Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтували тим, що вони являються власниками житлового будинку по [ADDRESS]. В даному будинку також зареєстрований [PERSON] - колишній співмешканець позивача [PERSON] Відповідач постійно проживав у будинку позивачів по 30.12.2013 року. Після припинення стосунків з позивачем [PERSON] [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає, його речі в даному помешканні відсутні. В добровільному порядку відповідач не знявся з реєстрації за вказаною адресою і не збирається цього робити. Факт непроживання [PERSON] в будинку позивачів понад один рік без поважних причин підтверджується актами, що складалися комісією за участю сільського голови Новорудської сільської ради, секретаря та депутата цієї сільської ради. Вважають, що [PERSON] втратив право на користування їх будинком в зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік і повинен бути знятий з реєстрації по [ADDRESS]. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS], а також зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS], а також зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Підтвердив, що він з 30.12.2013 року в будинку позивачів по [ADDRESS] не проживає, його речі в даному помешканні відсутні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належать на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В даному будинку з 9.04.2010 року також зареєстрований [PERSON] - колишній співмешканець позивача [PERSON] Відповідач постійно проживав у будинку позивачів по 30.12.2013 року. Після припинення стосунків з позивачем [PERSON] [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає, його речі в даному помешканні відсутні. В добровільному порядку відповідач не знявся з реєстрації за вказаною адресою і не збирається цього робити. Зазначені обставини підтвердила позивач та представник позивачів в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачем, а також це встановлено з досліджених судом свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1997 року, актів обстеження місця проживання по [ADDRESS] від 29.09.2014 року та 15.01.2015 року, довідок Новорудської сільської ради Маневицького району № 61 та № 62 від 15.01.2015 року, повідомлення Маневицького РС УДМС у Волинській області № 0722/76 від 30.01.2015 року. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки [PERSON] відсутній по місцю проживання позивачів без поважних причин більше одного року, він втратив право на користування вказаним житловим будинком по [ADDRESS]. Вирішуючи позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання по [ADDRESS] суд виходить з наступного. Згідно п. 1, 3 ч. 1, ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах позовної заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не наведено будь-яких доказів у підтвердження того, що іншими особами чи установами та організаціями порушуються, не визнаються чи оспорюються права, свободи чи інтереси позивачів. Відсутні докази у підтвердження вказаних обставин і в матеріалах, що додаються до позовної заяви. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки рішення про позбавлення права на користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації компетентним органом, тобто питання щодо зняття з реєстрації вирішується в порядку виконання даного судового рішення, вимога про зняття з реєстрації місця проживання чи зобов'язання зняти з реєстрації може бути заявлена у випадку відмови уповноваженого органу вчинити такі дії, в задоволенні позовних вимог про зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання по [ADDRESS] слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: partial