Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

05.05.2014 позивачка звернулася в суд з даним позовом. Посилалася на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розташований. Вона та її діти: [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. 27.02.2014 року у зв'язку з відсутністю наміру з боку дітей на отримання спадщини вона звернулася із заявою до Волноваської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини на все майно, що належить чоловіку. Однак у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок не було зареєстровано, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Тому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], та право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану за тією ж адресою. В судовому засіданні позивачка на позові наполягає. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечували (а.с.36,38). Волноваська міська рада в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позов визнала частково: в частині визнання право власності на житловий будинок повністю та заперечували проти визнання права власності на земельну ділянку, т.я. договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального будівництва житлового будинку на праві особистої власності, на який посилається позивачка, не свідчить про виникнення права власності саме на земельну ділянку, а свідчить про те, що земельна ділянка надавалася у користування для будівництва житлового будинку, тому просила в цій частині позову відмовити (а.с.41-42). Третя особа в судове засідання не з'явилася, про причини суд не повідомлений. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивачка є дружиною [PERSON], про що Андріївської сільською радою В.Новосілківського району в книзі записів актів громадського стану про шлюб зроблено відповідний запис №7 (а.с.8). [PERSON] помер [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис за №318 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку [ADDRESS], який належав йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 27.10.1967 року. (а.с.12-13). Спадкоємцями першої черги також є діти померлого [PERSON]: [PERSON], [PERSON], які надали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки (а.с.35,37). Позивачка зверталася до Волноваської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою від 08.04.2014 за №992/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок не було зареєстровано (а.с.26). На той час, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, суд приходить до висновку, що за позивачкою необхідно визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка позивачки [PERSON]. Згідно ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з рішення виконкому Волноваської міської ради №24 від 25.10.1967 року та акту від 25.10.1967 [PERSON] було відведено в натурі земельну ділянку загальною площею 500 кв.м. за адресою [ADDRESS] для індивідуального житлового будівництва (а.с.11) Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 27.10.1967 року земельна ділянка була надана [PERSON] у користування для будівництва житлового будинку. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яким в силу ст.126 ЗК України є державний акт на право власності, та його державної реєстрації. Отже, земельна ділянка по [ADDRESS] до теперішнього часу є комунальною власністю територіальної громади Волноваської міської ради та на неї не може бути визнано право власності позивача в порядку спадкування, т.я. відповідно до ст.. 26 Закону України про місцеве самоврядування вирішення питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією міської ради. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] позивачці необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 1225, 1261 ЦК України,

Outcome: partial