Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

07 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] , визначення порядку участі у вихованні дитини та спілкування з нею, а саме: кожна перша та третя п`ятниця, субота та неділя місяця за місцем проживання дитини або по бажанню дитини за місцем проживання матері; спільний відпочинок, а саме: першу або другу половину канікул дитина проводить з матір`ю (враховуючи всі канікули під час навчального процесу у навчальному закладі); необмежене безпосереднє спілкування з сином особисто; необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між матір`ю і сином; святкові дні дитина проводить з батьками по черзі за місцем проживання дитини або по бажанню дитини за місцем проживання матері; зобов`язати батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 17.11.2007 року від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем були припинені, позовна заява про розірвання шлюбу перебуває в провадженні суду. Відповідач забрав сина проживати до себе та створює перешкоди для спілкування з дитиною, в зв`язку з чим позивачка змушена була звернутись з вказаним позовом. Відповідач проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що він не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з сином та готовий сприяти, щоб дитина не була позбавлена спілкування з матір`ю, однак позивач сама не може знайти спільної мови з сином, до того ж, певні труднощі викликає віддаленість проживання позивача. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17 листопада 2007 року перебувають у шлюбі (а.с.8). Відповідно до повідомлення сторін шлюбні відносини між ними фактично припинені у 2019 році та наразі в провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа про розірвання їхнього шлюбу. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Дитина проживає з батьком [PERSON] з 2019 року за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та відвідує навчальний заклад за місцем проживання, що підтверджують сторони. Мати дитини [PERSON] проживає та працює у м.Вінниця (а.с.14,17-19). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою\~Верховної Ради\~України від\~27\~лютого 1991\~№789-ХІІ , визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно статті 9 Конвенції дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року №3112/01.01-28/27-20 з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини визнано доцільним спілкування матері з сином наступним чином: спілкування з сином кожну першу та третю суботу чи неділю кожного місяця за місцем проживання дитини, спільний відпочинок, а саме: першу або другу половину всіх канікул з матір`ю за бажанням дитини, необмежене спілкування з сином особисто, проведення святкових днів з батьками по черзі за місцем проживання дитини або по бажанню дитини за місцем проживання матері (а.с.28). Зазначений висновок органу опіки та піклування на думку суду відповідає інтересам дитини . В судовому засіданні встановлено, що позивач проявляє бажання щодо участі у вихованні сина та та спілкуванні з ним. Обставин, які б унеможливлювали спілкування матері з малолітнім сином чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дитини, в судовому засіданні не встановлено. Відповідач в цілому не заперечує проти спілкування матері з сином, однак сторони самостійно не можуть дійти згоди щодо порядку та способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею в зв`язку з окремим та віддаленим місцем проживання позивача та особистими конфліктними стосунками між сторонами. Враховуючи вищевикладене, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання матері брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з її сином [PERSON] підлягають задоволенню. Однак,\~враховуючи,\~що дитині\~виповнилось 10\~років,\~враховуючи віддаленість місця проживання позивача від місця проживання дитини, суд доходить висновку про необхідність врахування бажання та інтересів дитини при визначенні місця спілкування з матір`ю, та необхідність попереднього повідомлення батька про зустрічі. Також, враховуючи конфліктні відносини між сторонами, суд доходить висновку про проведення побачень дитини з матір`ю без присутності батька. При цьому суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. Стосовно вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача не перешкоджати брати участь у вихованні та спілкуванні з її сином, суд зазначає, що зазначена обставина не була встановлена в ході розгляду справи та доведена позивачем, тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з врахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial