Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Як зазначають позивачі за первинним позовом з березня 2005 року [PERSON], та з березня 2006 року [PERSON] були зареєстровані та проживали в будинку [ADDRESS], якій належить на праві власності рідній сестрі позивачки [PERSON], відповідачці по справі, яка на той час фактично проживала в Росії. В 2012 році відповідачка повернулася в м. Прилуки і створила для них, позивачів, неможливі для проживання умови, в зв'язку з чим вони були змушені залишити спірний будинок. Після цього відповідачка зверталася до суду з позовом про визнання їх, позивачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, але їй було відмовлено, в зв'язку з чим позивачі і просять суд вселити їх в спірне житлове приміщення. В зустрічному позові [PERSON] мотивуючи тим, що вона є одноособовим власником спірного будинку, та що [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірному будинку понад два роки без поважних на то причин, просить суд визнати зазначених членів її сім'ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні кожна з сторін підтримала свої вимоги та не визнала вимог протилежної сторони. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінюючи їх в сукупності,, суд приходить до висновку, що первинний позов [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав: З матеріалів справи, а саме рішення Прилуцького міськрайонного суду від 9 липня 2014 року ( а.с. 135-136 ), яке залишено в силі ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13 серпня 2014 року ( а.с.11-13 ) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 листопада 2014 року ( а.с. 44-45 ) вбачається, що в судовому засіданні встановлено, що позивачі за первинним позовом були змушені залишити спірний будинок, де залишилися їх побутові речі та меблі, через поважні причини, а саме скандали і створення конфліктних ситуацій. Крім того, судом визнано, що позивачі, [PERSON] та [PERSON] відносяться до категорії членів сім'ї відповідачки [PERSON], а тому, у відповідності до вимог чинного законодавства не можуть бути виселені з займаного приміщення, оскільки вселилися до нього на законних підставах, як члени сім'ї відповідачки, а залишили його з поважних причин, і дані рішення та ухвала суду набрали законної сили. Відповідно до вимог п. 3 ст. 61 ЦПК України «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, НЕ ДОКАЗУЮТЬСЯ ПРИ РОЗГЛЯДІ ІНШИХ СПРАВ, у яких беруть участь ті самі особи». Зазначеними рішеннями відповідачці за первинним позовом було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання позивачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Таким чином, оскільки маються судові рішення, в яких встановлено, що позивачі за первинним позовом залишили спірний будинок з поважних причин, і що вони відносяться до категорії членів сім'ї відповідачки, які набули право на проживання в спірному будинку на законних підставах, то зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а наведені відповідачкою докази не можуть бути прийняті судом, оскільки вони спростовуються рішеннями суду, які вже набрали законної сили. Таким чином, оскільки позивачі за первинним позовом, згідно рішень суду, які набрали законної сили, відносяться до категорії членів сім'ї відповідачки, засилися до будинку на законних підставах, тривалий час проживали в спірному будинку та залишили його з поважних причин, то заявлений ними позов підлягає до задоволення. Суд не може прийняти до уваги пояснення представника відповідача за первинним позовом, що фактично ніякої сім'ї відповідачки і позивачів не було, як не було ніяких домовленостей між відповідачкою та позивачкою щодо проведення останньою робіт по добудові будинку, оскільки дані пояснення в повному обсязі спростовуються вищезазначеними рішеннями суду та довіреністю, виданою на ім'я позивачки [PERSON] 21 серпня 2004 року ( а.с. 66 ). Також суд враховує, що відповідачка за первинним позовом [PERSON] фактично визнала, що [PERSON] та [PERSON] є членами іі сім'ї, що вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви ( а.с. 49 ).

Outcome: approved