Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

23 січня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач [PERSON] неодноразово уточнював позовні вимоги, 25 червня 2013 року звернувся до суду з позовом в остаточній редакції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство», [PERSON]. [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 03 серпня 2011 року близько 13-45 годин, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], рухався по вул. Героїв Сталінграду, з боку вул. Титова у напрямку вул.. Будівельників м. Дніпропетровськ. Рухаючись по вул.. Героїв Сталінграду м. Дніпропетровська, в районі будинку № 48, [PERSON], порушуючи правила дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, змінив напрям руху автомобіля праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним, внаслідок чого, допустив наїзд на припаркований біля правого краю проїжджої частини автомобіль «Mersedes-bens” державний номер [NUMBER] і автомобіль «ЗАЗ» державний номер [NUMBER]. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія [PERSON], який порушив вимоги п.п. 1.3; 1.4; 1.5; 1.9, 10.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено: - п.п. 1.3 - учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими; - п.п. 1.4 - кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати, що й інші учасники виконують ці правила; - п.п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю, або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; - п.п. 1.9 - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з Законодавством; - п.п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Дії водія [PERSON] протирічили вищезазначеним вимогам ПДР України, та знаходяться у причинному зв'язку із наступивши наслідками. Позивач зазначив, що він перебував в автомобілі «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] в якості пасажира. Внаслідок ДТП йому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляду: забитої рани м'яких тканин голови, відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які супроводжуються гіпертонічною хворобою 2 ступеню, гіпертонічним кризом не ускладненим та тривожним синдромом, які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень. [PERSON] посилався на те, що в результаті ДТП в нього були пошкоджені зуби, внаслідок чого виникла необхідність у протезуванні. За фактом вищезазначеного ДТП відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Провадження у кримінальній справі відносно [PERSON] було закрите на підставі ст. 46 КК України ( за примиренням підсудного з потерпілою), на підставі постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року. Позивач [PERSON] зазначив в заяві, що внаслідок ДТП він проходив стаціонарне лікування в період з 03 серпня 2011 року по 19 серпня 2011 року: та з 20 серпня 2011 року по 02 вересня 2011 року, в наступному - лікувався амбулаторно. На придбання медикаментів та необхідних препаратів в період лікування ним було витрачено 3 764,52 грн.; крім того, вартість протезування становить 7 500 грн. Позивач зазначив, що в наслідок ДТП йому була спричинена і моральна шкода, яка полягає в тому, що пережив душевні страждання в зв'язку з ушкодженням здоров'я, внаслідок лікування не мав можливості реалізації своїх звичок та бажань, майже місяць був позбавлений можливості працювати, були порушені його нормальні життєві зв'язки, моральну шкоду він оцінює в 28 112 грн. Відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231». У відповідності до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Також, у відповідності до п.145 Постанови КМУ України № 176 від 18 лютого 1997 року «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», перевізник зобов'язаний компенсувати шкоду, заподіяну здоров'ю та майну пасажирів. У відповідності до ст. 1187 ЦК України, шкода. Завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль «Volswagen LT 35" державний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] Також, у відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкода завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки Крім того, транспортний засіб, яким керував [PERSON], був застрахований полісом №АА3125854 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , відповідно до якого страховиком є Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», в зв'язку з чим, зазначений страховик повинен відшкодувати завдану матеріальну шкоду. [PERSON] посилався на те, що він неодноразово звертався до страхової компанії з вимогами про виплату страхового відшкодування, але страховиком не були проведені відповідні виплати. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд: -стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231», [PERSON]. [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на його користь 11 264,52 грн. завданої матеріальної шкоди; -стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231», [PERSON]. [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на його користь 28 112 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди; -стягнути солідарно з відповідачів на його користь судові витрати в сумі 393,77 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд винести рішення у відповідності до вимог законодавства. Представник відвідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231», в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що водій автомобіля [PERSON] ніколи не перебував у трудових відносинах з підприємством. Між підприємством та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди транспортного засобу з екіпажем - автомобіля «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER] у відповідності до умов договору, відповідальність за матеріальну шкоду, завдану іншим особам в зв'язку з використання транспортного засобу членами екіпажу. Крім, транспортний засіб, був застрахований полісом №АА3125854 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому, відповідальність за спричинену шкоду повинен відшкодовувати страховик. Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», як відповідач в своєму листі просило суд розглянути справу без участі її представника, надало заперечення, в яких позов не визнало, посилалося на те, що фактично підтверджені та є належними докази про понесені [PERSON] витрати на суму 1 302,82 грн. Крім того, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, який діяв на час ДТП, передбачена цивільна правова відповідальність страховика за шкоду будь якої особи, яка керувала забезпеченим транспортним засобом на відповідній законній підставі. Страховій компанії не надані документи, які підтверджують той факт, що водій [PERSON] керував транспортним засобом на законних підставах. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, докази, надані сторонами, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року було закрите провадження у кримінальній справі відносно [PERSON] на підставі ст. 46 КК України ( за примиренням підсудного з потерпілою), У відповідності до матеріалів кримінальної справи, [PERSON] обвинувачувався в тому, що 03 серпня 2011 року близько 13-45 годин, він, керуючи технічно справним автомобілем «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], рухався по вул. Героїв Сталінграду, з боку вул. Титова у напрямку вул.. Будівельників м. Дніпропетровськ. Рухаючись по вул. Героїв Сталінграду м. Дніпропетровська, в районі будинку № 48, [PERSON], порушуючи правила дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, змінив напрям руху автомобіля праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним, внаслідок чого, допустив наїзд на припаркований біля правого краю проїжджої частини автомобіль «Mersedes-bens” державний номер [NUMBER] і автомобіль «ЗАЗ» державний номер [NUMBER], внаслідок чого, пасажиру [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, які віднесені до середнього ступеню тяжкості. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія [PERSON], який порушив вимоги п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Дії водія [PERSON] протирічили вищезазначеним вимогам ПДР України, та знаходяться у причинному зв'язку із наступивши наслідками. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнані та не оспорюються сторонами не підлягають доказуванню. Так, сторонами у справі визнані та не заперечувалися ті обставини, що позивач [PERSON] під час ДТП отримав тілесні ушкодження, оскільки перебував в якості пасажира в автомобілі «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Зазначений факт підтверджується також матеріалами кримінальної справи, дослідженої судом, поясненнями свідка [PERSON] У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 3141е від 21 вересня 2011 року, проведеної в рамках кримінальної справи, [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляду: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу без зміщення уламків, забійної рани голови, саднин спинки носу, які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень. (а.с.116 кр.спр.) Згідно наданих історій хвороб, що внаслідок ДТП [PERSON], проходив стаціонарне лікування в період з 03 серпня 2011 року по 19 серпня 2011 року: та з 20 серпня 2011 року по 02 вересня 2011 року. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що власником транспортного засобу - автомобіля «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.47 крим.спр.) Сторонами не надані суду докази того, що фізична особа - підприємець [PERSON] мав право розпорядження вищезазначеним транспортним засобом, в той же час, судом встановлено, що 21 грудня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231» та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди автобуса з екіпажем, відповідно до якого приватний підприємець [PERSON] передав автотранспортному підприємству в оренду автомобіль «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER] з екіпажем, договір діяв до 01 жовтня 2011 року. У відповідності до додатку до договору оренди автобуса від 21 грудня 2010 року, наданий список членів екіпажу, де крім інших, зазначений [PERSON] В зазначеному додатку є посилання на те, що з [PERSON] був укладений трудовий договір, який зареєстрований в Індустріальному центрі зайнятості м. Дніпропетровська. В той же час, згідно довідки Індустріального центру зайнятості м. Дніпропетровська, трудовий договір між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] не реєструвався. Судом також встановлено, що [PERSON] не перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231». Судом також встановлено, що органами ДАЇ Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231» був виданий Тимчасовий реєстраційний талон на автомобіль «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER] (а.с.48 кр.спр.) На підставі зазначених документів та путьового листа, оформленого ТОВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231», вищезазначеним транспортним засобом мав право керувати [PERSON], який зазначений водієм транспортного засобу. Згідно до ст. 805 ЦК України, управління та технічна експлуатація транспортного засобу, переданого у найм з екіпажем, проводиться його екіпажем. Згідно до ст. 928 ЦК України, відповідальність перевізника за шкоду. завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю пасажира, визначається відповідно до глави 82 цього Кодексу, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини. У відповідності до п.4.4 договору оренди автобуса з екіпажем, який укладений 21 грудня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11231» та приватним підприємцем [PERSON], відповідальність за матеріальну шкоду, спричинену в зв'язку з використанням транспортного засобу, несе орендодавець, тобто - приватний підприємець [PERSON] В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що відповідальність за шкоду, завдану транспортним засобом автомобілем «Volswagen LT 35” державний номер [NUMBER] повинен нести приватний підприємець [PERSON] Позивачем [PERSON] не заявлялися вимоги до приватного підприємця [PERSON] В той же час, у відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент настання ДТП) передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що власник транспортного засобу [PERSON] уклав договір страхування, транспортний засіб «Volswagen LT 35" державний номер [NUMBER], був застрахований полісом №АА3125854 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страховиком є Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант». У відповідності до полісу №АА3125854, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю становить 100 000 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн. на годного потерпілого. В позовній заяві позивач [PERSON] посилався на те, що в результаті ДТП в нього були пошкоджені зуби, внаслідок чого виникла необхідність у протезуванні, вартість якого становить 7 500 грн. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на обґрунтування своїх вимог. Позивач [PERSON] не надавав суду жодного доказу того, що в результаті ДТП в нього були пошкоджені зуби, при проведенні експертизи зазначений факт не був встановлений, також не відображений в медичних документах, в зв'язку з чим, в задоволенні зазначеної частини вимог належить відмовити. Позивач посилався на те, що на придбання медикаментів та необхідних препаратів в період лікування ним було витрачено 3 764,52 грн. В той же час, у відповідності до наданих позивачем чеків, позивачем доведені витрати на суму 1 302,82 грн. Суд приходить до переконання, що витрати, які понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню, оскільки не підтверджуються відповідними призначеннями медичних закладів, а саме: -фіскальні чеки на суму 247 грн. від 01.08.2011 року, оскільки витрати проведені до ДТП; -товари в чеках на суму 62,25 грн. (пакети, благодійні внески) не є витратами на лікування; -квитанції на придбання медпрепаратів на суму 2 076,93 грн. не має в призначенні лікарів: в період з 03.08.2011 року по 19.09.2011 року - адаптол, батагистин, гематовіт, дексалгін, индомецатин, левомак, мексидол, медокалм, фармазолін, натрія хлорід, ноотропил, но-шпа, папаверин, платифилин, то норма, три фас, троксевазин; за період з 20.08.2011 року по 02.09.2011 року - адаптол, вази лип, верошпирон, глюкоза, есенциале, квинакс, кетанов, лозап, метамакс, натрія хлорід, ноофен, оптивижн, солкосерил, тулизид, факовит, фраксиприн. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, на суму 1 302,82 грн., та зазначена сума повинна бути стягнута із страховика - Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку ушкодженням здоров'я. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, яка заподіяла її. Судом встановлено, що в наслідок ДТП позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач [PERSON] пережив душевні страждання в зв'язку з ушкодженням здоров'я, тривалий час проходив лікування. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обстави, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Враховуючи обставини справи, тяжкість отриманих позивачем тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до переконання. що розмір моральної шкоди повинен бути визначений в розмірі 2 500 грн. У відповідності до п.22.3 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на час події) потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час ДТП) встановлено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого. Таким чином, суд приходить до переконання, що Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» повинно відшкодувати не більше 2 500 грн. (50 000 грн. х 5%) моральної шкоди, завданої позивачу. Оскільки судом визначена сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 500 грн.. суд приходить до переконання,що зазначена сума повинна бути стягнута з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] понесені судові витрати в сумі 123 грн. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: partial