Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

23.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила стягнути на її користь з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, а саме: матеріальну шкоду у розмірі 28.611 (двадцять вісім тисяч шістсот одинадцять) гривень 61 (шістдесят одну) копійку; моральну шкоду у розмірі 10.000,00 (десять тисяч) гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог, позивачка зазначала наступне. 23.02.2012 року близько 17 години 45 хв. на регульованому перехресті вул. Комарова та Люстдорфська дорога у м. Одесі трапилось зіткнення автомобіля «CHERY S 11 QQ» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить позивачці на праві приватної власності, та автомобілем «MITSUBISHI CARIZMA» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вказаним транспортним засобам були заподіяні механічні пошкодження. Відповідно до висновку Інспектора дізнання ВДАІ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Тьосова В.М., від 23.03.2012 року, в мотивувальній частині зазначено, що у зв'язку з тим, що водії, учасники ДТП дають суперечливі свідчення щодо сигналу світлофора, встановити об'єктивно, у тому числі шляхом проведення експертних досліджень достовірність пояснень не можливо, пояснення свідків суперечливі, що не дає можливим визначити причину ДТП і винуватця пригоди, встановивши, в діях якого з водіїв є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Згідно звіту «КАРЕКС ГРУПП» від 15.03.2012 року № 151-03-12 величина матеріальної шкоди, завдана власнику автомобіля «CHERY S 11 QQ», складає 28.611,61 грн. Також, позивачка просила суд стягнути на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10.000,00 грн., яка обґрунтована незручностями, яких [PERSON] зазнала внаслідок пошкодження свого авто, неможливістю ним користуватися. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позові, представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, представник відповідача [PERSON], [PERSON] надав заперечення на позов, в яких зазначив, що [PERSON] не є власником автомобіля «CHERY S 11 QQ» - джерела підвищено небезпеки, матеріальна та моральна шкода не підтверджена належними та допустимими доказами. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як випливає з матеріалів справи, 23.02.2012 року близько 17 години 45 хвилин на регульованому перехресті вул. Комарова та Люстдорфська дорога у м. Одесі трапилось зіткнення автомобіля марки «CHERY S 11 QQ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілем марки «MITSUBISHI CARIZMA», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Автомобіль марки «CHERY S 11 QQ», реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.07.2010 року виданого РЕВ №2 УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вказаним вище транспортним засобам були заподіяні механічні пошкодження. Відповідно до висновку Інспектора дізнання ВДАІ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Тьосова В.М., від 23.03.2012 року, у зв'язку з тим, що водії, учасники ДТП дають суперечливі свідчення щодо сигналу світлофора, встановити об'єктивно, у тому числі шляхом проведення експертних досліджень достовірність пояснень не можливо, пояснення свідків суперечливі, що не дає можливим визначити причину ДТП і винуватця пригоди, встановивши, в діях якого з водіїв є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв'язку з цим, подальший розгляд матеріалів дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] - завершити, та роз'яснено сторонам про право звернення до суду для вирішення питання по суті. Згідно звіту «КАРЕКС ГРУПП» від 15.03.2012 року № 151-03-12 величина матеріальної шкоди, завдана власнику автомобіля «CHERY S 11 QQ», складає 28.611,61 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ч. 1 ст. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого Згідно ч.2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди": розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Також, відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Позивачка просила суд стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10.000, 00 (десять тисяч) гривень, обґрунтовуючи це наступним: в результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнала моральних страждань внаслідок ушкодження свого автомобіля, тобто порушення налагодженого стану життя та у зв'язку з вирішенням питання про відшкодування шкоди не в добровільному, а в судовому порядку, у зв'язку з відсутністю автомобіля їй доводилось втрачати досить багато часу на пересування по місту та області, що завадило заробляти більше коштів та вирішувати сімейні проблеми, в результаті чого позивачка постійно нервувала та хвилювалась. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, з відповідачів по справі підлягають до стягнення в солідарному порядку судові витрати позивача у розмірі 306 (триста шість) гривень 61 (шістдесят одна) копійка. На підставі ст. ст. 15, 22-23, 1166-1167, 1187-1188 ЦК України, ст. ст. 3-4, 10, 15, 59-60, 79, 88, 109, 113, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial