Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 23.06.2021 до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та на її особисте утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, судові витрати на правову допомогу. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом, Далі, позивач в позові зазначила, що з грудня 2020 року вони з чоловіком проживають окремо. Після того, він надавав допомогу дітям за усною домовленістю, але наразі відповідач порушив домовленість та перестав надавати дітям грошову допомогу. Наразі усі четверо дітей перебувають на утриманні позивача. Зважаючи на те, що позивач знаходиться вдома та доглядає за маленькою дитиною, особистих коштів не вистачає на задоволення потреб та утримання дітей. Самостійно позивач не в змозі забезпечити чотирьох дітей, а молодшій дитині, ще не виповнилося навіть трьох років. Відповідач, як батько малолітньої дитини, повинен піклуватися про неї та утримувати, а також утримувати матір його дитини в період догляду нею за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, однак повноцінної матеріальної допомоги на утримання доньки та позивача він не надає. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач у судове засідання з`явилась, вимоги позову підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, у пояснення вказувала на аналогічні обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, у судовому засіданні його представник, позовні вимоги визнала частково, а саме у частині позовних вимог на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі. Проти стягнення аліментів на утримання позивача заперечувала у повному обсязі. Крім того, заперечувала та просила зменшити витрати позивача на правову допомогу, з підстав його завищеного розміру. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послалась як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечень відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони мають чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Позивач в позові зазначила, що з грудня 2020 року вони з чоловіком проживають окремо, вказана обставина стороною відповідача не заперечувалась. Відповідач офіційно працевлаштований, має дохід - щомісячну заробітну плату, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання спільних дітей подружжя, тому позивачка бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дітей, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якої знаходяться діти, її стан здоров`я, потреби, та відповідача, який працює, інших утриманців, крім спільних з позивачем дітей не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на їх утримання. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно до ст.ст. 141, 155, 180, 182, 183 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки повинні утримувати своїх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи, що відповідач як батько чотирьох малолітніх дітей повинен приймати участь в утриманні своїх дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей, а тому суд вважає, що позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню в повному обсязі та встановлює для виплати аліменти на користь позивача в розмірі у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 23.06.2021 до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача утримання на її користь як дружини, з якою проживає дитина[PERSON] , [INFO] трирічного віку, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, суд з огляду не знаходить підстав для її задоволення з огляду на наступні вимоги чинного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України визначено умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Проте, максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ « Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Аналогічний правовий висновок викладений в Постанові ВСУ від 05.11.2018 року в справі № 522/16526/16ц. Таким чином, враховуючи визначену частку аліментів, які будуть стягуватися з відповідача - платника аліментів, вимога про стягнення з нього ж аліментів на утримання дружини, з якою проживають діти в порядку ч.2 ст. 84 СК України задоволенню не підлягає, оскільки буде порушений максимально допустимий розмір аліментів, які можуть стягуватися з платника аліментів - він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, що буде суперечити нормам Сімейного Кодексу України. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини від всіх його видів доходу щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку не підлягає задоволенню. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей. Судові витрати за вимогою позивача про стягнення аліментів на неї як на дружину - віднести на рахунок держави. Щодо питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом відзначається таке. Відповідно до умов ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Так, позивачем надано суду договір про надання юридичних послуг від 03.06.2021 за № К-201, укладений з між [PERSON] та ТОВ «ЮС КОНСУЛ», відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги, проект заяви про стягнення аліментів за законом, проект клопотання про витребування доказів, проект клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, проект заяви про визначення порядку спілкування з дітьми, консультації, які оплачені повністю в обумовленому у договорі гонорарі, а саме - 8670,00 грн. Отже, за домовленістю між позивачем та юридичною фірмою, останньою отримано гонорар у розмірі 8670,00 грн., що є витратами позивача на правничу допомогу адвоката, розмір яких визначено умовами договору про надання юридичних послуг. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На спростування співмірності витрат позивача на правничу допомогу представником відповідача заявлено, що розмір таких витрат є завищеним і не відповідає об`єму наданої правничої допомоги. Поряд з цим, слід відзначити, що наявні у матеріалах справи докази витрат на оплату правничої допомоги адвоката не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, на підставі чого суд дійшов висновку про доцільність самостійно визначити їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності, і такий висновок суду цілком відповідає висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц. Таким чином,

Outcome: partial