Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» 25.09.2020р. звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 09.08.2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, однак через порушення зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 18.08.2020 р. має заборгованість у розмірі 570718,85 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6260,85 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 560856,00 грн., нарахованої пені - 3602,00 грн., однак заборгованість до стягнення складає 135593,34 грн, з яких: 6260,85 грн- заборгованість за кредитом, 129332,49 грн- заборгованість за відсоками за користування кредитом з 09.08.2011р. по 30.06.2020р., яку позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. Ухвалою судді від 13.10.2020 р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін . 19.03.2021р. на адресу суду надійшов відзив, в якому [PERSON] зазначила, вважає позов необгрунтованим, безпідставним та не законним. Свій відзив відповідач обгрунтовувала тими обставинами, що заява-анкета від 09.08.2011р. не є договором приєднання та не підтверджує факт укладення кредитного договору, оскільки в ній відсутній розмір бажаного кредиту та відсотків, не зазначено штрафних санкцій, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми - є нікчемним, посилаючись на позицію Верховного Суду у справі №342/180/17. Зазначила, що зміна процентної ставки банком в односторонньому порядку з 27.6 % на рік на 40% на порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Вказувала на відсутність доказів того, що саме ті Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, які додані до позовної заяви, існували на час підписання анкет., а отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у виді неустойки. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача щодо зміни відсоткової ставки, оскільки відсутні докази вручення адресату змін до умов кредитного договору шляхом отримання розписки відповідача, ОТР пароля. Також [PERSON] вказувала на порушення позивачем строків позовної давності, оскільки заборгованість за відсотками була розрахована за період з 09.082011р. по 30.06.2020р., жодної іншої кредитної картки відповідач не отримувала у банку. 29.03.2021р. позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру заявлених вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 20026,76 грн, з яких: 6260,85 грн-заборгованість за простроченим тілом кредиту, 13765,91 грн-заборгованість за простроченими відсотками, а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору. 13.04.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказував на те, що в силу ст.639 ЦК України, укладений договір є договором приєднання, а підписавши заяву банк та клієнт приєднуються та зобовязуються виконувати умови, виклладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку-договорі банківського обслуговування в цілому, що є укладенням договору в письмовій формі. З наданої виписки по картковому рахунку чітко слідує, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, вона частково сплачувала заборгованість за договором, виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції по картковому рахунку ( з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної інформації, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції, що є належним та допустим доказом у справі. Оскільки відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, про проведення судово-економічної експертизи клопотання не заявлялось, а тому він є належним доказом. Щодо не отримання нової картки після сплину строку дії першої, то позивач вказував на факт розрахунків відповідачем в різних установах за допомогою кредитної картки «Універсальна», що підтверджує факт користування кредитними коштами, оскільки без картки не можливо проводити розрахункові операції. Відповідно до Правил користування кредитною карткою строк дії картки вказано на їїї лицьовій стороні, картка діє до останнього дня вказаного місяця, строк перевипущеної картки відповідача - до останнього дня червня 2021р., а позивач звернувся до суду 19.09.2020р.-до сплину строку позовної давності. Надані позивачем виписки по рахунку, які є первинним документом, відповідачем не доведено відсутності заборгованості, тому позивач вважає, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі Сторони, повідомлені належним чином про дату, місце та час, в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує., відповідач надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій заперечувала в повному обсязі проти задоволення позову. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вислухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено та підтверджується відповідачем [PERSON] , що 14.08.2012 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримала кредитну картку, відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач повинна була розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, позивач вважає, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по наданню грошових коштів для погашення заборгованості за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, відповідно до розрахунку станом на 08.03.2021 року загальна заборгованість склала 20026,76 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 6260,85 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 13765,91 грн., (а.с.94). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Вирішуючи питання про стягнення нарахованої банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд враховує правову позицію, висловлену ВП ВС у справі №342/180/17-ц. У анкеті-заяві позичальника від 09.08.2011 р. процентна ставка не зазначена. Не зазначена і процентна ставка у відповідності до ст. 625 ЦК України. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім відсутності належного обґрунтування та надання допустимих доказів, в частині наявної у відповідача суми заборгованості по неустойки (пеня, штраф), суд також не приймає та відхиляє обґрунтування позивача на його право вимоги в частині стягнення процентів за кредитним договором від 09.08.2011р., з посиланням на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за ст.625 ЦК України, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих сум процентів, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі. За приписами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Як було зазначено вище, з боку позивача не надано суду доказів на підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг та відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за ст.625 ЦК України. Частинами першою другою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи підтверджено факт встановлення відповідачу кредитного ліміту , а також користування [PERSON] цими коштами та періодичне погашення заборгованості (а.с. 46-53). З виписки по картковому рахунку вбачається, що позичальник користувалася кредитними коштами та частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Судом враховано правові висновки висловлені в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020р. по справі № 200/5647/18 щодо представлення виписки по картковому рахунку. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 . Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказані умови не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.08.2011 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємного зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за тілом кредиту в розмірі 6260,85 грн. підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. Щодо трирічного строку позовної давності та термінів її спливу (ст.ст.257,261 ЦК України), то він не був пропущений з урахуванням дії строку картки червень 2021 р. та дати звернення до суду. - 19.09.2020 р. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: partial