Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути аліменти за минулий час за період з 01.06.2013 року по 20.04.2016 року у сумі 52000,00 грн., з розрахунку 1500,00 грн. за місяць, свої вимоги мотивує тим, що відповідач, який являється батьком дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, позивачка вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2016 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Фастівської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що між нею та відповідачем шлюб розірвано, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, батько дітей матеріальної допомоги не надає починаючи 01.06.2013 року, а тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів в тому числі за минулий час, підтвердила, що домовленостей з приводу стягнення аліментів у неї раніше з відповідачем не було, проте вважає, що відповідач має виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні частково заперечував щодо задоволення позовних вимог, пояснив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання їх спільних з позивачкою дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, однак вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованими, оскільки жодних домовленостей з позивачкою у нього не було. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. (а.с. 38) Представник третьої особи - Служби у справах дітей Фастівської міської державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. (а.с. 99) Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] та [INFO] син - [PERSON]. (а.с. 15,16) 18.12.2014 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 17) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Як убачається з матеріалів справи, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання дітей у твердій грошові сумі у розмір 1500,00 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, вказуючи про те, що вона несе повністю всі витрати по утриманню дітей, відповідач при цьому, який являється батьком дітей, не забезпечує їх матеріально, є працездатною особою та спроможний надавати матеріальну допомогу. Відповідач при цьому, не заперечував щодо сплати аліментів на користь позивача у твердій грошові сумі у розмір 1500,00 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися є всі підстави для стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка визначила розмір аліментів, а відповідач не заперечував, є обґрунтованими, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходив з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, в той же час відповідач, який являється батьком дітей, є особою працездатного віку, має змогу та бажання сплачувати аліменти, а тому в сукупності оцінених судом доказів, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] и сина [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 20 квітня 2016 року до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти за минулий час за період з 01.06.2013 року по 20.04.2016 року у сумі 52000,00 грн., з розрахунку 1500,00 грн. за місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивачка раніше не зверталася до відповідача щодо одержання аліментів, також з цього приводу в них не було жодних домовленостей, а тому ухилення відповідача від сплати аліментів не являється порушенням прав, свобод чи інтересів позивача у спосіб, визначений законами України, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з вказаної норми, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 29.04.2016 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" була звільнена позивачка при зверненні до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial