Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

27.08.2019 року [PERSON] , заінтересована особа Білгород-Дністровський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, з часу народження по теперішній час (в тому числі станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , яке видане 26.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №2, народився в с.Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області. Мати - [PERSON] (українка), батько - [PERSON] (українець) . З моменту свого народження проживав з батьками в с.Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області та навчався у загальноосвітній школі в с.Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області. У серпні 2019 року [PERSON] для вирішення питання щодо отримання громадянства України та отримання паспорту громадянина України звернувся до Білгород-Дністровського районного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області, але отримав відмову з підстав відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання до 24.09.1991 року на території, яка стала територією України та для оформлення набуття громадянства України та для встановлення зазначеного юридичного факту, йому рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначена до судового розгляду. 19.09.2019 року на адресу суду від представника Головного управління ДМС України в Одеській області надійшов відзив на заяву, з якого вбачається, що заперечує проти задоволення заяви, оскільки заявник не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України , а звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту є передчасним. Представник заявника [PERSON] адвокат Царенко О.О. в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви пітримав, просив задовольнити, посилаючись на докази та обставини, які зазначені у заяві. Суд, взявши до уваги позиції учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] с.Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 26.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №2. З часу народження проживав з батьками в с.Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області та навчався у загальноосвітній школі в с.Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області. У 1991 році заявник [PERSON] поступив до Білгород-Дністровського морського рибопромислового технікуму, спеціальність «Технологія рибних продуктів», який закінчив у 1994 році, що підтверджується дипломом серії Ч [NUMBER] від 11.03.1994 року. У серпні 2019 року [PERSON] для вирішення питання щодо отримання громадянства України та отримання паспорту громадянина України звернувся до Білгород-Дністровського районного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області, але отримав відмову, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт його проживання на території України. Відповідно до ст.293 ч.1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом першим постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Української Держави, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 рік. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Заявник просить встановити факт постійного проживання на території України, з часу народження по теперішній час (в тому числі станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року). Встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні необхідно заявнику для отримання громадянства та паспорта громадянина України. За умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, чинне законодавство, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту про проживання заявника [PERSON] , [INFO] на території України з 1991 року по 1994 рік (станом на 24.08.1991 року), оскільки у 1991 році поступив до Білгород-Дністровського морського рибопромислового технікуму, спеціальність «Технологія рибних продуктів», який закінчив у 1994 році, що підтверджується дипломом серії Ч [NUMBER] від 11.03.1994 року, в іншій частині суд відмовляє з підстав не доведеності.

Outcome: partial