Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У червні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Позивач посилається на те, що 26.01.2002 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано 22.02.2005. В шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Оскільки спільний з відповідачем син є повнолітнім, натомість продовжує навчання у Київському коледжі комп`ютерних технологій та економіки НАУ, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання в розмірі 1/3 з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.06.2020 до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 21.07.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у відкрите судове засідання з викликом сторін. Позивач надав до суду заяву про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Суд вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та задовольнити частково позовні вимоги, ухваливши заочне рішення за наданими доказами. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.01.2002 [PERSON] та [PERSON] у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 69 зареєстрували шлюбі (а.с.5). 22.02.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 69 шлюб між подружжям розірвано (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . З свідоцтва про народження дитини від 30.07.2002, актовий запис № 1358, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції вбачається, що батьком [PERSON] вказано [PERSON] (а.с.7). За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно наданої довідки від 11.06.2020 № 91 [PERSON] в 2017 році вступив до Київського коледжу комп`ютерних технологій та економіки НАУ першого рівня акредитації після закінчення 9 класів на третій курс денного відділення. Термін закінчення навчання 30.06.2021 (а.с. 14). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Так, як вбачається з довідки виданої [PERSON] , останній закінчує навчання 30 червня 2021 року. На час розгляду справи судом, доказів того, що [PERSON] , буде продовжувати й надалі навчання матеріали справи не містять. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, враховує наступні обставини, що син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у коледжі на 3 курсі денної форми навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання. При цьому, визначений позивачем розмір аліментів не є завищеним. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 щомісячно, що буде справедливим та достатнім порівнюючи обов`язки кожного із батьків щодо спільної дитини, оскільки і позивач у справі зобов`язана також утримувати дитину матеріально на період навчання до 30.06.2021. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved