Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 вересня 2018 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2020 року. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З серпня 2020 року вона з відповідачем припинили спільне проживання, малолітня дочка проживає з нею та знаходиться під її опікою. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надавав, тому вона змушена була звернутися до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, яким 08 липня 2021 року видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Кошти на утримання дитини відповідач не надає, тому фактично вона з дитиною проживають за рахунок матеріальної допомоги її батьків. На даний час вона здійснює догляд за дочкою і не має можливості працювати та утримувати себе самостійно, в зв`язку з чим потребує матеріального утримання від чоловіка, який спроможний надавати їй матеріальну допомогу, оскільки є молодим, здоровим та працездатним чоловіком, здійснює підприємницьку діяльність, матеріально забезпечений, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має, будь-які стягнення по виконавчим документам (окрім судового наказу) з відповідача не проводяться. Просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 3000,00 грн щомісячно і проводити до досягнення дитиною трирічного віку. Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що кошти на утримання дочки [PERSON] відповідач сплачував добровільно з початку 2021 року шляхом перерахунку коштів на рахунок позивачки, а також він сплачує аліменти на утримання дочки за судовим наказом від 08 липня 2021 року. За підтримки батьків в повній мірі сплачує аліменти, при спільному проведенні часу з дочкою здійснює покупки для її розвитку і комфорту. 27 липня 2021 року [PERSON] закрив підприємницьку діяльність та з 05 серпня 2021 року перебуває на біржі праці і отримує соціальну допомогу, тому не має змоги сплачувати аліменти на утримання позивачки. Просив позов залишити без задоволення. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідач умисно вчиняє дії спрямовані на ухилення від сплати аліментних зобов"язань. Про це, на її думку, свідчать і дії по припиненню реєстрації підприємницької діяльності та оформленню статусу безробітнього. Дохід відповідача протягом періоду їх спільного проживання не був нижчим за 15 тис грн. щомісяця. Про гідне матеріальне становище відповідача свідчить також той факт, що він придбав новий автомобіль та 3 кімнатну квартиру в Івано-Франківську. На ці обставини [PERSON] посилався при розгляді спору у органах опіки та піклування. Тому вважає, що він спроможний надавати таку допомогу у період, коли вона зайнята доглядом за їх спільною дитиною і не може отримувати самостійного доходу. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 1, 2 та частини 3 статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та перебуває під її опікою. Згідно довідки № 65 від 19 серпня 2021 року, виданої ТзОВ «Дельта Текс» позивачка [PERSON] до народження дитини працювала з 22 квітня 2016 року на посаді продавця-консультанта магазину одягу № 29 ТОВ «Дельта Текс», а на даний знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 06 січня 2020 року по [INFO] . Оскільки самостійного заробітку позивачка не має внаслідок того, що опікується спільною з відповідачем дитиною у особливий період її життя, а саме до трьохрічного віку, то вона має потребу у матеріальній допомозі відповідача не лише на утримання доньки, але і на своє утримання протягом цього періоду, принаймні для забезпечення необхідного прожиткового мінімуму. Відповідно до виданого судового наказу від 08 липня 2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно довідки № 3386-09/29-21 від 27 вересня 2021 року, виданої Івано-Франківським міським центром зайнятості Івано-Франківської області, [PERSON] дійсно з серпня 2021 року зареєструвався як безробітній в Івано-Франківському міському центрі зайнятості та отримав допомогу по безробіттю у серпні у розмірі 1567,74 грн. Оцінюючи цю обставину, суд зазначає, що такий стан є тимчасовим і не свідчить про те, що відповідач, який є здоровою, працездатною особою, немає на утриманні інших осіб, не спроможний надавати матеріальну допомогу дружині, яка її потребує з огляду на наведені вище обставини. Покладення на відповідача такого обов"язку буде відповідати моральним засадам суспільства та принципам справедливості, добросовісності та розумності. Посилання представника відповідача на правову позицію викладену у Постанові Верховного суду від 27.05.2021 року у справі №712/4702/19 суд вважає не обгрунтованим, оскільки обставини згаданої справи не є тотожними із встановленими судом при црозглядці цієї справи. У наведеній справі йшлось про стягнення аліментів з відповідача, який є непрацездатною особою з інвалідністю 2 групи. Поряд з цим, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000,00 грн. щомісячно є не обгрунтованою. Виходячи з величини прожиткового мінімуму встановленого законодавчо, розміру аліментів, визначених рішенням суду на утримання дитини, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial