Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику в наслідок ушкодження здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що починаючи з 07.10.1995 року по теперішній час працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 06.09.2019 року під час виконання трудових обов`язків з позивачем трапився нещасний випадок, у зв`язку з чим було створено комісію для розслідування нещасного випадку. За результатами розслідування комісією було складено Акт № 8 про нещасний випадок на виробництві. В п. 5 Акту встановлені причини нещасного випадку основна невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушено п. 1.6.9 «Інструкції з охорони праці для помічника машиніста тепловозу цеху експлуатації залізничного транспорту» ОП.171.19.18; супутні - організаційна невиконання посадових обов`язків, порушення вимог п.п.3.3.3.13, 3.3.5.1 «Посадової інструкції начальника варти зміни служби рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту» ПІ 171.1222.2.014; невиконання посадових обов`язків, порушено п.п.3.3.8.4, 3.3.10.1, 3.3.21 «Посадової інструкції майстра служби рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту» ПІ171.1222,2.010; невиконання посадових обов`язків, порушено п.п.3.3.8.4,3.3.8.13,3.3.9.2 «Посадової інструкції начальника дільниці рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту» ПІ 171.1222.2.018. Особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці є [PERSON] , в.о. начальника зміни цеху експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Данилейко О.І., майстер служби рухомого складу експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» М`яч О.В., начальник дільниці рухомого складу експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Руденко В.А. Після нещасного випадку 07 вересня 2019 року позивач звернувся КП «Криворізька міська лікарня №1» КМР, де йому була надана кваліфікована медична допомога та відкрито лікарняний. Зрештою, позивачу було встановлено основний діагноз сполучена травма: забійна рана лівого надколінника. Крім того, даний нещасний випадок спричинив тривале порушення здоров`я позивача у зв`язку з чим при первинному огляді в МСЕК в червні 2021 року позивачу було встановлено 30% втрати працездатності та визначена третя група інвалідності. Після травмування на виробництві позивач втратив можливість самостійно повноцінно пересуватися, наразі рухатися може виключно при наявності відповідних медичних засобів. Завдана позивачу травма не проходить безслідно та спричиняє інші проблеми із здоров`ям, зокрема часті болі в ногах, неможливість вільно пересуватися, біль при ходьбі та багато іншого. Вищенаведені обставини негативно вплинули на стан здоров`я позивача та спричиняють йому не лише фізичний біль а також моральні страждання, позбавляє його нормальних життєвих зв`язків та вимагає додаткових зусиль для позивача та його рідні для організації його життя. У зв`язку з чим, просить суд стягнути на його користь 200 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного\~товариства «АрселорМіттал\~Кривий Ріг»\~-\~Стаднік Я.В.\~подала до\~суду відзив\~на позов,\~в якому\~зазначила,\~що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» встановлено, що працівник несе безпосередню відповідальність за порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці. В Акті № 8 від 06.09.2019 року розслідування нещасного випадку, що стався 06.09.2019 року о 21.00 годин вказано осіб, які допустили порушення [PERSON] , який при русі по території підприємства не був уважним, чим порушив вимоги п.1.6.9 «Інструкції з охорони праці для помічника машиніста тепловозу цеху експлуатації залізничного транспорту ОП.171.19.18. Лише факт втрати професійної працездатності не призводить до відшкодування моральної шкоди, оскільки він погашається відшкодуванням втраченого заробітку або відповідної її частини, відшкодуванням витрат на медичну і соціальну допомогу, виплати одноразової допомоги, яка забезпечує фінансову можливість для соціальної реабілітації позивача. Крім того, висновком МСЕК від 02.06.2021 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, з наступним переоглядом 10.05.2022 року, тобто стан позивача може покращитися. З огляду на зазначене, вважає, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем жодним чином не аргументований та необґрунтований, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує позивач. У зв`язку з чим, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається позивач та відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , останній з 07.10.2005 року прийнятий на КДГМК «Криворіжсталь» слюсарем-ремонтником 3 розряду, 21.12.2009 року переведений на дільницю ЦРМО-2 слюсарем-ремонтником 4 розряду, де працює по теперішній час (а.с. 10-12). Згідно Акту про нещасний випадок форми Н-І № 8 від 06.09.2019року\~ [PERSON] \~помічник машиніста\~тепловозу,\~під час\~виконання своїх\~трудових обов`язків\~на ПАТ «АрселорМіттал\~Кривий Ріг»06.09.2019 року отримав травму. Внаслідок нещасного випадку отримав сполучену травму: забійну рану лівого надколінника (а.с. 13-26). Згідно пункту № 8 Акту № 8 від 06.09.2016 року особи, що допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці: помічник машиніста тепловозу [PERSON] порушив п.1.6.9 «Інструкції з охорони праці для помічника машиніста тепловозу цеху експлуатації залізничного транспорту ОП.171.19.18, в.о. начальника зміни цеху експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Данилейко О.І., майстер служби рухомого складу експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» М`яч О.В., начальник дільниці рухомого складу експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] , порушили вимоги п. 1.6.9 «Інструкції з охорони праці для помічника машиніста тепловозу цеху експлуатації залізничного транспорту» ОП.171.19.18; п.п.3.3.3.13, 3.3.5.1 «Посадової інструкції начальника варти зміни служби рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту» ПІ 171.1222.2.014; п.п.3.3.8.4, 3.3.10.1, 3.3.21 «Посадової інструкції майстра служби рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту» ПІ171.1222, 2.010; п.п.3.3.8.4,3.3.8.13,3.3.9.2 «Посадової інструкції начальника дільниці рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту» ПІ 171.1222.2.018 (а.с.23-25). У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 02.06.2021 року вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому з 25.05.2021 року було встановлено ступень втрати професійної працездатності 30% внаслідок трудового каліцтва та третя група інвалідності з переоглядом до 10.05.2022 року, та визначено потребу у лікуванні у лікаря травматолога, що підтверджується випискою із акта МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» виданою на ім`я Позивача. (а.с. 27). Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 614 від 02.06.2021 року реабілітаційний потенціал [PERSON] середній, відновлення соціально-побутового стану повне (а.с.28). Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода внаслідок нещасного випадку на підприємстві відповідача де позивач тривалий час працював, виконуючи роботи помічника машиніста тепловозу. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер, незважаючи на тривалий курс лікування, стан здоров`я його покращується тимчасово. Лікування в медичній установі принесло тимчасовий результат. Крім того, позивач позбавлений можливості повноцінно пересуватися без відповідних медичних засобів. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1\~ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167\~Цивільного кодексу\~України та статтею 237-1\~Кодексу законів\~про працю\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, часткова втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, спричиненого порушенням вимог законодавства з охорони та гігієни праці час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, середню можливість відновлення стану, який мав потерпілий до отримання травми внаслідок нещасного випадку на виробництві, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача, постійний характер страждань позивача, який обмежений в повноцінному пересуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 90 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial