Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], - про перерозподіл часток співвласниів, виділ частки зі спільної часткової власності. 11.02.2015 року [PERSON] уточнив свої позовні, визначивши в ньому склад відповідачів у новому вигляді: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], - й змінивши предмет та правові підстави позову і просив суд: змінити розмір часток співвласників в праві спільної власності на житловий будинок № 4 по вулиці Корчагінців в м.Харкові; виділити позивачу належну частку на праві приватної власності на вказаний будинок в натурі: приміщення в житловому будинку літ.А-1 в квартирі № 2 житлову кімнату 2-2 площею 13,0 кв.м, жилу кімнату 2-3 площею 8,6 кв.м, - а всього по житловим приміщенням загальною площею 21,6 кв.м. з правом обладнання окремого входу; з надвірних будівель виділити позивачу гараж літ.З; визначити порядок користування земельною ділянкою під житловим будинком між позивачем та іншими співвласниками відповідачами по справі. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що ще за життя його батька [PERSON] в 1977 році до квартири № 2 було прибудоване житлове приміщення літ. А1-1 площею 22,2 кв.м вартістю 28836 грн., а тому його частка у спірному будинку № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові стала більшою ніж 1/2 частина. Крім того, в 1985 році спадкоємцями [PERSON] був збудований гараж літ. З, а в 1987 році до квартири № 2 було прибудоване приміщення літ. а4 площею 18,1 кв.м. Вважає, що на підставі ст.119 ЦК УРСР 1963р. частки учасників спільної власності на цей житловий будинок підлягають відповідній зміні. 17.03.2015 року відповідачами [PERSON], [PERSON] подано зустрічний позов, прийнятий судом, до територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], Фрунзенського РВ ГУ ДМС України в Харківській області, третя особа Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, за змістом якого вони просили суд: поділити житловий будинок № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові між його співвласниками в натурі; припинити правовідношення спільної часткової власності на будинок № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові між [PERSON], [PERSON] з [PERSON] і [PERSON]; визнати за [PERSON] і [PERSON] право приватної власності на квартиру № 1 житлового будинку № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові у рівних частинах - по 1/2 частці за кожним з них; визнати квартиру № 2 у житловому будинку № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові новим об`єктом нерухомості після пожежі, що сталася в цьому будинку 01.03.1998 року; встановити факт приналежності квартири № 2 у житловому будинку № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові [PERSON], [PERSON] через її відновлення за власний кошт після пожежі, що сталася в цьому будинку 01.03.1998 року; визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; припинити правовідносини спільної часткової власності на будинок № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові між [PERSON], [PERSON] з [PERSON] шляхом грошової компенсації йому залишкової вартості квартири № 2 у вказаному вище будинку у розмірі 18086 (вісімнадцять тисяч вісімдесят шість) грн. 00 коп. після пожежі, що сталася в цьому будинку 01.03.1998 року, стягнувши її в рівних частках з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON]; зобов`язати Фрунзенський РВ ГУ ДМС України в Харківській області зняти [PERSON] ([NUMBER]) з державної реєстрації за адресою спірної квартири № 2 у жилому будинку № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові. На забезпечення своїх вимог [PERSON], [PERSON] перерахували на депозитний рахунок суду 18086,00 грн., що підлягають присудженню [PERSON] у якості грошової компенсації йому залишкової вартості квартири № 2 у вказаному вище будинку, та надали суду відповідні письмові докази з цього приводу. У подальшому зустрічні позовні вимоги були уточнені в частині стягнення з відповідачів за зустрічним позовом судових витрат. Первісні та зустрічні позовні вимоги об`єднані судом в одне провадження. Позивач за первісним позовом [PERSON], представник позивача первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти зустрічних позовних вимог заперечували. [PERSON] у судовому розгляді справи, позовні вимоги за зустрічним позовом визнала, проти первісних позовних вимог [PERSON] заперечувала. [PERSON] у ході судового розгляду справи позовні вимоги за зустрічним позовом визнав, проти позовних вимог [PERSON] заперечував. [PERSON], [PERSON] свій зустрічний позов підтримали, проти первісного позову заперечували. Представники Харківської міської ради та її Департамент реєстрації участі у судове засідання не зявилися, про місце, день і час розгляду цієї справи повідомлені належним чином, копії позовних вимог отримали та письмово повідомили суд про розгляд справи за їх відсутності. Фрунзенський РВ ГУ ДМС України в Харківській області участі у судовому розгляді справи не взяв, про місце, день і час розгляду цієї справи повідомлений належним чином, копії позовних вимог отримав та письмово повідомив суд про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін позовного провадження та їх представників, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вислухавши пояснення свідків, включаючи матеріали закінченої розглядом цивільної справи № 2033/2-1907/11 разом із копією інвентарної справи на житловий будинок № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, зустрічні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 грудня 2013 року по справі № 2033/2-1907/11 первісний позов [PERSON] про стягнення грошової компенсації за його частку у будинку № 4 по вулиці Корчагінців в м.Харкові задоволено, а у зустрічному позові [PERSON], [PERSON] про припинення правовідношення та визнання права власності на спірну будівлю відмовлено. На користь [PERSON] за цим рішенням стягнуто з співвласників цієї будівлі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в порядку грошової компенсації вартість 1/6 частки будинку № 4 по вулиці Корчагінців в м.Харкові в розмірі по 33825 грн. з кожного. Дане рішення скасоване рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 червня 2014 року. За наявним в цій справі висновком № 7586 від 31.10.2012 року судової будівельно-тех-нічної експертизи Харківського НДІ судових експертиз (а.с.140-147) розподілити спірний житловий будинок не надається можливим з урахуванням часток всіх його співвласників відповідно до норм ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.3-2-2-2009, так як [PERSON] необхідно виділити житлову кімнату не менше 15 кв.м та кухню 7 кв.м. Виділити співвласнику [PERSON] 1/6 частину житлового будинку не надається можливим, оскільки покладено на ідеальну частку з урахуванням особисто побудованих споруд 17,6 кв.м, для виділу згідно норм ДБН необхідно 22 кв.м (15+7). Визначити порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями між співвласниками у відповідності до їх ідеальних часток не надається можливим, оскільки згідно норм ДБН виділити окрему житлову кімнату з природним освітленням чи кухню-нішу з улаштуванням вентиляції, виходячи з об`ємно-планувального рішення будинку та часток співвласників не можливо. Ураховуючи таку обґрунтовану думку експерта, позовні вимоги [PERSON] щодо виділу йому в натурі: приміщення в житловому будинку літ.А-1 в квартирі № 2 житлову кімнату 2-2 площею 13,0 кв.м, жилу кімнату 2-3 площею 8,6 кв.м, - а всього по житловим приміщенням загальною площею 21,6 кв.м. з правом обладнання окремого входу, - задоволенню не підлягають, оскільки це протирічить нормам вказаних вище ДБН, адже повинна бути площа не менша 22 кв.м., а він просить виділити 21,6 кв.м. Правова позиція [PERSON] з твердженням про те, що ще за життя його батька [PERSON] в 1977 році до квартири № 2 було прибудоване житлове приміщення літ. А1-1 площею 22,2 кв.м вартістю 28836 грн., а тому його частка у спірному будинку № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові у зв`язку з цим стала більшою ніж 1/2 частина, - не підтверджена належними доказами та спростовується дослідженими судом технічними документами на цей будинок. Спірним є житловий будинок № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові. На цей час вказана вулиця перейменована на вулицю Амосова, що не заперечується сторонами та є загальновідомим фактом. За розпорядженням Харківського міського голови № 7 від 02.02.2016 року Про перей-менування об`єктів топоніміки міста Харкова (додаток № 2 до розпорядження) вулиця Корчагінців в місті Харкові перейменована на вулицю Амосова, а тому спірний житловий будинок на цей час має нову адресу: вулиця Амосова, 4, місто Харків. На час відведення земельної ділянки дана вулиця мала назву Петрозаводська, а спірний будинок мав № 70. За інвентарною справою бюро технічної інвентаризації № 38753 мається фотокопія нотаріально посвідченого 11.07.1953 року (р.№ 18675) договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, за яким [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Сталинської райради депутатів трудящих від 02.06.1953 року про відвід земельної ділянки для будівництва жилого будинку по вулиці Петрозаводській № 70 в місті Харкові отримали цю ділянку у користування для відповідної забудови. Як зазначено у пункт1 14 цього договору, побудована на відведеній земельній ділянці споруда є особистою власністю осіб, які її побудували, а при цьому за пунктом 3 того ж договору забудовник зобов'язується побудувати одноповерховий цегельний будинок площею 35,0 кв.м з двома кімнатами і двома кухнями, сарай, вигрібну уборну. [PERSON] помер 23 вересня 1978 року, [PERSON] помер 18 грудня 2003 року. Спадкоємцями [PERSON] є дружина [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON], що слідує із свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.1982 року (реєстр № 1-1965, спадкова справа № 373/82) а.с. 6. За цим свідоцтвом спадковим майном є половина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Харків, вулиця Петрозаводська, 70. Цей будинок розташований на земельній ділянці площею 567 кв.м, житлова площа будинку 42,8 кв.м, а при ньому є надвірні споруди: 8 сараїв літ. Б, Ш, З, И, К, М, О, Н, дві уборні літ. Е; два льохи літ. Г, Д, літня кухня літ. Л; огорожа № 1,2. Вказана половина житлового будинку з надвірними спорудами належала померлому на підставі договору про право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 3-ою Харківською державною нотаріаль-ною конторою 02.07.1953 року за реєстром № 1-8675, зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 20.02.1981 року за № 50833. Спірний будинок був прийнятий до експлуатації за актом приймання від 15.12.1980 року (арк.47 інв.справи), що був затверджений рішенням № 23/10 від 20.01.1981 року виконкому Ради депутатів трудящих Фрунзенського району міста Харкова (арк. 48 інв.справи). В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року (з наступними змінами і доповненями) Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок зазначено, що суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За відомостями інвентарної справи на цей будинок останнє його обстеження за життя забудовника [PERSON] приходиться на 1961 рік (арк. 1-22 інв.справи). Отже, на день смерті [PERSON] спірний будинок не належав йому на праві власності, оскільки не був прийнятий в експлуатацію та не був зареєстрований у виконкомі місцевої ради, хоча і був побудований на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці за встановленим проектом. Йому належало право на будівельні матеріали, з яких був побудований будинок. Дане право й було успадковане спадкоємцями. Те ж саме стосується і спадкоємців після смерті [PERSON], який помер 18 грудня 2003 року. Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР 1963р. здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами [PERSON] РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Таким чином зі смертю [PERSON] 23.09.1978 року припинилась його правоздатність, а також його правова можливість бути суб`єктом цивільних правовідносин, а тому рішення № 23/10 від 20.01.1981 року виконкому Ради депутатів трудящих Фрунзенського району міста Харкова, де є посилання на [PERSON] як на первинного забудовника, вчинялося в інтересах його спадкоємців, які наводили лад в документації на цей будинок, а не визнавало право власності за померлим. У зв`язку із наведеним безпідставними є твердження позивача за первісним позовом [PERSON] про побудову його батьком в 1977 році до квартири № 2 житлового приміщення літ. А1-1 площею 22,2 кв.м вартістю 28836 грн., а тому його частка у спірному будинку № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові стала більшою ніж 1/2 частина. Що стосується побудови в 1985 році спадкоємцями [PERSON] гаражу літ. З, а в 1987 році - до квартири № 2 приміщення літ. а4 площею 18,1 кв.м., то дійсно за рішеннями виконкому Фрунзенського районної Ради народних депутатів № 152/5 від 19.05.1987р. та № 292/24 від 06.10.1987р. у зв`язку з газифікацією спірного будинку було дозволено його переобладнання та узаконено самовільно побудований гараж літ.З (арк. 68, 72 інв.справи). Проте, 01.03.1998 року в 11:54 у будинку трапилася пожежа, що підтверджується довідкою № 11/94 від 02.03.1998р. начальника СГПЧ-11 міста Харкова, а також матеріалами інвентарної справи на цю будівлю (арк. 89 інв.справи). За змістом цієї довідки від пожежі отримали пошкодження конструктивні елементи цього будинку, знищена покрівля (дах) на площі 50 кв.м, пошкоджено стельне перекриття у чотирьох кімнатах і коридорі. Через значне пошкодження пожежею спірного будинку та його непридатністю для проживання розпорядженням голови Фрунзенської районної ради міста Харкова № 249 від 05.03.1998р. сім`ї складом дві людини: власниці житла [PERSON] та її сину [PERSON], [INFO], - надано терміном на три місяці без права на житлову площу та прописку квартиру № 41, житловою площею 27,9 кв.м, у будинку № 16/1 по вулиці А.Ощепкова в місті Харкові маневренного фонду району (т.1,арк.48, № 2033/2-1907/11). [PERSON] у цьому розпорядженні відсутній, так як у будинку на час пожежі не проживав, а тому відселенню, тобто тимчасовому забезпеченню житловою площею, не потребував. За змістом акту, що складений сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 03.07.2011 року та затверджений керівником комунального підприємства та відповідною його печаткою, [PERSON], [INFO], з вересня 1980 року по 03.07.2011 року у будинку № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові не проживав. Не проживає він тут й до цього часу. Позовів про вселення та захист порушених житлових прав він не заявляв. У судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] допитані у якості свідків та підтвердили зміст акту від 03.07.2011 року (т.1, а.с.50, № 2033/2-1907/11), факт його підписання і те, що [PERSON] дійсно за адресою спірного будинку з 1980 року по теперішній час не проживає, ніякої участі у відновленні пошкодженого пожежою будинку не брав. Висновком комплексної судової будівельно-технічної та електротехнічної експертизи № 5697/6256/9916 від 31.10.2013 року, яка призначалася судом у справі № 2033/2-1907/11, встановлено, що житловий будинок № 4 по вулиці Корчагінців в місті Харкові в результаті пожежі, що виникла 01.03.1998 року від всього будинку зруйновано на 25%[ADDRESS] у цьому ж будинку зруйновано на 38%. Після цього виконані [PERSON], [PERSON] демонтажні роботи становлять вірогідну вартість 9230,00 грн., вірогідна вартість відновлювальних робіт після пожежі у квартирі № 2, що виконані фактично [PERSON], [PERSON], складає 90126,00 грн., вірогідна вартість додаткових робіт в цій же квартирі, що виконані тими ж особами, становить 109553,00 грн. Житловий будинок № 4, а саме квартира № 2 у ньому, відновлена на 100% (т.2, а.с.25-93 № 2033/2-1907/11). [PERSON], [PERSON] доведено, що вони власноруч та за свої кошти повністю відновили квартиру № 2 у спірному будинку після пожежі, придбавали для цього будівельні матеріали (т.1, а.с.56-70 № 2033/2-1907/11). Таблицею № 6 у висновку експертизи № 5697/6256/9916 від 31.10.2013 року доводиться ступінь руйнації квартири № 2 від пожежі, у середньому вона становить 38%, але по кожній її кімнаті цей відсоток різний: житловий будинок А-1 площею 23,1 кв.м зруйновано на 54,66%, житлова прибудова А1-1 площею 16,8 кв.м зруйнована на 27,98%; прибудова а площею 7,2 кв.м на 48,2%, прибудова а4 - на 25,78%, ґанок а6 - на 100%. Остаточна вартість залишків квартири № 2 після пожежі становить 54258,00 грн. (у цінах 2011 року). Враховуючи рівні успадковані частки співвласників квартири № 2, на кожного з них приходиться по 18086,00 грн. у цій залишковій вартості. Пожежа у спірній частині будинку відбулась, як відомо, 01.03.1998 року, тобто під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року у його редакції від 03.12.1996 року. Статтею 130 ЦК УРСР 1963 року передбачалось, що ризик випадкової загибелі або випадкового зіпсування відчужуваних речей переходить на набувача одночасно з виникненням у нього права власності, якщо інше не встановлене законом або договором. Якщо відчужувач прострочив передачу речей або набувач прострочив прийняття їх, риск випадкової загибелі або випадкового зіпсування несе сторона, що прострочила. Отже, ризик випадкової загибелі приналежної [PERSON] частки у квартирі № 2 спірного будинку в результаті пожежі покладався законом у 1998 році на нього як на співвласника, оскільки будь-чия провина у виникненні пожежі, що фактично сталася, не встановлена, тобто загибель речі об`єкта нерухомості, - є випадковою. Судом враховано, що позивач за первісним позовом [PERSON] у спірній будівлі не проживав, тобто належною йому часткою він фактично за призначенням не користувався, повноваження власника не здійснював, будинок не доглядав, зареєстрований в ній формально. У матеріалах справи наявні дві адреси його фактичного проживання: [INFO] та [ADDRESS] (т. 1, а.с.3, 126, 137, № 2033/2-1907/11). Встановлено, що [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS], що має загальну площу 44,1 кв.м, а житлову 26,7 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2008 року (р.№ 1482) з державною реєстрацією переходу права власності 20.05.2008р. (а.с. 97-98). Згідно із ст.365 ЦК України 2003р. (1) право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. (2) Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Беручи до уваги, що частка [PERSON] у спірному будинку є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування цим майном є неможливим з урахуванням тривалих судових спорів між сторонами; він має власну житлову площу, а тому припинення спільної власності у цьому разі не завдасть йому істотної шкоди та членам його сім'ї, на депозитний рахунок суду [PERSON], [PERSON] попередньо внесені 18086,00 грн. вартості частки [PERSON], суд приходить до висновку про наявність правових підстав про припинення спільної власності між вказаними вище особами та зняття з державної реєстрації [PERSON] за адресою спірного будинку. Квартира № 2 у будинку має бути поділена між співвласниками [PERSON] і [PERSON] у рівних частинах, проти чого вони не заперечують. Квартира № 1 у будинку знаходиться у фактичному володінні відповідачів [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями після смерті батька [PERSON] за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.02.2006р. (р.№3-155, спадкова справа № 112/06) ч.2, арк.110-111 інв.справи. За кожним із них зареєстроване право власності на 1/4 частку спірного будинку, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.02.2006р. - ч.2, арк.112-113 інв.справи. Обидві квартири відокремлені одна від одної, мають окремі входи. Технічною документацією на цей будинок підтверджується, що квартира № 1 має сіни (I, літ.а`) площею 6,8 кв.м, сіни (II) площею 7,6 кв.м, кухню (1-1) площею 9,7 кв.м, житлову кімнату (1-2) в літ. А-1 (1953 року побудови) площею 13,0 кв.м, ганок літ.а-3, а також допоміжні споруди: літ. Б - сарай (1953 року побудови), літ. И- сарай (1953 року побудови), літ. Л - літня кухня (1975 року побудови), літ. М - сіни до літньої кухні (1975 року побудови), літ. Е - вбиральня (1953 року побудови). За змістом технічного паспорту від 06.01.2011 року ця частина житлового будинку має загальну площу 37,1 кв.м., житлову 13,0 кв.м. Вхід до неї через хвіртку № 3. [PERSON], [PERSON] не заперечують проти припинення спільної власності з [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом поділу спірного будинку. У нотаріальному порядку такий поділ заважають зробити судові суперечки за позовами [PERSON] Як унормовано ст. 367 ЦК України 2003 року, (1) майно, що є у спільній частковій влас-ності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. (2) У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Отже, спірний будинок має бути поділений між співвласниками в натурі, а спільна часткова власність на нього припиняється. Квартира № 1 у будинку має бути визнана спільною власністю [PERSON], [PERSON] у рівних частинах, себто по 1/2 частині кожному. При цьому висновок судової будівельно-технічної експертизи № 10527/1435/1436 від 23.03.2016 року (а.с.147-170) суд сприймає критично, оскільки він не відповідає матеріалам інвентарної справи на спірну будівлю, не узгоджується з висновками попередніх судових експертиз: судової будівельно-технічної експертизи № 7586 від 31.10.2012 року та комплексної судової будівельно-технічної та електротехнічної експертизи № 5697/6256/9916 від 31.10.2013 року. Відтак, у первісному позові [PERSON] слід відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13104,40 грн. Стаття 12 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. 25 лютого 2015 року між [PERSON], [PERSON] та адвокатом [PERSON] (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 632 від 29.07.2008 року) укладено Договір про адвокатську допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 41914 від 20.12.2011 року. Згідно зі ст. 1 вищевказаного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд, вивчивши надану калькуляцію №1 до договору про надання правових послуг від 25.02.2015 року, акт передання-приймання фактично наданих послуг вважає, що розмір компенсаційних витрат на правову допомогу складає 3500 гривень і підлягає стягненню з відповідачів. Питання щодо витрат по сплаті судового збору суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial