Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

до Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, про визнання за нею в порядку спадкування за законом та заповітом права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] належав садибний житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Будинок з господарсько-побутовими будівлями було побудовано у 1972-1978 роках, господарсько-побутову будівлю, сарай "Б", було побудовано у 1938 році. Станом на 1991 рік житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями відносився до типу колгоспного двору. На даний час, відповідно до погосподарської книги № 2, особовий рахунок № [NUMBER] садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями рахується за [PERSON] Зазначає, що в КП "РОБТІ" право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями зареєстровано не було за відсутністю правовстановлювальних документів на нього. Станом на 1991 рік в будинку з господарсько-побутовими будівлями, проживали та були зареєстровані [PERSON] (голова двору), [PERSON] та [PERSON] Вказує, що згідно ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу, відповідно до ст. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Зазначає, що оскільки станом на 1991 рік в цьому житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що відносився до типу колгоспного двору що розташований в с. 09.09.2011 року.івської сільської ради Острозького району Рівнн двору. проживали та були зареєстровані [PERSON] (голова двору), [PERSON] та [PERSON], а тому їхні частки, як членів колгоспного двору є рівними та становлять по 1/3 частці від цілого садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за кожним. Вказує, що [INFO], [PERSON], яка була матір'ю [PERSON] померла. За життя вона склала заповіт на ім'я [PERSON], якому як спадкоємцю за заповітом, який був посвідчений Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області 19.12.2000 року та зареєстрованим в реєстрі за №108, було подано до Острозької районної ДНК заяву про прийняття спадщини за наслідками якої було заведено спадкову справу № 440. 16.11.2001 року [PERSON], як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON] державним нотаріусом Острозької районної ДНК було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна - на право на земельну частку (пай), посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0040644, виданого Острозькою райдержадміністрацією Рівненської області 26.03.1997 року на ім'я [PERSON], тому оскільки їй, як члену колгоспного двору належала 1/3 частка цього садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, тому право на таку частку перейшло до [PERSON], як спадкоємця після її смерті. Зазначає, що [INFO] померла [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та проживала в с. Країв Острозького району Рівненської області разом з своїми племінниками [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON], [PERSON] було подано до Острозької районної ДНК заяву про прийняття спадщини, за наслідками якої було заведено спадкову справу № 247. [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] 01.11.2005 року, [PERSON], як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстроване в реєстрі за № 1999), на частину спадкового майна, а саме на право на земельну частку (пай), посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0037645 виданого 26.03.1997 року Острозькою райдержадміністрацією на ім'я [PERSON] і оскільки для неї, як члену колгоспного двору належала 1/3 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], а тому право на таку частку перейшло до [PERSON], як спадкоємця після її смерті. Вказує, що [INFO] помер [PERSON], який був її двоюрідним дядьком, а вона його двоюрідною племінницею. На день смерті [PERSON] постійно проживав в с. Країв Острозького району Рівненської області і разом з ним був зареєстрований та проживав [PERSON], якого вироком Колегії суддів Острозького районного суду Рівненської області від 12.12.2013 року, було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді семи років позбавлення волі. Відповідно до вироку, [PERSON] 19.07.2013 року в період часу з 11 год. 30 хв. по 12 год., знаходячись по місцю свого проживання у [ADDRESS], під час сварки зі своїм двоюрідним братом [PERSON], яка раптово виникла на грунті неприязних відносин, умисно протиправно заподіяв смерть останньому, а тому [PERSON] не має права на спадкування після смерті [PERSON] Крім того, [PERSON] подав заяву під час розгляду цивільної справи № 567/420/14-ц за її позовом до Острозької РДА, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - управління Держземагенства в Острозькому районі Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, за якою він просив усунути його від спадкування після смерті [PERSON] За рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 04.06.2014 року, [PERSON] не має права на спадкування після смерті [PERSON] та підлягає усуненню від спадщини. Зазначає, що після смерті [PERSON] нею було подано до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини за наслідками якої було заведено спадкову справу № 131 за 2013 рік. Заповіти [PERSON] не складались про що свідчить відсутність інформації у Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори). Вона є спадкоємцем п'ятої черги за законом після смерті [PERSON] Родичів ближчого ступеня споріднення у [PERSON] немає, про що свідчить те, що [PERSON], померла [INFO], [PERSON] померла [INFO], [PERSON] усунений від права на спадкування на підставі ч. 1 ст. 1224 ЦК України. В шлюбі [PERSON], на день смерті, не перебував. Крім того, відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 04 червня 2014 року по цивільній справі № 567/420/14-ц за моїм - [PERSON] позовом до Острозької районної державної адміністрації Рівненської області, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - управління Держземагенства в Острозькому районі Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, за нею, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] було визнано право приватної власності на земельну ділянку. Зазначає, що оскільки для [PERSON], як члену колгоспного двору та як спадкоємцю після смерті [PERSON] належали 2/3 частки садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], тому право на таку частку переходить до неї, як спадкоємцю після його смерті. Вказує, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя склала заповіт за яким все своє майно заповіла їй - [PERSON] На день своєї смерті вона проживала без реєстрації в с. Країв Острозького району Рівненської області разом з [PERSON] Після смерті [PERSON], нею було подано до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини за наслідками якої було заведено спадкову справу № 128 за 2014 рік. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу 22.10.2013 року за реєстром № 1073, після смерті [PERSON] є вона - [PERSON] Зазначає, що оскільки для [PERSON], як спадкоємцю після смерті [PERSON], належала 1/3 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], а тому право на таку частку переходить до неї як спадкоємця після її смерті. На даний час вона здійснює догляд за садибним житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], обробляє земельну ділянку. Після звернення до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу за видачею свідоцтва про право на спадщину на садибний житловий будинок, у такій видачі їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів на нього. При зверненні до Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, про видачу свідоцтва про право власності на це майно на ім'я [PERSON] померлої [INFO], спадкоємцем після смерті якої була [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем після смерті якої було отримано повідомлення про те, що видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - немає можливості, оскільки [PERSON] померла. Одночасно було роз'яснено про необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Оскільки за життя [PERSON] за якою рахується садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], не виготовила необхідної технічної документації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та не здійснила державної реєстрації права власності на нього, тому на даний час на нього відсутній правовстановлювальний документ, що порушує її - [PERSON] передбачені законом права та інтереси як спадкоємця після смерті [PERSON] та [PERSON], що і змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному об'ємі з підстав викладених в позові. Представник відповідача Оженинської сільської ради Острозького району в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав та просив розгляд справи здійснювати без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів третіх осіб, а тому приймається судом. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. В рішенні Острозького районного суду Рівненської області від 04.06.2014 року по цивільній справі № 567/420/14-ц за позовом [PERSON] до Острозької районної державної адміністрації Рівненської області, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - управління Держземагенства в Острозькому районі Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом зазначено, що : «В ході судового розгляду судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. [PERSON] був двоюрідним братом відповідача [PERSON] та двоюрідним дядьком позивача [PERSON], що підтверджується їх свідоцтвами про народження, свідоцтва про народження їх батьків та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно вироку колегії суддів Острозького районного суду Рівненської області від 12.12.2013 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді семи років позбавлення волі. Вищевказаним вироком встановлено, що [PERSON] 19.07.2013 р. в період часу з 11 год. 30 хв. до 12 год., знаходячись по місцю свого проживання у [ADDRESS] під час сварки зі своїм двоюрідним братом [PERSON], яка раптово виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно протиправно заподіяв смерть останньому. В ході розгляду кримінальної справи [PERSON] вину у вчиненні злочину визнав повністю. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. Відповідно до ч.1 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. З урахуванням встановлених обставин, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача [PERSON], суд приходить до переконання, що останній не має права на спадкування після смерті [PERSON] та підлягає усуненню від спадщини. Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] № 67/02-14 від 02.04.2014 р. після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 131, спадкоємцем за законом є позивач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 131, заведеної після смерті [PERSON], останній за життя заповітів не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.12.2013 р. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а відтак в силу ст.1269 ЦК України вважається такою, що належним чином прийняла спадщину. Відомості про інших спадкоємців в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що відділяють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. В матеріалах справи відсутні та в ході судового розгляду судом не здобуто доказів на підтвердження наявності у [PERSON] родичів ближчого ступеня споріднення, окрім [PERSON] (який підлягає усунення від права на спадкування) та [PERSON] (родич п'ятого ступеня споріднення)…. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає чинному законодавству. Оскільки [PERSON] належним чином прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] та беручи до уваги неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, суд приходить до переконання про наявність підстав для захисту цивільних прав та інтересів позивача в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність фактичних і правових підстав для задоволення позовних вимог.» В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав садибний житловий будинок загальною вартістю 134 073 грн., що розташований в [ADDRESS] що підтверджуються технічним паспортом від 24.08.2013 року та повідомленням КП "РОБТІ" № 11163 від 24.10.2013 року. Садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями було побудовано у 1972-1978 роках, господарсько-побутову будівлю, сарай "Б", було побудовано у 1938 році, що підтверджується відповідними записами у технічному паспорті від 24.08.2013 року. Станом на 1991 рік вказаний садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який належав для [PERSON] відносився до типу колгоспного двору, що підтверджується довідкою Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 2108 від 03.07.2014 року. На даний час, відповідно до погосподарської книги № 2, особовий рахунок № [NUMBER] даний садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями рахується за [PERSON], що підтверджується випискою з погосподарської книги Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 2115 від 03.07.2014 року. В КП "РОБТІ" право власності на вказаний садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями зареєстровано не було, що підтверджується відсутністю запису у графі "Реєстровий №" технічного паспорта від 24.08.2013 року, повідомленням КП "РОБТІ" № 11163 від 24.10.2013 року та відсутністю правовстановлювальних документів на нього. Станом на 1991 рік в садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], проживали та були зареєстровані [PERSON] (голова двору), [PERSON] та [PERSON], що підтверджуються довідкою Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 2109 від 03.07.2014 року. Згідно до ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Відповідно до статті 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно до статті 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Таким чином, станом на 1991 рік в цьому житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що відносився до типу колгоспного двору, який розташований в [ADDRESS] що розташований в с. 09.09.2011 року.івської сільської ради Острозького району Рівнн двору. проживали та були зареєстровані [PERSON] (голова двору), [PERSON] та [PERSON], а тому їхні частки, як членів колгоспного двору є рівними та становлять по 1/3 частці від цілого садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за кожним. В суді встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Вона була матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 23.09.1959 року, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00013388918 сформованого 30.01.2014 року, для [PERSON] після державної реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище "[PERSON]" (актовий запис № 8 від 20.02.1959 року) (копії додаються). Після смерті [PERSON], [PERSON], як спадкоємцем за заповітом посвідченим Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області 19.12.2000 року та зареєстрованим в реєстрі за №108, було подано до Острозької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за наслідками якої було заведено спадкову справу № 440. Вказані вище обставини підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 16.11.2001 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1610. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Суд вважає, що оскільки для [PERSON], як члену колгоспного двору належала 1/3 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS] тому право на цю частку перейшло до [PERSON], як спадкоємця після її смерті. В суді встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. На день своєї смерті вона була зареєстрована та проживала в с. Країв Острозького району Рівненської області разом з своїми племінниками [PERSON] та [PERSON] Дані обставини підтверджуються довідкою Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 2111 від 03.07.2014 року. Після смерті [PERSON], [PERSON] було подано до Острозької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за наслідками якої було заведено спадкову справу № 247. [PERSON] була рідною сестрою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданим 18.04.1970 року, відповідно до якого батьком [PERSON] зазначений [PERSON], а матір'ю [PERSON], що підтверджується актовим записом № 74 від 18.04.1970 року та свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER]. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. В суді встановлено, що 01.11.2005 року [PERSON], як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстроване в реєстрі за № 1999), на частину спадкового майна, а саме на право на земельну частку (пай), посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0037645 виданого 26.03.1997 року Острозькою райдержадміністрацією на ім'я [PERSON] Вказані вище обставини підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 01.11.2005 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1999. Згідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд вважає, що оскільки для [PERSON], як члену колгоспного двору належала 1/3 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], тому право на таку частку перейшло до [PERSON], як спадкоємця після її смерті. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (актовий запис № 38 від 20.07.2013 року)., який був двоюрідним дядьком позивачки. На день своєї смерті він проживав в с. Країв Острозького району Рівненської області і був там зареєстрований. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. В суді встановлено, що позивачка спадкоємцем п'ятої черги за законом після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд вважає, що оскільки для [PERSON], як члену колгоспного двору та як спадкоємцю після смерті [PERSON] належали 2/3 частки садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], тому право на таку частку переходить до позивачки, як спадкоємця після його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (актовий запис № 64 від 28.11.2013 року). За життя вона склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу [PERSON] та який зареєстрований в реєстрі за № 1073, за яким все своє майно заповіла [PERSON] На день смерті заповідача - [PERSON] заповіт змінено чи скасовано не було, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36103249 видана 16.12.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На день своєї смерті [PERSON] проживала без реєстрації в с. Країв Острозького району Рівненської області разом з [PERSON], що підтверджується довідкою Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 2110 від 03.07.2014 року. Після смерті [PERSON] позивачкою було подано до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини за наслідками якої було заведено спадкову справу № 128 за 2014 рік. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу [PERSON] 22.10.2013 року за реєстром № 1073, після смерті [PERSON] є [PERSON] Ці обставини підтверджуються довідкою приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу [PERSON] № 146/02-14 від 17.07.2014 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36103368 виданим 16.12.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд вважає, що оскільки для [PERSON], як спадкоємцю після смерті [PERSON], належала 1/3 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS] тому право на таку частку переходить до позивачки як спадкоємця після її смерті. В суді встановлено, що на даний час позивачка здійснює догляд за садибним житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], обробляє земельну ділянку, що підтверджується довідкою Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 2113 від 03.07.2014 року. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 147/02-14 від 17.07.2014 року вбачається, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину майно в зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів. Крім того, в суді встановлено, що і при зверненні до Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області про видачу свідоцтва про право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями на ім'я [PERSON] померлої [INFO], спадкоємцем після смерті якої була [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем після смерті якої є позивачка було відмовлено. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно частини 4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за позивачкою права власності на спадкове майно, однак відповідно до вимог чинного законодавства вона має право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved