Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У червні місяці 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначили, що квартира №56 в житловому будинку №7А по вул. С.Ковалевської в м. Дніпрі належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частини кожному. 16 червня 2014 року помер батько позивачів, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстроване 18 червня 2014 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1031. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його доньки: [PERSON] та [PERSON], які звернулися до Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого їх батька [PERSON], проте державний нотаріус постановою у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири №56 в житловому будинку №7А по вул. С.Ковалевської в м. Дніпрі відмовив, посилаючись на те що у встановленому порядку право власності на /3 частину квартири №56 в житловому будинку №7А по вул. С.Ковалевської в м. Дніпрі за померлим не зареєстровано. За свого життя [PERSON] право власності на квартиру оформив, проте не зареєстрував, у звязку з чим позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на вказане вище частину квартири. Зважаючи на викладене вище, позивачі просять визнати за ними право власності на квартиру №56 в житловому будинку №7А по вул. С.Ковалевської в м. Дніпрі по 1/6 частині за кожною, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON]. В судове засідання позивачі не зявилися, їх представник позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, наполягав на задоволені позовних вимогах. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду свої заперечення, проти задоволення позовних вимог заперечував. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що квартира №56 в житловому будинку №7А по вул. С.Ковалевської в м. Дніпрі належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частини кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 19 серпня 2013 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 19.08.2013 року №4/51-13 на імя [PERSON]. 16 червня 2014 року помер батько позивачів- Романенко [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстроване 18 червня 2014 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1031. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є його доньки: [PERSON] та [PERSON], які звернулися до Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, проте державний нотаріус постановою у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири №56 в житловому будинку №7А по вул. С.Ковалевської в м. Дніпрі відмовив, посилаючись на те що у встановленому порядку право власності на 1/3 частину квартири №56 в житловому будинку №7А по вул. С.Ковалевської в м. Дніпрі за померлим не зареєстровано. За свого життя [PERSON] право власності на квартиру оформив, проте не зареєстрував, у звязку з чим позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на вказане вище частину квартири. Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Так, як в іншому порядку, крім судового, позивачі позбавлені можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved