Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У червні 2021 року від представника АТ «Універсал Банк» до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 11 488,78 грн., що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 2 270 грн. Позов мотивовано тим, що у жовтні 2017 року позивач запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти монобанк з встановленим кредитним лімітом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг монобанк. Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту неактивованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки, при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. У позові також наведено, що 04.01.2020 року відповідач звернувся до позивача з анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Проте, відповідач не виконав покладений на нього обов`язок з повернення коштів, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яка становить 11 488,78 грн. боргу за тілом кредиту. 24.06.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 12.08.2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача, не заперечує. 01.12.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги у даній справі визнав в повному обсягу. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04.01.2020 року між сторонами у справі укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у формі встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 08.02.2021 року у відповідача виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 11 488,78 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Позивачем на підтвердження вимог надана погоджена сторонами копія анкети-заяви від 04.01.2020 року до договору про надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про відкритий поточний рахунок на ім`я відповідача, копії паспорта відповідача та картки платника податків. Таким чином, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми коштів. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви юридичною особою в розмірі 2 270 грн., тобто в розмірі 1 135 грн., іншу частину сплаченого судового збору повернути позивачу.

Outcome: approved