Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Адвокат Морозова Ольга Сергіївна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інваріант» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] в період з 17 квітня 2003 року по 30 червня 2005 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інваріант» на посаді машиніста бурової установки 5-го розряду. Працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці при запиленості повітря робочої зони це негативно вплинуло на стан здоров`я позивача та в подальшому призвело до незворотних несприятливих наслідків для позивача у вигляді встановлення йому хронічного професійного захворювання, у зв`язку з чим в серпні 2008 року було проведено розслідування хронічного професійного захворювання за результатами якого складено Акт за формою П-4. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини позивачу було встановлено основний діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першого-другого ступеня (пиловий бронхіт першого-другого ступеня, емфізема легень першого-другого ступеня). ЛН першого-другого ступеня. Відповідно до Акту розслідування встановлені обставини за яких виникло хронічне професійне захворювання, серед яких те, що умовами праці позивача з 1982 року по 04.08.1998 рік, з 01.12.1999 року по 24.03.2003 рік та з 15.05.2007 року були підземні умови роботи та за даними санітарно-гігієнічних умов праці він підпадав під вплив пилу, концентрація якого перевищувала ГДК. Відповідно до п. 19 Акту встановлені особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні нормативи, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання, а саме визначено керівництво шахт ім. Кірова, № 1 та № 2 ім. Артема РУ ім. Кірова ВО «Кривбасруда» та «РУ ім. Кірова», ТОВ «Інваріант», ТОВ «Стройуніверсал». Після чого пройшовши огляд МСЕК позивачу вперше було встановлено 20% втрати працездатності та визначено повторний огляд до 01.09.2009 року, під час повторного огляду йому знов встановили 20% втрати працездатності та ще раз назначили переогляд, вже безстроково відсоток втрати працездатності позивачу було встановлено 20.09.2011 року - 25% втрати працездатності. У зв`язку з професійним захворюванням позивач вимушений регулярно звертатися за медичною допомогою. Тобто тривалий курс медикаментозного лікування дійсно дозволяє приглушити найяскравіші больові синдроми, однак наявне захворювання потребує постійного медичного лікування, стаціонарного, медикаментозного, лікарського нагляду, тощо. Тому просить суд стягнути на його користь 200 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Інваріант» - Маркін О.В. подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що згідно Акту розслідування із загальних 22 років праці, основні 20 років трудового стажу позивача були задіяні на підземних шкідливих роботах, професії яких були атестовані відповідним чином, а 2 роки трудового стажу позивача на ТОВ «Інваріант» на відміну від інших були задіяні на роботах на поверхні. Згідно останнього висновку МСЕК позивачу встановлено 25% втрати працездатності за весь період трудового стажу, тобто за 22 роки. Позивач працював у відповідача за професією машиніст бурової установки, при цьому позивач не надав до суду документів, які б підтверджували, що вказане робоче місце на підприємстві було атестоване як «робоче місце зі шкідливими умовами праці». Крім того, ТОВ «Інваріант» не приймало участі в проведенні розслідування профзахворювання позивача, яке відбувалось в 2008 році та оформлювалось Актом від 14.08.2008 року, не отримувало від комісії будь-яких запитів та/або документів з цього приводу. Як вбачається з доданих позивачем документів позивач працював 22 роки в шкідливих умовах праці, з них у відповідача ТОВ «Інваріант» всього 2 роки і навіть не на підземних роботах. Тобто, якщо рахувати пропорційно до загального шкідливого стажу на підприємстві відповідача позивач працював 9% свого шкідливого трудового стажу. Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.12.2020 року по справі № 210/6050/20, яке набрало законної сили з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] було стягнуто 80 000,00 гривень моральної шкоди фактично за працю протягом основних його 20 років і згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14.08.2008 року. Вважає, що позовні вимоги до ТОВ «Інваріант» про стягнення 200 000,00 гривень є взагалі не співмірними тій шкоді, яка була завдана позивачу з боку підприємства ТОВ «Інваріант», виходячи з вимог пропорційності відповідальності кожного підприємств, на яких працював позивач у шкідливих умовах праця, розмір моральної компенсації від ТОВ «Інваріант» не може перевищувати 10 000,00 гривень. У зв`язку з чим, представник відповідача заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається позивач та відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , останній з 17.04.2003 року прийнятий машиністом бурової установки 5-го розряду на підприємство ТОВ «Інваріант», пропрацював там до 30.06.2005 року та був звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 8-10). Згідно Акту форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.08.2008 року вбачається, що позивач працюючи з 05.07.1982 року по 04.08.1998 року, з 01.12.1999 року по 24.03.2003 року на шахтах ім. Кірова, № 1 та № 2 ім. Артема РУ ім. Кірова ВО «Кривбасруда» та «РУ ім. Кірова», з 17.04.2003 року по 30.06.2005 року в ТОВ «Інваріант» підпадав під дію пилу, концентрація якого перевищувала ГДК. Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є робота на протязі 22 років 10 місяців в умовах шкідливої дії пилу, в тому числі вміст двоокису кремнію від 4,2 до 32,3 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Відповідно до п. 14 вказаного Акту встановлено, що внаслідок тяжкої праці Позивачем отримано хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першого-другого ступеня (пиловий бронхіт першого-другого ступеня, емфізема легень першого-другого ступеня). ЛН першого-другого ступеня J44 (а.с. 6). У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 03.09.2008 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності, дата перегляду 01.09.2009, переоглядом 22.09.2009 року позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності, що підтверджується повідомленнями лікувального закладу про рішення МСЕК виданими на ім`я Позивача (а.с. 25-26). При повторному переогляді медико-соціальною експертною комісією [PERSON] 20.09.2011 року було встановлено ступень втрати професійної працездатності - 25% безстроково, що підтверджується повідомленням лікувального закладу про рішення МСЕК від 20.09.2011 року (а.с. 27). Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків більше ніж 22 роки на шахтах ім. Кірова, № 1 та № 2 ім. Артема РУ ім. Кірова ВО «Кривбасруда», «РУ ім. Кірова» та з 17.04.2003 року по 30.06.2005 року в ТОВ «Інваріант» здоров`ю позивача була заподіяна шкода внаслідок професійного захворювання. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання частково втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно приймати ліки та звертатися за медичною допомогою, бо без цього його стан погіршується. Працювати позивач не може, оскільки має сильні больові відчуття. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я його покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Щодо розміру компенсації моральної шкоди, з відповідача на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від періоду роботи на підприємстві відповідача а саме з 14.04.2003 року по 30.06.2005 року, а також від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач [PERSON] , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2020 року, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я - задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (ЄДРПОУ 24432974) на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я - 80 000,00 гривень без утримання податків, зборів та інших платежів. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишена без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2020 року залишено без змін. Отже, обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача а саме з 17.04.2003 року по 30.06.2005 року в умовах впливу пилу, концентрація якого перевищувала ГДК, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 10 000,00грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial