Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

30 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 3 000 грн. щомісячно, що підлягають індексації, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 29 серпня 2008 року у Брюховицькій селищній раді м. Львова та від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя із відповідачем в неї не склалося, тому вона звернулася у Шевченківський районний суд м. Львова із позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач ухиляється від покладеного обов'язку утримувати свого сина [PERSON], тому вона звернулася до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково у сумі 1000 грн. Відповідач [PERSON] додатково пояснив, що приймає участь у вихованні сина [PERSON], його матеріальному утриманні, купляє для нього продукти харчування, одяг, іграшки, товари щоденного вжитку, тощо. На даний час він офіційно не працює, тому погоджується сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 29 серпня 2008 року у Брюховицькій селищній раді м. Львова. Від спільного життя з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7,8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти на утримання дитини, а тому з нього слід стягувати ці кошти в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов'язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач, батько дитини, є особою молодого віку, працездатний, будь-яких протипоказань до роботи немає. Суд переконаний, що позивач [PERSON] потребує допомоги на утримання дитини, тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, яка виховує дитину і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дітей, матеріальний стан позивача та відповідача. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial