Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

20.01.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд: визначити місце проживання неповнолітніх доньок [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO], за місцем проживання їх батька [PERSON]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сум в розмірі по 1000,00грн на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття, які стягувати на користь позивача; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00грн щомісячно, як подружжю після розірвання шлюбу, який є працездатним, але потребує матеріальної допомоги у звязку з вихованням дітей, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сімї не маючи можливості одержати освіту, працювати, протягом трьох років від дня розірвання шлюбу, починаючи стягнення від дня предявлення позову до 06.12.2020. Свої вимоги мотивує тим, що позивач 24.11.2012 уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] Мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO], Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Діти з осені 2016 року залишилися проживати з позивачем - [PERSON], матері вони з того часу не бачили. Позивач на обліку в нарокдиспансері та психдиспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, піклується про доньок, забезпечує належні умови для їх виховання, тому вважає, що в інтересах дітей слід визначити їх місце проживання з батьком. Крім того відповідачка ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому весь тягар утримання лежить на батькові, хоча це перешкоджає йому працювати та заробляти грошові кошти на утримання сімї. Власних коштів на утримання дітей у позивача не вистачає. Позивач не працює, веде сільське господарство, та не може працевлаштуватися, так як доглядає дітей. Позивач як батько дітей, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не має достатнього доходу, займається веденням домашнього господарства, постійно доглядає дітей, яким виповнилось Вероніці- 3,5 роки, [PERSON] 1 рік, у звязку з чим потребує утримання, що і стало причиною звернення до суду. Зазначає, що [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей та йому, оскільки, вона інших утриманців не має, стягнення за виконавчими документами з неї не проводиться, фізично здорова і обмежень щодо працевлаштування не має. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в ньому. Додатково пояснив, що в останнє бачив відповідачку 23 серпня 2016, а по телефону спілкувалися в грудні 2016. Діти проживають разом з ним та повністю перебувають на його утриманні. Діти забезпечені одягом та харчуванням. Він має житло в с. Рубани загальною площею 27 м.кв., де і проживає з дітьми. Має намір продати цей будинок та купити інший, ближче до райцентру. Мати і бабуся позивача проживають окремо, але іноді допомагають йому. Відповідачка категорично відмовляється спілкуватися з дітьми. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, на судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів ( постановляє заочне рішення) (ч.1 ст.224 ЦПК України). Представник Охтирської РДА [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дітей з батьком не заперечувала, щодо стягнення аліментів поклалася на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка у справі є батьками малолітніх дітей [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження.(а.с. 7-8) Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2016 справа № 583/3265/16-ц . (а.с. 12) [PERSON], зареєстрований за адресою [INFO], фактично проживає разом з дітьми [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO], які не зареєстровані, за адресою пр.Бригадний,6, с. Рубани, Охтирського району Сумської області, що підтверджується довідкою Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області № 920 від 05.12.2016.(а.с.10) За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, самостійно виховує двох малолітніх доньок [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO]. З квітня 2016 оформлений по догляду за бабусею [PERSON], [INFO], має підсобне господарство, що підтверджується довідкою-характеристикою № 919 від 05.12.2016.(а.с.11) [PERSON] за місцем проживання на території Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області за час проживання до серпня 2016 року характеризується добре. Скарг не надходило. На даний час не проживає на території сільської ради, залишила двох неповнолітніх дітей на батька [PERSON] і вибула в невідомому напрямку, що підтверджується довідкою-характеристикою № 921 від 05.12.2016. (а.с.9) Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю позивача, а діти [PERSON] та [PERSON] її онуки. В кінці серпня 2016 відповідачка покинула дітей та чоловіка, з того часу діти проживають разом з батьком. Позивач купує одяг дітям, та проводить з ними більшу частину часу, тому на даний час не працює. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є хрещеним батьком [PERSON]. З літа 2016року про дітей піклується батько, діти чисті, одягнені, погодовані. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 06.02.2017 житлово- побутові умови для проживання дітей [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO], за адресою пр.Бригадний,6, с. Рубани, Охтирського району Сумської області задовільні, діти забезпечені іграшками, книгами та дитячим харчуванням.(а.с.44) Згідно із висновком щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO], № 01-20/11/651 від 27.03.2017, орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, визначення їх місця проживання разом з батьком [PERSON], за місцем його проживання. (а.с42-43) Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до п. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, у всякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків при вирішенні питання місця проживання дитини. Згідно із роз'ясненнями, викладеними в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд враховує, що діти: [PERSON], 23.06.2013р.н., та [PERSON], [INFO], на час звернення позивача з позовом до суду перебувають у такому віці, коли за рівнем свого розвитку не можуть виявити усвідомлене бажання проживати разом із кимось із батьків і виявити прихильність до одного з них чи обох, чи дати пояснення про задоволення тими умовами, в яких вони проживають на час розгляду справи та про комфортність проживання без матері, чи про бажання змінити обстановку з метою проживання разом з матір'ю. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них. Таким чином, при визначенні місця проживання дитини за Сімейним та Цивільним кодексами України поняття місця проживання дитини це не конкретна адреса і не конкретний населений пункт, а саме особа, з якою має проживати дитина. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей підлягають задоволеннюю. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей суд зазначає таке. Згідно із ч.1 ст. 141, ст. 180 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Згідно із п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачкою досягнуто домовленість про сплату відповідачкою аліментів на дитину, матеріали справи не містять, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в судовому порядку. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що вони перебувають на утриманні батька, вік дітей, також враховує те, що наявність постійного місця роботи чи доходу відповідачки не встановлено. З огляду на викладене,

Outcome: partial