Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

27 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилалась на те, що з 20 червня 2009 року вона з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №106. Від шлюбу мають одну спільну малолітню доньку- [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом із нею. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Тому вона змушена звернутися до суду і просила суд стягнути з відповідача на її користь, на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі і просила суд розглядати справу у її відсутність. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], в судові засідання не з'являється, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, з урахуванням положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Поштові повідомлення, що направлялись за місцем реєстрації відповідача, повернулись на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, суд вважає за можливе ухвалити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. За вказаних обставин суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з'явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. З 20 червня 2009 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №106. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано./а.с.6/ Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], батьком якої відповідно до свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON]/а.с.5/ Малолітня дитина мешкає разом із матір'ю/а.с.11/, знаходячись на утриманні останньої, відповідач, являючись батьком дитини, належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь, на утримання малолітньої доньки [PERSON], до досягнення останньою повноліття. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів або домовленістю між батьками. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, що мають бути стягнуті з відповідача, суд у відповідності до вимог ст.182 СК України, враховує як стан здоров'я та матеріальне становище батька та дитини, так і ті обставини , що відповідач окрім малолітньої доньки інших утриманців не має, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки він за своїм матеріальним станом може виплачувати аліменти у заявленому розмірі. Вимога позивача про стягнення аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача є необґрунтованою та безпідставною, належними та допустимими доказами не підтверджена. Судові витрати, відповідно ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial