Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] 09 листопада 2016 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій посилається на те, вона перебувала у шлюбі з відповідачем у справі з 18 грудня 2006 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис №23. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 28 травня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та вирішено стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх дітей на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач в свою чергу фактично повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тобто, більше шести місяців з моменту розірвання шлюбу не виявляє до дітей батьківського піклування, не цікавиться дітьми та навіть не телефонує їм. Крім того він ухиляється від сплати аліментів більше шести місяців, взагалі матеріально дітей жодним чином не підтримує. Позивач вказує, що 18 квітня 2016 року нею було направлено заяву до органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області про розгляд питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей, на що відповідним рішення рекомендовано надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, у зв'язку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. 25 листопада 2016 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення способу спілкування та участі у вихованні двох малолітніх дітей, в якій зазначає, що в провадженні Ананьївського районного суду, Одеської області знаходиться цивільна справа №491/1340/16-ц за позовом [PERSON] до нього про позбавлення батьківських прав відносно їхніх спільних двох малолітніх дітей, доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Не визнаючи цей позов по суті вважає за необхідне звернутися до суду з зустрічним позовом про встановлення способу спілкування та участі в вихованні цих дітей. Свої заперечення він надав суду письмово посилаючись на те, що позивачка вивезла дітей без його відома і згоди з їх постійного місця проживання і реєстрації до іншого району, приховуючи від нього їх теперішнє місце знаходження, перешкоджаючи йому спілкуватися з ними та приймати участь в їх вихованні. Про їх теперішнє місце знаходження він дізнався лише з позовної заяви про позбавлення його батьківських прав. З позивачкою до тепер спілкувався лише телефоном, але свою адресу вона йому повідомити відмовлялась та погрожувала йому побиттям, якщо він буде її розшукувати. Заявляючи свій зустрічний позов про встановлення способу спілкування з дітьми та участі в їх вихованні він посилається на наступне: 1. Він любить своїх дітей, хоче бачити їх, спілкуватись з ними, приймати участь в їх вихованні та матеріальному утриманні. Їх мати [PERSON] самовільно без його відома та згоди вивезла дітей з їх постійного місця реєстрації та проживання. Як видно з її позову, паспортних відомостей, вона з дітьми зареєстрована в [ADDRESS], а з довідки Куяльницької сільради Подільського району Одеської області видно, що в теперішній час вона знаходиться в невідомо якому статусі в селі Вестерничани Подільського району Одеської області, тобто не за місцем паспортної реєстрації. Причому, в довідці відсутні відомості про інших членів їх сім'ї і про те, кому належить будинок, в якому вони мешкають, чи винаймають вони це житло, які в ньому умови для проживання дітей і т.п. 2. З висновку органу опіки і піклування Ананьївської райдержадміністрації Одеської області видно, що позивачка підтвердила сама, що спілкується з ним лише по телефону. Це підтверджує факт, що вона приховує від нього свою адресу та місцезнаходження дітей та перешкоджає йому спілкуватися з ними. 3. Без згоди позивачки він не може приїздити в с. Вестерничани і бачитися з дітьми зважаючи на її погрози , що вона має співмешканця, котрий поб'є його, якщо він там з'явиться. 4. Приховування адреси та дітей від нього вона позбавляє його можливості перераховувати аліменти на утримання дітей. Він офіційно не працює і тому стягнення аліментів з заробітку фактично не можливе. А перерахувати аліменти поштовим переказом він також не міг, бо не знав адреси позивачки. Тепер з позовної заяви дізнався про неї і буде сплачувати їх. Так вже 24 листопада 2016 року він перерахував на її ім'я першу суму аліментів, в розмірі 700 гривень, що підтверджується квитанцією котра додається, і на далі буде сплачувати аліменти. 5. Спілкування батьків з дітьми та наявність у дітей батька позитивно впливає на їх розвиток і є лише на користь дітей. Діти повинні мати батька і знати його. Зараз вони в такому віці, що самі це зрозуміти ще не спроможні, і підпадають під вплив матері, яка має можливість чернити його перед ними і робить це, а це явно не на користь дітей і не в їх інтересах.. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України ми з позивачкою мають рівні права та обов'язки щодо їхніх дітей Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право на особисте виховання дитини. Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до дитини та її гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина,чинить перешкоду тому з батьків, хто проживає окремо, в спілкуванні з дитиною та у їх вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини /періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання/ тощо/, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків а також інших обставин, що мають істотне значення. Він звертається безпосередньо до суду з цим зустрічним позовом без попереднього звернення до органу опіки та піклування з тієї причини, що орган опіки та піклування в своєму висновку по первісній справі від 23 червня 2016 року вже висловився за позбавлення його батьківських прав і його це рішення не влаштовує. В судовому засіданні, під час розгляду справи позивач (відповідач по зустрічному позову) [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Також пояснила, що старша донька не має бажання бачитися та спілкуватися з батьком, тобто, з відповідачем. Він приїжджав в стані алкогольного сп'яніння до дітей, щоб з ними побачитися, і вона не дозволяла йому брати їх з собою, коли він перебував у такому стані. Взагалі, вона не заперечувала йому бачитися з дітьми, однак самі діти його бояться і не хочуть з ним бачитися. Головне, щоб він приходив у тверезому стані. Зустрічні позовні вимоги вона не визнає та заперечує проти їх задоволення. Представник позивача [PERSON] (відповідача по зустрічному позову) також підтримав первісні вимоги та не визнав зустрічні позовні вимоги, оскільки відповідач (позивач по зустрічному позову) міг знайти можливість для врегулювання питання щодо побачень з дітьми та участі його у їх вихованні та забезпеченні. Позивач (відповідач по зустрічному позову) наразі має іншу сім'ю. Виписати та прописати дітей за місцем їх фактичного мешкання вона не може, оскільки відповідач не дає на це дозволу, а інше законом не передбачене, тобто, потрібен його дозвіл на виконання позивачем цих дій. Основною підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків. На засідання комісій він не з'являється, чим намагається затягнути процес. Крім того відповідач не надав до суду доказів щодо доцільності визначення способу і порядку його участі у вихованні дітей. Представник відповідача (позивача по зустрічному позову) [PERSON] первісний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, оскільки фактично всі обставини, викладені в цьому позові виникли з взаємовідносин позивача та відповідача, а тому не відносяться до інтересів дітей. Крім того, позивач виїхала з зареєстрованого місця проживання без відома батька дітей, тобто, вона не повідомила батька дітей (відповідача) про їх виїзд у інше місце проживання. Позивач не погоджувала питання щодо дітей з відповідачем, а тому таким відповідач фактично не міг виконувати свої батьківські обов'язки. Про місце знаходження дітей він дізнався вже з позову і лише тоді зміг надати матеріальну допомогу своїм дітям. Позивач сама створила перешкоди відповідачу у вихованні ним своїх дітей та їх утриманні. Певний час відповідач не мав доходу та не сплачував аліменти, однак заборгованість він буде погашати. Крім того слід зазначити, що відповідач з'являвся у всі судові засідання по справі, подав зустрічний позов, що підтверджує його бажання брати участь у вихованні своїх дітей та утримувати їх матеріально. Позбавлення його батьківських прав на даний момент є завчасним. Відповідач (позивач по зустрічному позову) [PERSON] первісний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, а також підтримав пояснення свого представника, бажає брати участь у вихованні своїх дітей та у їх матеріальному забезпеченні. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в нього немає повноважень відмовлятися від складеного висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дітей, однак з урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи, суд може не брати до уваги цей висновок та винести відповідне рішення. Прокурор в судовому засіданні під час розгляду справи пояснила, що первісний позов не доведений, а тому відсутні підстави для його задоволення, що підтверджується встановленими обставинами під час розгляду. Що стосується оголошення відповідача у розшук як боржника по сплаті аліментів, то це не є доцільним, оскільки він знаходиться за місцем мешкання і не переховується. Щодо розгляду питання про винесення висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, то він взагалі не був повідомлений про дату та час засідання комісії, а тому висновок не є доцільним. Стосовно зустрічного позову про, то він також не підлягає задоволенню, оскільки в ньому не вказано конкретне місце, час та умови, в яких відповідач буде приймати участь у вихованні своїх дітей. Відсутній висновок відповідного органу щодо порядку участі відповідача у вихованні його дітей. Суд заслухавши сторони у справі, а також допитавши свідків, вивчивши та перевіривши документи справи: ксерокопія висновка про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 23 червня 2016 року(а.с.6-7), ксерокопія рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 31 травня 2016 року(а.с.8), ксерокопія свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON].(а.с.10), ксерокопія довідки Виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області №593 від 12 квітня 2016 року(а.с.11), ксерокопії довідок Куяльницької ЗОШ І-ІІІ ступенів щодо навчання дітей позивача та відповідача(а.с.12), ксерокопія довідки про неотримання аліментів від 18 квітня 2016 року(а.с.13), ксерокопії довідок Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області №№259,260 від 29 квітня 2016 року про те, що [PERSON] майно та житловий будинок на території сільської ради немає, проживає один(а.с.14), ксерокопія довідки-характеристики на відповідача №258 від 11 травня 2016 року(а.с.15), ксерокопія рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 28 травня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей(а.с.16-17), заперечення відповідача проти позову від 25 листопада 2016 року(а.с.23-24), зустрічна позовна заява [PERSON] від 25 листопада 2016 року(а.с.27-28), ксерокопія довідки КЗ «Подільська ЦРЛ» Поліклініка(а.с.44), накладні та службові чеки про придбання відповідачем речей для своїх дітей(а.с.47-48), фотокопія висновка від 01 квітня 2015 року по повідомленням гр-ки [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] березня 2015 року близько 10 години 30 хвилин забрав без її дозволу їхніх спільних дітей та відмовляється їх повертати(а.с.49), ксерокопія заяви [PERSON] від 27 березня 2017 року щодо вказаної вище події(а.с.50), ксерокопія розрахунку заборгованості по аліментам, відповідно до якого станом на 01 січня 2017 року за відповідачем встановлено розмір заборгованості по аліментам в розмірі 14700 гривень(а.с.51), ксерокопія свідоцтва про народження [PERSON].(а.с.58,74,80), ксерокопія довідки центру первинної медико-санітарної допомоги Подільського району про те, що [PERSON] з 29 червня 2017 року знаходиться на амбулаторному лікуванні з діагнозом - Гостра респіраторно-вірусна інфекція(а.с.81), витяг з протоколу №6 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 31 травня 2016 року(а.с.99-101), довідка Ананьївської ЦРЛ від 27 жовтня 2017 року про те, що з 26 жовтня 2017 року по 27 жовтня 2017 року [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні Ананьївської ЦРЛ з діагнозом - ГРВІ(а.с.119), приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі а зустрічні частково з наступних підстав. Свідок [PERSON], пояснила, що до служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області звернулася позивач про вирішення питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Вказане питання розглядалося на комісії з захисту прав дитини, однак на засідання відповідач не з'являвся, через що вони поїхали додому до відповідача, де була лише його мати, яка в їх присутності в телефонному режимі повідомила його про дату проведення засідання комісії. Потім вона його зустріла за тиждень до засідання та усно повідомила його про дату проведення засідання комісії. Саме засідання декілька разів переносилось у зв'язку з тим, що повідомлення про його виклик поверталися без відмітки про їх отримання відповідачем. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач не дає можливості бачитися з дітьми ні їй ні відповідачу. На Різдво вона з відповідачем поїхала до позивача з метою побачитися з дітьми, однак остання влаштувала сварку. Співмешканець позивача дзвонив їм та погрожував фізичною розправою. Вони приїхали на день народження старшої дочки, однак вона навіть не вийшла до них. Тільки вони їй дзвонять, щоб спитати, як діти, позивач починає сварку і розмова неможлива. Відповідач дуже любить своїх дітей, переживає за них. Вони не знали про те, куди виїхала позивач. Про її місце знаходження вони дізналися лише після отримання первинного позову. Вивезла вона дітей без відома та дозволу відповідача. Один раз до неї приходив представник органу опіки та піклування та вручив їй виклик на засідання комісії про вирішення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Більше до неї ніхто не приходив. Більше взагалі відповідача ніхто не викликав. Про наявність висновка про доцільність щодо позбавлення його батьківських прав вони дізналися після отримання того ж первинного позову. З дітьми вони бачились лише два рази, коли приходили до них у школу, де передали їм гостинці і т.д.. Приходили вони до школи без попередження про це позивача, оскільки вона б чинила їм перешкоди у цьому. Більше з дітьми вони не мали можливість побачитися, оскільки позивач не повідомляла їм про її місце знаходження та місце знаходження дітей. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх покази об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Відповідно до ст.164 ч.1 п.1,2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.166 ч.2 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей. В судовому засіданні не знайшли своє безспірне доказове підтвердження посилання представника позивача та позивача на небажання відповідача не піклуватися та виховувати дітей. Так згідно досліджених документів [PERSON] характеризується з позитивної сторони, компрометуючі матеріали не надходили. За таких обставин в сукупності у суду не має підстав для задоволення позову у повному обсязі та зустрічного частково. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд вважає за необхідне залишити їх за сторонами.

Outcome: partial