Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

11 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, вказуючи, що [INFO] вона народила дитину (дівчинку) [PERSON] в м. Алчевськ, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки Серія [NUMBER] від 12.02.2019 та медичним свідоцтвом про народження № 28 від 23.01.2019 виданим державною установою «Алчевським центр матері і дитини» Луганської Народної Республіки. Місто Алчевськ Луганської області є окупованою територією України. Відповідно до частин. 2-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасову окупованій території України», будь-які органи їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення-документ виданий органами та /або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків). Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території України неможливо, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження дитини, відповідно до закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зв`язок з біологічним батьком був втрачений, ще до народження дитини. Відомості про нього в свідоцтві про народження доньки записані зі слів заявниці. У шлюбі в період вагітності та на момент народження дитини вона не перебувала. Просить суд, встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [INFO] у м. Алчевськ Луганської області (тимчасово окупована територія України), народилася [PERSON] , матір`ю якої є вона [PERSON] , [INFO] , громадянка України, відомості про батька відсутні. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи частково заперечувала проти поданої заяви, зазначаючи, що відомості про батька дитини слід вказати на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Заявниця із зазначеними запереченнями погодилася. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією Паспорта громадянина України, серія [NUMBER] , виданого Кобеляцьким РВ УМВС України Полтавської області 22.02.2007 року (а.с.5). Заявниця у шлюбі не перебуває. Відповідно до копії Медичного свідоцтва про народження № 28 від 23.01.2019, [INFO] о 06 годині 45 хвилин знаходячись у так званій «Державній установі «Алчевський центр матері і дитини» Луганської Народної Республіки», [PERSON] у других пологах народила живонароджену дитину - дівчинку, вагою 3550 грамів (а.с.7). Так званим «Відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» 12.02.2019 видане свідоцтво про народження « [PERSON] », яка народилася [INFO] в м. Алчевськ, мати: [PERSON] , батько: [PERSON] . У проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] [PERSON] , Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено, оскільки відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документів, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. У заявника відсутній будь-який документ, який може бути підставою для державної реєстрації народження. Таким чином у заявниці виникла необхідність для встановлення юридичного факту народження особи в певний час, оскільки неможлива реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження заявником дитини, а видане медичним закладом медичне свідоцтво про народження дитини є недійсним на території України. Суд вирішуючи справу по суті виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ч. 1, 8 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування. Порядок реєстрації народження дитини встановлено Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 "Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні". Згідно даних Правил, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Суд враховує, що місто Алчевськ Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт народження своєї дитини у встановленому Законом порядку за місцем народження дитини. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Крім цього, згідно принципу 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині має належати з його народження право на ім`я та громадянство. Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За цих обставин суд вважає надані заявником документи, як докази народження дитини, не дивлячись на те, що установа, яка видала ці документи, знаходиться на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України належними та допустимими. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Визнання судом факту народження дитини надасть право проведення державної реєстрації народження в державних органах на території України, яка контролюється українською владою. З викладеного вбачається, що рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Оскільки під час вагітності й народження дитини заявниця у шлюбі не перебувала, запис про батька дитини підлягає зазначенню у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, а не у тому виді, як воно зазначене у згаданому вище «свідоцтві про народження» та вимогах заяви. Приймаючи до уваги викладені заявницею обставини, її згоду на заперечення заінтересованої особи, підтвердження їх належними доказами, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. Відповідно до п.8 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: partial