Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" (далі позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідача) на його користь 13337 грн. 12 коп. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 19.05.2014, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві. При укладені договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Під борговими зобов'язаннями сторони узгодили зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Банк керується також п.2.1.1.2.3, п.2.1.12.4, п. 2.1.1.5.4, п.1.1.7.12\~ Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з порушеннями відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на\~ 30.09.2018 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 13337 грн. 12 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 423,32 грн., за відсотками за користування кредитом 3022,09 грн.,\~за пенею 8780,42 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 611,29 грн. (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився,\~ згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи у його відсутності (а.с. 3). Відповідач, в судове засідання не зявився, будучи належно повідомленим про день та місце розгляду справи, про що свідчить судова розписка (а.с. 39). Відзиву на позов не подав, з клопотаннями не звертався, про причини неявки не повідомляв, тому суд визнає їх неповажними і згідно ч.1, 3 ст.223 ЦПК України така неявка не є перешкодою для розгляду справи. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.05.2014 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. у\~ вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі\~ сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві (а.с.10). При укладені\~договору\~сторони\~керувались ч.1\~ст.634\~ЦК\~України,\~згідно\~якої\~договором приєднання\~є\~договір,\~умови\~якого\~встановлені однією\~із\~сторін\~у\~формулярах\~або інших\~стандартних\~формах,\~який\~може\~бути\~укладений\~лише\~шляхом\~приєднання другої\~сторони\~до\~запропонованого\~договору\~в\~цілому.\~Друга\~сторона\~не\~може\~запропонувати\~свої\~умови договору.\~\~Відповідно\~до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Банк свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач\~ зобовязання за вказаним договором належно не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 8780,42 грн., вирішуючи\~питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачено застосування\~пені як\~виду цивільно-правової\~відповідальності за\~несвоєчасне виконання\~грошових зобовязань\~по даному\~договору,\~внаслідок чого\~нарахування пені\~відбувається за\~кожний день\~прострочення.\~У той\~же\~час,\~згідно\~з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязань позичальником, встановленим п.2.1.1.7.6. Умов, є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором,- свідчить\~про\~недотримання\~положень,\~закріплених\~у\~статті\~61\~Конституції\~України\~щодо\~заборониподвійної цивільно-правової\~відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015. Тому суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Під борговими зобовязаннями сторони узгодили\~ зобов`язання клієнта\~ з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п.2.1.1.12 «Умов та правил надання банківських послуг». На підставі п.2.1.1.12.2 в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). У разі, якщо в дату нарахування відсотків клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.п. 1.1.3.2.9, 2.1.1.3.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.5.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п. 1.1.5.2 Умов та Правил неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість\~ за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно Розрахунку, наданого банком, прострочена заборгованість за кредитом виникла 26.06.14, тому кількість прострочених днів по кредиту станом на 30.09.2018 складає 2891 (а.с. 7-9). Позивачем збільшено відсоткову ставку з 30% станом на 19.05.2014 до 43,20%, станом на 01.04.2015. Як зазначено у постанові Верховного Суду від\~25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком відсоткової ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від\~11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17. Проте, матеріали справи не містять жодних доказів направлення позивачем та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки з 30% до 43,2%, а також згоди відповідача на це. Банком при нарахуванні відсотків застосовувались ставки, не передбачені умовами кредитного договору від 19.05.2014, а належних доказів повідомлення відповідача про їх зміну матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Отже, суд вважає, що в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту позовні вимоги підлягають до задоволення. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку. Статтею 1056-1\~ЦК\~України\~передбачено,\~що\~фіксована\~відсоткова\~ставка\~є незмінною\~протягом\~усього\~строку кредитного\~договору.\~Встановлений договором\~розмір\~фіксованої\~процентної ставки\~не\~може\~бути збільшено\~банком\~в\~односторонньому порядку.\~Умова\~договору\~щодо права\~кредитора\~змінювати\~розмір фіксованої\~процентної\~ставки\~в односторонньому порядку є нікчемною. Кредит отримувався під 30 % річних, але банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку до 43,20 %. Банк просить стягнути заборгованість, де тіло кредиту 423,32 грн., а відсотки за користування кредитом 3022,09 грн., тобто відсотки у 7,1 разів вищі,\~ ніж отриманий кредит, що для суду є очевидно не справедливим. Суду не надано доказів того, що між позивачем і відповідачем існувало листування, узгодження зміни відсоткової ставки чи будь-який інший двосторонній обмін інформацією. Враховуючи, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає не доведеним факт узгодження підняття відсоткової ставки. Тому, суд бере до уваги наданий Розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 30 % на рік. Розраховано заборгованість за відсотками за наступною формулою: (А1*0,3*А2)/360 днів=Х, де А1 це тіло кредиту, А2 кількість днів прострочення. Згідно наданого банком Розрахунку, наявні 2891 днів прострочення. Отже, (423,32 грн*0,3*2891 днів)/360 днів = 1019,85 грн. Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягають відсотки у розмірі 1019,85 грн. Загальний розмір зобовязання, що виникло у відповідача у звязку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними, станом на 30.09.2018 складає 3890,85 грн., з яких заборгованість: за тілом кредиту 423,32 грн., за відсотками за користування кредитом 1019,85 коп., штраф 500 грн. (фіксована частина), 1947 грн. 68 коп. (процентна складова). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку становлять 29,2%. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. (а.с. 1), який стягується пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 514 грн.

Outcome: partial