Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що між мамою позивача [PERSON] та батьком [PERSON] в квітні 1999 році було укладено шлюб. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що Іршавським районним судом було ухвалено рішення, відповідно до якого було присуджено стягнення з громадянина [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання до її повноліття. Оскільки вона стала повнолітньою, а тому втратила право на отримання аліментів на її утримання. На даний час всі фактичні витрати на її навчання несе її мати [PERSON] . Позивач зазначає, що є неодруженою, і не працює, так як проходить навчання на І курсі Державного вищого навчального закладу «Ужгородського національного університету» на денному відділенні словацького філологічного факультету. Крім цього [PERSON] навчаться заочно на 3 курсі Ужгородського коледжу культури і мистецтв, бібліотечний відділ, і оплату за навчання здійснює її мати [PERSON] . У зв`язку з викладеним позивач зазначає, що потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість, але добровільно відмовляється надавати їй матеріальну допомогу. Також позивач [PERSON] зазначає, що вона є інвалідом з дитинства ІІ група, діагноз ДЦП, з дитинства проблеми з ногами і тому потребує взуття на замовлення. Окрім того, кожного місяця купуються лінзи, так як на ліве око вона бачить лише образи людини або предмету. З посиланням на викладене, на норми ст.ст. 199,200 СК України, оскільки вона навчається, не має самостійного доходу та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість, але добровільно відмовляється надавати їй матеріальну допомогу, позивач просить суд: -Стягнути на її користь з [PERSON] , аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1950, 00 грн. до закінчення нею навчання; -стягнути суму індексації аліментів нарахованої з квітня 2014 року по грудень 2017 року в розмірі 11 950,00 грн. -Половину суми за навчання в коледжі, а це 2000 грн. В ході судового розгляду 27 вересня 2019 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення до позовних вимог згідно якої позивач просить суд: - Стягнути на її користь з відповідача [PERSON] , аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 6000 грн., а не 1950грн.(як було засвідчено) до закінчення нею навчання, на підставі того що з 1 січня розмір аліментів збільшився, (з 14.05.2018 року, до завершення навчання); половину суми за навчання в коледжі культури та мистецтв - 2000грн.; половину суми за навчання в університеті УЖНУ - 3690грн.; cуму за проїзд до Львова на ДНК - 770грн.; витрати на лінзи -2400грн. - 1200грн.; витрати на взуття ортопедичне 1200 грн і 800грн. - 1000 грн.; витрати на масаж - курс 10 днів кожного кварталу 1500грн. - 6000грн за рік.- 3000 грн. та спорт 2000 грн - 1000грн.; витрати на іпотерапію 2 рази на рік 10 днів курс - 1600 грн.- 800грн.; витрати на додаткові уроки з англійської мови 1600 грн.в місяць - 800грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2019 року заяву [PERSON] про уточнення розміру позовних вимог від 27.09.2019 року про зміну позовних вимог в частині заявлених вимог до [PERSON] про стягнення половину суми за навчання в університеті УЖНУ - 3690грн.; cуму за проїзд до Львова на ДНК - 770грн.; витрати на лінзи -2400грн. - 1200грн.; витрати на взуття ортопедичне 1200 грн і 800грн. - 1000 грн.; витрати на масаж - курс 10 днів кожного кварталу 1500грн. - 6000грн за рік.- 3000 грн. та спорт 2000 грн - 1000грн.; витрати на іпотерапію 2 рази на рік 10 днів курс - 1600 грн.- 800грн.; витрати на додаткові уроки з англійської мови 1600 грн.в місяць - 800грн. - повернуто позивачу, а в частині заявлення вимог про стягнення аліментів на утримання позивача як повнолітньої дитини , що продовжує навчання в розмірі 6000, 00 грн. прийнято до розгляду . Позивач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав наведених у заяві про уточнення позовних вимог. Просила розглядати останню редакцію заяви про уточнення позовних вимог від 27.09.2019 року. Зазначила, що відповідач є підприємцем, має магазин у Виноградівському районі, а відтак може сплачувати аліменти на утримання доньки. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надавши суду відзив на уточнену позовну заяву та пояснив, що відповідач не має можливості утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, оскільки згідно звітної податкової декларації від 30.01.2019 року річний дохід відповідача за 2018 рік склав - 59036,00 грн., у зв`язку з чим середньомісячний дохід становить 4919,00 грн. Також зазначає, що відповідач є також батьком двох дітей народжених у шлюбі з [PERSON] , а саме: сина [PERSON] 1997 р.н., який продовжує навчання та перебуває на утриманні відповідача та доньки [PERSON] 1996 р.н. На утриманні відповідача також перебуває непрацездатна матір [PERSON] , 1944 р.н., яка у зв`язку з похилим віком також потребує його матеріальної допомоги, у якою відповідно до висновків магнітно-резонансної томографії прослідковується хронічне гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемії. Вказав, що відповідач сплачував аліменти на утримання позивача до досягнення нею повноліття. В зв`язку з вищезазначеним просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позов не ґрунтується на фактичних обставинах справи та нормах матеріального права. 15.05.2018 року позивачем подано до суду доповнення та уточнення до позовних вимог. 29.10.2018 року відповідачем подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву. 29.10.2018 року відповідачем по справі [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву. 06.11.2018 року позивачем по справі [PERSON] подано до суду відповідь на відзив. 29.11.2018 р. представником відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про призначення судової експертизи. 21.05.2019 року представником відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи. 30.05.2019 року представником відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про відкладення судового засідання. 21.06.2019 року позивачем подано до суду уточнення до позовних вимог. 27.09.2019 року позивачем подано до суду уточнення до позовних вимог. 18.10.2019 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву про залишення без розгляду зустрічного позову [PERSON] про оспорення батьківства. 18.10.2019 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заперечення проти уточнення позовних вимог. 13.01.2020 року представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на уточнену позову заяву. 16.01.2020 року представником відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 25.04.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду судді Світлик О.М. позовну заяву залишено без руху. 02.10.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду судді Світлик О.М. прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі. 29.11.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято зустрічний позов, обєднавши вимоги з первісним позовом в одне провадження. 29.11.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду клопотання представника відповідача адвоката Маркусь М.І. про призначення експертизи та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. 22.12.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду поновлено провадження та призначено справу до розгляду. 26.12.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду клопотання судового експерта - задоволено, скеровано ухвалу до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. 07.03.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду судді Бенца К.К. матеріали справи № 308/4214/18 прийнято до свого провадження. 30.05.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду судді Бенца К.К. поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи зі стадії на якій його було зупинено. 21.10.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду судді Бенца К.К. залишено зустрічну позовну заяву без розгляду. 21.10.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду судді Бенца К.К. прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог в частині вимог, а в іншій частині вимог повернуто позивачу. 16.01.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду судді Бенца К.К. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Заслухавши доводи учасників судового процесу, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст.13,81ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні 15 грудня 2005 року шлюб між [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] , розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 15.12.2005 року зроблено запис № 169, що стверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.12.2011 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. У даному шлюбі в них народилася донька : [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.02.2000 року,копія якого приєднана до матеріалів справи. Судом встановлено, що рішенням Іршавського районного суду від 07.04.2014 року змінено розмір стягуваних аліментів з відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття, копія якого приєднана до матеріалів справи. Згідно довідки № 518 від 12.03.2020 року , виданої Ужгородським національним університетом Факультет історії та міжнародних відносин [PERSON] є студентом 3 -го курсу денної форми навчання, спеціальності 291 «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії», спеціалізація «Міжнародні відносини» факультет історії та міжнародних відносин Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Навчається на бюджетній формі. Термін навчання з 01.09.2018 - 30.06.2021 р. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] навчається в коледжі культури та мистецтв та відповідно до договору про навчання (надання освітних послуг) від 14.09.2017 р. загальна вартість послуги за весь строк навчання становить 4000,00 грн. Відповідно до доданих до матеріалів справи квитанції від 06.11.2017 р. та 21 травня 2018 року [PERSON] було сплачено відповідно по 2000 грн. 06.11.2017 року та 21.05.2018 р. за навчання в коледжі культури та мистецтв. Як встановлено судом , відповідач також має сина [PERSON] - [INFO] та доньку [PERSON] - [INFO] , що стверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи та згідно яких батьком зазначено - [PERSON] , а матірю - [PERSON]. Згідно звітної податкової декларації платника єдиного податку ФОП [PERSON] за 2018 рік , річний дохід відповідача [PERSON] за 2018 рік склав - 59036,50 грн. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і узв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Варто також зазначити, що згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За правилами ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Аналіз положень ст. 199 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина які продовжують навчання суд має встановити реальне існування особливих обставин, досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина які продовжують навчання. Вказані обставини підлягають доказуванню при розгляді матеріалів справи в суді. Звертаючись до суду із позовом позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у зв`язку із продовженням нею навчання, на підтвердження чого позивач надала суду довідку від № 518 від 12.03.2020 року , виданої Ужгородським національним університетом Факультет історії та міжнародних відносин, згідно якої [PERSON] є студентом 3 -го курсу денної форми навчання, спеціальності 291 «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії», спеціалізація «Міжнародні відносини» факультет історії та міжнародних відносин Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Навчається на бюджетній формі. Термін навчання з 01.09.2018 - 30.06.2021 р. Суд зазначає, що позивач [PERSON] , [INFO] досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років. Як встановлено судом, позивач продовжує навчання на денній формі, що на думку суду перешкоджає їй займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим , позивач зобов`язана довести також обставини наявності у батька - відповідача по справі можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що відповідач має змогу надавати допомогу на утримання позивача, остання не надала та таких не здобуто в ході судового розгляду. Доводи представника позивача про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, надав до суду звітну податкову декларацію платника єдиного податку ФОП [PERSON] за 2018 рік , згідно якої річний дохід відповідача [PERSON] за 2018 рік склав - 59036,50 грн. , що на переконання суду спростовує ту обставину, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці , яка навчається. Окрім цього, відповідач є також батьком двох дітей: сина [PERSON] - [INFO] та доньки [PERSON] - [INFO] . Суд враховує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів щодо розміру доходів відповідача ані ж тих, про які зазначив представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Жодних належних доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі в якому просить позивач до матеріалів справи позивачем не додано. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність доказів щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання у зв`язку із продовженням нею навчання є не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Що стосується позовної вимоги в частині стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] суму в розмірі 2000,00 грн., що становить половину суми оплати за навчання в коледжі культури та мистецтв, суд констатує наступне. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] навчається в коледжі культури та мистецтв та відповідно до договору про навчання (надання освітніх послуг) від 14.09.2017 р. загальна вартість послуги за весь строк навчання становить 4000,00 грн. Відповідно до доданих до матеріалів справи квитанції від 06.11.2017 р. та 21 травня 2018 року [PERSON] було сплачено відповідно по 2000 грн. 06.11.2017 року та 21.05.2018 р. за навчання в коледжі культури та мистецтв. А відтак вимога позивача про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] суму в розмірі 2000,00 грн., що становить половину суми оплати за навчання в коледжі культури та мистецтв суд вважає, вмотивованою та такою, що підлягає до задоволення, з огляду на його разове стягнення, яке не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги про стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання навчання та половини суми за навчання підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial