Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У січні 2021 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява [PERSON] до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Позивач вказала, що в зв`язку з невиплатою їй заробітної плати за місцем її роботи, а саме у Полтавському обласному комунальному підприємстві «Полтавафарм», виникла заборгованість в сумі 17347,31 грн. 04.08.2020 року позивач звільнилась за угодою сторін, однак розрахунок при звільненні їй товариство не виплатило, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 17347,31 грн., заборгованість за час затримки виплати заробітної плати в сумі 77941,44 гривень та моральну шкоду у сумі 25000 грн. 26.01.2021 року ухвалою суду відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. 26.04.2021 року ухвалою суду закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та прохала суд задовольнити позов. Представник відповідача, ПОКП «Полтавафарм» будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи повторну неявку відповідача, та відсутність відзиву, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши, матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 01.04.2019 року по 04.08.2020 року [PERSON] працювала на посаді прибиральника службових приміщень транспортно-господарського відділу ПОКП Полтавафарм з якої була звільнена за угодою сторін на підставі ст.36 КЗпП України. Згідно довідки від 05.08.2020 року наданої Полтавським обласним комунальним підприємством Полтавафарм заборгованість по заробітній платі станом на 04.08.2020 року складає 17347,31 грн. Згідно довідки від 24.02.2021 року наданої Полтавським обласним комунальним підприємством Полтавафарм з середня заробітна плата [PERSON] складає 267,84 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку вбачається, що за період з серпня 2020 року по вересень 2021 року за 291 робочий день заборгованість ПОКП Полтавафарм становить в сумі 77941,44 грн. Таким чином враховуючи надану суду довідку про розмір заборгованості по заробітній платі, а також розмір середньої заробітної плати який прохає суд стягнути позивач в сумі 95288,75 грн., суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації проводиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Згідно з ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки зазначені вст.116цього кодексу підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За змістом положень п.п. 2, 8 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08.02.1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі, то згідно норм статті 115 КЗпП України позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства Полтавафарм на користь [PERSON] заборгованість по невиплачені заробітній платі та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 95288,75 грн. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України впостанові № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб, врахуванню підлягає тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат. Пунктом 9Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає розмір шкоди, вказаний позивачем, завищеним, та зазначає, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 3000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та відмову їй у стягненні моральної шкоди в розмірі 25000 гривень. Оскільки позивач, згідно з п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, визначеному зазначеним законом. Рішення суду в порядку п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині виплати заробітної плати за один місяць.

Outcome: partial