Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 20 вересня 2012 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 611. Від подружнього життя народилась донька [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу з відповідачем є різні погляди на життєві ситуації та сімейне життя. З початку липня 2015 року шлюбні відносини з [PERSON] припинені, мешкають окремо. Спільне господарство не ведуть. Позивач також вказала, що дитина після розірвання шлюбу залишиться мешкати разом з нею. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем, та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх його прибутків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. [PERSON], який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи умови, встановлені ч. 1\~ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20 вересня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 611. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, мешкають окремо. Спільне господарство не ведуть. Дитина після розірвання шлюбу залишиться мешкати з матір'ю [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно свідоцтва про народження Серії 1-ВЛ № 403946, виданого 28 квітня 2015 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. Судовим розглядом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON], відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання доньки. Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1\~ст. 183 СК України\~закріплено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України та роз'яснень, які містяться у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України\~та п. 23 вищезазначеної Постанови Пленуму від 15.05.2006 року розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених законом. Як зазначає в позові сама позивачка, вона є матірю одиначкою старшої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження Серії 1-АМ № 066443, виданого 10 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенськогорайонного управління юстиції міста Харкова, батьками [PERSON], [INFO], зазначено [PERSON] та [PERSON]. Доказів того, що відповідач по справі [PERSON] має зобовязання щодо утримування неповнолітньої [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, яке відповідає положенням ст. 180 СК України, суду не надано. З огляду на наведене, враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини,виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно\~ст. 217 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень\~ст. 88 ЦПК України. Що стосується витрат на правову допомогу, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. До складу судових витрат відносяться витрати на правову допомогу (п.2 ч.3\~ст. 79 ЦПК України). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги (ч.1.ст. 84 ЦПК України). Понесені сторонами судові витрати підлягають розподілу між ними за правилами, встановленими\~ст. 88 ЦПК України. Граничний розмір таких витрат встановлений законом. Відповідно до\~Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року, компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною. Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчені про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Витрати на правову допомогу повинні бути підтверджені документально. Тому інші засоби доказування цих обставин, крім письмових, є недопустимими. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем наданий договір про надання правової допомоги, укладений між [PERSON] та адвокатом [PERSON], також надано рахунок вартості правової допомоги наданої в рамках цієї справи робіт (послуг) з надання правової допомоги, а також квитанція до прибуткового касового ордеру про сплату послуг з надання правової допомоги в сумі 1000 грн.. За таких обставин, вимога про компенсацію позивачу витрат на правову допомогу за рахунок відповідачів є обґрунтованою. На підставі викладеного, суд вважає можливим\~задовольнити вимогу [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial