Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

1. Позиції позивача та відповідача. Як слідує із позову, сторони перебувають у договірних правовідносинах на Заяви без номера від 12 серпня 2015 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту та процентів належним чином не виконує. Станом на 21 травня 2018 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 12904гривні 03 копійки, в тому числі: 87 гривень 00 копійок - заборгованість за кредитом, 252 гривні 08 копійок - відсотки за користування кредитом, 11474 гривні 28 копійок - пеня, 500 гривень - фіксована частина штрафу та 590 гривень 67 копійок - процентна складова штрафу. Банк 02 липня 2018 року звернувся до суду з відповідним позовом. Позиція відповідача суду не відома, відзив на позов не подано. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Разом з позовом позивач подав до суду заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 32), клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 30) та за відсутності позивача (а.с. 31). Від відповідача заяви та клопотання не надходили. 3. Процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею 09 серпня 2018 року визначено суддю Тучинську Н.В. (а.с. 41). На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 10 серпня 2018 року судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в с. Привітне Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 43). Ухвалою від 13 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 44). Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача та прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було направлено 16.08.2018, але 06 вересня 2018 року було повернуто до суду без вручення адресату з відміткою «інші причини» (а.с. 46-48). Враховуючи положення п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 року № 270, та п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що [PERSON] вручено копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі від 13 серпня 2018 року. Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач не подав. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв'язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. 4. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] перебувають у договірних правовідносинах на підставі Заяви без номера від 12 серпня 2015 року (а.с. 7). Предметом договору є кредит в сумі 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Щомісячний платіж в себе включає відсотки, нараховані за звітний період та частину заборгованості по кредиту. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5, 6), відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту і процентів належним чином не виконує. Станом на 21 травня 2018 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за тілом кредиту на суму 87 гривень, по відсотках за користування кредитом - на суму 252 гривні 08 копійок і за цей період нараховано 11474 гривні 28 копійок пені. З огляду на обставину, що відповідач не спростувала такий розмір заборгованості по тілу кредиту, процентах та пені, він є безспірним. В той же час, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач має сплатити Банку ще неустойку у вигляді штрафів, зокрема 500 гривень - фіксованої частини штрафу та 590 гривень 67 копійок - процентної його складової. Суд не погоджується з такою вимогою позивача і вважає її спірною. 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. Розмір і порядок нарахування відсотків передбачено у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовах і Правилах надання банківських послуг (а.с. 8, 9-23), які, відповідно до підпису відповідача, в сукупності із Заявою (а.с. 7) складають Заяву між сторонами без номера від 12 серпня 2015 року. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Неустойкою є штраф або пеня (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). За Умовами кредитного договору між сторонами передбачено два види неустойки: пеня і штраф. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. До такого висновку прийшов і Верховний Суд у своїй правовій позиції висловленій у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою та п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за Договором. 6. Висновки суду. Розрахунком заборгованості за договором (заявою) без номера від 12 серпня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] доведено, що відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 21 травня 2018 року становить: 87 гривень 00 копійок - заборгованість за кредитом, 252 гривні 08 копійок - відсотки за користування кредитом. Щодо визначення питання про вид неустойки, який необхідно застосувати до даного договору, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З врахуванням обставини, що обов'язки за кредитним договором позивач не виконав на суму 339 гривень (тіло кредиту та проценти), суд вважає вимогу позивача про стягнення з нього пені в сумі 11474 гривні 28 копійок неспіврозмірною до основного боргу в кредитних правовідносинах. З цієї підстави суд вважає за правильне застосувати таку неустойку за неналежне виконання кредитних зобов'язань, як штраф. Однак, з врахуванням природи штрафу, передбаченої у ч. 2 ст. 549 ЦК України, вимога позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу у сумі 500 гривень задоволенню не підлягає як необґрунтована, але підлягає стягненню процентна складова штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості (87 грн. + 252,08 грн. = 339,08 гривні), або 16 гривень 95 копійок. За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості, але частково. 7. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1762 гривні судового збору (а.с. 1). Цей позов заявлений на суму 12904 гривні 03 копійки, а суд прийшов до висновку про задоволення позову на суму 356 гривень 03 копійки, що складає 2,76%. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу лише у розмірі 2,76% або 48 гривень 63 копійки.

Outcome: partial