Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , вказавши, що відповідач є його батьком, але за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2011 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Також з відповідача стягнуті аліменти на утримання [PERSON] до досягнення останнім повноліття 10.06.2019 року. На даний час [PERSON] продовжує навчання, однак відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 26.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 19.08.2019 року відповідач направив до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що ст. 199 СК України не передбачено стягнення аліментів на утримання повнолітніх осіб з батьків, позбавлених батьківських прав. Також відповідач вказував на те, що позивачем не доведено того, що він потребує матеріальної допомоги, а відповідач не має змоги таку допомогу надавати. В установлений судом строк, позивачем відповідь на відзив не подано, третя особа без самостійних вимог на предмет спору письмові пояснення щодо позову та відзиву на позов не направила. В ході розгляду справи сторонами будь-які інші заяви чи клопотання не подавались, а судом не розглядались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно свідоцтву про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2011 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . 13.06.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків [PERSON] офіційно працевлаштований в ПП «Макстранс». Як вбачається з довідки № 377/19 від 30.05.2019 року, виданої ДНЗ «Запорізьке МВПУ», [PERSON] з 01.06.2016 року навчається у ДНЗ «Запорізьке МВПУ» на 3 курсі денної форми навчання. Кінцевий термін навчання 24.04.2020 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Європейський суд з прав людини у п. 23 рішення у справі "Проніна проти України" (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. За ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Посилання відповідача на те, що батьки, позбавленні батьківських прав щодо дітей, не мають обов`язку з утримання повнолітніх сина чи доньки, на переконання суду, є хибними, адже позбавлення особи батьківських прав не звільняє таку особу від виконання обов?язків відносно своїх дітей. Статтею 199 СК України передбачено надання матеріальної допомоги сину та доньці, а не дитині, а позбавлення батьківських прав не нівелює кровної спорідненості біологічного батька з сином та не позбавляє батька статусу батька, а рівно і не скасовує обов`язків відносно повнолітнього сина. Стаття 200 СК України встановлює, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що позивач не потребує матеріальної допомоги, а відповідач у свою чергу не може її надавати. Як вбачається з наданої [PERSON] довідки він навчається в навчальному закладі на денній формі навчання, відомостей про те, щоб він працював чи мав якесь джерело доходів у суді немає, отже суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної підтримки з боку батьків. Водночас при визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] має також і матір, яка хоча і мешкає в іншому місті та не підтримує зв`язку з сином, як вказав про це позивач, однак, обов?язку з надання матеріального утримання від цього не втратила. Відповідач у свою чергу має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Посилання відповідача на свій обов?язок утримувати також і дружину [PERSON] судом не приймаються до уваги, адже відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] є непрацездатною, потребує матеріальної допомоги та не може забезпечити своє існування самотужки, між тим як відповідно до положень ст. 75 СК України саме це є підставою виникнення права на утримання подружжя. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , будучи позбавленим батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , не втратив обов`язку з надання матеріальної підтримки сину після досягнення останнім повноліття, [PERSON] потребує матеріальної підтримки з боку батька, а [PERSON] , будучи дієздатним та маючи постійну роботу, у свою чергу, має можливість таку підтримку сину надавати. Водночас враховуючи право [PERSON] на утримання аліментів також із матері, а також наявність на утриманні [PERSON] двох неповнолітніх дітей, суд вбачає підстави для стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку відповідача. Також з відповідача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial