона з відповідачем проживають окремо. Дочки проживає з нею, усі обов'язки щодо її утримання та виховання несе самостійно. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачка вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати своїх малолітніх дочок. Відповідач працює охоронцем на ВАТ «Запоріжсталь» просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частина усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття та стягнути судовий збір. До початку слухання справи уточнила свої вимоги та просить стягнути на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття та стягнути судовий збір. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги та просила суд їх задовольнити, на підставах заявлених у позові, додатково пояснюючи, що вона працює у дитячому садку і отримує мінімальну заробітну плату, а відтак, потребує матеріальної допомоги на дітей. У судовому засіданні [PERSON] не оспорюючи свого обов'язку утримувати малолітніх дітей, зазначав, що наведений позивачем розмір є завеликим і він не має можливості надавати саме таку допомогу, вважає, що здатен сплачувати аліменти у розмірі 700 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року (а.с.5). Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області 14.10.2014 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено і ніким не заперечується, що сторони від шлюбу мають малолітніх дітей- дочку - [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6,7) Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Діти проживають разом із позивачкою [PERSON] та перебуває на утриманні останньої і даний факт визнаний відповідачем і тому в силу ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак, встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дітей Крістіни та Вікторії та не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу [PERSON] на утримання дітей. Окрім того, як встановлено судом із пояснень відповідача та оглянутого у судовому засіданні оригіналу трудової книжки [PERSON] останній офіційно не працевлаштований. Відповідач має можливість надавити матеріальну допомогу на дитину, оскільки він інших дітей не має, має можливість отримувати дохід. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до довідки МКП «Основаніє» від 09.10.2014 року [PERSON] проживає [ADDRESS] разом із [PERSON]та [PERSON] (а.с.8,9). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначено у ч.2 ст. 182 СК України, отже меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Позивач [PERSON] наполягала на визначенні розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі 1000 грн. на дітей щомісяця. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. З урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров'я, стану здоров'я неповнолітніх дітей, відсутності перешкод у відповідача надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує такої допомоги, зважаючи на реальні витрати позивачки на дитину, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, якій має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення [PERSON] яка отримує заробітну плату у мінімальному розмірі та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, тяжкими захворюваннями не хворіє, відсутність у останнього постійного заробітку, а також положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення аліментів в розмірі 800 гривень щомісячно, по 400 грн. на кожну дитину, саме такий розмір буде достатнім для утримання дітей, і відповідач в змозі його виплачувати. При визначені розміру аліментів суд враховує і ті обставини, що відповідач є працездатною особою, тому не має підстав обмежуватися 30% прожитковим мінімумом, який встановлюється державою. Визначена судом сума у 800 грн. є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дітей і ця сума не перевищує можливостей відповідача. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання сином сторін коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 13.10.2014 року З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей, щомісяця у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., по 400 грн. на кожну дитину починаючи з дати звернення до суду - 13.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору 243,60 грн. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню.

Outcome: partial