Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить суд визнати односторонній правочин, яким є Довіреність, видана [PERSON], на ім'я [PERSON] та [PERSON], щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], - удаваним правочином, вчинений з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та визнати за ним право власності на вказаний транспортний засіб. Позовні вимоги мотивовані тим, що в січні 2010 року [PERSON] досяг домовленості з [PERSON] з приводу купівлі транспортного засобу ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] який на праві власності належить [PERSON]. В березня 2010 року, позивач з дружиною [PERSON] в ході зустрічі з [PERSON] досягли домовленості про умови відчуження та передання автомобіля, його ціну та терміни укладання правочину. За умовами договору транспортний засіб відчужувався шляхом видання [PERSON] довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, так як йому терміново потрібні були кошти, а часу для знаття автомобіля з обліку в органах державної автомобільної інспекції в останнього не було. Під час зустрічі [PERSON] запевнив позивача, що після видання відповідної довіреності, останній матиме всі повноваження власника транспортного засобу, матиме можливість вільно ним розпоряджатись, відчужувати його на користь третіх осіб, знімати та ставити автомобіль на облік в органах державної автомобільної інспекції. Сторонами також досягнуто домовленості щодо ціни транспортного засобу, яка складає 21 тис. 700 гривень, а також порядок розрахунку за відчуження автомобіля та порядок передання автомобіля позивачу. В зв'язку з цим, 27 березня 2010 року, [PERSON] видав [PERSON] довіреність щодо володіння, користування і розпорядження (з правом продати або обміняти) транспортним засобом ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області та належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER]. Вважає, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу, а довіреність була видана [PERSON] виключно з метою приховання іншого правочину, договору-купівлі-продажу який сторони насправді вчинили та у відповідності до ст. 235 ЦК України, є удаваним правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який сторони приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені довіреністю. Вказує, що факт укладення договору купівлі - продажу та передачі автомобіля у володіння позивача також підтверджується розпискою, виданою власноручно [PERSON], а також тим, що фактично одразу після видання 27 березня 2010 року довіреності відповідачем, він почав здійснювати процедуру зняття транспортного засобу з обліку в органах державної автомобільної інспекції з метою його оформлення в установленому законом порядку, про що свідчить отримання ним тимчасового реєстраційного талону в МРЕВ ДАІ м. Генічеська 20 квітня 2010 року. Крім того, вказує, що виходячи зі змісту самої довіреності, відповідачем були передані йому всі повноваження власника, в тому числі ті, що пов'язані з розпорядженням автомобіля, продажем або обміном, зняття його з обліку в органах державної автомобільної інспекції, що свідчить не про передання права користування чи керування автомобілем, а його реальне відчуження шляхом видання відповідної довіреності з метою приховання іншого правочину - купівлі-продажу автомобіля. В судовому засідання позивач [PERSON] доповнив позовні вимоги вказавши, що 03 серпня 2012 року керуючи вказаним транспортним засобом, позивач був затриманий ст. інспектором ДПС з обслуговування стаціонарного поста №3 «Азов» в Херсонській області. Працівник ДАІ пояснив, що підставою зупинки є розшук автомобіля, оголошений згідно постанови державного виконавця Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Транспортний засіб було затримано, про що складено відповідний акт та вилучено на штрафмайданчик. На підставі викладено з урахуванням доповнень до позову позивач просить суд односторонній правочин, яким є Довіреність, видана [PERSON], на ім'я [PERSON] та [PERSON], щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], - визнати удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та визнати за ним право власності на вказаний транспортний засіб, та звільнити його з-під арешту. Ухвалою суду від 11 листопада 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та призначено розгляд справи на 5 грудня 2014 року, запропоновано надати до суду свої заперечення проти позову. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про визнання позовних вимог. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2010 році [PERSON] звернувся до нього з проханням допомогти придбати автомобіль, а саме перевірити його технічний стан, відповідність номерних знаків, вузлів та агрегатів записам у свідоцтві про його реєстрацію, оскільки мав намір придбати транспортний засіб та йому запропонував продати свій транспортний засіб [PERSON] по досить вигідній ціні. Вказує, що під час зустрічі з [PERSON] сторони дійсно домовилися з приводу купівлі-продажу автомобіля, обговоривши ціну транспортного засобу, умови його відчуження та інші істотні умови договору. Вказує, що в подальшому позивачем було передано відповідачу грошові кошти та останнім власноручно написано розписку про отримання ним грошових коштів та відчутність претензій будь-якого характеру щодо транспортного засобу, передано ключі від автомобіля та сам автомобіль. Однак через брак часу та коштів на належне оформлення правочину, [PERSON] запропонував [PERSON] видати на його ім'я доручення, відповідно до якого до [PERSON] переходили б всі права власника та надавали б йому право користуватися, розпоряджатися цим майном. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає разом з позивачем однією сім'єю на протязі тривалого часу. В 2010 році до позивача звернувся відповідач [PERSON] з пропозицією придбати у нього транспортний засіб. В березня 2010 року вона разом з позивачем під час зустрічі з [PERSON] передали грошові кошти останньому в рахунок домовленості за договором купівлі-продажу, а останній написав розписку про отримання грошових коштів та передав ключі від транспортного засобу, транспортний засіб та через брак часу та коштів на належне оформлення правочину, запропонував позивачу видати на його ім'я доручення, відповідно до якого до останнього переходили б всі права власника та надавали б йому право користуватися, розпоряджатися цим майном. Суд заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи вважає встановленим наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довіреності від 27.03.2010 року посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованої в реєстрі за номером 1483, [PERSON] передав у володіння, користування та розпорядження [PERSON] автомобіль марки ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі ( кузова, рами) № [NUMBER], колір червоний, зареєстрованого у РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України у Дніпропетровській області на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] та який належить на праві власності [PERSON]. Вказаним транспортним засобом [PERSON] розпоряджався на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 23.10.2009 року за реєстровим №3388. Згідно постановою державного виконавця Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на автомобіль марки ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі ( кузова, рами) № [NUMBER], колір червоний, зареєстрованого у РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України у Дніпропетровській області на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] та який належить на праві власності [PERSON], накладено арешт та оголошено автомобіль в розшук. В серпні 2012 року на автодорозі Харків-Сімферополь [PERSON], керуючи вказаним транспортним засобом був зупинений інспектором ДПС з обслуговування стаціонарного поста №3 «Азов» в Херсонській області, та повідомлений про, те що автомобіль розшукується Саксаганським ВДВС Криворізького МУЮ, після чого транспортний засіб Опель Кадет був затриманий та поміщений на штрафмайданчик за адресою: Херсонська область, Генічеський р-н, смт. Новоолексіївка, 500 км. а/д Харків-Сімферополь-Ялта. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності прямо не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Відповідно до п.2 ст.220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено поясненнями позивача, свідків в березня 2010 року [PERSON]. з однієї сторони та [PERSON] з іншої досягли усної домовленості, за якою останній, отримавши грошові кошти від позивача у повному обумовлено сторонами розмірі, передав [PERSON] транспортний засіб, марки ОПЕЛЬ, модель КАДЕТ, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі ( кузова, рами) № [NUMBER], колір червоний, зареєстрований у РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України у Дніпропетровській області на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] та який належить на праві власності [PERSON] /до шлюбу [PERSON] а також ключі до вказаного транспортного засобу та власноручно написав розписку за якою жодних претензій до позивача не має. Оскільки між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме: предмету та ціни, такий договір в силу ст. 220 ЦК України вважається дійсним. У зв'язку з необхідністю додатково витрачати кошти та час на перереєстрацію транспортного засобу у встановленому законом порядку сторони домовилися, що право користування та розпорядження до [PERSON] перейде на підставі довіреності та в подальшому останній матиме можливість розпоряджатися транспортним засобом на свій розсуд. У зв'язку з вищезазначеним позивач звернувся до суду з позовом про визнання довіреності правочином, який вчинено з метою приховування договору купівлі-продажу та посилаючись на ст. 235 ЦК України, просить визнати довіреність удаваним правочином. Разом з тим, відповідно до ст. 201 ЦК України, правочин - дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається зі змісту ст. 244 ЦК України - довіреністю є договір на підставі якого здійснюється представництво, а виходячи зі змісту ст. 237 цього Кодексу представництвом є правовідношення в якому одна сторона зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Аналізуючи вказану норму закону, довіреність не надає одній стороні права на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а отже у розумінні ст. 201 ЦК України не є правочином, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість вимоги [PERSON] про визнання такої удаваним правочином. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем відбулося фактичне виконання договору, оскільки відповідач-продавець отримав кошти від позивача та натомість передав позивачу-покупцю автомобіль. Відповідно до ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, в даному випадку є необхідність у захисті прав позивача, шляхом визнання правочину дійсним та визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Таким чином судом визнається правомірність набуття права власності на транспортний засіб [PERSON]., а отже вимога про визнання права власності на транспортний засіб є обґрунтованою. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 2 ст. 60 ЗУ « Про виконавче провадження », особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 п.16 постанови від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. З враховуючи викладене, а також те, що договірні відносини щодо продажу автомобіля відбулись значно раніше до прийняття постанови про накладення арешту, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного, згідно ст. 16, 220, 319, 321, 328, 334, 627, 639 ЦК України, та

Outcome: partial