Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), яка розташована на території Костянтинівської селищної ради, ВАТ «Ананьївське». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) членів ВАТ «Ананьївське» в розмірі 5,84 в умовних кадастрових гектар, оскільки [PERSON] з 1965 року і до виходу на пенсію в 1990 році та в подальшому іще до 1992 року працювала в Ананьївському цукрокомбінаті в Ковалівському відділенні, що підтверджується записами в її трудовій книжці. На час відкриття спадщини [PERSON] не мала у власності нерухоме майно, про її право на земельну частку (пай) членів ВАТ «Ананьївське» позивач не знала, а дізналася лише в 2015 році у відділі Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON], оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом , в зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає: поновити їй строк для звернення до суду, визнати за нею право на земельну частку (пай) та зобов'язати відповідача надати їй земельну частку (пай) за рахунок не витребуваних паїв. У відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав та прохав їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні при розгляді справи покладалася на розсуд суду Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Судом встановлено, що мати позивачки - [PERSON] в період з 1965 року по вересень 1992 року працювала в Ананьївському цукровому комбінаті, в подальшому перейменованому у ВАТ «Ананьївське» (архівна довідка архівного відділу Краснокутської РДА №01-36/53 від 29.02.2016 року), та з вказаного підприємства вийшла на пенсію, що підтверджується записами в її трудовій книжці та архівною довідкою архівного відділу Краснокутської РДА №01-36/266 від 16.11.2015 року, але з невідомих причин не була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по ВАТ «Ананьївське» серії ХР-18-00-000716, про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 12.10.2015 року №31-20.25-0.4-247/2-15). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що мати позивачки [PERSON] набула законне право на земельну частку /пай/ з не витребуваних паїв, однак до списку осіб, доданого до державного акту, включена не була. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 12.10.2015 року №31-20.25-0.4-247/2-15) розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по ВАТ «Ананьївське» Костянтинівської селищної ради становить 5,84 умовних кадастрових гектар. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Факт, що позивач [PERSON] являється донькою померлої [PERSON], підтверджується свідоцтвом про її народження та про укладення шлюбу, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Чоловік спадкодавці - [PERSON] помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 11.06.2003 року. Діти спадкодавці - [PERSON], [PERSON] відмовляються від прийняття спадщини, про що надали відповідні заяви посвідчені секретарем виконавчого комітету Костянтинівської селищної ради. Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 28.12.2015 року №3518/01-21, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку в спадщині, немає. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як позивачу не було відомо про те, що її мати мала право на земельну частку (пай), але не була включена до Державного акту на право колективної власності на землю, а дізналася про це при зверненні в 2015 році до Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавці - [PERSON] має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування в розмірі 5,84 умовних кадастрових гектар, оскільки згідно відповіді відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 12.10.2015 року №31-20.25-0.4-247/2-15) розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по ВАТ «Ананьївське» Костянтинівської селищної ради становить саме 5,84 умовних кадастрових гектар. У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial