Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

що сторони перебували у шлюбі до 25.03.2004 в якому народився син [PERSON], 13.04.1999р.н. Рішенням суду у 2015 було постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 грн. щомісячно до повноліття дитини 13.04.2017. У серпні 2014 син вступив на денну форму навчання з терміном із 25.08.2014 до 30.06.2018, тому рішенням суду від 10.05.2017 призначено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 грн. щомісячно на період навчання, але не більше до досягнення сином 23 років. На даний час відповідач працевлаштувався на ТОВ «Карпатнафтохім» і отримує велику зарплату. Оскільки, згідно закону позивач має право змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, [PERSON] звернулася із позовом до суду в якому просить стягувати з [PERSON] в її користь на утримання сина [PERSON], 13.04.1999р.н. аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу щомісячно на період навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву про підтримання позову у повному обсязі, а справу просить розглянути у її відсутності (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву в якій справу просить розглянути у його відсутності (а.с. 26). Також відповідачем подано заяву, в якій він погоджується з позовом частково, просить суд врахувати його сімейний стан та стан його здоровя, оскільки він хворіє з приводу артеріального тиску на гіпертонічну хворобу ІІ ступеня з високим ризиком, а також має хворе серце і тому потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, знаходиться на диспансерному обліку у дільничого терапевта, і витрачає на лікування певні кошти. Просить винести рішення про сплату аліментів у розмірі 1/5 частки доходу на період навчання сина. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав: За вимогами ст. 182 ч. 1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст. 199 СК України, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач є батьками [PERSON], 13.04.1999р.н. (а.с. 4). Згідно рішення суду від 10.05.2017 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 грн. щомісячно на період навчання, але не більше до досягнення сином 23 років (а.с. 7). Згідно договору № ОКСМ-14-003 від 19.08.2014 син сторін [PERSON] навчається у Калуському коледжі економіки права та інформаційних технологій Івано-Франківського НТУНІГ на денній формі навчання з 25.08.2014 до 30.06.2018 (а.с. 8). Згідно довідки № 900 від 04.12.2017 [PERSON] навчається на 4 курсі контрактної форми (а.с. 9). Судом встановлено, що відповідач знаходиться у терапевта на «Д» обліку на гіпертонічну хворобу ІІ ступеня з високим ризиком та хворіє на серце і у звязку із цим потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування (а.с. 22, 23). Також відповідач перебуває у шлюбі і відповідно несе витрати на утримання своєї сімї (а.с. 24). Таким чином, суд бере до уваги можливість надання відповідачем утримання повнолітнього сина на час навчання, його стан здоровя та постійні витрати на лікування та утримання ним сімї, і приходить до висновку, що позов слід задоволити частково і стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], 13.04.1999р.н., який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини доходу щомісячно до закінчення навчання до 30.06.2018, але не більше до досягнення ним 23 років. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати на відповідача. На підставі ст. ст. 182, 199, 200 СК України та

Outcome: approved