Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

26.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] на період навчання у твердій грошовій сумі, по 1500,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. У судовому засідання позивач та її представник відсутні, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Проти винесення заочного рішення представник позивача не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яке повернулося без вручення адресату з відміткою про відсутність відповідача за адресою місця проживання що зареєстрована у встановленому законом порядку. Відповідно ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Ухвалою суду від 08.06.2018 року вирішено провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що у сторін є спільна дитина, син [PERSON], [INFO] (а.с.8). На даний час він досяг повноліття та навчається на денній формі навчання в Чернігівському національному технологічному університеті. Початок навчання 01.09.2014 року , а кінець навчання 30.06.2018 року (а.с.11). Навчання платне та становить 41600 грн, оплата посеместрово. Під час навчання син сторін проживає у гуртожитку (а.с.10), проживання також платне (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; дитина продовжує навчання у вищому навчальному закладі; у зв'язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги; батько дитини має можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з частиною третьою статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріали справи не містять відомостей про працевлаштування відповідача, проте суд звертає увагу, що останній добровільно надав позивачу матеріальну допомогу в 2017 році (а.с.12-13). Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько так і матір дитини. Син сторін, винаймає кімнату у гуртожитку. Освітні послуги [PERSON] складають 41600 грн, оплата посеместрово. Враховуючи, лише ту обставину, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків та визначений Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік » прожитковий мінімум для працездатних осіб, який на даний час становить 1762 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1000 грн, що буде стягнутий на користь позивачки на утримання сина [PERSON] буде відповідати засадам виваженості, розумності та справедливості. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial