Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Фермерське господарство «[PERSON]В.» звернулося до суду з позовом, у якому у звязку з порушенням органом державної влади Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 8, 40, 55 Конституції України, шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали від 28.03.2013 року по справі № 459/913/13-к, в результаті чого суддя Сокальського районного суду Львівської області мав намір позбавити його доступу до правосуддя та грубо порушив конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55 Конституції України, просить стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України в користь Фермерського господарства «[PERSON]В.» кошти в сумі 1\~000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді скарги за вих. № 139 від 26.03.2013 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. На обґрунтування позову послався на те, що 26.03.2013 року позивачем було направлено скаргу на незаконні дії Сокальського РВ ГУ МВСУ у Львівській області, однак ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 28.03.2013 року відмовлено у відкритті провадження за цією скаргою. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.04.2013 року по справі № 454/913/15-к ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 28.03.2013 року скасовано, скаргу направлено для розгляду слідчим суддею Сокальського районного суду Львівської області в порядку глави 26 КПК України. Стверджує, що внаслідок порушення норм Конституції України йому було спричинено моральні страждання які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних страждань у звязку з позбавленням права доступу до правосуддя, порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують, кажучи, що усі його вимоги незаконні, якщо він не може доказати свою правоту в судах. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання від 11.09.2015 року та 18.11.2015 року, у яких просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засіданні двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляду справи за його відсутності. У звязку з наведеним, ураховуючи згоду представника позивача, відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані письмові докази, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом установлено, що [PERSON] звернувся до Сокальського районного суду Львівської області зі скаргою на дії та бездіяльність працівників Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області. Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 28.03.2013 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою [PERSON] на бездіяльність працівників Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.04.2013 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 28.03.2013 року про відмову у відкритті провадження скасовано; скаргу [PERSON] на бездіяльність Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області направлено для розгляду слідчим суддею до Сокальського районного суду Львівської області в порядку глави 26 КПК України. Фермерське господарство «[PERSON]В.» посилаючись на порушення норм Конституції України звернулося до суду із цим позовом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Як вбачається з ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 28.03.2015р., ухвали апеляційного суду Львівської області від 10.04.2013р. до суду зі скаргою на дії бездіяльність працівників Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області зверталася фізична особа [PERSON]. Саме за скаргою фізичної особи [PERSON], а не представника Фермерського господарства [PERSON], слідчим суддею Пахут С.О. Сокальського районного суду Львіської області було відмовлено у відкритті провадження по ній. До суду з позовом про стягнення моральної шкоди з Держави Україна звернулося Фермерське господарство [PERSON] (фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону ст.1 ЗУ «Про фермерське господарство»). Згідно ч.2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно до ч.2 ст.1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно до ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно до ст.56 Конституції України, \~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно до ст.62 Конституції України, у разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. Ст.126 Конституції України проголошує незалежність і недоторканність суддів. Ст.129 Конституції України проголошує, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Слідчий суддя Пахут С.О. Сокальського районного суду Львівської області вирішував питання про відкриття провадження за скаргою. Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає, що ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку. Тому посилання представника позивача, що слідчий суддя мав намір позбавити його доступу до правосуддя безпідставні. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] оскаржив ухвалу про відмову у відкритті провадження, вона була скасована апеляційною інстанцією. Суд приходить до висновку, що рішення суду повязане з підготовкою до розгляду справи шляхом оскарження дій судді чи відшкодування шкоди Державою до іншого суду не відповідає Конституції України та діючому законодавству. Це порушує принципи незалежності судів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed