Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.11.2015 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (актовий запис про одруження №3493). Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Після одруження разом проживали у квартирі відповідача на [ADDRESS] . Квартира булла у дуже занедбаному стані, потребувала фактично капітального ремонту. Батьки позивачки повністю за свої кошти зробили ремонт квартири, придбали всі необхідні меблі, побутову техніку, щоб створити нормальні житлові умови для їхньої сім`ї та їх єдиного сина. Відповідач раніше працював, однак не завжди давав позивачці кошти на утримання їхнього сина та на ведення спільного господарства. Останні роки, як зазначає позивачка, стосунки між ними погіршились, так як [PERSON] почав вживати спиртні напої, вести аморальний спосіб життя. Згодом, відповідач піднімав руку на позивачку, наносив їй побої, вигнав їх з сином з квартири, тому змушена булла тимчасово проживати у батьків позивачки. Протягом останніх шести місяців відповідач взагалі не давав їйкоштів на утримання дитини. Просить позов задоволити, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав зазначених вище. Просили такий задоволити. Відповідач в судовому засіданні щодо заявленого до нього позову заперечив, просив відмовити в задоволенні такого. Пояснив, що ніде не працює, відтак оплачувати аліменти не має звідки. Окрім цього, має проблеми зі здоров`ям, а саме має ушкоджену руку, що унеможливлює підняття ним важких предметів, тому не може влаштуватись на роботу. Також пояснив, що оскільки позивач не надає можливості йому бачитись з дитиною, то оплачувати аліменти він не буде. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 14 листопада 2015 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №3493, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2015 року. Прізвище обох після реєстрації шлюбу - [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції уЛьвівській області 16.06.2016 р., де його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №443 від 13.02.2020 року, видана [PERSON] , така проживає за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №іст. - 19719 [PERSON] , [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні судинної хірургії КНП КЛШМД м.Львова з 15.08.2020 по 21.08.2020 року з діагнозом різана рана нижньої третини лівого плеча з ушкодженням плечової артерії. Як ствердив в судовому засіданні відповідач, він ніде не працює, офіційних доходів не має, інших осіб на утриманні також не має. Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні роз`яснення містить п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Згідно ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатним, не працює, на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має, стан здоров`я дитини, матеріальне становище сторін, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі 2000 грн. на дитину відповідатиме потребам дитини та фінансовим можливостям відповідача. А той факт, що відповідач не працює не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, батьком якої він є, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не подано жодного доказу про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька, відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, а тому вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на дитину в сумі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно дост. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Outcome: partial