Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» - про видачу депозитного вкладу і відшкодування моральної шкоди. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 30. 10. 2013 року вона уклала з відповідачем договір строкового банківського вкладу №2630/93/137694. Предметом договору є розміщення депозитного вкладу в сумі 7475 дол. США, з кінцевою датою повернення вкладу 30. 03. 2014 року. В подальшому позивач скориставшись своїм правом збільшити суму депозиту, 06. 11. 2013 року поповнила вклад на суму 7380 та 618 дол. США. Таким чином, загальна сума вкладу склала 15 473 дол. США. Позивач зазначає, що за два дні до закінчення терміну дії договору вона в телефонному режимі звернулась до відділення банку і попередила про свій намір забрати вклад. 31. 03. 2014 року позивач прийшовши до відділення банку з метою отримання вкладу, отримала відмову, яка була вмотивована відсутність коштів. Того ж дня позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про повернення банківського вкладу. В подальшому позивач отримувала вклад лише в тих умах, які були в касі банку. 05. 05. 2014 року позивачем було отримано лист від відповідача з повідомленням про те, що позивач може отримувати свої гроші в межах, встановленими нормативним актами НБУ, а саме 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Однак, не зважаючи на лист відповідача, 05. 05. 2014 року позивач пред'явивши працівникам відділення банку вищезазначений лист, змогла отримати лише 50 дол. США. Таким чином відповідачем не було повернуто позивачу гроші в сумі 4323 дол. США. В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просила суд стягнути з відповідача на користь позивача не виплачену суму депозитного вкладу в розмірі 4323 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06. 05. 2014 року становить 49582,98 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій також зазначено, що позивач позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. ПАТ «Міський комерційний банк» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представником ПАТ «Міський комерційний банк» під час розгляду справи були надані до суду заперечення проти позову, в яких представник відповідача посилався на те, що згідно п. 2.2. договору, умови договору про витребування в будь-який момент необхідної суми, виконуються належним чином за умови наявності валютних коштів в касі банку. В зв'язку із зазначеним представник відповідача вважаючи вимоги позову не обґрунтованими, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30. 10. 2013 року [PERSON] уклала з ПАТ «МКБ» договір строкового банківського вкладу №2630/93/137694 «Ваш святковий» (з виплатою відсотків щомісячно) (а.с. 4-8). Вбачається, що предметом договору є розміщення депозитного вкладу в сумі 7475 дол. США, з кінцевою датою повернення вкладу 30. 03. 2014 року. В подальшому позивач скориставшись своїм правом збільшити суму депозиту, 06. 11. 2013 року поповнила вклад на суму 7380 та 618 дол. США. Таким чином, загальна сума вкладу склала 15 473 дол. США, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи. Позивач при зверненні до суду зазначала, що за два дні до закінчення терміну дії договору вона в телефонному режимі звернулась до відділення банку і попередила про свій намір забрати вклад, однак 31. 03. 2014 року коли позивач прийшовши до відділення банку з метою отримання вкладу, отримала відмову, яка була вмотивована відсутність коштів. Встановлено, що того ж дня, а саме 31. 03. 2014 року, [PERSON] звернулась до центрального офісу банку із письмовою заявою про повернення банківського вкладу. В подальшому позивач отримувала вклад лише в тих сумах, які були наявні в касі банку. 05. 05. 2014 року позивачем було отримано лист від відповідача з повідомленням про те, що позивач може отримувати свої гроші в межах, встановленими нормативним актами НБУ, а саме 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Однак, не зважаючи на лист відповідача, 05. 05. 2014 року [PERSON] пред'явивши працівникам відділення банку вищезазначений лист, змогла отримати лише 50 дол. США. Таким чином вбачається, що відповідачем не було повернуто позивачу гроші в сумі 4323 дол. США, на що слід зазначити наступне. Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Крім того статтею 1060 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Таким чином вбачається, що відповідач всупереч волі позивача продовжує користуватись його грошовими коштами. Встановлено, що відповідач не повернув позивачу суму депозитного вкладу у терміни визначені умовами укладеного договору, чим порушив свої зобов'язання по договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім того, своїми діями відповідач порушив також вимоги ст. ст. 629 та 1060 Цивільного Кодексу України, пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року №516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що у встановлений в договорі строк відповідач суму вкладу позивачу не повернув, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а тому приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу в розмірі 4323 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06. 05. 2014 року становить 49582,98 грн. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює в сумі 5000 грн., слід зазначити наступне. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди посилалась на те, що відмова відповідача від повернення депозитного вкладу, щоденні поїздки до банку за своїми грошима та приниження від необхідності щоденного випрошування грошей спричинили позивачу фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Судом встановлено, що при відмові у здійсненні повної виплати депозитного вкладу відповідачем були порушені права позивача, в зв'язку з чим позивачем були понесені певні моральні страждання. Проте, суд не погоджується з визначеною позивачем сумою моральної шкоди, вважаючи її завищеною, а тому з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 545 грн. 83 коп. та стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial