Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі за текстом - позивач, АТ «Харківобленерго») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - перший відповідач, [PERSON] ) та до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Еталон» (далі за текстом - другий відповідач, ПАТ «СК «Еталон») в якому просило стягнути солідарно з [PERSON] та ПАТ «СК «Еталон» на свою користь суму завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14607, 04 грн, а також судовий збір в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог АТ «Харківобленерго» посилається на те, що 20 квітня 2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом AUDI A 6, д/н [NUMBER] здійснив наїзд на опору № 68 повітряної лінії 0,4 кВ, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовиченко, 123-А (між будинками 123-А та 125 ), яка належить позивачу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] завдав АТ «Харківобленерго» матеріальну шкоду у розмірі 16079, 54 грн. 22.04.2020 [PERSON] добровільно було сплачено на користь позивача 1472,04 грн. Проте [PERSON] вартість робіт з відновлення збитої ним опори у повному обсязі не відшкодував, заборгованість склала 14607,04 грн. Позивач зазначає, що на час ДТП цивільно-страхова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Еталон», страховий поліс № АР81575. Враховуючи, що [PERSON] добровільно повну вартість завданих збитків не було відшкодовано, для отримання компенсації збитків позивач листом № від 26.11.2020 № 46-13397 звернулося до ПАТ «СК «Еталон». Однак, листом від 04.01.2021 № 12/53 страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування, з підстав визначених п. 37.1.3 ст. 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на неможливість визначення обсягу пошкоджень та визначити розмір шкоди, завданої ДТП та визначити розмір страхового відшкодування. У зв`язку з чим, з метою відшкодування завданих збитків, АТ «Харківобленерго» звернулось до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2021 позов АТ «Харківобленерго» до ПАТ «СК «Еталон» та до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Перший відповідач [PERSON] відзив на позов не надав. Другий відповідач ПАТ «СК «Еталон» надав відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову другий відповідач посилається на те, що ПрАТ «СК «Еталон» та [PERSON] не можуть бути солідарними відповідачами, так як відповідно до ст. 514 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Однак, законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого внаслідок ДТП. Також, другий відповідач зазначає, що ДТП за участі транспортного засобу AUDI A6, д/н [NUMBER] , забезпеченого полісом АР/0081575, сталась 20.04.2020 року, а повідомлення від АТ «Харківобленерго» надійшло поштою лише 02.12.2020 року. Крім того, другий відповідач вказує, що згідно п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Таким чином, на думку другого відповідача, позивачем було порушено норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надано для огляду вже відновлену залізобетонну опору, що не дало можливості страховику самостійно встановити та зафіксувати обсяг заподіяних ДТП пошкоджень і визначити розмір шкоди, і, як наслідок, визначити розмір страхового відшкодування. Позивач надав відповідь на відзив в якому зазначив, що визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Позивач вважає, що у відповідачів є солідарний обов`язок виплатити йому страхове відшкодування, і цей обов`язок виник внаслідок ДТП. Тому позивач пред`явив до відповідачів однакову вимогу. Стосовно отримання ПАТ «СК «Еталон» повідомлення поштою лише 02.12.2020 року позивач зазначив, що це було не повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а заява про страхове відшкодування, надіслана у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» та пред`явлена межах одного року з дня вчинення ДТП. Також, позивач у відповіді на відзив зазначає, що мотивуючи свою відмову у виплаті страхового відшкодування другий відповідач посилався на п. 37.1.3 ст. 37 Закону, а саме - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом. Однак, ПАТ «СК «Еталон» не було позбавлено можливості встановити дійсний розмір завданої шкоди, документи, які підтверджують цей розмір, страховику з боку товариства надавалися. Крім того, факт, причини та обставини завдання товариству шкоди страховиком не заперечується. Таким чином, на думку позивача відмова ПАТ «СК «Еталон» у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з незбереженням майна у стані після ДТП до тих пір, поки його не огляне представник страховика, є безпідставною. Другий відповідач надав заперечення на відповідь на відзив в яких зазначив, що позивачем не враховано висновку Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 20.06.2018 по справі № 308/3162/15-ц, відповідно до якого законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Також зазначає, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримані відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Дорожньо-транспортна пригода сталась 20.04.2020, а заява АТ «Харківобленерго» надійшла поштою лише 02.12.2020. У зв`язку з чим вважає, що ним, як стааховиком виконані всі дії, які визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже відразу було направлено аварійного космісара для огляду пошкодженого майна. Однак, актом огляду від 04.12.2020 встановлено, що залізобетонна стійка марки СВ-105-3.6 встановлена навпроти будинку 123А по вул. Генерала Удовиченка , та візуальним оглядом пошкоджень не виявлено, що свідчить про те, що на момент огляду залізобетонна опора була відновлена шляхом її заміни. На думку другого відповідача, невиконання позивачем згаданих вище обов`язків, не дало йому можливості, як страховику самостійно встановити та зафіксувати обсяг заподіяних ДТП пошкоджень, і визначити розмір шкоди, завданої ДТП і, як наслідок, визначити розмір страхового відшкодування. Ухвалою суду від 02.04.2021 підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою АТ «Харківобленерго» до [PERSON] , ПАТ «СК «Еталон» про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП закрито, призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви, просив її задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник другого відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та запереченнях, просив відмовити у позові повністю. Перший відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належим чином був повідомлений, заяв та клопотань до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що перший відповідач належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання та його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності першого відповідача. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 квітня 2020 року о 01 год 50 хв в м. Харків по вул. Генерала Удовиченко, 125, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом AUDI A 6, д/н [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи п.п. 2.9 "а", 12.1. Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у результаті чого здійснив наїзд на нерухомий предмет (лінію електромережі - СТОВП). Внаслідок ДТП завдано матеріальні збитки. Факт вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 130 КУпАП, встановлено постановою Київського районного суду Харківської області від 29.05.2020 по справі № 953/6862/20, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно акту інвентаризації б/н б/д ПЛ0,4 кВ Генерала Удовиченко та інвентаризаційної картки обліку об`єкта основних засобів станом на 01.12.2020, внаслідок ДТП, яка сталась 20 квітня 2020 року о 01 год 50 хв в м. Харків по вул. Генерала Удовиченко, 125 , [PERSON] було пошкоджено опору № 68 повітряної лінії 0,4 кВ, розташовану за адресою: м.Харків, вул. Генерала Удовиченко, 123-А (між будинками 123-А та 125 ), яка належить АТ «Харківобленерго». Згідно акту оцінки збитків, які завдано суб`єкту господарювання від 20.04.2020 року, складеного оцінювачем [PERSON] , сертифікат оцінювача ФДМУ та УТО №488, в результаті пошкодження внаслідок ДТП одностоякової опори з/б №68-СВ-10,5-3,5 - 1шт та провід довжиною 0,105 км, АТ «Харківобленерго» завдано матеріальну шкоду у розмірі 16079, 54 грн. 22 квітня 2020 року [PERSON] написано заяву про добровільну компенсацію завданої АТ «Харківобленерго» шкоди, в якій просив розстрочити виплату відшкодування до 22.09.2020, а також просив АТ «Харківобленерго» виконати роботи по відновленню пошкодженої опори. 23 квітня 2020 АТ «Харківобленерго» складено кошторис № 624/130 на відновлення вартості пошкодженого об`єкту, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт становить 16079, 54 грн. [PERSON] з даним кошторисом погодився під особистий підпис, зауважень до нього не мав. 23 квітня 2020 року АТ «Харківобленерго» виставило [PERSON] на оплату рахунок-фактуру №9594691_624_РТО на суму 16079, 54 грн. 04 червня 2020 року [PERSON] добровільно сплачено на користь АТ «Харківобленерго» 1472, 04 грн, що підтверджується квитанцією банку №МВ 57952571 від 04.06.2020. З матеріалів справи вбачається, що на час ДТП цивільно-страхова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Еталон», страховий поліс № АР81575, який був діючим станом на 20.04.2020. Згідно полісу № АР81575, ліміт за шкоду майну становить 130000,00 грн, а франшиза - 2600,00 грн. Враховуючи, що [PERSON] добровільно повну вартість завданих збитків не було відшкодовано, для отримання залишку компенсації збитків у розмірі 14607,04 грн., АТ«Харківобленерго» звернулось до ПАТ «СК «Еталон» із заявою від 26.11.2020 про страхове відшкодування відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Заява АТ «Харківобленерго» про страхове відшкодування отримана ПАТ «СК «Еталон» 02.12.2020 вх.№01-02-1951. Листом від 04.01.2021 № 12/53 ПАТ «СК «Еталон» відмовило АТ «Харківобленерго» у виплаті страхового відшкодування з підстав, визначених п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на невиконання АТ «Харківобленерго» своїх обов`язків, визначених п.33.3 ст. 33 Закону щодо збереження пошкодженого майна у такому стані, у якому воно знаходилось після ДТП, що не дало можливості страховику самостійно визначити обсяг пошкоджень та визначити розмір шкоди, завданої ДТП, та визначити розмір страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відносини у цій сфері регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»). У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, а обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. При цьому, у відповідності до абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування майнової шкоди завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як було встановлено судом, розмір невідшкодованої майнової шкоди, завданої [PERSON] АТ «Харківобленерго» внаслідок ДТП, враховуючи часткове відшкодування майнової шкоди першим відповідачем, становить 14607,04 грн. Тобто, обсяг заподіяної майнової шкоди знаходиться в межах ліміту страхового відшкодування за шкоду майну, згідно полісу № АР81575. Суд зазначає, що перший відповідач не оспорює розміру майнової шкоди чи-то розміру страхового відшкодування на предмет їх законності й обґрунтованості. Тобто, між сторонами відсутній спір стосовно розміру страхового відшкодування. З листа ПАТ «СК «Еталон» від 04.01.2021 вбачається, що відмовляючи АТ «Харківобленерго» у виплаті страхового відшкодування страховик посилався на п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту 37.1.3. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зроблено висновок, що у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру. Судом встановлено, що факт настання страхового випадку сторонами не спростовується і підтверджується копією постанови Київського районного суду м. Харкова від 29.05.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. 26.11.2020 АТ «Харківобленерго» подавало на адресу ПАТ «СК «Еталон» заяву на виплату страхового відшкодування та пояснення, в яких повідомило про настання ДТП, про відновлення товариством пошкодженого з вини [PERSON] майна товариства, розмір завданої шкоди та надало необхідні документи. Отже, за вищевказаних обставин, ПАТ «СК «Еталон», не зважаючи на те, що АТ «Харківобленерго» не зберегло пошкоджене майно у такому стані, у якому воно знаходилось після ДТП, не було позбавлено можливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру. Також, суд враховує, що згідно Закону України «Про ринок електричної енергії» АТ «Харківобленерго» є оператором системи розподілу електричної енергії, тобто юридичною особою, що відповідає за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. АТ «Харківобленерго» надає послуги з розподілу електричної енергії, показники якості якої характеризують рівень надійності (безперервності) електропостачання та комерційної якості надання послуг з розподілу електричної енергії. Діяльність з розподілу електроенергії має виконуватися безперервно. У зв`язку з цим, заміна пошкодженої опори [PERSON] повинна була бути замінена у найкоротші строки з метою безперервного електропостачання. Щодо посилань другого відповідача на те, що позивачем не дотримано встановленого п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 30-денного строку на подання страховику заяви про страхове відшкодування суд зазначає наступне. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ),

Outcome: partial