Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною позовною заявою, в якій просив\~ визначити\~ йому додатковий\~ двомісячний строк з дня вступу рішення в законну силу для подачі ним до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] його матері [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив,\~ що після смерті його матері [PERSON] залишилась спадщина, яку згідно заповіту вона заповіла йому. Інших спадкоємців окрім нього немає. У зв`язку з впровадженням в Україні карантинних обмежень, він був позбавлений можливості у встановлені законом строки звернулись до нотаріальної із заявою про прийняття спадщини, а 16.06.2020 року постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 24.06.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 30.06.2020 року ухвалою судді прийнято справу до провадження, відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. 30.07.2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останній просив прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги, слухання справи провести без представника відповідача. Ухвалою суду від 17.08.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування від Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 03.09.2020 року на адресу суду надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 28.08.2020 року. В судове засідання сторони не з`явились. 28.09.2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив позов задовольнити, справу розглядати без участі представника позивача. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Батьками позивача [PERSON] , [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті залишився заповіт, що посвідчений 25.03.2010 року секретарем Острійківської сільської ради Білоцерківського району Київської області та зареєстрований в реєстрі № 22, відповідно до змісту якого все належне майно [PERSON] заповіла [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області від 16.06.2020\~ року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Постанова нотаріуса мотивована посиланнями на пропуск позивачем встановленого строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалася. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на запровадження в Україні карантинних заходів. Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на всій території України був установлений карантин. Враховуючи наведене, відсутність відомостей про інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, визнання позову представником сільської ради, а також незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним у встановленому законом порядку заяви про прийняття спадщини, оскільки встановлення в Україні карантинних обмежень являється поважною причиною пропуску цього строку. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved