Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 05.08.2010 року відповідач працював на посаді електромонтера по обслуговуванню підстанцій ПАТ "ЗЕАЗ". Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.09.2013 року відповідача була засуджено за ч.1, 3 ст.191 КК України за те, що [PERSON] в період з квітня 2011 по січень 2013 роки привласнив майно підприємства на загальну суму 66240,00 гривень. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 66240,00 грн. та 662,40 грн. судового збору. Представник позивача в судовому засіданні не заперечує проти розгляду справи без участі відповідача. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Пояснила, що відповідач обіцяв на протязі 5 років сплатити завдану шкоду, однак по теперішній час жодного платежу не здійснив. В теперішній час відповідач не працює на підприємстві, звільнений за власним бажанням. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В судові засідання 07.11.2014 та 01.12.2014 року відповідач не з'явився. На його зареєстроване місце проживання були надіслані повістки, які він їх не отримав. Тому суд вважає, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце слухання справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що наказом ВАТ "ЗЕАЗ" №84-к від 05.08.2010 року [PERSON] прийнятий на посаду електромонтера по обслуговуванню підстанцій. Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.09.2013 року [PERSON] була засуджено за ч.1, 3 ст.191 КК України до 3-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців. [PERSON] було засуджено за те, що він, будучи матеріально відповідальною особою, в період з квітня 2011 по січень 2013 роки привласнив майно підприємства на загальну суму 66240,00 гривень. Наказом ПАТ "ЗЕАЗ" №90-к від 18.11.2013 року [PERSON] звільнено із займаної посади за власним бажанням. Частиною 1 ст.130 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Пунктом 3 ч.1 ст.134 КЗпП України передбачено, що Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини: 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Згідно з ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.09.2013 року набрав законної сили. Оцінив докази в їхній сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, позов обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved