Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Суворовський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням та стягнення витрат за комунальні послуги. В обґрунтування вимог позивач вказував на те, що в 2004 році відповідач одружився, а в 2006 році зібрав речі і виїхав з квартири і не проживає в ній по теперішній час, а він змушений був нести витрати на оплату комунальних послуг не тільки за себе, а і за відповідача. Посилаючись на ст.ст.71,72 ЖК України позивач просив визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням та стягнути з нього витрати на комунальні послуги та послуги за споживання газу, користування ліфтом, антеною на загальну суму 6359,31 грн. В ході розгляду справи до участі було залучено третіх осіб [PERSON] та [PERSON] та Суворовський РВ в м.Одесі головного управління ДМС України в Одеській області. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позов та вказували на те, що відповідач не допомагає, весь тягар по оплаті послуг лежить на ньому, тоді як [PERSON] є матеріально забезпеченим. Представлений розрахунок стосується тільки оплати послуг, коли ще не було лічильників. Відповідач в засідання не з'явився, його адвокат був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався і про причини неявки не повідомляв. Третя особа [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач не бажає їм допомагати, а вони знаходяться в тяжкому матеріальному становищі, разом з тим вони згодні платити за онука, сина відповідача. Третя особа [PERSON] до суду не з'явився, від нього є заява про розгляд справи в його відсутності. Представники третіх осіб Суворовського РВ та головного управління ДМС в Одеській області до суду не з'явилися, в матеріалах справи є клопотання від Суворовського РВ про слухання справи в їх відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Як видно із свідоцтва про право власності на житло [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Згідно з актом від 1 липня 2013 р. [PERSON] не проживає , особистих речей не має, в квартиру не намагався вселитися. В квартирі є зареєстрованим місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/4 частини квартири [ADDRESS] по 37182,67 грн. з кожного. Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з нормами ч.1,2,3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Отже, виходячи із змісту права власності, вимога позивача про втрату відповідачем права користування житловим приміщенням є незаконною, оскільки [PERSON] як співвласник квартири може втратити право користування майном лише на підставі угоди при відчуженні своєї власності. Разом з тим, виходячи із вимог ч.4 ст.319 ЦК України та 360 ЦК України, якими визначено, що власність зобов'язує, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, позовна вимога про стягнення витрат по сплаті вартості послуг за комунальні послуги підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно з преамбулою Закону України „Про житлово-комунальні послуги" №1875-ГУ від 24.06.2004 року цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 156 ЖК України визначає права і обов'язки членів сім'ї власника жилого будинку (квартири). Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Так, за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх ді тей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст..162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Також, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги. Оскільки вказані Правила зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі позивача несуть солідарні зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №5 від 14.-1.2009 року, власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з вимогами ст.32 Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» від 9 грудня 1999 р. № 2246 розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Згідно з ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Починаючи з травня 2007 року по грудень 2012 року позивачем було сплачено вартість послуг по утриманню будинків та прибудинкової території - 2771,40 грн., вивіз сміття - 936 грн., обслуговування ліфту - 846,65 грн., гаряча вода - 152,18 грн., опалення - 4027,97 грн., газ - 327,47 грн. Виходячи з того, що витрати по утриманню будинків та прибудинкової території, обслуговування ліфту та опалення нараховуються в залежності від площі квартири та від кількості співвласників квартири, суд вважає, що сплачені витрати повинні бути розподілені на чотирьох співвласників, а не на трьох, як вказує позивач, тому з відповідача потрібно стягнути вартість сплачених послуг по утриманню будинків та прибудинкової території - 692,86 грн.(2771,45 грн./4) та обслуговування ліфту - 211,66 грн.(846,65 грн./4) та по опаленню 1006,99 грн. (4027,97 грн./4). Приймаючи до уваги, що тариф за надання послуг з газопостачання, вивіз сміття , та постачання гарячої води розраховується в залежності від кількості зареєстрованих осіб, тому з відповідача необхідно стягнути 1/5 частину від сплаченої суми, а саме по газу - 65,49 грн. (327,47/5 ), вивіз сміття - 187,2 грн. (936 грн./5), та гаряча вода - 30,44 (152,18/5). Що стосується вимоги про стягнення вартості послуги за антену та радіо, то вона є безпідставною, оскільки такі послуги не відносяться до житлово-комунальних. Отже, вимога позивача за вказаний період часу підлягає задоволенню частково у сумі 2194,64 грн., враховуючи те, що відповідач є саме співвласником квартири та зареєстрованим в ній.

Outcome: partial