Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Транс-Буд» про стягнення заробітної плати, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату і моральну шкоду, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.07.2010 р. [PERSON] прийнятий на роботу до ТОВ «Транс-Буд» машиністом вантажної машини. На той час юридична адреса зазначеного товариства знаходилась в м. Донецьк. 15.01.2015 року [PERSON] призваний на військову службу за призовом, під час мобілізації, і проходив військову службу з 12.02.2015 р. 28.12.2015 року [PERSON] звільнений з лав ЗСУ відповідно до ст.26 п. 8- Б, ЗУ «Про військовий обов'язок». Позивач неодноразово, в телефонному режимі, намагався домовитись з керівництвом ТОВ «Транс-Буд», яке розташоване в м. Донецьк, про звільнення з підприємства, та повернення трудової книжки. Однак, керівники ТОВ«Транс-Буд», повідомили, що необхідно приїхати до м. Донецьк, для отримання трудової книжки, розрахункових та наказу про звільнення. Потрапити до м. Донецьк [PERSON] не мав змоги, оскільки воно контролюється незаконним збройним формуванням та знаходилось на непідконтрольній території України. З'ясувавши нову юридичну адресу ТОВ«Транс-Буд», [PERSON] письмово звернувся з вимогою щодо звільнення та сплати розрахункових з 28.03.2016 року, на що отримав відмову вих. № 3 від 08.04.2016 року. У зв`язку з чим [PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - ТОВ «Транс-Буд». 13 травня 2016 року справа № 419/1292/16-ц, провадження №2-о/419/95/2016 Новоайдарським районним судом Луганської області заявлені вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено. Рішення набуло чинності 23.05.2016 року. [PERSON] був звільнений з ТОВ «Транс-Буд» 28.03.2016 р. за ст. 38 КЗпП України. 24.03.2017 року, 27.05.2017 року, 21.06.2017 року [PERSON] письмово звертався до ТОВ «Транс-Буд» із заявами про нарахування середньомісячної заробітної плати та про відрахування в пенсійний фонд України за період з 12.02.2015 року по 28.03.2016 року. Проте, відповіді не отримав не зважаючи на отримання заяв. В день звільнення, а саме 28.03.2016 року [PERSON] не нарахована, та не сплачена заробітна плата за період з 01.07.2014 року по 28.03.2016 року. На підставі вищенаведеного, представник позивача просить суд стягнути з ТОВ «Транс-Буд» на користь [PERSON] заборгованість із невиплаченої заробітної плати за період з 01.07.2014 р. по 28.03.2016 р. у сумі 31613,02 грн, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 29.03.2016 р. по 31.07.2017 р. у сумі 30588,10 грн, зобов`язати ТОВ «Транс-Буд» перерахувати до ПФУ страхові внески у розмірі 15086,09 грн з суми середнього заробітку та компенсації за період з 01.07.2014 р. по 31.08.2017 р. з відображенням цього в щомісячній звітності до Головного управління ПФУ в Луганській області в порядку ст. 21 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стягнути з ТОВ «Транс-Буд» моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Транс-Буд» А. Г. Мельник у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням на офіційному сайті суду, яке міститься в матеріалах справи (а.с.90,91), проте надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що наприкінці грудня 2014 р. в ТОВ «Транс-Буд» відбулася зміна органів управління, юридичної та фактичної адреси, у зв`язку з чим виникла необхідність в проведенні комплексного внутрішнього фінансового та юридичного аудиту, зокрема - первинної документації підприємства. У січні 2015 р. в результаті проведення такого аудиту, встановлено відсутність за період 2012 р. - 2014 р. первинної бухгалтерської документації, інших документів, що мають відношення до господарської діяльності, в тому числі кадрової документації. За вказаними фактами відкрито кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за №12015040000000172 за озанаким кримінально правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України за фактом викрадення бухгалтерських та юридичних документів, печаток та штампів товариства. У зв`язку з чим ТОВ «Транс-Буд» не має можливості підтвердити виконання [PERSON] трудових обов`язків за період з 01.07.2014 р. по 29.12.2014 р. Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 13.05.2016 р. не встановлює факт виконання [PERSON] трудових обов`язків у будь-які періоди часу, що є необхідною умовою для нарахування та виплати заробітної плати. Після звільнення з лав ЗСУ, тобто 29.12.2015 р. [PERSON] тим більше не міг виконувати трудові обов`язки так, як ТОВ «Транс-Буд» у той час було зареєстровано у м. Дніпропетровськ, жодних доказів з`явлення позивача за місцем реєстрації ТОВ «Транс-Буд» та виконання ним трудових обов`язків до позову не додано. Таким чином, представник відповідача вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить суд залишити їх без задоволення. Представник третьої особи Головного управління ПФУ в Луганській області О. В. Шарунова у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримала письмові пояснення надані раніше, в яких посилається на те, що з 01.01.2011 р. набрав чинності ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до п. 12 ст. 9 вищевказаного закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Відповідно до ЗУ від 04.07.2013 р. №406 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» з жовтня 2013 р. функції адміністрування єдиного соціального внеску покладено на органи Міністерства доходів і зборів України. Згідно ЗУ №406 VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» прийняття звіту про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та облік сплати страхових коштів у картах особових рахунків платників здійснюють органи Міністерства доходів і зборів України. У зв`язку з вищенаведеним позовні вимоги є безпідставними. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 01.07.2010 р. [PERSON] прийнятий на роботу до ТОВ «Транс-Буд» машиністом вантажної машини. 15.01.2015 року [PERSON] призваний на військову службу за призовом, під час мобілізації, і проходив військову службу з 12.02.2015 р. 28.12.2015 року звільнений з лав ЗСУ відповідно до ст.26 п. 8- Б, ЗУ «Про військовий обов'язок» (а.с.17). [PERSON] письмово звернувся з вимогою щодо звільнення та сплати розрахункових з 28.03.2016 року, на що отримав відмову вих. № 3 від 08.04.2016 року (а.с.18-19). [PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - ТОВ «Транс-Буд». 13 травня 2016 року Новоайдарським районним судом Луганської області заявлені вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Рішення набуло чинності 23.05.2016 року (а.с.20-21). [PERSON] звільнений з ТОВ «Транс-Буд» 28.03.2016 р. за ст. 38 КЗпП України. 24.03.2017 року, 27.05.2017 року, 21.06.2017 року [PERSON] письмово звертався до ТОВ «Транс-Буд» із заявами про нарахування середньомісячної заробітної плати та про відрахування в пенсійний фонд України за період з 12.02.2015 року по 28.03.2016 року. Проте, відповіді не отримав не зважаючи на отримання заяв. В день звільнення, а саме 28.03.2016 року [PERSON] не нарахована, та не сплачена заробітна плата за період з 01.07.2014 року по 28.03.2016 року. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»). В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з частиною першою статті 117 КЗПП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з [PERSON] не проведено. Також, інформації, щодо належних до виплати сум, [PERSON] не отримав. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст. 2 вищевказаного закону компенсація громадянам втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти, зокрема, і заробітну плату. Згідно п. 2,3,4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Відповідно до Постанові КМУ № 100 від 8.02.1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати та п. II абзац 3 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно індивідуальній відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України [PERSON], номер облікової картки [NUMBER] форма ОК - 5 за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, нараховано за травень 2014 року - 909.72 грн та за червень 2014 року - 939.87 грн (а.с.24-28). Відповідно п. IV Абзац. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, що становить А отже, 909.72 +939.87 = 1849.59 нарахована сума за останні два місяці. Відповідно до Норм тривалості робочого часу на 2014 рік Лист Міністерства праці та соціальної політики України від 04.09.2013 р. №9884/0/14-13/13 у травні визначено 19 робочих днів та у червні 19 робочих днів у сумі 38 робочих днів. Сума нарахувань за останні два місяця 1849.59 грн розділити на 38 робочих дні дорівняє 48.67 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за 2014 рік сума до виплати (заробітна плата та компенсація за несвоєчасно отриману заробітну плату) становить - 10409,75 гривен (десять тисяч чотириста дев'ять гривен сімдесят п'ять копійок). Сума відрахувань страхових внесків до Пенсійного фонду України становить 2375,45 грн. Трудові відносини громадян регулюються, зокрема Кодексом законів про працю України, Законом України від 24.03.95р. № 108/95-ВР «Про оплату праці» та іншими нормативними актами з цих питань. Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про працю України громадяни України мають право на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру. Відповідно до ст. 3 Закону №108 мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності, зокрема шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати (ст. 8 Закону № 108). Відповідно ст.8 Закону «Про Державний бюджет України на 2015 рік від 16.01.2014 №719-VII (Стаття 8 в редакції Закону № 704-VIII від 17.09.2015\) Встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень. Згідно з Листом Міністерства соціальної політики № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 р. « Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» встановлено 251 робочий день з 01.01.2015 р. по 31.08.2015р. - 163 робочих дня з 01.09.2015 по 31.12.2015 р - 88 робочих днів. Середньоденна заробітна плата за період з 01.01.2015 р. по 31.08.2015 р. визначається множенням мінімальної заробітної плати встановленого розміру на кількість місяців за цей період та діленням на кількість робочих днів та становить п'ятдесят дев'ять гривень сімдесят вісім копійок - 1218 x8 : 163 - 59,78 грн. Середньоденна заробітна плата за період з 01.09.2015 р. по 31.12.2015 р. визначається множенням мінімальної заробітної плати встановленого розміру на кількість місяців за цей період та діленням на кількість робочих днів та становить шістдесят дві гривні п'ятдесят чотири копійки - 1378 х 4: 88 = 62,54 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за 2015 рік сума до виплати (заробітна плата та компенсація за несвоєчасно отриману заробітну плату) становить 17213,75 гривень. Сума відрахувань страхових внесків до пенсійного фонду України становить 4330.34 грн. Відповідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік № 1809-VIII від 22.12.2016 мінімальну заробітну плату встановлено місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень. Згідно з Листом Міністерства соціальної політики від 20.07.2015 p. N 10846/0/14- 15/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік встановлено 251 робочий день. Середньоденна заробітна плата за період з 01.01.2016 р. по 30.04.2016р визначається множенням мінімальної заробітної плати встановленого розміру на кількість місяців за цей період та діленням на кількість робочих днів та становить шістдесят шість гривень сорок одна копійка - 1378 х 4 : 83 = 66,41 грн. Середньоденна заробітна плата за період з 01.05.2016 р. по 30.11.2016 р. визначається множенням мінімальної заробітної плати, встановленого розміру, на кількість місяців за цей період та діленням на кількість робочих днів та становить шістдесят дев'ять гривень сімдесят чотири копійки - 1450 х 7 : 147 = 69,74 грн. Середньоденна заробітна плата за період з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р. визначається діленням мінімальної заробітної плати встановленого розміру на кількість робочих днів за цей період та становить сімдесят дві гривні сімдесят три копійки - 1600 : 22 = 72,73 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за 2016 рік сума до виплати (заробітна плата та компенсація за несвоєчасно отриману заробітну плату) становить 15988,36 гривень. Сума відрахувань страхових внесків до пенсійного фонду України становить 3872,93 гривень Відповідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 № 2137- VIII від 13.07.2017 року. Встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень. Середньоденна заробітна плата за період з 01.01.2016 р. по 31.07.2015р визначається множенням мінімальної заробітної плати встановленого розміру на кількість місяців за цей період та діленням на кількість робочих днів та становить сто п'ятдесят сім гривень сімдесят п'ять копійок - 3200x7:142- 157,75 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за 2017 рік сума до виплати (заробітна плата та компенсація за несвоєчасно отриману заробітну плату) становить 18607,36 гривень. Сума відрахувань страхових внесків до пенсійного фонду України становить 4507,37 гривень. Відповідно до чинного законодавства в разі затримки виплати заробітної платі роботодавець зобов'язаний нарахувати та виплатіть компенсацію втрати частини заробітної платі. Порядок розрахунку суми компенсації визначено постановою КМУ від 21 лютого 2001 p. N 159 « Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» Згідно з розрахунками заборгованості за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, та 2017 рік загальна сума компенсації до виплати становить 10797,33 грн, а загальна сума відрахувань страхових внесків до пенсійного фонду України з компенсація за несвоєчасно отриману заробітну плату становить 2738,21 грн. Крім цього, внаслідок протиправних дій ТОВ «Транс-Буд», [PERSON] завдано моральної шкоди. Позивач повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Зважаючи на економічний стан країни, знецінення національної валюти, це було досить важко. Позивач, внаслідок незаконних дій ТОВ «Транс-Буд», зазнав душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного та духовного стану. Позивач є інвалідом війни другої групи, яку отримав, бравши участь в антитерористичної операції по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.15), і через незаконні дії ТОВ «Транс-Буд», переживання негативно вплинули на фізичний стан [PERSON] Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Обов'язок відповідача по відшкодуванню моральної шкоди виникає за умови, що моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідком порушення законних прав працівника, тобто існує причинний зв'язок між цими умовами. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за наявності порушення прав працівника в сфері трудових відносин (невиплати належних йому сум тощо). Яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Протягом трьох років з 01.07.2014 р. по 31.08.2017 р. ТОВ «Транс-Буд» не виплачувалася заробітна плата, не здійснювалися пенсійні нарахування за обставин необхідності придбання медичних препаратів для лікування, необхідності оплати послуг навчання доньки позивача (а.с.33,36), призвели до значних моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих звя`зків та потреби докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, проте суд, з урахуванням обставини заподіяння моральної шкоди, характеру та обсягу моральних страждань їх тривалість, розміру заборгованості, ступеню вини підприємства, враховуючи принципи розумності, достатності та справедливості, оцінює розмір морального збитку у 10000 грн. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхування за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій. Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок. Відповідно до вказаної статті страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Усі роботодавці, які є страхувальниками найманих працівників, зобов'язані подавати до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду щорічні звіти за відповідною формою щодо розміру нарахованого заробітку та нарахованих страхових внесків за тарифами згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.97 p. № 400/97-ВР (зі змінами та доповненнями). Відповідачем в період з 2014 р. по 2016 р. не здійснені відповідні відрахування до Пенсійного фонду України та не недана інформація до системи персоніфікованого обліку пенсійного фонду щодо розміру нарахованого заробітку на нарахованих страхових внесків у на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, чим порушив вимоги Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.200 р. № 1058 - IV та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464 -IV. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків. У тому числі в судовому порядку. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі п. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору у розмірі 1272.87 грн, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.п.1, 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". На підставі ст. ст. 65, 67, Конституції України, ст. ст. 115,116,119 Кодексу Законів про Працю України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ № 100 від 8.02.1995 р, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» затвердженим постановою КМУ від 21 лютого 2001 p. N 159,

Outcome: partial