Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Компанія «Корвет» про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 27.03.2000 за договором позики передав позичальнику ТОВ «Компанія «Корвет» у власність 700 000 грн., що за курсом НБУ на дату підписання договору позики становило 128 789,37 доларів США. Згідно п. 5 договору позики, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти за першою вимогою позикодавця, але позикодавець може звернутися з вимогою до позичальника про повернення позики не раніше 01.01.2010, при цьому позичальник зобов`язаний повернути позику на протязі 5 банківських днів. Починаючи з 30.07.2018 позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, але відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання, борг за договором позики не повернутий. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив суд стягнути з ТОВ «Компанія «Корвет» на його користь борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 859 600 грн., 3% річних від простроченої суми, у розмірі 60 756 грн. 16 коп., а також судові витрати у вигляді судового збору та витрат на допомогу адвоката у розмірі 3 500 грн. Ухвалою судді від 22.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 22.07.2021 відмовлено у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллієд консалт Ел.Ел.Сі», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Від відповідача відзив на позов не надходив, і у підготовчому судовому засіданні представник відповідача - адвокат Світлицький Д.А. повідомив, що наміру подавати відзив на позов він не має, оскільки ТОВ «Компанія «Корвет» не заперечує проти позовних вимог та підтвердив наявність у товариства боргу перед позивачем. Ухвалою суду від 09.08.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 24.09.2021 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позові. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що товариство заперечень проти позову немає, дійсно ТОВ «Компанія «Корвет» у 2000 році отримало від позивача у позику грошові кошти для розвитку бізнесу, однак борг за договором не повернутий, оскільки наразі у товариства відсутні грошові кошти у такому розмірі. Заслухавши представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.03.2000 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія «Корвет» було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець [PERSON] передав у власність позичальнику ТОВ «Компанія «Корвет» грошові кошти у сумі 700 000 грн., що за курсом НБУ станом на час підписання цього договору становило 128 789,37 доларів США. Позика за цим договором є безпроцентною. Надання [PERSON] грошових коштів ТОВ «Компанія «Корвет» підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 21 від 27.03.2000 на суму 300 000 грн., № 26 від 29.03.2000 на суму 300 000 грн. та № 29 від 30.03.2000 на суму 100 000 грн. Згідно п. 5 Договору позики, сторони домовились, що позичальник здійснить у повному обсязі повернення позики за першою вимогою Позикодавця, але позикодавець має право звернутися з вимогою до позичальника про повернення позики не раніше 01.01.2020, при цьому позичальник зобов`язаний повернути позику на протязі п`яти банківських днів з моменту такого звернення. 30.07.2018 [PERSON] направив вимогу ТОВ «Компанія «Корвет» про повернення грошових коштів, які ним були надані за договором позики. Проте, грошові кошти так і не були повернуті позивачу, що підтвердив у судовому засіданні представник відповідача. Відповідно до ст. 374 ЦК Української PCP, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Статтею 214 ЦК Української РСР передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Одночасно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у редакції 2004 року передбачено, що «щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.» Судом також встановлено, що під час укладання договору позики - 27.03.2000 діяв Цивільний Кодекс Української PCP у редакції 1963 року. З 01.01.2004 року та по теперішній час, до відносин щодо повернення позики та відповідальності за прострочення виконання зобов`язання застосовуються положення ЦК України у редакції 2004 року. Статтею 165 ЦК УРСР передбачено, що якщо строк виконання зобов`язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов`язання в семиденний строк з дня пред`явлення вимоги кредитором, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що умовами договору позики був передбачений обов`язок відповідача повернути позику протягом п`яти банківських днів з моменту звернення позикодавця із вимогою до позичальника про повернення грошових коштів за договором позики, проте, отримавши 30.07.2018 вимогу [PERSON] про повернення позики, ТОВ «Компанія «Корвет» свої зобов`язання за договором не виконало, позику не повернуло, суд доходить до висновку, що з відповідача слід стягнути суму позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 859 600 грн., а також три проценти річних у сумі 60 756 грн. 16 коп. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі положень ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Компанія «Корвет» на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 9 203,56 грн., сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду. Що стосується вимог позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката у сумі 3500 грн., то ці вимоги не можуть бути задоволені, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема, до матеріалів позову, не додано ні договору про надання правової допомоги адвокатом, ні надано детального розрахунку наданих адвокатом послуг та доказів їх оплати позивачем.

Outcome: approved