Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] і просив стягнути з відповідача на його користь заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 12730,22 грн., у відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що йому належить на праві приватної власності двокімнатна квартира [ADDRESS]. Квартира мала всі необхідні санітарні норми та відповідне обладнання для постійного проживання. В січні 2011 року між ним та відповідачем була укладена домовленість, що відповідач без реєстрації тимчасово вселиться в його квартиру і буде там проживати, сплачувати всі комунальні послуги, а в кінці 2011 року купе у нього зазначену квартиру з оформленням договору. Відповідач надала йому завдаток, вселилась в квартиру і стала в ній проживати користуватися комунальними послугами. В кінці 2011 року, а також на початку 2012 року [PERSON] відмовилась сплачувати всю суму за купівлю квартири, а тому договір купівлі-продажу не був підписаний. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.12.2012 року зобов'язана [PERSON] не чинити перешкод в користуванні власністю шляхом виселення з даної квартири. 28 квітня 2013 року державні виконавці ВДВС м. Орджонікідзе виселили [PERSON] з його квартири, і передали від неї ключі. За час користування квартирою відповідач заборгувала кошти за спожиту нею теплову енергію в сумі 1565,11 грн. Крім цього, відповідач самовільно, без його дозволу і компетентних органів виконала в квартирі незаконну реконструкцію стін зі зміною житлової та загальної площі квартири. А саме демонтувала віконний блок в залі квартири і зробила другий вихід з квартири на подвір'я, демонтувала з лутками двері з коридору до залу, з коридору до кухні, з коридору до ванної-туалету, з зали до спальні; встановила нову стіну в залі кімнати; демонтувала кладовку в спальні; демонтувала без встановлення нової водопровідну мережу та прилади сантехнічного обладнання, ванну, умивальник, бачок для унітазу, крани та інше. [PERSON] після її примусового виселення залишила квартиру в непридатному стані для проживання, а також і для її можливої продажі. Відновити незаконну реконструкцію, повернути демонтоване обладнання або відшкодувати заподіяні збитки [PERSON] відмовилась. Внаслідок незаконної реконструкції квартири, [PERSON] був вимушений звернутись до КП «НМБТІ» для виготовлення нового технічного паспорта на житло, за що ним було сплачено кошти в сумі 491,11 грн. КП «НБТІ» підтвердило, що відповідачка [PERSON] виконала в квартирі [PERSON] незаконну самочинну реконструкцію квартири без дозвільних документів і без згоди власника житла, що призвело до зменшення житлової площі квартири з 25,34 кв.м. на 23,9 кв.м., загальної площі з 39,86 кв.м. на 39,7 кв.м., виконала додатковий вихід з квартири на подвір'я багатоквартирного будинку з житлової кімнати; зруйнувала кладовку площею 2,04 кв.м. Відсутність ванни, сантехнічного обладнання, міжкімнатних дверей та іншого підтверджено актами МКП «ЖЕО» від 09.04.2013 р., 29.04.2013 року, локальним кошторисом. На відновлювані роботи заподіяних матеріальних збитків [PERSON], згідно локального кошторису, необхідно 10 674 грн. [PERSON] відмовляється в добровільному порядку відшкодувати матеріальні збитки на загальну суму 12 730 грн. 22 коп., з яких: -1565,11 грн. за користування тепловою енергією; -491,11 грн. за виготовлення нового технічного паспорта на житло; -10 674 грн. вартість відновлюваних робіт, майна та матеріалів. Крім матеріальних збитків, відповідач заподіяла [PERSON] і моральну шкоду, яка полягає в його душевних стражданнях у зв'язку з протиправною відносно його поведінкою; душевних стражданнях, які він зазнав і зазнає у зв'язку зі знищенням та пошкодженням його майна. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволені частково, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 12730,22 грн., у відшкодуванні моральної шкоди у розмірі 1000 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. [PERSON] звернулася з апеляційною скаргою на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року, де ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду-скасуванню в частині стягнення моральної шкоди та зміні в частині відшкодування матеріальної шкоди, згідно п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди , суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у заподіянні позивачу матеріальної шкоди на вищевказану суму доведена повністю, а тому позовні вимоги позивача в частині відшкодування заподіяних матеріальних збитків підлягають задоволенню в повному обсязі. Між тим з такими висновками суду в повній мірі погодитися не можна з наступних підстав. Так, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованости в розмірі 1565,11 грн. за користування тепловою енергією, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з моменту проживання відповідач в зазначеній квартирі з середини 2011 року до її виселення 28 квітня 2013 року, [PERSON], згідно наданих квитанцій на довідки постачальника теплової енергії, частково оплачувала комунальні послуги за теплову енергію розмірі 1848,17 грн. /а.с. 34, 84-84/. Згідно розрахунку ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» за період з червня 2011 року по березень 2013 року, тобто за час користування відповідачем квартирою [ADDRESS], в розмірі 2517 грн. (234,98+293,72+265,30+293,72+265,30+290,04+310,04+249,94+310,04) Отже, враховуючи сплачені відповідачем суми за користування тепловою енергією в розмірі 1848,17 грн.(234,85+100+200+200+263,30+850), залишок боргу за теплову енергію складає 668,83 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач заподіяла позивачу моральну шкоду, яка полягає в його душевних стражданнях у зв'язку з протиправною відносно його поведінкою, душевних стражданнях, які він зазнав і зазнає у зв'язку зі знищенням та пошкодженням його майна. Відповідачка незаконно, самовільно зруйнувала та реконструювала його квартиру і зробила її непридатною для проживання тощо. Між тим, з такими висновками суду в повній мірі погодитися не можна з наступних підстав. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазначав позивач, немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд не врахував зазначені роз'яснення, ч. 3 ст. 23 ЦК України та, визначивши розмір моральної шкоди грошми, не в повній мірі виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 03.04.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, які мають преюдиціальне значення встановлено, що в січні 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно з вищезазначеним договором відповідач зобов'язався передати у власність позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS], а позивач - оплатити її вартість у сумі 5000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язання по даному договору, між позивачем та відповідачем було укладено договір завдатку у розмірі 2300 доларів США, що підтверджується трьома розписками відповідача. З середини 2011 року, за погодженням з відповідачем, позивачка стала проживати в вищезазначеній квартирі та розпочала робити ремонт. 28 лютого 2012 року відповідач направив [PERSON] повідомлення з вимогою здійснити повний розрахунок за договором купівлі - продажу квартири, а саме надати 7000 доларів США, хоча між ними була домовленість, що вартість квартири складає 5000 доларів США/а.с. 76-81/. Ураховуючи зазначені обставини, характер і обсяг моральних страждань, які зазнав позивач, йому дійсно завдано моральної шкоди. Але враховуючи, що дані дії відповідача щодо ремонтних робіт в квартирі були пов'язані з попередньою домовленістю між сторонами про продаж квартири, яка не була продана внаслідок зміни ціни позивачем, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може бути відшкодована не тільки грішми, а й в інший спосіб, тому достатньою сатисфакцією для відшкодування моральної шкоди позивачці є само по собі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди. За таких обставин рішення суду в частині стягнутої на користь позивачки моральної шкоди підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у позові про стягнення моральної шкоди. Вирішуючи спір в частині відшкодування матеріальної шкоди щодо стягнення вартості відновлювальних робіт в розмірі 10674 грн., суд першої інстанції, відповідно до ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних в цій частині, оскільки зазначені позовні вимоги доведені позивачем. Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що суд не звернув уваги на акт комісії ПТО від 29.04.2013 року /а.с. 16/, яким встановлено, що в залі на стінах нові шпалери, на стелі полістирольна плитка, в спальні стеля поклеєна шпалерами, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду в цій частині, оскільки докази, які б підтверджували, що зазначене є поліпшенням квартири не надано. Крім того, відповідні вимоги щодо зазначених обставин не були заявлені, та не були предметом розгляду в суді першої інстанції. За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення скасувати в частині стягнення моральної шкоди та змінити в частині стягненої матеріальної шкоди, відмовивши у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди та зменшити розмір матеріальної шкоди.

Outcome: partial