Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

18 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом\~до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком»)\~про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя. Позов мотивовано тим, що він перебуваючи в трудових відносинах з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на посаді підземного дробильника 3 розряду дільниці № 10 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», 17 серпня 2011 року близько о 00 годині 10 хвилин, з вини Відповідача, знаходячись на дільниці № 10 шахти «Октябрська» у камері дробарки горизонт 1285м. ствола ш. «Заря», внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «Закритий злам середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків». Даний факт підтверджується атами Форми Н-І «Про нещасний випадок, повязаний з виробництвом» та Форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку, що стався 17серпня 2011 року о 00 годин 10 хвилин». Внаслідок зазначеного нещасного випадку, повязаного з виробництвом, позивач 30.11.2011 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 65% та встановлена друга група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва. Повторно проходив огляд МСЕК, 12.12.2012 році де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30% та встановлена третя група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва. Після чого неодноразово проходив огляд МСЕК, 04.12.2013р., 16.12.2015р., 16.11.2016р., 22.11.2017р. Також, 20.11.2018 року, повторно, пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА № 017495 виданою на імя позивача. Таким чином, він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв'язку з нещасним випадком порушено та порушуються його нормальні життєві зв'язки, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Окрім того, внаслідок отриманих травм, що супроводжуються значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почутті розпачу, тривоги. Актом розслідування нещасного випадку встановлено причину нещасного випадку та вину підприємства. Вважає, що з вини підприємства, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода у звязку з нещасним випадком, просить суд стягнути з відповідача 271 245,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. 20 лютого 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався право надання суду відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 12 березня 2019 року відповідачем до суду направлено заяву про розгляд справи в загальному провадженні, яке за результатами розгляду 29.03.2019 року, залишено без задоволення. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами по відшкодуванню моральної шкоди виникли з листопада 2011 року, коли з [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого йому був встановлений діагноз «Закритий злам середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків». Позивач [PERSON] має стаж роботи на підприємстві 10 місяців. 27.11.2011 року був звільнений у звязку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи, згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 2). 17 серпня 2011 року під час виконання трудових обовязків з [PERSON] трапився нещасний випадок на виробництві, а саме під час виконання позивачем своїх трудових обовязків на дільниці № 10 шахти «Октябрська» у камері дробарки горизонт 1285 м. ствола шахти «Заря» Пат «Залізрудком», під час роботи пластинчатого живильника та дробарки з-під тічки відбувся самовільний вихід породи, який хлинув на позивача та збив його вниз, від чого останній опинився біля дробарки та отримав вищезазначені тяжкі травми. Відповідно до п. 8 припису № 1-7/4 від 18 липня 2012 року форми Н-9 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, нещасний випадок на виробництві, під час якого був травмований [PERSON] стався через особисту необережність під час пересування по драбинному маршу оглядового майданчику (а.с. 19). Висновком МСЕК первинно 30.11.2011 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності та встановлено другу групу інвалідності у звязку з нещасним випадком на підприємстві з наступними переоглядами 12.12.2012.р.; 04.12.2013р.; 16.12.2015р.; 16.11.2016р.; 22.11.2017р. (а.с. 10-15). Висновком МСЕК від 20.11.2018 року [PERSON] було встановлено 10% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. (а.с. 16). Встановлюючи правовідносини суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] працював на посаді підземного дробильника 3 розряду дільниці № 10 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», з повним робочим днем на підземних роботах і нещасний випадок, який призвів до ушкодження здоровя, пов'язаний із виконанням трудових обовязків, тому йому має бути відшкодовано моральну шкоду. Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 4 Закону України "Про охорону праці"\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як встановлено із позовної заяви, медичних документів, позивач внаслідок отриманої травми відчуває постійний фізичний біль та страждання, він зазнав ушкодження здоровя, втратив нормальні життєві звязки і повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя, після отриманої травми. Позивач внаслідок отриманої травми вимушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У звязку з травмою було порушено та порушуються його нормальні життєві звязки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями ноги. Все це постійно і негативно позначилося і позначається на його душевному та фізичному стані. Покращення в стані здоров'я не відбувається, постійно потрібно приймати медичні препарати і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, стан здоров`я позивача не покращується. Постійний характер фізичних страждань через постійний фізичний біль у позивача, знаходить своє підтвердження також в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу отриманої травми. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Позивачем втрачена професійна працездатність в результаті нещасного випадку на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України\~«Про охорону праці»\~обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Крім того,\~статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок отриманої травми під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд дійшов висновку, що позивач зазнав тяжкі травми у звязку з виконанням трудових обовязків, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні. Стійке погіршення стану здоровя змушує позивача постійно відвідувати лікувальні заклади, систематично проходити курси амбулаторного лікування, негативні наслідки трудового каліцтва обмежують позивача у побуті, він не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, що завдає додаткових моральних страждань. До теперішнього часу відчуває біль, внаслідок чого він постійно перебуває у напруженому психічному стані. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 10%, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахування стажу роботи позивача на підприємстві, вини позивача у настанні нещасного випадку, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування в сумі 30 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Суд встановивши обставини справи, давши їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у звязку з нещасним випадком. Свої моральні страждання, повязані з нещасним випадком позивач оцінює в розмірі 271 245,00 гривень. Разом з тим вважає, що з урахуванням розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення 271 245,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 768,20 грн.

Outcome: partial