Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , вказавши, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року отримує на свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в сумі 650 гривень щомісячно, починаючи з 05.11.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на недостатність коштів на утримання дитини, підвищення мінімального розміру аліментів на дитину до 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також збільшенням потреб для розвитку дитини, просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітньої [PERSON] , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява надійшла до суду за підсудністю, визначеною ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2021 року. Ухвалою суду від 01.03.2021 року відкрите провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у наданий судом строк та станом на 13.10.2021 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2013 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, щомісячно, починаючи з 05.11.2012 року і до повноліття дитини. Згідно з довідками Центру дитячої та юнацької творчості Шевченківського району, [PERSON] , [INFO] , з 15.09.2007 року займається в «Народному художньому колективі ансамблі народного танцю «Вихиляс» ПНЗ «Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району». У 2017 та 2018 роках планувались творчі поїздки до Болгарії та Грузії з метою участі у міжнародних фестивалях мистецтв. За відомостями з ЄДРЮО, у період з 17.05.2005 року по 09.02.2017 року [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював підприємницьку діяльність. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та, ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вказує ст. 184 ч. 1 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Законом №2475-VIII від 03.07.2018р. були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України, тобто був збільшений мінімальний розмір аліментів відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30 відсотків до 50 відсотків. Положенням ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений в рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2013 року в сумі 650 гривень не відповідає нормам діючого законодавства, оскільки значно менший від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який визначений станом на день звернення позивача з позовом. Таким чином суд погоджується з доводами позивача щодо невідповідності розміру аліментів для забезпечення потреб дитини та її нормального розвитку, визначених за рішенням суду та, оскільки відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, суд, дослідивши надані позивачем докази, вважає за можливе частково задовольнити позов, змінивши розмір аліментів, які стягуються на дитину до 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, оскільки визначений розмір аліментів, на переконання суду, цілком відповідатиме як можливості відповідача сплачувати вказаний розмір аліментів, так і для забезпечення потреб дитини. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони. За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно п. 3 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: partial