Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог, пояснень позивачки та її представника в судовому засіданні, з 18.11.1983 року [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] У вказану квартиру вона вселилася як член сім'ї свого чоловіка - [PERSON] разом із дочкою [PERSON] і сином [PERSON] Сам [PERSON] вселився у вказане житло на підставі ордера на жиле приміщення № 1387 від 15.09.1983 року, виданого виконавчим комітетом Нетішинської селищної ради народних депутатів. Дана квартира була передана ЖКО дирекції Хмельницької АЕС чоловіку позивачки за договором найму житлових і підсобних приміщень від 16.11.1983 року. [INFO] року [PERSON] помер. Станом на даний час у вказаній квартирі зареєстровані та постійно проживають позивачка [PERSON], а також на підставі договору найму від 18.03.2010 року - онука [PERSON] та її малолітній син [PERSON] 14.01.2015 року позивачка звернулася до виконавчого комітету Нетішинської міської ради з заявою про вжиття заходів для зняття з даної квартири статусу службова. У відповідь листом від 23.01.2015 року її повідомили, що вказана квартира виділена її чоловіку [PERSON] згідно рішення Нетішинської селищної ради від 10.10.1983 року, на підставі клопотання Хмельницької філії АПО від 15.09.1983 року № 577, як службове житлове приміщення, а виключення житлового приміщення з числа службових проводиться виконавчим комітетом на підставі клопотання підприємства, установи, організації у службовому користування яких знаходиться це приміщення. Отримавши в подальшому архівну копію рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області від 10.10.1983 року № 96 позивачка з'ясувала, що [PERSON] було надано дозвіл на використання як службової (посадової) [ADDRESS]. Після цього вона повторно звернулася до відповідача з проханням надати копію рішення відповідно до якого дана квартира включена до числа службових або повідомити про відсутність такого рішення. Листом від 06.04.2015 року її повідомили, що є лише рішення № 96 від 10.10.1983 року, а інших рішень за даного питання у виконавчому комітеті Нетішинської міської ради не виявлено. 12.05.2015 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] Листом від 08.06.2015 року її повідомили, що питання про передачу у власність даної квартири буде розглянуто після надання довідки про склад сім'ї наймача квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення у формі передбаченій Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово - комінального господарства України від 16.12.2009 року № 396 та усунення розбіжностей у наданих документах. Усунувши деякі недоліки, позивачка 12.06.2015 року повторно звернулася до відповідача з порушеним питанням. 09.07.2015 року виконавчий комітет Нетішинської міської ради листом № 3/03-03-698/2015 повідомив [PERSON] про те, що не має правових підстав для передачі у власність вищевказаної квартири згідно із поданою заявою від 12.06.2015 року, так як квартира є службова, а відповідно до ч.2. ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Позивачка вважає, що такими діями відповідач порушує її право на приватизацію житла, яке гарантоване Конституцією України та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки не існує рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради про включення квартири №39, що розташована в буд.№ 8 по вул.Будівельників в м.Нетішин Хмельницької області до числа службових. Оскільки вказана квартира не віднесена у встановленому законодавством порядку до числа службових, тому відповідно до ч.3 ст.9 ЖК УРСР, ч.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачка, її онука та правнук мають право на її приватизацію. На підставі наведеного позивачка та її представник просили зобов'язати виконавчий комітет Нетішинської міської ради провести приватизацію квартири [ADDRESS] та оформити документи про передачу вказаної квартири у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. В судовому засіданні та в поданих письмових запереченнях пояснила, що відповідно до наданих позивачкою документів та рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області № 96 від 10.10.1983 року "Про надання службових (посадових) квартир ЖКО дирекції, ЖКО УС ХАЕС, Хмельницькому філіалу "АПО" квартира [ADDRESS] є службовою, а отже не підлягає приватизації. Крім того, позивачці було відмовлено в проведенні приватизації квартири не тому, що вона службова, а через те, що [PERSON] не надала визначений чинним законодавством повний пакет документів, а саме довідку про склад сім'ї та займані приміщення, хоча про необхідність її подання вона неодноразово повідомлялася. Про те, що квартира включена до числа службових було зазначено в листах виконавчого комітету Нетішинської міської ради лише в порядку роз'яснення. Отже, відсутність вищевказаної довідки унеможливлює розгляд питання про приватизацію квартири. Представник третьої особи комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання» позов не визнала посилаючись на те, що згідно даних картотек, які зберігаються у підприємстві, квартира [ADDRESS] є службовою. Оскільки квартири віднесені до числа службових не підлягають приватизації, тому комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання» не може видати позивачці довідку про склад сім'ї та займані приміщення за зразком встановленим додатком № 4 до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово - комінального господарства України від 16.12.2009 року №396. Видача вказаної довідки суперечитиме вимогам чинного законодавства. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила її задоволити в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представників відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 24.04.1982 року, [PERSON] та [PERSON] - подружжя. Відповідно до архівної копії рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області "Про надання службових (посадових) квартир ЖКО дирекції, ЖКО УС ХАЕС, Хмельницькому філіалу "АПО" № 96 від 10.10.1983 року, начальнику ремонтно - механічних майстерень Хмельницького філіалу АПО [PERSON] надано дозвіл на використання квартири [ADDRESS] як службової (посадової). Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні паспорта на зайняту державну житлову площу - квартиру [ADDRESS], в даному житлі значаться як проживаючі [PERSON], дружина - [PERSON], діти - [PERSON], [PERSON] В даному паспорті також міститься договір найму жилих і підсобних приміщень від 16.11.1983 року, укладений між ЖКО дирекції Хмельницької АЕС та [PERSON] В наведених документах відсутня вказівка на те, що квартира є службовою. Згідно свідоцтва про смерть, [INFO] року помер [PERSON] 12 травня 2015 року [PERSON] звернулася до виконавчого комітету Нетішинської міської ради з заявою про передачу в приватну спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] Хмельницької області в порядку безоплатної приватизації житла, яку вона займає разом з членами сім'ї на умовах найму. В даній заяві зазначена наймачем квартири [PERSON], члени сім'ї [PERSON], [PERSON] Згідно поквартирної картки, довідки про склад сім'ї від 08.09.2015 року та договору про найм житла від 18.03.2010 року, в квартирі [ADDRESS] Хмельницької області зареєстровані [PERSON], онука [PERSON] по договору найму та її син [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідок ТВБВ № 10022/0138 філії Хмельницького обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" № 167 від 19.03.2015 року, № 234 від 24.04.2015 року, [PERSON] та [PERSON] значаться в списках громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів. У відповідь на вищевказане звернення про передачу квартири у власність від 12.05.2015 року виконавчий комітет Нетішинської міської ради листом № 3/03-03-550/2015 від 08.06.2015 року повідомив, що питання про передачу у власність квартири [ADDRESS] буде розглянуто після надання довідки про склад сім'ї наймача квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, у формі, передбаченій Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 та усунення розбіжностей у наданих документах - помилки довідці про склад сім'ї щодо номера квартири. 12.06.2015 року позивачка знову звернулася до виконавчого комітету Нетішинської міської ради з аналогічною заявою про передачу в приватну спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] Хмельницької області в порядку безоплатної приватизації житла, долучивши до неї довідку про склад сім'ї № 2498 від 12.06.2015 року, в якій вищевказана квартира зазначена як службова. У відповідь на дане звернення виконавчий комітет Нетішинської міської ради листом № 3/03-03-698/2015 від 09.07.2015 року повідомив, що позивачка до заяви про передачу квартири у власність від 12.06.2015 року не надала довідку про склад сім'ї наймача квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, у формі, передбаченій Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396. А надана довідка № 2498 від 12.06.2015 року містить відмітку, що квартира [ADDRESS] є службова. В даному листі також зазначено, що відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" квартири віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Тому, враховуючи вищевикладене, на даний час немає правових підстав для передачі [PERSON] у власність вказаної квартири. Як вбачається з листа комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання» № 01-09/3-389 від 23.07.2015 року, позивачці повідомлено, що на підставі даних, які зберігаються в картотеках підприємства, квартира [ADDRESS] є службовою квартирою. Тому видача їй довідки про склад сім'ї та займані приміщення встановленого зразка згідно додатка № 4 до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово - комінального господарства України від 16.12.2009 року № 396, суперечитиме вимогам чинного законодавства. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Частинами 1 та 2 статті 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.1 ст.4, ч.1 ст.5, ч.3 ст.9 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон), приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно ч.1 ст.2 Закону, до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Указана норма містить вичерпний перелік об'єктів, які не підлягають приватизації. За її змістом не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Частинами 4 і 5 статті 5 Закону передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5, 10 ст.8 Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно п.9 ч.1 ст.15 ЖК України, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових. Статтею 118 ЖК України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Пунктами 4 і 5 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, визначено, що до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі. Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень. Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації. Згідно роз'яснень викладених в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, при вирішенні судом питання чи віднесено спірне жиле приміщення до службових, слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради про включення їх до числа службових. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області "Про надання службових (посадових) квартир ЖКО дирекції, ЖКО УС ХАЕС, Хмельницькому філіалу "АПО" № 96 від 10.10.1983 року, [PERSON] лише надано дозвіл на використання квартири [ADDRESS] як службової (посадової). Рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради саме про включення вказаної квартири до числа службових у виконавчому комітеті Нетішинської міської ради відсутнє, що підтвердила в судовому засіданні представник відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявність рішення про надання дозволу на використання квартири [ADDRESS] як службової та зазначення її статусу як службової в картотеках комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання», при відсутності відповідного рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради про її включення до числа службових, правового значення для визначення вказаного житла як службового не має. Крім того, після смерті чоловіка позивачка [PERSON] як член сім'ї продовжує користуватися вказаною квартирою та постійно проживає в ній разом з онукою [PERSON] та її сином [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] Хмельницької області підлягає приватизації, оскільки не включена у встановленому порядку до числа службових, тому відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України, ч.4 ст.5 Закону [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають право на її приватизацію. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved