Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 9356,00 грн., суми трьох процентів річних - 720,48 грн., суми інфляції - 3180,39 грн.. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 12 серпня 2012 року відповідачка позичила у неї 400 доларів США, передачу грошей підтвердила розпискою, але до теперішнього часу борг не повернуто. Станом на 19.03.2015 року, з урахуванням офіційного курсу валют НБУ - 23,39 грн. за 1 долар США, борг становить - 9356,00 грн., три проценти річних від простроченої суми за 948 днів - 720,48 грн., інфляційні втрати за період з 2012 рік по 2015 рік - 3180,39 грн., а всього [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідачки [PERSON] - 13256,87 грн.. Позивачка [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розглянути справу у її відсутності. Відповідачка [PERSON] повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності і визнання позовних вимог [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 12 серпня 2012 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] суму 400,00 доларів США до 15 грудня 2012 року. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги ( ст.. 527 ЦК України). Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч.ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України). Відповідно до ст.. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Строк повного повернення боргу в договорі позики від 12 серпня 2012 року зазначений до 15 грудня 2012 року, але до теперішнього часу зобов'язання відповідачкою [PERSON] не виконано, про що свідчить наявність боргового документа на руках у позивачки [PERSON]. На підтвердження факту розрахунку з позикодавцем відповідачем [PERSON] суду не надано жодного належного доказу, крім того в поданій заяві до суду 24 квітня 2015 року нею визнано позовні вимоги [PERSON]. Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідачка [PERSON], як боржник за грошовим зобов'язанням, не виконала свій обов'язок щодо повернення позивачці [PERSON] до 15 грудня 2012 року грошових коштів в іноземній валюті, у розмірі 400,00 доларів США. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, і за наведених обставин, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачка [PERSON] зобов'язана сплатити [PERSON] суму боргу за договором позики і три проценти річних від простроченої суми. В частині позовних вимог, про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки згідно діючого законодавства індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, у зв'язку з чим норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті. У п. 14 постанови № 14 від 18.12.2009 року Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно даних службового розпорядження Національного Банку України, офіційний курс гривні до долара США станом на 24 квітня 2015 року становить 2253,11 гривень за 100 доларів США, таким чином 400,00 доларів США еквівалентно сумі 9012,44 гривень (2253,11 х 4), яку необхідно стягнути на користь позивачки. Визначаючи розмір трьох процентів річних від простроченої суми суд виходить з визначеного договором і позивачем періоду розрахунку з 16 грудня 2012 року по 19 березня 2015 року включно: (824 день) (9012,44 грн. Х 3% Х 824 день/365 днів) = 610,38 грн.. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 176,82 грн.. На підставі ст.ст. 527,545,625,1046,1047,1049,1050 ЦК України та

Outcome: partial