Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

04.11.2018 року Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя та визнання права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що з 22.11.2008 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей. За півтора року до укладення шлюбу відповідач придбала спірну квартиру.Кошти на придбання якої відповідач отримала в кредит у АТ « Укрексімбанк» в розмірі 49500,00 доларів США з терміном повернення до 14.03.2028 року. Сторони мешкають у вказаній квартирі разом із дітьми. Вказана сума кредиту була виплачена достроково та більша сума кредиту за вказану квартиру була виплачена в період шлюбу. Крім того, позивач вказує більшу частину сплачених коштів по кредиту було надано його матір'ю, яка мешкає в Америці та щомісяця перераховувала кошти на його ім'я та та ім'я відповідача в розмірі від 800,00 до 1000,00 доларів США , які були призначені для виплати кредиту на спірну квартиру. Також, мати позивача надала на його ім'я довіреність на продаж її двокімнатної квартири у м. Харкові, що належала їй праві приватної власності , а отримані від продажу кошти мати позивача подарувала останньому для виплати кредиту за спірну квартиру. Отримавши гроші за продаж квартири, що належала його матері в розмірі 22 000,00 доларів США, в цей же день було здійснено сплату за кредитом в розмірі 20500 доларів США. Посилаючись на вищевказані обставини позивач вважає, що більша частина квартири повинна належати йому, у зв'язку з чим просить визнати за ним право власності на 2/3 частини спірної квартири. Ухвалою суду від 01.12.2017 року провадження у справі було відкрито. Відповідно до ухвали суду від 15.01.2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Публічне акціонерне товариство « Державний експортно- імпортний банк України». Представник позивача та позивач в судове засідання нез»явились. Від позивача по справі до суду надійшла заява про розгляд справи без його часті , позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила рішення по справі ухвалити на розсуд суду. Крім того, в своїй заяві відповідач зазначила, що сума боргу за спірну квартиру була виплачена достроково в шлюбі з позивачем. Грошові кошти на погашення кредиту були надані матір'ю позивача, які в подальшому позивач передав відповідачу на оплату кредиту, оскільки договір з банком був оформлений на її ім'я. Також відповідач в своїй заяві вказує, що мати позивача щомісяця здійснювала переводи на оплату кредиту, які отримувала вона , як дружина позивача, для здійснення оплати за кредит. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також надав письмові пояснення зазначивши , що 15.03.2007 року між Банком та відповідачем по справі дійсно був укладений кредитний договір та останній було надано кредит на придбання нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] , з терміном повернення до 14.03.2028 року . 11.12.2017 року позичальником достроково та в повному обсязі погашено кредит та 14.12.2017 року відповідачем по справі особисто було отримано лист від Банку для нотаріуса щодо погашення кредитної заборгованості та вилучення обтяження - спірної квартири. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2007 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] ( а.с.12) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 22.11.2008 року [PERSON] уклала шлюб з позивачем по справі - [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище на - « [PERSON]», тобто покупцем вказаної квартири є відповідач по справі ( а.с.9) Учасниками справи у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, визнано факт того, що вищевказана квартира була придбана відповідачем на кредитні кошти, що були отриманні останньою відповідно до кредитного договору, укладеного між відповідачем та ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України». Крім того , факт укладення вищевказаного договору підтверджується наданою представником третьої особи - ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України» довідкою № 068-27/4123 від 13.2017 року, що адресована приватному нотаріусу ХМНО Харківської області -Гавриловій С.А., згідно якої вбачається, що спірна квартира перебувала в іпотеці на підставі кредитного договору № 6807С12від 15.03.2007 року та відповідно до Іпотечного договору № 6807Z41 від 15.03.2007 року , укладених між відповідачем по справі та ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України». Крім того, згідно вказаної довідки ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України» просив приватного нотаріуса здійснити заходи щодо припинення обтяження спірної квартири, у зв'язку з повним виконанням [PERSON] зобов'язань перед Банком за кредитним договором № 6807С12 від 15.03.2007 року та припиненням дії Іпотечного договору № 6807Z41від 15.03.2007року. Отже, як встановлено вище, сторони у справі з 22.11.2008 року перебувають у шлюбі та відповідно до копій свідоцтв про народження, мають двох спільних дітей, які є малолітніми (а.с.10,11) Згідно копії довідки Дільниці № 25 КП « Жилкомсервіс» від 27.10.2017 року, в спірній квартирі зареєстровані відповідач по справі з дітьми. ( а.с.14) Відповідно до копії довідки ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України» від 25.10.2017 року № 068-27/3585 вбачається, що згідно кредитного договору № 6807С12від 15.03.2007 року, філією АТ « Укрексімбанк» в м. Харкові було надано кредит [PERSON] в сумі 49500,00 доларів США з кінцевою датою повернення -14.03.2028 року. Кредит було надано на придбання нерухомості житлового призначення. За період з 15.03.2007 року по 22.11.2008 року позивальником було сплачено по кредиту : за основним боргом -3997, 57 доларів США, за відсотками -8684,43 доларів США та за період з 23.11.2007 року по 25.10.2017 року позивальником було сплачено по кредиту: за основним боргом -42725,33 доларів США, за відсотками - 33969,71 доларів США. ( а.с.13) Крім того, як вбачається з наданих суду копії квитанцій , відповідачем в період дії кредитного договору щомісяця здійснювались відповідні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом ( а.с. 39- 185) Представником ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України» підтверджено факт погашення відповідачем в повному обсязі заборгованості за кредитним договором № 6807С12від 15.03.2007 року саме 11.12.2017 року, про що він зазначив в поданій ним до суду заяві від 01.02.2018 року. Стаття 61 СК України передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені в частині третій статті 368 Цивільного кодексу України та в частинах першій і другій статті 60 Сімейного кодексу України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, враховуючи , що кошти за спірну квартиру, що знаходилась в іпотеці , були виплачені в повному обсязі 11.12.2017 року , тобто в період шлюбу сторін у справі, а отже квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач посилаючись на те, що кошти на погашення кредиту за спірну квартиру були наданні йому у дарунок від його матері, яка мешкає в США та щомісяця остання здійснювала грошові переводи на погашення кредиту , у зв'язку з чим просить збільшити його частину у праві власності квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до наданих якості доказів копій заяв на видачу готівки, [PERSON] періодично отримувала грошові перекази - зміст операції « допомога родичів», а саме : 11.05.2016 року в сумі 800, 00 доларів США; 18.04.2016 року в сумі 800,00 доларів США; 14.03.2016 року в сумі 800,00 доларів США ; 09.02.2016 року в сумі 800,00 доларів США ( а.с.15-18) Також , згідно заяви на видачу готівки від 19.10.2017 року , позивач отримав грошовий переказ в сумі 1000,00 грн. ( а.с.20) Отже, в розумінні ст. 61 СК України, вищевказані грошові кошти отримані сторонами у справі за переводом є спільною сумісною власністю подружжя. Як вбачається з наданої в якості доказів по справі копії договору купівлі-продажу від 14.09.2017 року, позивач діючи від імені [PERSON], яка є громадянкою США здійснив продаж квартири , що на праві власності належала останній за 22000, 00 доларів США та як вказує позивач вказані гроші він отримав у дарунок від [PERSON], які в подальшому були перераховані в рахунок погашення заборгованості за кредитом. ( а.с.19) Також , відповідно до копії квитанції № 567028 від 14.09.2017 року вбачається, що відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитом, грошові кошти в розмірі 20500,00 доларів США ( а.с.20) Відповідно до п.п.1- 4 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Суд не може прийняти до уваги посилання позивача, що грошові кошти від продажу квартири його матері, остання надала позивачу у дарунок для погашення кредиту за спірну квартиру, оскільки доказів , що [PERSON] , яка надала позивачу доручення на продаж належної їй квартири є матір'ю позивача , суду не надано. Крім того, позивачем не надано доказів щодо укладення між ним та іншими особами договорів, згідно якими б позивач отримав у дарунок грошові кошти та доказів , що саме ці кошти ним були спрямовані на оплату суми боргу за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на 1/2 частину спірної квартири, кредит за придбання якої сторонами був сплачений під час шлюбу та за спільні сумісні кошти, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 708 грн. 66 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial