Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], зазначивши, що 25.04.2016 року між сторонами укладено договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. У зв'язку з тим, що позичальник не виконує як основного зобов'язання, так і зобов'язання по сплаті відсотків, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість з основного зобов'язання, у розмірі 3545 грн. 11 коп.; заборгованість по сплаті відсотків, у розмірі 3114 грн. 90 коп.; заборгованість за пенею, у розмірі 7653 грн. 82 коп.; штрафи в загальному розмірі 1215 грн. 69 коп., а також понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, додавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про час та місце судового розгляду, від неї не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилаючись на ст.ст.256, 257, ч.1 ст.261 ЦК України, не оспорюючи заборгованості по тілу кредиту, в задоволенні позову просить відмовити з тих підстав, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за договором, а строки позовної давності по стягненню неустойки закінчились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2016 року між сторонами укладено договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем умови договору не виконуються. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 22.10.2018 року, заборгованість відповідача з основного зобов'язання становить 3545 грн. 11 коп.; заборгованість по сплаті відсотків, у розмірі 3114 грн. 90 коп.; заборгованість за пенею, у розмірі 7653 грн. 82 коп. Крім того, позивач нарахував відповідачу штрафи в загальному розмірі 1215 грн. 69 коп. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді припинення зобов'язання; зміни умов зобов'язання; сплати неустойки; відшкодування збитків. Таким чином, суд вважає, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, до нього мають бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності. В той же час, суд вважає, що пеня з відповідача стягненню не підлягає. У відповідності до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Позивач нарахував відповідачу штрафні санкції відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 715 грн. 69 коп. штраф (процентна складова) та одночасно 3114 грн. 90 коп., відсотків за користування кредитом та 7653 грн. 82 коп. - пені. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У відповідності до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Крім того, за загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік, що передбачено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК України, обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. При вирішенні питання про стягнення одного із видів неустойки, зокрема, пені або штрафу, суд виходить з того, що із розрахунку заборгованості незрозуміло, яким чином обрахована пеня та за який період, отже позов в цій частині задоволенню не підлягає. У зв'язку з викладеним пеня в розмірі 7653 грн. 82 коп. не підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial