Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13 вересня 2013 року уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано 28.12.2019 року. Від подружнього життя народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою. В зв`язку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі, а саме 4000 грн. щомісячно. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання [PERSON] не з"явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовною заявою не згоден та просив суд призначити аліменти на дитину в розмірі 2000 грн., зазначивши, що офіційно не працює, стабільного прибутку не має, працює будівельником за вільним наймом. Також просив суд врахувати, що після розірвання шлюбу його фінансове становище значно погіршилось, бо змушений винаймати житло, поки дружина з донькою проживає в спільно придбаній за період шлюбу квартирі. Від виконання батьківських обов`язків не відмовляється. Після розірвання шлюбу переводив гроші на догляд за дитиною на картку Приватбанку колишньої дружини зі своєї картки, брав дитину на прогулянки, спільно відвідували кафе, дитячі розважальні центри та його батьків. Проте, колишня дружина постійно перешкоджає нормальному та регулярному спілкуванню з донькою, в період карантину взагалі відмовила у спілкуванні з дитиною. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої в свідоцтві про народження Серії [NUMBER] , виданому 11 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, записано сторін по справі. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що дитина [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач ухиляється від передбаченого законом обов`язку щодо утримання доньки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України закріплено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. (ст. 182 СК України). Відповідно до п.2 ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з 1 липня 2020 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць в розмірі 2 318 гривень. Позивачкою [PERSON] не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами платоспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 грн., не надано даних щодо матеріального становища відповідача, в той час як відповідач у відзиві зазначив, що не має постійного працевлаштування та стабільного прибутку, мешкає в орендованій квартирі. Відомості щодо стану здоров"я дитини та відповідача суду не надано, також не надано відомості щодо доходів позивача. Враховуючи наведене, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до повноліття дитини, що відповідає вимогам ст. 180 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону. Одночасно сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial