Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 18.05.2006 року державним реєстратором Чугуївської держнотконтори за № 3222347 проведена державна реєстрація обтяжень речових прав на жилий будинок № 3 по вулиці Калмицька (колишня Фрунзе) в м. Чугуєві Харківської області, власником якого є [PERSON]. Реєстраційна дія здійснена на підставі договору довічного утримання від 03.04.1993 року № 2-1345 (реєстровий № 168) [PERSON] Однак, як вбачається з документів: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого Чугуївською держнотконторою 05.07.1990 року за № 2-2013, та договору дарування, зареєстрованого Чугуївською держнотконторою 04.07.2003 року за № 1315, 49/100 та 51/100 частини будинку відповідно за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Калмицька (колишня Фрунзе), 3, перебували у власності [PERSON] Таким чином, [PERSON] не мала у власності нерухомого майна за цією адресою. Зазначене також підтверджується листом від 08.07.2017 року за № [NUMBER] «Чугуївське МБТІ» та листом від 04.08.2017 року за № [NUMBER] «Чугуївське МБТІ», відповідно до якого [PERSON] мала у власності 13/50 частин житлового будинку № 3 по провулку Фрунзе в м. Чугуєві Харківської області, які на підставі договору довічного утримання від 03.04.1993 року № 2-1345 перейшли у власність [PERSON] Враховуючи вищевикладене, державна реєстрація обтяжень речових прав на жилий будинок за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Калмицька (колишня Фрунзе), 3, проведена помилково. Факт накладення обтяження встановлено приватним нотаріусом [PERSON] 18.08.2017 року при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Калмицька (колишня Фрунзе), 3. У звязку з наявністю даного обтяження на будинок вона не в змозі реалізувати своє право на даний обєкт нерухомого майна. Від позивача в судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити та ухвалити рішення в її відсутності (а.с.24). Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника нотконтори та ухвалення рішення згідно чинного законодавства (а.с.22). Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину серії НВО № 732364, реєстровий № 400, посвідченого 17.08.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] позивач [PERSON] є спадкоємцем майна свого батька, [PERSON], [INFO], який помер 02.02.2017 року, яке складається з житлового будинку № 3 з надвірними будівлями по вулиці Калмицька (колишня назва Фрунзе) в місті Чугуєві Харківської області (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 18.08.2017 року за № 94977606 накладено заборону на нерухоме майно, а саме: житловий будинок №3 по вулиці Фрунзе в м. Чугуєві Харківської області, власником якого зазначено [PERSON]. Реєстраційна дія здійснена на підставі договору довічного утримання від 03.04.1993 року реєстровий № 168 (а.с.14). Однак, згідно повідомлення КП «Чугуївське МБТІ» за № 1683 від 04.08.2017 року [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого 3 квітня 1992 року державним нотаріусом Чугуївської держнотконтори [PERSON], реєстровий № 2-1345, передала у власність [PERSON] належні їй 13/50 частин житлового будинку, що знаходяться за адресою: Харківська область, місто Чугуїв, провулок Фрунзе, 3 (а.с.15). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської держнотконтори [PERSON] 05.07.1990 року, реєстровий № 2-2013, зареєстрованого в КП «Чугуївське МБТІ» 10.07.1990 року в реєстровій книзі № Д-3, реєстровий № 872 (а.с.11,12), та договору дарування серії ВАК № 562046, посвідченого 04.07.2003 року державним нотаріусом Чугуївської держнотконтори [PERSON], реєстровий № 1315, та зареєстрованого в КП «Чугуївське МБТІ» 09.07.2003 року в реєстровій книзі № Д-3, реєстровий № 872 (а.с.13), житловий будинок № 3 по вулиці Калмицькій (колишня назва Фрунзе) в м. Чугуєві Харківської області належав [PERSON], про що також зазначається в повідомленні КП «Чугуївське МБТІ» від 08.07.2017 року за № 1463 (а.с.16). Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не мала у власності нерухомого майна за адресою: Харківська область, місто Чугуїв, вулиця Фрунзе, 3. З огляду на зазначене, державна реєстрація обтяжень речових прав на житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Калмицька (колишня Фрунзе), 3, проведена помилково. Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для обмеження у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Калмицька (колишня Фрунзе), 3. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Всупереч цьому, у зв'язку із наявністю зазначеної заборони, позивач залишається обмеженим у реалізації свого права власності в частині розпорядження спадковим майном. Відповідно до ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, судовим розглядом встановлено відсутність документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію обтяжень речових прав на житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Калмицька (колишня Фрунзе), 3, що свідчить про помилку в записах Державного реєстру, яка впливає на права позивача, порушуючи її право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Згідно з ч.2 ст.26 зазначеного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Що стосується позовних вимог щодо зобовязання саме відповідача вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про обтяження, то суд вважає їх безпідставними, оскільки згідно ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є як субєкт державної реєстрації прав, так і нотаріус. На підставі викладеного,

Outcome: partial