Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

19.02.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 16.07.2010р у відділі ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [INFO]. у них народився син [PERSON]. Шлюбні відносини між ними припинені в грудні 2014р. через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно. Просила залишити їй прізвище, яке вона мала до реєстрації шлюбу та стягнути з відповідача судові витрати, які вона понесла. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його. Відповідач в судове засідання не з'явився. надав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та стягнення з нього судових витрат, які понесла позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 16.07.2010р у відділі ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 203. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка - "[PERSON]". Під час шлюбу [INFO]. у них народився син [PERSON]. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв'язку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача в частинні зміни прізвища відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved