Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

12.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Мисливське господарство "Звірівське" про визнання протиправним та скасування наказу директора ДП "Мисливське господарство "Звірівське" № 12 від 16.05.2014 року про його звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Як доказ заявлених вимог вказує на те, що з 01.08.2007 року працює на посаді єгеря у ДП "Мисливське господарство "Звірівське". Наказом № 12 від 16.05.2014 року був звільнений з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин - відсутність 18.04.2014 року на роботі протягом усього робочого часу). Вважає звільнення його з роботи незаконним, оскільки 18.04.2014 року він перебував на робочому місці, здійснював патрулювання території мисливського господарства. Тому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ директора ДП "Мисливське господарство "Звірівське" № 12 від 16.05.2014 року про звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України, поновити його на роботі на посаді єгеря ДП "Мисливське господарство "Звірівське", стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.04.2014 року по день поновлення на роботі на посаді єгеря ДП "Мисливське господарство "Звірівське" та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі з підстав викладених в ньому, просять його задовольнити. Крім того позивач пояснив, що 18.04.2014 року він власним мотоциклом здійснював об'їзд кварталів Мощаницького лісництва, які закріплені за ним відповідно до наказу, так і окремих кварталів Звірівського лісництва, а саме №№ 16-20,40-42, 28-30 , які він обслуговує за усною вказівкою директора підприємства, і частина з яких межуються з 21 та 15 кварталами Мощаницького лісництва. Під час об?їзду кварталів зустрічав єгерів [PERSON] та [PERSON] 19.04.2014 року, чергуючи в адміністративному приміщенні Мисливського господарства «Звірівське», на вимогу директора підприємства дав письмові пояснення щодо роботи, виконаної за тиждень з 14 по 19.04.2014 року. На засідання профспілкового комітету його не викликали. В адміністрацію підприємства приїхав 16 травня 2014 року , будучи повідомлений по телефону про необхідність прибути. Від підпису наказу відмовився , оскільки в оголошеному наказі не було вказано за прогул якого числа його було звільнено з роботи. Представник відповідача - директор ДП "Мисливське господарство "Звірівське" Шпорук А.М. в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що [PERSON] дійсно працював на посаді єгеря в ДП "Мисливське господарство "Звірівське". За час роботи зарекомендував себе негативно, неодноразово порушував трудову дисципліну та неналежно виконував посадові обов'язки, проте офіційних доган не мав. Неодноразово попадав в поле зору працівників міліції щодо причетності до браконьєрства. Однак результати йому не відомі. 18.04.2014 року, перебуваючи у складі рейдової бригади та знаходячись у ввіреному обході єгеря [PERSON], ним було встановлено відсутність останнього на робочому місці протягом 7-ми годин. [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідав, про що було складено акт. Оскільки [PERSON] відмовився надати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці, зі згоди профспілкового комітету 16.05.2014 року [PERSON] був звільнений з посади єгеря за прогул. Цього ж числа наказ про звільнення був оголошений [PERSON], однак отримати наказ та трудову книжку останній відмовився в присутності свідків. Покликаючись на зазначені обставини вважає, що ним були дотримані вимоги трудового законодавства, та просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Романова Н.Л. позов не визнала, просила в його задоволені відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В силу ч. 1, 4, 6 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді єгеря ДП "Мисливське господарство "Звірівське" з 01.08.2007 року, що стверджується наказом № 56 від 01.08.2007 року (а.с.21). Відповідно до наказу № 19 від 14.10.2013 року за єгерем [PERSON] закріплено обхід № 4 лісові квартали ДП "Цуманське ЛГ" Мощаницьке лісництво № № 3,4, 6-9,11-26. Загальна площа обходу становить 2235 га. (а.с. 22,95). Посадові обов'язки єгеря передбачені посадовою інструкцією, затвердженою директором ДМГ "Звірівське" 15.03.2002 року, з якою позивач ознайомлений 01.08.2007 року (а.с.23) і з якої вбачається, що місцем виконання трудових обов'язків, покладених на єгеря, є закріплений наказом обхід . Згідно колективного договору (ас.68-71) на підприємстві встановлений 40-годинний робочий тиждень з двома вихідними днями (субота та неділя). Робочий день для єгерів розпочинається о 9.00 годині та закінчується о 18.00 годині. Відповідно до акту від 18.04.2014 року, складеного директором ДП "Мисливське господарство "Звірівське" Шпоруком А.М., за участю єгерів ДП "Мисливське господарство "Звірівське" [PERSON], [PERSON] та інженерів ДП "Цуманського ЛГ" [PERSON], [PERSON], єгер [PERSON] 18.04.2014 року був відсутній на робочому місці 7 годин. Будь-які відомості щодо наявності поважних причин відсутності на робочу місці відсутні. Крім того, у даному акті зазначено, що [PERSON] від підтвердження фактів, викладених в акті, і його підпису відмовився, причини відмови не вказав (а.с.24). Факт відсутності [PERSON] на робочому місці 18.04.2014 року зафіксований у табелі обліку використання робочого часу за квітень 2014 року. 05.05.2014 року директор ДП "Мисливське господарство "Звірівське" Шпорук М.А. звернувся до голови Первинної профспілкової організації Державного підприємства Мисливського господарства "Звірівське" з поданням про отримання згоди на звільнення [PERSON], оскільки останній 18.04.2014 року був відсутній на робочому місці протягом 6-ти годин, надати письмові пояснення відмовився, що було визнано прогулом (а.с. 25). Відповідно до Протоколу загальних зборів №1 ППОДПМГ "Звірівське" від 15.05.2014 року, останнім дано згоду на звільнення [PERSON] з посади єгеря за прогул (а.с. 28-29). Наказом директора ДП "Мисливське господарство "Звірівське" Шпорука М.А. № 12 від 16.05.2014 року [PERSON] звільнено з 16.05.2014 року за прогул без поважних причин, вчинений 18.04.2014 року (п.4 ст. 40 КЗпП України) (а.с.16). Як вбачається з акту від 16.05.2014 року [PERSON] в присутності двох свідків відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення, отримання трудової книжки та дачі пояснень за фактом прогулу (а.с. 17). Згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В силу ст.147 КЗпП України звільнення є одним із заходів стягнення, яке може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Пояснення позивача про те, що 18.04.2014 року він перебував на робочому місці, здійснюючи об'їзд свого обходу та окремих кварталів Звірівського лісництва, стверджується поясненнями свідків [PERSON] та єгеря ДП "Мисливське господарство "Звірівське" [PERSON], перший з яких в судовому засіданні пояснив, що 18.04.2014 року перебував в будинку, що знаходиться в с. Котів біля лісу та зустрів єгеря [PERSON], який їхав мотоциклом з лісу та при розмові повідомив, що їде з патрулювання. Свідок [PERSON] підтвердив, що 18.04.2014 року (це була п'ятниця перед Великоднем) зустрівся з [PERSON], який їхав мотоциклом в 41-42 кварталі Муравищанського лісництва. [PERSON] повідомив, що їде на патрулювання свого кварталу, оскільки наступного дня мав чергувати в господарстві. З показів свідків [PERSON] та [PERSON], за підписом яких складено акт про відсутність [PERSON] на робочому місці, встановлено, що останні, працюючи єгерями ДП "Мисливське господарство "Звірівське", 18.04.2014 року на усну вимогу директора підприємства Шпорука А.М. разом з працівниками лісової охорони перебували в рейді в районі села Карпилівка. В ході рейду в районі 7 кварталу пролунали два постріли. За вказівкою директора [PERSON] разом з [PERSON] пішли на постріл з метою відшукання браконьєрів. Директор Шпорук А.М. разом з працівниками лісової охорони пішли в іншому напрямку. Браконьєрів шукали до 15 години, нікого не знайшли. Після цього повернулися в "Мисливське господарство "Звірівське", де був складений акт про відсутність [PERSON] на робочому місці. [PERSON] під час підпису акту про відсутність на робочому місці не було. Свідок інженер ДП "Цуманське ЛГ" [PERSON] пояснив, що був присутній в рейді 18.04.2014 року. Директора Шпорука А.М. зустріли випадково, оскільки проводили рейд згідно графіку ДП "Цуманського ЛГ". Після закінчення рейду, близько 16 години поїхали до адміністративної будівлі ДП "Мисливське господарство "Звірівське", де склали акт про відсутність [PERSON] на робочому місці. Підпис на акті поставив формально. Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], до останньої від директора Шпорука А.М. надійшло подання про звільнення [PERSON] за прогул. 15.05.2014 року відбулися збори профспілки з приводу останнього. На зборах [PERSON] не було. Доказів про належне повідомлення [PERSON] не має, оскільки останній повідомлений простим листом. На зборах профспілки ухвалено дати дозвіл директору Шпорук А.М. на звільнення [PERSON] З показів свідка [PERSON], який був присутній на засіданні профспілки, [PERSON] на засідання профспілки не було. З приводу відсутності [PERSON] на робочому місці пояснень ніхто не давав, відбулось тільки голосування про звільнення останнього. Даючи оцінку акту від 18.04.2014 року про відсутність позивача на робочому місці, суд не приймає його до уваги, оскільки з показань вищезазначених свідків, за підписом яких його складено, не підтверджується часовий проміжок відсутності позивача на робочому місці, враховуючи, що угіддя обходу, закріпленого за [PERSON], являють собою лісові масиви з територією близько 2798 га, а зазначена група осіб з 10 по 15 годину здійснювали вищевказані обходи, що виключає можливість зафіксувати відсутність [PERSON] в угіддях його обходу. Суд також не приймає до уваги твердження представника відповідача про неможливість зв'язатися з єгерем [PERSON] в телефонному режимі, оскільки жодними доказами вказана обставина не підтверджена, а позивач даний факт заперечує. Крім того, зважаючи на обставину складання акту за відсутності [PERSON], представники відповідача та свідки не змогли пояснити, яким чином позивач відмовився від дачі письмових пояснень на момент складання акту, про що в ньому зазначено. Разом з тим з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується практика адміністрації ДП «Мисливське господарство»Звірівське» щодо обслуговування єгерями лісових кварталів, які не відповідають кварталам, закріпленим наказом по підприємству, чим підтверджуються показання позивача [PERSON] в частині здійснення ним 18.04.2014 року об'їзду кварталів Звірівського лісництва, які не закріплені за ним відповідно до наказу від 14.10.2013 року за № 19 «Про перезакріплення обходів»(а.с.22) Суд також критично оцінює акт від 16.05.2014 року в частині відмови [PERSON] від дачі пояснень щодо відсутності на робочому місці, оскільки згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON] останні не підтвердили зазначену обставину в судовому засіданні, стверджуючи лише про відмову [PERSON] від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки (а.с.17). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність факту прогулу позивача 18.04.2014 року, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним наказу № 12 від 16.05.2014 року про його звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України та поновлення на роботі на посаді єгеря підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Отже, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, оскільки позивач був звільнений з 16.05.2014 року, то середній заробіток за час вимушеного прогулу стягується за період з 16.05.2014 року по день ухвалення рішення. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року (далі -Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. Суд не приймає до уваги розрахунок середнього заробітку, поданий до суду відповідачем, оскільки він не відповідає п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, відповідно до якого середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Так, відповідно до довідки про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття), в березні 2014 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 1715,00 гривень, а у квітні 2014 року 1633,40 гривень. Заробітна плата за 2 календарні місяці складає 3348,40 гривень, кількість робочих днів у березні-квітні 2014 року складає 41 робочий день. Середньоденна заробітна плата складає 81 грн. 69 коп. Кількість днів вимушеного прогулу становить 84 дні. Відповідно розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 9066, 33 грн.(81,69 х 84 =6861 грн. 96 коп ) і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України, суд приходить до висновку, що порушення законних прав позивача з вини відповідача внаслідок незаконного звільнення з роботи призвели до моральних страждань, погіршенню матеріального стану, нервових переживань, пов'язаних з вагітністю дружини та втратою ним, як єдиним годувальником, джерела доходу. Оскільки позивачу була заподіяна моральна шкода, з врахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, ступені вини відповідача та обставин справи, а також виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, вважає, що розмір морального відшкодування позивачу належить визначити в сумі 2000 грн. В цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання. Враховуючи те, що відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі визначеному ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", а саме 730, 80 грн., підлягає стягненню з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial