Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, вказавши в ньому, що є власником квартири, яка знаходиться на [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 1995 року № [NUMBER], яке видано згідно із розпорядженням представництва Фонду державного майна України за реєстровим номером 14038. Зазначив, що крім нього в даній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] здійснювали перешкоди моєму проживанню з 2009 року у власній квартирі по [ADDRESS] (власноруч без його відома замінили дверний замок, після чого він кілька разів намагався ввійти до власної квартири, проте відповідачі чинили опір), а з 2015 року добровільно звільнили приміщення за вказаною адресою, про що не повідомили його. Більшість комунальних послуг та витрат по утриманню квартири не сплачувались. Однак фактично за вказаною адресою відповідачі не проживають з 2015 року, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації. Вказав, що відповідачі не проживають за фактичним місцем проживання з 2015 року та по сьогоденні мешкають за іншою адресою: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають [ADDRESS] Відповідно до довідки КЖРЕП 14 від 10.07.2017 заборгованість за комінуальні послуги з 01.04.2010 року складає 2 191,56 грн.). Крім того, зазначив, що з 2009 року і по сьогодення він знаходиться на обліку в лікувально-профілактичному закладі, оскільки хворію на важку хворобу - цукровий діабет II тип. сер. важкості, субкомпенсований, відповідно до висновку ЛКК №535 від 21.07.2017 року виданий КМУ "Міська поліклініка №2" місто Чернівці. Дана хвороба потребує постійного контролю, лікування, значних грошових витрат та належних умов життя, але через протиправні дії відповідачів щодо його проживання у власній квартирі, його стан здоров'я поступово погіршувався. Вище вказані факти спричинили для нього вагому моральну травму, шляхом заподіяння серйозних проблем зі здоров'ям, у зв'язку зі здійсненням перешкод проживанню у власній квартирі. Просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Стягнути з відповідачів на свою користь грошові кошти в сумі 2191,56 грн. у відшкодування через появу заборгованості за комунальні послуги та витрати по утриманню квартири, а також 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та представники позивача позов підтримали, підтвердивши обставини, які в ньому зазначені, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи просила розглянути справу у її відсутності та у разі прийняття рішення просить врахувати інтереси дитини відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 1995 року № [NUMBER], яке видано згідно із розпорядженням представництва Фонду державного майна України за реєстровим номером 14038 [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно довідки КЖРЕП-14 від 10.07.2017 року в кватирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до акту КЖРЕП-14 від 10.07.2017 року відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживають. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що відповідачів бачили декілька разів на подвір*ї будинку, але їм не відомо чи проживають дані особи в квартирі [ADDRESS]. Виходячи з матеріалів справи, суд приходить до висновку, що відповідачі більше року без поважних причин не проживають в [ADDRESS], а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Щодо позовних вимог про відшкодування грошових коштів, то слід зазначити наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають більше двох років в квартирі [ADDRESS], відповідно і не використовують комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи, зокрема актом ЖРЕП-14 від 10.07.2017 року, а тому в задоволені цих вимог слід відмовити. Позивач заявив також вимоги про стягнення моральної шкоди, посилаючись на свої моральні страждання. Разом з тим, з розяснень, даних у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», випливає, що позов про відшкодування моральної шкоди може бути задоволено у випадках, коли законодавством встановлена відповідальність за її заподіяння. Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, врегульовані Житловим кодексом України, який не передбачає відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди. Виходячи з викладеного, в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial