Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 362550 грн. на відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai Grander, державний номерний знак [NUMBER] та моральну шкоду в розмірі 50000 грн; на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000 грн., нанесену ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП; [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000 грн., нанесену ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП [PERSON] . Позов обґрунтований такими обставинами. 02 лютого 2020 року в м. Одесі на перехресті вулиць Прохорівській та М`ясоїдівської мало місце ДТП, за участі автомобілів ГАЗ 32213-14 під керуванням військовослужбовця водія [PERSON] та автомобіля Hyundai Grander, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Одеського апеляційного суду було встановлено вину водія [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В автомобілі під керуванням [PERSON] перебувала його дружина [PERSON] та неповнолітня онука [PERSON] , 2013 року народження. Обидві отримали тілесні ушкодження та були вимушені звернутися за медичною допомогою. [PERSON] отримала забій передньої брюшної стінки, розлад здоров`я був тривалим, батьки дитини були змушені звернутися до лікарів, тривалий час лікували її амбулаторно. [PERSON] отримала забій ноги та тулубу. Після ДТП стала страждати на болі, та наслідки забою намагається вилікувати до цього часу. Автомобіль [PERSON] отримав суттєві ушкодження, був сильно деформований та внаслідок удару змістився вбік декілька метрів. Відповідно до висновку № 8/20-Е від 10.03.2020 року про розмір шкоди, нанесеної власності позивача автомобілю Hyundai Grander, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 362550 грн. Власником транспортного засобу, яким керував [PERSON] є Військова частина [NUMBER] , яка і повинна на думку позивачів відшкодувати майнову шкоду, як власник джерела підвищеної небезпеки. Крім того, позивачі зазначають, що внаслідок ДТП їм спричинено і моральну шкоду, яку вони оцінюють в 50000 грн. на кожного. 12 листопада 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову обґрунтовані сумнівом сторони відповідача в ясності та достатній повноті висновку експерта № 8/20-Е від 10.03.2020 року, яким визначено розмір відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] . Так, на думку відповідача, висновок унеможливлює провести належним чином вивчення доказів щодо відшкодування майнової шкоди, зрозуміти хід думок експерта, провести аналіз правильності та обґрунтованості вибору схеми дослідження, методів і методик дослідження, послідовність застосування методів, відповідність сучасному стану методичного забезпечення певного виду судової експертизи. 23 березня 2020 року представником відповідача надано письмові пояснення, в яких зазначено, додатково, що висновок експерта не відповідає діючому законодавству, так як у висновку має бути зазначено про обізнання експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, чого із висновку не вбачається. Щодо моральної шкоди, зазначив, що вона не підтверджується належними та допустимими доказами, так як єдиний доказ ушкодження здоров`я, а саме, довідка № 2492 від Одеської обласної дитячої клінічної лікарні не містить печатку лікувального закладу з обов`язковим зазначенням часу консультації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях. Третя особа [PERSON] заперечував проти позову, вказавши на вчинення правопорушення по необережності, за відсутністю прямого умислу на його вчинення. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] належить задовольнити частково, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 лютого 2020 року о 15 годині 45 хвилині водій [PERSON] , керуючи по вулиці Прохорівській транспортним засобом ГАЗ 32213-14 номерний знак [NUMBER] , виїхав на регульоване перехрестя з вул. М`ясоїдівською на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з транспортним засобом Hyundai Grander, державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] , що рухався по вул. М`ясоїдівської на зелений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Одеським апеляційним судом у постанові від 21.07.2020 року встановлено, що дії водія [PERSON] перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, а порушення ним ПДР обумовили настання ДТП ( а. с. 5-6 об.). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Із висновку № 8/20-Е експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Hyundai Grander, державний номерний знак [NUMBER] , складеного 10 березня 2020 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 02.02.2020 року складає 227480 грн. 55 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Grander, державний номерний знак [NUMBER] складає 362550 грн. 79 коп. ( а. с. 25-38). Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля Hyundai Grander, державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (а. с. 52). Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової та моральної шкоди, які регулюються\~главою 82 ЦК України. Положеннями\~статті 22 Цивільного кодексу України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з частинами\~\~\~\~2, 3\~\~\~\~статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Частиною 1 ст. 1172 ЦУ України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У пункті 4\~\~\~\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"\~роз`яснено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Судом встановлено, що власником транспортного засобу ГАЗ 32213-14, номерний знак [NUMBER] є Військова частина [NUMBER] , що визнається відповідачем. Як встановлено судом та не заперечується відповідачем [PERSON] є військовослужбовцем у військовій частині [NUMBER] . З огляду на викладене, а також враховуючи приписи статей\~1172,\~1187 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку, особою, відповідальною за завданий збиток, є саме відповідач. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на момент вчинення ДТП застрахована не була. Заперечуючи проти позову, сторона відповідача посилалась на невідповідність висновку вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України, а саме, на відсутність у висновку зазначення про те, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, в зв`язку із чим просили визнати висновок недопустимим доказом. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~статтею \~76\~ЦПК України доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказам2)\~висновками експертів; 3)\~показаннями свідків. Відповідно\~до ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи принцип змагальності сторін та обов`язок доказування, суд приймає та оцінює висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 8/20-Е, складений 10 березня 2020 року, як письмовий доказ у справі, який не спростований стороною відповідача іншими належними або допустимими доказами. З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] у вчиненні ДТП, оскільки станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуючих вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої особи у сумі 362\~550 грн. 79 коп., суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди в зазначеному розмірі обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди на користь кожного із позивачів в розмірі 50\~000 грн., суд вважає ці вимоги частково обґрунтованими. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини. Суд погоджується з тим, що внаслідок ДТП позивачу [PERSON] було завдано моральні страждання у вигляді душевних переживань через пошкодження його автомобіля, а також незручності, пов`язані з тривалим відновленням попереднього стану автомобіля. Разом із тим, суд, враховуючи вимоги закону щодо розумності і справедливості, а також щодо обов`язку доказування вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 50000 грн., заявлена [PERSON] , є завищеною, не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, і не відповідає характеру та обсягу його страждань та немайнових втрат, тому суд оцінює завдану відповідачем [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн. на кожну особу, суд вважає, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку із недоведеністю з боку позивачів наявності такої шкоди. Судом встановлено, та не заперечувалось відповідачем та третьою особою, що під час ДТП в автомобілі Hyundai Grander, наряду із [PERSON] , перебували його дружина [PERSON] та онука [PERSON] , 2013 року народження, матір`ю якої є позивач [PERSON] . Обґрунтовуючи позов в частині вимог про стягнення моральної шкоди позивачі посилаються на постійний біль постраждалих в ДТП осіб, проходження лікування, прийняття ліків, відвідування лікарів та проходження медичних процедур. Доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять. Надану стороною позивачів копію довідки № 2492 КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» від 02.02.2020 року, відповідно до якої [PERSON] встановлено діагноз «забій передньої черевної стінки» суд не приймає до уваги, як належний доказ в обґрунтування моральної шкоди, заподіяної [PERSON] . Вказаною довідкою зафіксовано лише стан дитини на момент обстеження, що за відсутністю інших доказів щодо подальшого лікування, фізичних або моральних страждань, які б судом могли би бути оцінені в сукупності із зазначеною довідкою задля висновку про наявність моральної шкоди, позбавляє суд дійти висновку про наявність такої шкоди. Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial