Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

02 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, дитина залишилася на її утриманні, а домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, ствердила факти, наведені в ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що він не працює, має кредитні зобов'язання, тому не має можливості сплачувати аліменти. Крім того, відповідач повідомив, що на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05 вересня 2010 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Турійського районного суду Волинської області від 26 листопада 2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 6) сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, що стверджується довідкою про склад сім'ї від 24 листопада 2015 року №715 (а. с. 5). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] не працює, має на утриманні двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 6,7). Відповідач [PERSON] не працює, не має постійного доходу, перебуває на обліку в Луцькому міському центрі зайнятості як безробітний з 28 січня 2016 року (а. с. 90), має невиконані кредитні зобов'язання (а. с. 31-73), та на його утриманні перебуває інша неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження (а. с. 76). Таким чином, будучи здоровою, працездатною особою, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, і відсутність у нього постійного доходу не звільняє його від цього обов'язку, а тому його заперечення проти позову з посиланням на те, що він не має можливості сплачувати аліменти, тому просить у позові відмовити, не прийняті судом до уваги. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку становить 1167 грн., та повинен бути забезпечений в повній мірі обома батьками. Крім того, судом враховано матеріальне становище відповідача, зокрема ті обставини, що він на даний час не працює, має заборгованість по кредитних зобов'язаннях, та на його утриманні перебуває інша неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно. В решті позову слід відмовити, оскільки матеріалами справи підтверджена неспроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому у позові розмірі. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час звернення позивача з позовом до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 487.20 грн. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial