Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно, який мотивував тим, що на праві приватної власності його матері [PERSON], яка померла [INFO] належав житловий будинок по [ADDRESS]. Господарство в якому станом на 15.04.1991 року проживала вона сама, відносилося до суспільної групи "колгоспний двір". Після смерті своєї матері, позивач є єдиним спадкоємцем вищезазначеного житлового будинку. У відповідний термін він подав заяву до Державного нотаріуса про прийняття спадщини по закону після смерті матері, однак через відсутність правовстачовлюючих документів на даний житловий будинок з господарськими спорудами, він не зміг належним чином оформити спадщину. Тому позивач просить суд визнати за ним, [PERSON], 1960 р.н., жителем [ADDRESS], право власності на житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по [ADDRESS], які залишилися після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] Представник позивача, адвокат [PERSON] подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, а справу розглядати у відсутності позивача та його представника. Голова Новоселицької сільської ради О.Тарабас подав до суду заяву, де вказав, що не заперечує проти позову [PERSON], справу просить розглядати у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що: [PERSON] станом на 15.04.1991 р. проживала одна у господарстві по [ADDRESS], яке відносилося до суспільної групи "колгоспний двір" (Довідка Новоселицької сільської ради №406 від 19.09.2014 р.); за господарством числиться земельна ділянка загальною площею 0,35 га, яка була у користуванні [PERSON] з 1996 р. (Довідка Новоселицької сільської ради №403 від 19.09.2014 р.); ринкова вартість майна становить 96172,00 грн. (Висновок про незалежну оцінку майна від 23.09.2014 р.). На вказаний житловий будинок був виданий технічний паспорт, та згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житловий будинок по [ADDRESS] відповідає державним будівельним нормам. [INFO] [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть серії І-НМ №183821), після її смерті спадкоємцем за законом є її син, позивач по справі [PERSON], який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, відповідно до якої була заведена спадкова справа №97/2014 (Довідка Першої Снятинської ДНК №1163/02-14 від 19.09.2014 р., витяг №37257696 від 28.04.2014 р. про реєстрацію у спадковому реєстрі за №56025122), проте оформити спадщину належним чином позивач не зміг, оскільки на вказане майно відсутні правовстановлюючі документи, про що свідчать Відмова Державного нотаріуса Першої Снятинської ДНК №1178/02-14 від 26.09.2014 р. та Виписка з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ" №51094 від 10.09.2014 р., згідно якої право власності на вказане майно не зареєстроване. Все вище наведене дає суду підстави вважати, що позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, оскільки відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного суд вважає, що слід визнати за [PERSON], 1960 р.н., жителем [ADDRESS], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS].

Outcome: approved