Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що працювала в ТОВ «Мікол». В подальшому в зв'язку з порушенням товариством законодавства про працю звільнилася за власним бажанням на підставі наказу № Мік-402 від 31 липня 2013 року. Разом з тим, при звільненні з нею не було проведено розрахунку, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 83 550 грн. 60 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 120 074 грн. 68 коп. та судові витрати, а також відшкодувати завдану їй моральну шкоду, розмір якої оцінює в сумі 10 000 грн. та понесені нею судові витрати в зв'язку з розглядом справи. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з викладених в позовній заяві підстав та просила задовольнити. Позивач через загальну канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про його проведення повідомлений, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Суд, зі згоди позивача проводить заочний розгляд справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до наступного. Наказом № Мік-418 від 27 листопада 2009 року позивач була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікол» на посаду заступника генерального директора з економіки. 20 грудня 2011 року на підставі статуту позивач була переведена на посаду заступника директора з економіки, в зв'язку зі зміною структури підприємства. Наказом № Мік-594 від 01 листопада 2012 року на підставі наказу позивач переведена на посаду заступника керівника будівельного департаменту економіки, в зв'язку зі зміною структури підприємства. Наказом № Мік-402 від 31 липня 2013 року позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням, в зв'язку з порушенням законодавства про працю ТОВ «Мікол». Відповідно до ч 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суму належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Також ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. П. 32 Постанови Пленуму ВСУ № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 199 року роз'яснено у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від посади не виконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжку або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Судом встановлено, що ТОВ «Мікол» не здійснило розрахунок з позивачем та не виплатило їй заборгованість по заробітній платі в сумі 83 550 грн. 60 коп. 19 лютого 2014 року позивач направила на адресу відповідача лист-вимогу про здійснення розрахунку по заробітній платі, але зазначена вимога була залишена без відповідного реагування. Відповідно до довідки ТОВ «Мікол» № 587 від 15 серпня 2013 року середній заробіток позивача за останні два місяці становить 566 грн. 39 коп. (10590 грн. 95 коп. + 12 631 грн. 26 коп./41). Розрахунок з позивачем мав бути проведений в день звільнення - 31 липня 2013 року, але оскільки цього не було здійснено, то середній заробіток за час затримки виплати коштів становить 120 074 грн. 68 коп. ( 566 грн. 39 коп. * 212) Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 2)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до абзацу 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи із засад розумності та справедливості, та зважаючи, що протиправна поведінка відповідача призвела до нервових хвилювань позивача та мала наслідком погіршення стану здоров'я та відносин з оточуючими, моральна шкода підлягає відшкодуванню в сумі 1 000 грн. В частині відшкодування витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки представником позивача не надано детального звіту щодо наданих послуг. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial