Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] 16.09.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми за договором позики від 02.08.2015 року - у загальному розмірі 206104,48 грн. Позивач зазначав, що між ним та відповідачем [PERSON] 02.08.2012 року було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого він (позивач) надав Відповідачу грошові кошти в сумі 5400,00 євро, за умовами договору - зі строком повернення 15.09.2012 року, про що відповідачем було написано розписку від 02.08.2012 року. Оскільки відповідач не виконав свої зобов»язання за договором, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд: станом на 03.09.2015 року - стягнути з відповідача на його (позивача) користь - борг у сумі 5400,00 євро, що згідно офіційного курсу НБУ (24,748241 грн. за 1 євро) становить 133640,50 грн., а також - згідно ч.2 ст.625 ЦК України: за період з 05.10.2012 року по 03.09.2015 року - 3% річних в сумі 6759,82 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 65704,16 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі; відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] позов не визнали; відповідач [PERSON], стверджуючи, що він грошові кошти у розмірі 5400,00 євро від позивача за договором позики від 02.08.2012 року не отримував, не заперечуючи факт написання та підписання ним розписки від 02.08.2012 року, просив в задоволенні позову відмовити повністю; після оголошення перерви в судовому засіданні позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, до матеріалів справи надав письмову заяву від 18.05.2016 року, якою просив продовжити розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, представників відповідача - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно розписки від 02.08.2012 року [PERSON] (відповідач) отримав в борг від [PERSON] (позивача) грошові кошти в сумі 5400,00 євро, які був зобов»язаний повернути позивачеві до 15.09.2012 року (а.с.4 - копія розписки). Оригінал зазначеної розписки від 02.08.2012 року на суму 5400,00 євро зберігається у позивача [PERSON], розписка надана позивачем в судовому засіданні для огляду. Як стверджує позивач [PERSON], відповідачем суму боргу за вказаною розпискою не повернено по теперішній час, що також у розумінні ст.545 ЦК України підтверджується наявною у позивача розпискою як оригіналу боргового документа, цей факт також не заперечується відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] також не заперечує факт написання та підписання зазначеної розписки ним особисто, а також факт не повернення ним зазначеної у розписці суми позивачеві по теперішній час. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1050, 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Як стверджує позивач [PERSON], позика надавалась відповідачу у валюті Євро, тому відповідач [PERSON] зобов»язаний повернути суму боргу з урахуванням офіційного курсу НБУ на день повернення коштів; інших невиконаних боргових зобов»язань перед ним відповідач [PERSON] не має. Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України - позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідачем [PERSON] не оспорюється в установленому ч.1 ст.1051 ЦК України порядку договір позики - розписка від 02.08.2012 року (за безгрошовістю); відповідних належних доказів на підтвердження своїх заперечень у межах заявлених позивачем вимог, відповідачем судові також не надано. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням показань свідків [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про те, що заперечення відповідача не доведені в судовому засіданні належними та достатніми доказами. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] зобов»язаний повернути [PERSON] (позивачеві) суму позики у розмірі еквівалентному сумі 5400,00 євро за офіційним курсом Національного Банку України станом на 23.05.2016 року (28,27357 грн. за 1 Євро), що становить (5400,00 х 28,27357) = 152677,27 грн. Оскільки в разі невиконання зобов»язання за Договором позики Відповідач зобов»язаний на вимогу позикодавця (позивача) повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а також на підставі ч.2 ст.625 ЦК України - на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON]: сума 5400,00 євро за офіційним курсом Національного Банку України станом на 23.05.2016 року (28,27357 грн. за 1 Євро), що становить (5400,00 х 28,27357) = 152677,27 грн., а також 3% від суми боргу за період прострочення - відповідно до розрахунку позивача у розмірі 6759,82 грн., а всього підлягає стягненню (152677,27 + 6759,82) = 159437,09 грн. Оскільки позивачем заявлено вимогу в частині стягнення суми боргу за договором позики у розмірі, еквівалентному валюті зобов»язання (євро), яка (вимога) підлягає задоволенню, тому в задоволенні позову в частині стягнення інфляційної складової суми боргу у розмірі 65704,16 грн. (за розрахунком позивача) має бути відмовлено, як заявленої без достатніх правових підстав. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1594 грн. 37 коп. (а.с.7).

Outcome: partial