Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

що сторони, з 29.08.1989 року по 05.12.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого за спільні кошти придбали наступне майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,4 кв.м, гараж [ADDRESS], загальною площею 48,4 кв.м, гаражі [NUMBER] та [NUMBER] в гаражному кооперативі «Лісний-2» в м. Нетішині, загальною площею 50,3 кв.м та 50,8 кв.м відповідно, та автомобіль марки OPEL, модель Astra, р.н. [NUMBER]. Оскільки домовленості між сторонами щодо порядку поділу майна, що є їх сумісною власністю, не досягнуто, в уточненому позові ставиться вимога про його поділ шляхом визнання за позивачем права особистої приватної власності на зазначені гаражі та автомобіль, а за відповідачкою на належну йому частку в розмірі 1/4 в квартирі. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і пункт 3 ст. 368 ЦК України. Згідно із ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 29.08.1989 року по 05.12.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі останні набули права спільної сумісної власності на: квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,4 кв.м, яка відповідно до свідоцтва про право власності від 13.05.2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.07.2008 року та договору від 25.10.2014 року належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі та їх дітям [PERSON], [PERSON] і частка кожного з них у вказаній квартирі становить по 1/4 частині; гараж [ADDRESS], загальною площею 48,4 кв.м, який згідно договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року був придбаний [PERSON], гаражі [NUMBER] та [NUMBER] в гаражному кооперативі «Лісний-2» в м. Нетішині, загальною площею 50,3 кв.м та 50,8 кв.м відповідно, на які наявні свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON] від 20.02.2009 року та від 10.12.2008 року; автомобіль марки OPEL, модель Astra, р.н. [NUMBER], який 28.09.2004 року зареєстрований за [PERSON] Не заперечувала факту спільного придбання зазначеного майна і сама відповідачка, визнавши позовні вимоги та погодившись на запропонований позивачем варіант його поділу. В зв'язку з викладеним та встановивши, що визнання за вказаних обставин відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Тому,

Outcome: approved