Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У червні місяці 2017 року заявник звернулася із заявою в суд, яку мотивує тим, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON]. 11 березня 2005 року [PERSON] було складено заповіт на все належне їй на день смерті майно, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Райківецької сільської Ради за реєстровим номером 13. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Вона у передбаченому законом порядку звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребеннікової О.І. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку із пропуском шестимісячного строку визначеного законом для прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. До початку розгляду справи по суті позивач заявлені вимоги змінила та просить встановити факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім»єю та ведення спільного господарства . Суду пояснила, що факт проживання спільно із спадкодавцем однією сім»єю з 2003 року підтверджується довідкою сільської ради та показами свідків. Представник Гвардійської сільської ради не заперечує щодо задоволення заяви та підтвердила суду факт, що у зв»язку з тривалою, тяжкою хворобою доньки позивача вона змушена була забрати до свого будинковолодіння рідну тітку [PERSON], яка померла [INFO] та теж, як і донька потребувала постійного стороннього догляду та проживати з нею однією сім»єю Заслухавши доводи позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що [INFO] померла рідна тітка позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 11 березня 2005 року [PERSON] було складено заповіт на все належне їй на день смерті майно, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Райківецької сільської Ради за реєстровим номером 13. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно. [PERSON] була одинокою, спадкоємців першої черги не мала. Означені обставини підтверджуються довідкою Гвардійської сільської ради за № 2720 від 19.06.2017 року. Однак, нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку із пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини, визначеного законом. Факт постійного проживання позивача однією сім»єю з 2003 року в належному їй на праві власності будинку, № [ADDRESS] разом із [PERSON], постійного догляду за нею, ведення ними спільного господарства підтверджується довідкою Райківецької сільської ради за № 3384 від 08.08.2017 року. В судовому засіданні означені обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], котрі суду пояснили, що у зв»язку із тяжкою хворобою доньки позивача [PERSON], пов»язаного з потребуванням постійного стороннього догляду, [PERSON] проживала понад три роки в господарстві позивача, хоча була фактично зареєстрована у своєму будинку по [ADDRESS]. Вони були пов»язані спільним побутом, вели спільне господарство, [PERSON] доглядала рідну тітку [PERSON], яка померла [INFO] та здійснила її поховання з цього ж будинку. Суд вважає нобхідним застосувати до вказаних правовідносин ч.1 ст.29 ЦК України та положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово Згідно зі ст. 3 цього Закону України місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрацією визнається внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації . Суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.2 Закону реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За таких обставин, хоча [PERSON], і була не зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, але доказами, здобутими в ході судового розгляду підтверджено, що вона протягом останніх трьох років до смерті тітки проживала разом з нею у своєму власному будинку, тобто проживала більше шести місяців, таке проживання за змістом ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є постійним. Спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] не заводилась. Інших спадкоємці за законом у спадкодавця відсутні. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї тітки [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем, хоча не була зареєстрована з нею в одному будинку, що підтверджується документально та не заявила відмову від неї. Відповідно до положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тому слід з цих підстав заяву задоволити. На підставі наведеного та

Outcome: approved