Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

12.02.2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.12.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300,00 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2019 року має заборгованість 143 460,87 грн., яка складається з наступного: 198,28 грн. - заборгованість за кредитом; 137 112,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 6 150, 00 грн. - заборгованість за пенею. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, тому позивач, скориставшись правом на стягнення частини від суми заборгованості, просить стягнути з відповідача 198,28 грн. - заборгованості за кредитом; 137 112,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 650, 00 грн. - заборгованості за пенею за період з 23.12.2008 року по 29.04.2016 року та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 102, 00 грн. 28.02.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач зазначене документи отримав 13.03.2020 року, однак, у встановлений строк відзив на позов не подав. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наданих позивачем копій документів судом встановлено, що 23.12.2008 року відповідачем було підписано Заяву, в якій зазначено, що він ознайомився та згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Підписант Заяви згоден з тим, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і Банком договір про надання банківських послуг. У Заяві наявний підпис відповідача про те, що 23.12.2008 року він отримав кредитну карту. Заява містить посилання на оформлення кредитки «Універсальна» «30 днів вільгого періоду», «55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у сумі 100 грн. та базовою процентною ставкою за кредитом 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. Також, відповідач був ознайомлений під підпис з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначені розмір відсоткової ставки, що становить 2,5 % в місяць, розмір пені та штрафів в разі невиконання умов кредитування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно наданого банку розрахунку, станом на 31.12.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 143 460,87 грн., в т.ч., 198,28 грн. - заборгованість за кредитом; 137 112,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 6 150, 00 грн. - заборгованість за пенею. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також відповідальність щодо розміру пені за несвоєчасне погашення заборгованості сторонами договору погоджено, розмір та порядок здійснених позивачем розрахунків відповідачем не спростовано, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу (заборгованості за кредитом) в сумі 198, 28 грн. та заборгованості за пенею за період з 23.12.2008 року по 29.04.2016 року в сумі 2 650, 00 грн. Однак, суд не може погодитися із обґрунтованістю зробленого позивачем розрахунку позовних вимог в частині процентів річних за користування кредитними коштами. Як слідує з представленого розрахунку, банк розраховує проценти за користування кредитними коштами, використовуючи не прості відсотки, при яких сума відсотків не капіталізується, а нараховується за кожен місяць окремо, а складні відсотки, відповідно до яких, сума відсотків капіталізується до загальної суми заборгованості, і в подальшому проценти нараховується на загальну суму заборгованості (основна сума боргу + нараховані проценти за попередні періоди). З цього приводу суд зауважує, що відповідно до статті 1048 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто, за загальним правилом, проценти за користування позикою, в тому числі у формі кредиту, нараховуються як прості відсотки, якщо сторони не визначили у договорі інше. Представленими суду доказами підтверджено, що сторони обумовили проценти за користування кредитними коштами у розмірі 2, 5 % на місяць, що становить 30 % річних. Доказів ознайомлення відповідача з нарахуванням процентів як складних відсотків позивачем не надано, вказана у позові веб-сторінка http://privatbank.ua/terms/pages/70/ також не містить у собі тарифів банку, які були чинні на момент укладення кредитного договору (23.12.2008р). У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду правильність своїх дій щодо нарахування процентів за користування кредитом у формі складних відсотків, а тому суд здійснює такий розрахунок самостійно. За період 23.12.2008 року по 01.02.2014 року сума заборгованості по відсотках - 28, 00 грн. розрахована вірно. Остаточна сума заборгованості по кредиту сформована 02.02.2014 року, а тому, суд нараховує відсотки за наступним розрахунком: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 198.2802.02.2014 - 31.12.2019215930 %351.69 Таким чином, сума процентів за договором за період з 02.02.2014 року по 31.12.2019 року складає 351, 69 грн. Загальна сума заборгованості складає 379, 69 грн. (28, 00 + 351, 69). Беручи до уваги зазначене, позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме, стягнути з [PERSON] в користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.12.2008 року в розмірі 3 227, 97 грн., в т.ч., 198,28 грн. - заборгованість за кредитом; 379,69 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2 650, 00 грн. - заборгованість за пенею за період з 23.12.2008 року по 29.04.2016 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial