Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

21.08.2020 представник КП «Харківводоканал» - Панасенко І.О. звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення в сумі 31180,28 грн., з них: за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.12.2015 по 30.06.2020 у розмірі 14869,31 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2010 по 30.06.2020 у розмірі 13485,83 грн.; інфляційні витрати 1933,24 грн., 3% річних від простроченої суми 864,90 грн. та судові витрати у сумі 2102,00 грн. В обґрунтування\~\~заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та являються споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, передбаченого п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.18, 30 Правил № 630 відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за відповідачами утворилась заборгованість в сумі 28382 грн. 14 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2015 по 30.06.2020 у розмірі 14896 грн. 31 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2010 по 30.06.2020 у розмірі 13485 грн. 83 коп. Вказує, що на момент подання позовної заяви відповідачі не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості. На підставі ст.625 ЦК України відповідачам нараховано 1933,24 грн. - суми інфляційних витрат за час прострочення та 864, грн. - три проценти річних від простроченої суми. При цьому представник вказує, що що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Щодо періоду виниклої заборгованості представником зазначено, що КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ, який здійснює претензійно- позовну роботу. Із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, при цьому сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам з найбільшою сумою боргу. У зв`язку з чим, представник просить суд вважати, що строк позовної давності для звернення КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пропущено з поважних причин. У зв`язку з викладеним представник позивача звернулась до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб відповідачів у справі та 25.08.2020 отримано відповідну довідку. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 15.10.2020 відповідачами подано спільний відзив на позовну заяву (а.с.31-33). Так, відповідачі вказують, що в них відсутня заборгованість за весь 2019 та 2020 роки, що підтверджується платіжними документами. За 2017 рік з відповідачів вже примусово стягнута сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується роздруківкою з бухгалтерії (з місця роботи [PERSON] ). У зв`язку з цим, відповідачі по справі не мають заборгованості за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 2017 по 2020 роки. Решта ж позовних вимог не підлягає задоволенню, оскільки позивачем заявлено вимогу поза межами позовної давності. Той факт, що комунальне підприємство Харківводоканал не має достатньої кількості штатних юристів та/або інших співробітників, які не взмозі вчасно звернутися до суду з відповідними позовами для захисту інтересів підприємства у суді, не може вважатися поважною причиною пропуску строку позовної давності. Таким чином, відповідачі просять застосувати до правовідносин по цивільній справі № 953/13567/20 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 11.11.2020 представником позивача подано до суду відповідь на відзив (а.с.50-51). Представник вказує, що за загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають. ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється. Вказує, що 3 % річних та індекс інфляції не є штрафними санкціями та розраховані в межах строків позовної давності. Стосовно тверджень відповідачів про те, що у них у 2017 році вже була стягнута заборгованість, тому за період з 2017 по 2020 роки у них взагалі відсутня заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, представник позивача вказує наступне. 16.05.2016 Київським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] заборгованість за послуги централізованого водопостачання за період з 01.09.2011 по 31.03.2016 у розмірі 10179,98 грн, за послуги централізованого водовідведення за період з 01.07.2010 по 31.03.2016 у розмірі 6122,44 грн, індекс інфляції - 3772,58 грн, 3% річних від простроченої суми - 442,73 грн, та судовий збір у розмірі 689,00 грн, на загальну суму 21206,73 грн. 23.06.2016 КП «Харківводоканал» судовий наказ Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2016 було передано на виконання до Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Тому грошові кошти, стягнуті з заробітної плати [PERSON] , на які посилаються відповідачі, було стягнуто в рамках виконання судового наказу Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2016 року. Стягнуті кошти мають цільове призначення і були розподілені саме на періоди стягнутої за судовим наказом заборгованості, тому твердження відповідачів не мають підстав для прийняття їх до уваги. Правом на подачу заперечень відповідачі не скористались. 17.12.2020 представником позивача подано до суду заяву із розрахунком заборгованості за наданіц послуги за період з 01.08.2017 по 30.06.2020 (а.с.64-67). У судове засідання представник позивача не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи без участі представника КП «Харківводоканал», позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.63). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялись, причин неявки у судове засідання не повідомили, будь-яких заяв чи клпоотань до суду не надходило. Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.1, 2 ч.2 ст.49 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджуєтсья довідками про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.16, 18). З матеріалів справи вбачається, що у КП «Харківводоканал» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 13, 14 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Згідно з п. 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідач має право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх. Це випливає з положення\~ст. 11 ЦК України\~відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2015 по 30.06.2020 у розмірі 14869,31 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2010 по 30.06.2020 у розмірі 13485,83 грн., що підтверджується сводкою карткою абонента (а.с.5-10). За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно, нарахування за надані послуги провадяться на чотирьох зареєстрованих у квартирі осіб, а право вимоги пред`являється до повнолітніх членів сім`ї. Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В ході судового розгляду відповідачами не надано доказів, що хтось із них не проживає за місцем реєстрації. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено. Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2017 по 30.06.2020 становить 7449,13 грн., а за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2017 по 30.06.2020 8828,76 грн. (а.с.65-67), яка підлягає стягненню з відповідачів на користь КП «Харківводоканал». При цьому, судом враховано, що [PERSON] сплачувались кошти на погашення заборгованості в період з січня 2019 року по 30.06.2020, що також відображено у розрахунку заборгованості. Відповідно до п.п. 17,18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630) послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Кошти, внесені [PERSON] були направлені за призначеннями та враховані під час проведення розрахунків, однак заборгованість в період позовної давності вони не покривають. Кошти за послуги з централізованого водовідведення не вносились. Крім того, 16.05.2016 Київським районним судом м.Харкова видано судовий наказ за заявою КП «Харківводоканал», яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] , на користь КП «Харківводоканал», яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченко 2 суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 20517,73грн., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2011 по 31.03.2016 у розмірі 10179,98грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2010 по 31.03.2016 у розмірі 6122,44грн.; індекс інфляції -3772,58грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 442,73 грн. (а.с.53). Відповідачами надано розрахункові листки [PERSON] з місця роботи, з яких вбачається, що в період з вересня 2017 по лютий 2018 року із її заробітної плати було вирахувано 11726,54 грн. з призначенням утр. за викл. листом (а.с.34). Тому суд не може погодитись із доводами відповідачів про те, що ним сплачувалась поточна заборгованість. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити наступне. У відповідності до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч.3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2\~ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відтак, враховуючи положення ч. 2\~ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений\~Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 1933,24 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 864,90 грн. 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст..258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с.3). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень\~ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (61,18 %) та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1286,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial