Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

18 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2013 року в загальній сумі 18305 грн. 83 коп., яка складається з 4965,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 12790,83 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 550,00 грн. заборгованості за пенею, та судові витрати по справі в сумі 2270 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05.12.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який в подальшому було збільшено до 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з щомісячним погашенням. При цьому, погашення заборгованості по кредиту та відсоткам відповідач зобов`язувався здійснювати на умовах, передбачених кредитним договором. Через те, що відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.64). Відповідач у судове засідання не з`явився. У зв`язку з відсутністю відповідача за останньою відомою суду адресою, що також відповідає відомостям, наданим відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Миколаївській області (а.с.71) його сповіщення про дату, час та місце судового засідання здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади (а.с.81). Відповідно до ст.223 ЦПК України, у зв`язку з наявністю доказів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи та відсутністю від нього заяв про відкладення судового засідання, таке проведено за відсутності відповідача. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. 05.12.2013 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі - Банк), за змістом якої він погодився, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), які розміщені на сайті банку, та Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.19). Згідно з випискою за договором, відповідач здійснив перше використання кредитних коштів 05.12.2013 року на суму 210 грн. та активно використовував кредитні кошти протягом грудня 2013 року-січня 2014 року. В подальшому з 06.01.2014 року зняття кредитних коштів з карткового рахунку не здійснював (а.с.13-16). Платежі на погашення кредитної заборгованості відповідач також не здійснював до 01.11.2020 року, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка на 21.01.2021 року згідно з розрахунком банку становить 21075 грн. 25 коп. (а.с.7-12). Однак, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача лише частину заборгованості у сумі 18305,83 грн., що складається з 4965,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 12790,83 грн. заборгованості за простроченими відсотками та 550,00 грн. заборгованості за пенею. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з відповідача прострочене тіло кредиту, заборгованість за простроченими відсотками та пеню. Матеріали справи свідчать про те, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Відповідач згідно розрахунку заборгованості порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Натомість у анкеті-заяві позичальника від 05.12.2013 року процентна ставка та штрафні санкції не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www/privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів саме в тих розмірах і порядках нарахування. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі 342/180/17. Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що сторони кредитного договору обумовили у письмовому вигляді розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами та штрафні санкції, у суду відсутні підстави для їх стягнення з відповідача. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає обгрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача, нараховану позивачем заборгованість за кредитним договором без номеру від 05 грудня 2013 року у розмірі 4965.00 грн, що становить заборгованість за простроченим тілом кредиту. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог та роз`яснень п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року №10, з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційний до розміру задоволених позовних вимог 615,62 грн. (4965,00 грн. х 100 / 18305,83 = 27.12 %; 2270 грн. х 27.12% = 615.62 грн.)

Outcome: partial