Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

У червня 2015 року [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої затопленням квартири. Позивач посилався на те, що 18 червня 2015 року квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] було затоплено сусідкою, яка проживає поверхом вище у [ADDRESS]. Працівники житлово-експлуатаційної організації КП «Житлогосп» цього ж дня склали Акт про залиття квартири внаслідок виходу з ладу відсікаючого вентиля на квартиру, тому позивач просить провести експертизу, стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальні збитки (сплатити відповідну суму для проведення відновлювальних робіт у квартирі та придбання необхідних матеріалів), сума яких буде визначена експертом товарознавчої експертизи, а також вартість проведення цієї товарознавчої експертизи; стягнути судові витрати у розмірі 493 грн. 60 коп. правова допомога та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала письмову заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач або його представник у судове засідання не зявилися. Причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Власниками квартири №34, яка розташована в будинку №111 по проспекту Леніна у місті Олександрії Кіровоградської області, відповідно до свідоцтва про право на власність на житло від 30.10.1997 року [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується й розпоряджається своїм майном за своїм розсудом, однак відповідно до частини 4 наведеної норми - власність зобовязує, не можна використати право власності на шкоду правам громадян, що припускає відповідальність власника за неналежне використання своїх прав. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати належне йому майно. Відповідно до вимог ст. ст. 177, 179 ЖК України, громадяни зобовязані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного обладнання, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, власник і наймач квартири зобовязаний не допускати виконання робіт і інших дій, які спричиняють псування приміщень, приладів, обладнання будинку, порушують умови проживання громадян, слід додержувати вимоги нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, власники квартир зобовязані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної та іншої безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за №927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. З матеріалів справи, а саме Акту від 18.06.2015 року, складеного повноважною комісією, вбачається, що обстежено на предмет затоплення квартири №34 квартирою №38 у буд. 111 по проспекту Леніна у місті Олександрії. Причина затоплення вихід з ладу відсікаючого вентиля на квартиру №38. Відповідно до висновку експертного дослідження будівльно-технічного складеного 29.06.2016 року, визначення вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт становить 7 946 грн. 03 коп., з яких ПДВ становить 1 324 грн. 34 коп. у квартирі [ADDRESS]. Вартість експертного дослідження складає 590 грн. 00 коп., згідно квитанції від 30.06.2016 року. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний звязок між ними, а відповідач відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував і не довів відсутність своєї вини. Як розяснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, чинним законодавством передбачено, що в разі, якщо акт затоплення належно оформлений, необхідно зясувати суму завданої шкоди. Треба звернутися до оцінювача, що має кваліфіковане свідоцтво і саме його висновок є належним та обєктивним підтвердженням події та збитків, яких вона спричинила. Також слід зазначити, що зведений кошторисний розрахунок за формою локального кошторису та дефектний акт міститься у матеріалах висновку від 29.06.2016 року. Дана експертиза проведена судовим експертом [PERSON], свідоцтво №1576 від 31.07.2015 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України. Інших документів, які підтверджували б вартість завданих збитків, позивачем до суду не надано. Суд дійшов висновку, що відповідач повинен нести відповідальність за спричинену шкоду, допустивши із своєї квартири безконтрольний витік води внаслідок чого мало місце залиття квартири, належної позивачу на праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 58 ЦПК України вказує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем наведено належні докази в підтвердження своїх позовних вимог, а докази, які маються в матеріалах справи були предметом дослідження і дають підстави для задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальних збитків. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як позивачем дещо невдало вказано позовною вимогою вимогу про проведення експертизи. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved