Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.05. 2009 року уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 453. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не складається через відсутність взаєморозуміння між ними та відмінність поглядів на життя, систематичні подружні зради. Близько 5 років як подружжя не проживають, господарство спільно з відповідачем не ведуть, спільних інтересів не мають, спілкуються виключно по інтересам дитини, не підтримують подружні стосунки. На даний час проживають разом в одній квартирі, придбаній спільно у шлюбі. Вважає, що вони втратили почуття любові один до одного, а шлюб існує формально. Близько року назад зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, проте позовна заява була залишена без розгляду, адже на той час вона намагалася примиритися та зберегти шлюб заради дитини та їх. Але, як виявилося, все марне, ситуація не змінилася та подальше збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна немає. Дочку [PERSON] - вважає за необхідне залишити на проживання з нею. На даний час вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. [PERSON] 5 років 10 місяців, вона відвідує дитячий навчальний заклад (ДНЗ) № 45 м. Рівне, а також відвідує різні гуртки (займається гімнастикою на платній основі). Чимало грошових коштів витрачає на харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, книги для розвитку дитини по віку, розвиваючі ігри, ремонт, благодійні внески у дитячому закладі, оплата квитанцій на харчування у дитячому закладі, оплату комунальних послуг, а також на всебічний розвиток дитини. Дитина часто хворіє (вірусні захворювання, отити, ОРЗ тощо), а тому чимало грошових коштів витрачається на лікування дитини . Таким чином, орієнтовно в місяць на утримання доньки [PERSON] витрачає 5000,00 грн. Відповідач має можливість утримувати дитину, адже він надає періодично кошти на дитину . Просила розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 08 травня 2009 року Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 453. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Стягнути з [PERSON] на її користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття , починаючи з дня подання заяви до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви. Пояснила, що примирення між ними неможливе, оскільки в 2014 році намагалися примиритися, проте це не дало бажаних результатів,подружні відносини не відновилися. Просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище "[PERSON]",доньку залишити проживати з нею та стягнути аліменти на її утримання з відповідача в частці, так як відповідач має постійне місце роботи, в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача з грудня 2015 року, так як відповідач в період після пред'явлення позову і до грудня 2015 року надавав матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно. Відповідач, будучи попередженим про день, час та місце слухання справи повісткою, направленою рекомендованою кореспонденцією, в судове засідання не з'явився повторно . З заявами про причину неявки, щодо слухання справи за його відсутність до суду не звертався. Письмових заперечень на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.09.2009 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 453. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], Виходячи з достовірно встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що сімейні відносини припинені, взаємної любові, поваги, дружби, взаєморозуміння між сторонами немає. Примирення не можливе , оскільки взаємної волі сторін на подальше спільне проживання немає. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, та неповнолітньої дитини. Шлюб розірвати. Між сторонами відсутній спір стосовно місця проживання дитини, тому суд прийшов до висновку про залишення на проживанні доньки з матір'ю. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач працює, та має дохід у виді заробітної плати, а тому його дохід є стабільним. Відповідач не подав до суду письмових заперечень проти визначеного позивачкою розміру аліментів, які вона просить стягнути на утримання дитини. Разом з тим, суд враховує, що при обгрунтуванні розміру аліментів позивачка просить врахувати витрати на лікування дитини, проте , відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов'язаний брати участь у додаткових витрата на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). У разі ухилення батька від участі в додаткових витратах, у позивачки виникає право на відшкодування їх за рішенням суду, проте з такою вимогою позивачка до суду не звернулася. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази та обставини відповідно до ст.182 СК України, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти за рішенням суду у частці, у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, згідно ст. 183 СК України. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 115,160 СК України,

Outcome: partial