Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Канівець Олександр Петрович, звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що з 05.09.2015 року позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.10.2017 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що 07.02.2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було подано позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а 16.07.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 2000 гривні, щомісячно, починаючи з 07.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що потреби дитини значно зросли, [PERSON] в наступному році піде в перший клас. На даний час відвідує садочок, в якому вартість навчання коштує 4783 грн. в місяць. Допомоги у вихованні дитини та догляді за нею, витрат на лікування відповідач не дає. Окрім того, зазначає, що дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї та оздоровлюватися в дитячих таборах і санаторіях. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає. Хоча відповідач сплачує аліменти в розмірі 2000 гривень, цих коштів не вистачає і всі витрати позивач несе самостійно. На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до 5000 гривень в твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду, та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 2391 гривень в твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 07.07.2021 розгляд справи було відкладено на 07.09.2021, ухвалою суду від 07.07.2021 - розгляд справи відкладено на 29.09.2021. Позивач у дане судове засідання не з`явилася, при цьому її представник адвокат Канівець О.П. подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд розглядає справу відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Згідно з вимогами ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи 05.09.2015 року позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] , який рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.10.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що 07.02.2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було подано позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а 16.07.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 2000 гривні, щомісячно, починаючи з 07.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що на даний час донька [PERSON] відвідує дитячий садок, що підтверджується довідкою № 4/09, від 08.09.2021 року, про те, що позивачем проводилася оплата за надання послуг денного догляду за донькою. Згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.08.2021 року, [PERSON] являється кінцевим бенефіціарним власником (контролером) в Фермерському господарстві «Сімейне фермерське господарство «Закагротранс». Згідно з ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України\~передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано\~ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, їх спільна донька перебуває на утриманні позивача та потребує матеріального забезпечення. За приписами\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст. 180 СК України батьки\~зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти\~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Разом з тим частиною 1 статті 192\~Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п. п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивачка підтверджені належними, допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення вимоги щодо збільшення розміру аліментів частково. У п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що відповідно до\~ст. 185 СК України\~до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення\~ст. 185 СК України\~слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині додаткових витрат. На підставі п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial