Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

21 вересня 2009 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача, у якому зазначала, що постановою \~Амур-Нижньодніпровського \~районного суду\~\~м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 15 травня 2000 року до повноліття дитини. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду\~\~\~\~м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 250 грн. щомісячно на період навчання останньої у вищому навчальному закладі, починаючи з 11 вересня 2006 року по 30 червня 2010 року. Посилаючись на те, що [PERSON] не сплачував аліменти у повному обсязі, з урахуванням уточнень просила стягнути з останнього на свою користь 21 986 грн 79 коп. заборгованості за аліментами з 27 травня 2003 року, 1 732 грн 95 коп. 3 % річних від суми заборгованості та 177 277 грн. 56 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з 27 травня 2003 року по 01 лютого 2010 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду\~\~м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 50 тис. грн.. пені за прострочення сплати аліментів, 300 грн. витрат на правову допомогу та 100 грн. судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 1 а.с.50). Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду\~\~м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів за виконавчим листом № 12-98 від 22 травня 2000 року відмовлено (том 1 а.с.174). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 17 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів за період з 27 травня 2003 року по 27 травня 2006 року у розмірі 5 827 грн 81 коп., за період з 11 вересня 2006 року по 01 травня \~\~2009 року у розмірі 8 тис. грн, за період з 01 травня 2009 року по 01 лютого 2010 року у розмірі 4 382 грн 22 коп., а всього 18 210 грн 03 коп. \~\~Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2001 року по 27 травня 2006 року у розмірі 1 тис. грн, за період з 11 вересня 2006 року по 01 травня 2009 року та з 01 травня 2009 року по 01 лютого 2010 року у розмірі\~2 тис. грн. \~\~У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (том 1 а.с.213-220). \~\~ Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с.41-43). \~В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права (том 1 а.с. 167-169). При цьому, посилання апеляційної скарги щодо закриття провадження у даній справі у звязку з наявністю рішення суду, що набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, з тих самих підстав і про той самий предмет є безпідставними, оскільки заочне рішення по цій справі від 21 квітня 2010 року ухвалою суду першої інстанції від 18 серпня 2014 року було скасовано (а.с. 50, 70).\~\~\~\~\~\~ Враховуючи положення ч.3 ст.. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе не обмежуватися доводами апеляційної скарги та вийти за її межі. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду та додаткове рішення суду в частині відмови про стягнення пені за несплату аліментів за виконавчим листом №12-98 від 22.05.2000 року слід скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. \~\~\~\~ Судом 1 інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 липня 1987 року по 18 червня 2001 року, мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Рішенням\~\~ Амур-Нижньодніпровського\~\~ районного\~\~суду\~м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки\~ [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 15 травня 2000 року до повноліття дитини. На підставі зазначеного рішення Амур-Нижньодніпровським\~\~ районним\~\~судом\~м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист (08.05.2009 року дублікат) (т.1. л.д. 21, 33). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду\~м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки\~[PERSON] у розмірі 250 грн. щомісячно на період навчання останньої у вищому навчальному закладі, починаючи з 11 вересня 2006 року по\~30 червня 2010 року. На підставі зазначеного рішення Амур-Нижньодніпровським\~\~ районним\~\~судом\~м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист (25.01.2007 року) (т.1. л.д. 34). Відповідач, знаючи про обовязок сплачувати аліменти, свої зобовязання за виконавчими листами не виконував, у звязку з чим утворилася заборгованість по аліментам. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою неодноразово надавалися довідки Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо заборгованості по аліментам. З останніх довідок, наданих представником позивачки, вбачається, що заборгованість по аліментам по виконавчому листу, виданому на підставі рішення\~ Амур-Нижньодніпровського\~\~ районного\~\~суду\~м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року, за період з 15 травня 2000 року по 27 травня 2006 року становить 10486, 79 грн. По виконавчому листу, виданому на підставі рішення\~ Амур-Нижньодніпровського\~\~ районного\~\~суду\~м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року, за період з 11 вересня 2007 року по 30 червня 2010 року становить 11408,33 грн. (том 2 л.д. 74,75). В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження сплати відповідачем вищевказаної заборгованості по аліментам в повному розмірі, чи частково. Відмовляючи в стягненні заборгованості по аліментам, суд 1 інстанції виходив із того, що відсутні правові підстави для повторного стягнення вказаної заборгованості рішенням суду. Колегія суддів погоджуєсть з даним висновками суду 1 інстанції, які відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Таким чином, в зазначеній частині, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість по аліментам за виконавчими листами, які знаходилися на виконанні у виконавчий службі, не може бути стягнута за рішенням суду, оскільки відсутні щодо цього правові підстави. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь, згідно ст. 625 ЦК України, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за три роки у розмірі 1732 грн. 95 коп., у звязку з несплатою аліментів, що потягло утворення заборгованості, колегія суддів вважає, що дані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки застосування ст.625 ЦК України до спірних правовідносин законом не передбачено. Що стосується позовних вимог про стягнення пені, то з рішення суду від 17 квітня 2015 року та додаткового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року, вбачається, що судом 1 інстанції було стягнуто пеню по аліментам по виконавчому листу, виданому 25.01.2007 року на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду\~м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року, а у задоволенні позову в частині стягнення пені по аліментам по виконавчому листу, дублікат якого видано 08.05.2009 року, на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду\~м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року. Нараховуючи у звязку з заборгованістю по виконавчому листу, виданому 25.01.2007 року на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду\~м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року про стягнення аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з 11 вересня 2006 року по\~30 червня 2010 року, то суд 1 інстанції обґрунтовано,

Outcome: partial