Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

27 червня 2017 року до суду звернулась позивач з позовом про стягнення на її користь нарахованої але невиплаченої їй заробітної плати у розмірі 7720,68 грн., та середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 18097,32 грн., просила допустити до негайного виконання та перерахувати вказані кошти на її картковий рахунок. В обґрунтування позову вказує, що 4 травня 2006 року вона прийнята на посаду ведучим спеціалістом до ДП «Софіївського племінного підприємства по племінній справі у тваринництві», і працювала на різних посадах, а саме 01.03.2016 року переведена на посаду агронома. Зазначає, що 10 червня 2016 року позивачем подано заяву про звільнення за власним бажанням, та 23.06.2016 року наказом № 15 вона була звільнена. Стверджує, що 23 червня 2016 року новопризначений в. о. директора [PERSON] відмовив позивачу у розрахунку. Сума нарахованої та невиплаченої заробітної плати складає на думку позивача складає 7720,68 грн.. Вважає, що оскільки з дня її звільнення відповідач не сплатив позивачу заробітну плату, тому відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові суму у строки, встановлені ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмірі підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 18097,32 грн.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Представник відповідача належним чином повідомлений, про час, місце та дату розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової кореспонденції, у судвое засідання не з'явився, заяву про розгляд справи без його участі не надавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.\~ \~ \~ Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.\~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що з 04.05.2006 року по 06.2016 р. [PERSON] працювала в ДП «Софіївське племінне підприємство по племінній справі у тваринництві», що підтверджується записами у трудовій книжці АН №056742. 10 червня 2016 року позивач надала заяву про звільнення її за власним бажанням з посади агронома, що підтверджено особистою заявою [PERSON] (а.с. 3). Наказом в. о . директора [PERSON] від 23.06.2016 року за №15, [PERSON] звільнено з посади агронома згідно поданої заяви на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.4). В порушення вимог ст. 116 КЗпП України\~відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі з позивачем. Відповідно до довідки ДП «Софіївське підприємство по племінній справі в тваринництві» б/н станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2015 року по червень 2016 року становить 7720, 68 гривень (а.с.6), крім того відповідна обставина підтверджена довідкою від 23.06.2016 року № 55 видана ДП «Софіївське підприємство по племінній справі в тваринництві» (а.с. 7). У відповідності до ч.1\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати на день звільнення обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки у розмірі 18097,32 гривень за 249 днів затримки. Статтею 117 КЗпП України\~встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з пунктом 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки розрахунок з позивачем в день звільнення не проведений з вини відповідача, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до\~ст. 117 КЗпП України\~підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Середньоденна заробітна плата становить 72,68 гривень. Час затримки становить 249 днів, у сумі середній заробіток за час затримки становить 18097, 32 грн.. У випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Пунктом 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачається, що у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Про застосування вказаного порядку розрахунку середнього заробітку зазначено і у листі Верховного Суду України від 01.07.2012 року «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2012 року». Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в сумі 18097 гривень 32 копійки. Щодо вимог позивача про зобовязання ДП «Софіївського підприємства по племінній справі в тваринництві» виплати на її користь проводити на картковий рахунок, суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, адже належність такої картки саме позивачу нею так і не надано, а відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Крім того, повноваження по виконанню судових рішень та стягненню на підставі судових рішень заборгованості, в т.ч. і на картковий рахунок позивача належать до органів Державної виконавчої служби і здійснюється на підставі Закону України "Про виконавче провадження". З огляду на викладене, позовні вимоги позивача в судовому засіданні знайшли своє підтвердження частково, а тому підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 7720,68 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку після звільнення в сумі 18097,32 грн.. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову.

Outcome: partial