Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що є спадкоємцем [PERSON] , який за життя склав заповіт, відповідно до якого, усе майно заповів їй. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] . В процесі оформлення своїх спадкових прав на вказане майно їй стало відомо, що на квартиру накладено арешт ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука б/н від 02.02.2011 року, обтяження № 10841621. Посилаючись на те, що арешт квартири порушує її права, просить суд звільнити квартиру з-під арешту, накладеного на підставі ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука б/н від 02.02.2011 року. Ухвалою суду від 27.08.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 36). Представник позивача - [PERSON] надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.08.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . (а.с. 13). Згідно відмітки, яка міститься на зворотній стороні, вказаний договір зареєстровано в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 15.09.2006 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 травня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області (а.с. 15). Відповідно до заповіту від 27.08.2004 року [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З метою оформлення спадкових прав, [PERSON] звернулась до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори від 09.08.2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт реєстратором Першої кременчуцької державної нотаріальної контори 18.02.2011 року за № 10851621, підстава - ухвала Автозаводського районного суду міста Кременчука від 02.02.2011 року. Судом встановлено, що арешт накладено на квартиру вже після укладення договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., на підставі якого [PERSON] перестала бути власником вказаної квартири. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. В силу частини першої статті 59 цього закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який є власником спірної квартири, накладення арешту на підставі ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука від 02.02.2011 року, порушує законні права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення спірного майна з-під арешту. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню.

Outcome: approved