Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив 16.12.2021 року, до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 12.03.2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З червня 2020 року між ними припинені шлюбні відносини, з цього періоду спільне господарство не ведуть. У період шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 06.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в реєстрі №712, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №896057851106 від 07.04.2016 року. Також, 24.01.2019 року сторонами була придбана квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 24.01.2019 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №2243520351106 від 09.12.2020 року. Відповідно до висновку про незалежну оцінку ринкової вартість квартири [ADDRESS] її вартість становить 146 046 грн. З огляду на зазначене, позивач просить суд в результаті розподілу майна подружжя визнати право власності за ним на квартиру [ADDRESS] . 09.11.2021 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір`ю. Позивачка за зустрічним позовом вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що надання строку для примирення, а також збереження шлюбу суперечитиме моральним засадам суспільства. Вказала, що із чоловіком [PERSON] досягнута згода щодо розподілу спільного майна подружжя, а саме, квартира [ADDRESS] залишається чоловікові, а квартира [ADDRESS] залишається їй. Відповідно до висновку про незалежну оцінку ринкової вартість квартири [ADDRESS] , вартість становить 399\~310,00 грн. З огляду на викладене, позивачка за зустрічним позовом просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Також, просить суд в результаті розподілу майна подружжя визнати право власності за нею, [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2021 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання шлюбу. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Константинов В.І. надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, свої зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 12.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №129. (а.с.13). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 20.05.2016 року, актовий запис №582 (а.с. 14). У період шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 06.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В. Г. в реєстрі №712, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №896057851106 від 07.04.2016 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №56857405 від 07.04.2016 року власником квартири [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Відповідно до висновку суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] про вартість об`єкта оцінки, а саме, квартири [ADDRESS] , оціночна вартість квартири становить 146 046 грн. Також, 24.01.2019 року подружжям [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 24.01.2019 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно №236094463 від 09.12.2020 року власником квартири [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Відповідно до висновку суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] про вартість об`єкта оцінки, а саме, квартири [ADDRESS] , оціночна вартість квартири становить 399\~310,00 грн. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). За ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене. Крім того, також не можливо насильно одного з подружжя без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, припинили подружні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з матір`ю, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, а також згоду обох сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу в повному обсязі. Стосовно позовних вимог первісного та зустрічного позовів щодо розподілу майна подружжя, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у\~разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 3 ст.\~368\~ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є\~їхньою спільною сумісною\~власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. З огляду на рівність часток у майні чоловіка та дружини,\~що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також, враховуючи, що сторони згідно заяв не претендують на компенсацію різниці вартості квартир, суд вважає позовні вимоги про розподіл майна подружжя та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , та за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоовленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved