Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білогір`я молокопродукт» (далі Товариство, ТОВ «ТД «Білогір`я молокопродукт») про стягнення заборгованості по заробітні платі починаючи з 01 жовтня 2020 року по день звільнення у розмірі 15600 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 10\~000грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що у період з 23 червня 2020 року по 14 грудня 2020 року працював у відповідача. Починаючи з 01 жовтня 2020 виплата заробітної плати йому не здійснювалась. 14 грудня 2020 року він звільнився із роботи. Станом на день звільнення йому не виплачена заборгованість по заробітній платі у розмір 15600грн. У зв`язку із затримкою виплати заробітної плати він не мав змоги сплатити комунальні послуги, реалізувати свої повсякденні потреби, внаслідок чого він втратив звичний спосіб життя, нормальні життєві зв`язки. Завдану моральну шкоду оцінює у 10 000грн. Посилаючись на наведене, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 15 600грн. та 10 000грн. завданої моральної шкоди Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2021 року відкрито провадження у даній справи та призначено розгляд справи за правилами загального провадження. Відповідач подав відзив на позов. Вказав, що у період з 23 червня 2020 року по 14 грудня 2020 року позивач працював у ТОВ «ТД «Білогір`я молокопродукт». 14 грудня 2020 року був звільнений за угодою сторін. У період з 01 по 14 грудня 2020 року позивач знаходився у відпустці без збереження заробітної плати. У день звільнення 14 грудня 2021 року позивач не працював та вимог про розрахунок не пред`являв. Відтак, у відповідача не виникло зобов`язання з виплати позивачу належних сум. А тому, позовні вимоги згідно положень ст. 117 КЗпП України до задоволення не підлягають. Зазначає, що товариство суму невиплаченої заробітної плати не оспорює, від її виплати не відмовляється, проте вина товариства у невиплаті сум відсутня. Вказані кошти не виплачені з вини самого позивача. Вважає, що відсутній предмет спору, а тому просить закрити провадження щодо даних вимог. У задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди просить відмовити, оскільки позивачем не надано жодних доказів завдання такої шкоди, не обґрунтовано заявленого розміру. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та відмовити у стягненні моральної шкоди. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2021 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Білогір`я Молокопродукти» довідку про нараховану, але не виплачену [PERSON] заробітну плату на день його звільнення 14 грудня 2020 року. Дана ухвала отримана відповідачем 21 вересня 2021 року, проте станом на 19 жовтня 2021 року відповідач будь-яких документів на виконання вимог суду не надав. У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про слухання справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Позивач був присутній у попередніх судових засіданнях, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав відзив та не повідомив суд про причини своєї неявки. Судом встановлено, що 23 червня 2020 року позивача прийнято на роботу у ТОВ «ТД «Білогір`я молокопродукт» на посаду інженера-програміста з 23 червня 2020 року, що підтверджується записом №9 у трудовій книжці позивача [NUMBER] від 01 лютого 2008 року( наказ №25-К від 22.06.2020 року). 14 грудня 2020 року позивача звільнено із займаної посади за угодою сторін, що підтверджується записом за №10 у трудовій книжці позивача. Згідно табелю обліку використано часу за грудень місяць 2020 року по ТОВ «ТД «Білогір`я Молокопродукт» вбачається, що 14 грудня 2020 року позивач не працював, перебував у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін. У день звільнення 14 грудня 2020 і по даний час відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати у розмірі 15 600грн. Згідно довідки про доходи позивача, виданої ТОВ «ТД «Білогір`я Молокопродукт» заробітна плата позивача починаючи з липня по листопад 2020 року становила 10\~000грн. щомісяця, у тому числі податки 1800грн. Відповідач у судове засідання не з`явився. Попередньо подав відзив на позов, в якому зазначив, що товариство суму невиплаченої заробітної плати не оспорює, від її виплати не відмовляється, проте вина товариства у невиплаті сум відсутня. Вказав, що позивач у день звільнення не працював та вимог про виплату належних сум не пред`являв. Після отримання позову та по даний час відповідач не виплатив позивачу суми заборгованості із заробітної плати та жодних доказів її виплат не надав. Ухвали суду щодо надання довідки про нараховану, але не виплачену позивачу заробітну плату на день звільнення, відповідач не виконав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~В силу вимог ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ст.116 КЗпП при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В силу вимог ч.ч. 4,5 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та не заперечується відповідачем у відзиві, що позивача було звільнено 14 грудня 2020 року за угодою сторін. При звільненні та по даний час позивач не одержав заробітної плати у розмірі 15600грн. Доказів іншої суми заборгованості чи її відсутності відповідач суду не надав. Судом вживались заходи щодо витребування доказів про наявну заборгованість та проведення розрахунку із позивачем при звільненні, проте відповідач будь-яких документів суду не надав. Більше того, у відзиві відповідач зазначив, що не оспорює суму заборгованості та не відмовляється щодо її виплати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 15600 грн. невиплаченої заробітної плати. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що з ТОВ «ТД «Білогір`я молокопродукт»» на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 15600грн. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Положеннями ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Зокрема, ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України. Положеннями ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин, Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, стягнення невиплачених коштів при звільненні, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України у справі № 6-23цс12 від 25.04.2012. Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи і по даний час йому не виплачено належних сум, що призвело до моральних страждань останнього, втрати нормальних життєвих зв`язків, звичного способу життя і вимагало від нього додаткових зусиль для його організації та відновлення попереднього стану, у тому числі звернення до суду із позовом, відвідування судових засідань тощо. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги характер порушення прав, тяжкість та істотність вимушених змін у житті після невиплати коштів та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, виходячи із вимог розумності та справедливості, а тому вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 1000 грн. Безпідставними є твердження відповідача про недоведеність моральної шкоди, оскільки сам факт невиплати належних грошових сум є підставою для відшкодування моральної шкоди. Таким чином, враховуючи наявність заборгованості по заробітній платі та її невиплата по даний час, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення на користь позивача завданої моральної шкоди у розмірі 1000грн. Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки судом встановлено факт наявності заборгованості по заробітній платі, що не заперечується відповідачем у відзиві. А тому підстав для закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору не має. Безпідставними також є посилання відповідача, як на підставу закриття провадження у справі, на постанову Верховного суду від 27 січня 2020 року у справі за № 682/3060/16, оскільки позивач вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не пред`являв. Крім того, у даній постанові Верховний суд зазначив, що звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена\~статтею 116 КЗпП України\~(якщо така вимога раніше не пред`являлась). Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 7800 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь [PERSON] стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial