Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

29 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 15.02.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 23903,04 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими позивачем Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до норм чинного законодавства зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також зазначених норм закону відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 15.10.2014 року має заборгованість 58324,44 грн., яка складається із наступного: -20390,20 грн. - заборгованість за кредитом, -2,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -815,60 грн.- заборгованість з комісії за користування кредитом, -37115,82 грн. - залишок за несплаченим штрафом, яку позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що станом на 15 жовтня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 58324,44 грн., яка складається із наступного: 20390,20 грн. - заборгованість за кредитом, 2,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 815,60 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, 37115,82 грн. - залишок за несплаченим штрафом. [PERSON] суму заборгованості по кредитному договору сплачувала частково, а саме: 28.03.2013 р.- 150,00 грн., 22.04.2013 р.- 300,00 грн. та 240,00 грн, 30.04.2013 р. - 150,00 грн., 20.05.2013 р. - 300,00 грн, 29.05.2013 р. - 150,00 грн., 19.06.2013 р. - 300,00 грн., 03.07.203 грн. - 50,00 грн., 22.07.2013 р. - 770,05 грн., 31.07.2013 р. - 100,00 грн. та 100,04 грн., 12.09.2013 р. - 875,20 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона мала заборгованість по кредиту і їй ПриватБанк запропонував оформити реструктуризацію заборгованості, а саме підписати Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, що вона і зробила, заплативши черговий внесок в розмірі 3212,00 грн., уклавши угоду строком на 6 місяців, щомісячний платіж складає 3983,84 грн., але щомісячно платила по 300 грн. Представник відповідача пояснив, що з позовними вимогами не згідний, так як позивач не надавав доказів отримання відповідачем кредиту в сумі 23903,04 грн. З наданого розрахунку заборгованості позивачем видно, що в графі сума комісії та пені стоять нулі з початку обчислення і тільки 01.10.2014 року зазначено 815,60 грн. Проте відповідно до чого та на якій підставі на відповідача накладено цю комісію, чому тільки з 01.10.2014 р. позивачем не обґрунтовано. Позивач не вказав про звітний період, в якому виникло порушення зобов'язань і за яке саме порушення було нараховано штраф 37115,82 грн. Це необхідно для визначення початку перебігу спеціальної позовної давності в один рік. Просить застосувати позовну давність при нарахуванні штрафу, яка відповідно до ст. 258 ЦК України застосовується при заявлені клопотання. Тому представник позивача просить відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до умов вищевказаної Генеральної угоди, вказана угода укладена з метою створення сприятливих умов для виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № DNH4KР85160163 від 04 липня 2006 року, за яким сторони домовилися, що заборгованість за договором від 04 липня 2006 року станом на 15 лютого 2013 року становить 27115,04 грн. (п.п. 1.1.2 Генеральної угоди). Дата остаточного погашення заборгованості за кредитним договором - 31 серпня 2013 року та з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаною угодою [PERSON] зобов'язаний мати в день підписання Генеральної угоди залишок на рахунку в розмірі 3212,00 грн. (п.п. 1.1.2, 1.1.3 п. 1 та п.п.1.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт).Пунктом 2.1. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 лютого 2013 року визначено, що банк надає позичальнику терміновий кредит в розмірі 23903,04 грн. на строк 06 місяців на період з 15 лютого 2013 року по 31 серпня 2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 23903,04 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 0,001 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Оплата заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник сплачує банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 3983,84 грн для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 серпня 2013 року (а.с. 8). [PERSON] була ознайомлена з Умовами і правилами надання продукту кредитних карт, про що свідчить її підпис у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 лютого 2013 року. [PERSON], згідно розрахунку станом 15 жовтня 2014 року має заборгованість за договором №б/н від 15 лютого 2013 року- 20390,20 грн. заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам 2,82 грн. (а.с. 6). Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] суму заборгованості по кредитному договору сплачувала частково, а саме: 28.03.2013 р.- 150,00 грн., 22.04.2013 р.- 300,00 грн. та 240,00 грн, 30.04.2013 р. - 150,00 грн., 20.05.2013 р. - 300,00 грн, 29.05.2013 р. - 150,00 грн., 19.06.2013 р. - 300,00 грн., 03.07.203 грн. - 50,00 грн., 22.07.2013 р. - 770,05 грн., 31.07.2013 р. - 100,00 грн. та 100,04 грн., 12.09.2013 р. - 875,20 грн (а.с. 66-67). Оскільки відповідач порушила умови кредитного договору, односторонньо не виконує належним чином своїх зобов'язань по цьому кредитному договору, не виконувала вимог ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України, а тому, у відповідності до умов цього кредитного договору, відповідно до вимог ст.ст.610-612,1050ч.2 ЦК України, відповідач повинна нести відповідальність та відшкодувати позивачу заборгованість по кредиту, у виді існуючої заборгованості та по процентам за користування кредитом. Досліджені в суді фактичні обставини справи свідчать про те, що банком зроблено невірний розрахунок суми заборгованості відповідачу, так як нарахована сума заборгованості з комісії за користування кредитом в розмірі 815,60 грн. не може бути стягнута з відповідача, так як згідно виписки із наказу №СП-2014-6951966 від 30.09.2014 р. «Про затвердження технології комплексної реструктуризації «Реструктуризація 2.0» затвердженні зміни по комплексній реструктуризації проблемної заборгованості - вводиться пеня за просрочку в розмірі 4%. Нові зміни починають діяти тільки з 01.10.2014 року, тоді як відповідачем станом 01 жовтня 2014 року уже була нарахована пеня в розмірі 815, 60 грн. (а.с. 67), а строк дії Генеральної угоди закінчується 31 серпня 2013 року (а.с. 8) Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. За правилами ч.1- ч.3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує чи скасовує цивільну відповідальність особи. Оскільки зміни, зазначені в наказі №СП-2014-6951966 від 30.09.2014 р. «Про затвердження технології комплексної реструктуризації «Реструктуризація 2.0» починають діяти лише з 01.10.2014 року, тому нарахування пені станом на 01.10.2014 року - 815, 60 грн. є неправомірним, тому в задоволенні даної частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Виходячи із пояснень представника позивача [PERSON] останній платіж провела 12 вересня 2013 року в сумі 875,20 грн., дана обставина підтверджується розрахунком (а.с. 66-67). Як вбачається з п.1.1.3 Генеральної угоди дата кінцевого повернення боргу 31 серпня 2013 року. Відповідно до п.п. 2.2. Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день сторони домовилися, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою і позичальник сплачує банку штраф у розмірі 37115,82 грн. (а.с 8). Таким чином, згідно умов Генеральної угоди штраф нараховується на 32 день з часу останньої проплати, а саме з 14 жовтня 2013 року, так як остання проплата була 12 вересня 2013 року. Представник відповідача просив суд застосувати строк позовної давності в частині стягнення штрафу. Приймаючи до уваги клопотання представника про застосування строку позовної давності в частині стягнення штрафу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог, в тому числі, про стягнення неустойки ( штрафу, пені), річний строк позовної давності сплинув 14 жовтня 2014 року, а справа до суду надійшла 29 жовтня 2014 року. Суд вважає, що у частині вимог щодо стягнення залишку за несплаченим штрафам представник позивача звернувся за межами строків позовної давності, оскільки підстави для зупинення чи переривання перебігу позовної давності, а також поважні причини його пропуску - відсутні. Згідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України,- позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно до роз'яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі",- встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 20390,20 грн. та суму заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2,82 грн., в іншій частині позову, а саме в стягненні суми заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 815,60 грн. та стягненні суми залишку по несплаченим штрафам, передачених п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 37115,82 грн.- відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд вважає, оскільки позов задоволено частково, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial