Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

7 червня 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між сторонами усного договору купівлі-продажу від 7 жовтня 2016 року він доставив в місто Київ на вулицю Шовкуненка, 4 кв. 55 металеві вхідні двері (дуб золотий), вартістю 7000 грн. У звязку із відсутністю коштів відповідач сплатив лише 2675,00 грн, решту 4325,00 грн зобовязався сплатити до 1 листопада 2016 року. Проте борг дотепер не повернув, на дзвінки та письмову претензію відповіді не надає, тому просить стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 4325 грн, встановлений індекс інфляції та три проценти річних в розмірі 330 грн. 26\~червня 2017 року представник відповідача за первинним позовом [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 14 серпня 2016 року сторони уклали усний договір купівлі-продажу трьох металопластикових вікон та чотирьох дверей. Відповідач відразу сплатив аванс в рахунок оплати вартості товару та його доставку в [ADDRESS] в розмірі 12000 грн, решту грошей 12000 грн повинен був сплатити після доставки товару та його установки. Проте позивач у встановлений 15-денний термін роботу не виконав, гроші не повернув. У жовтні 2016 року останній привіз замовлення та встановив лише частину вікон та дверей. Натомість привіз вхідні двері, що не було передбачено умовами договору, та встановив їх. Це була додаткова послуга за невиконання умов договору. Відповідач доплатив позивачу ще 12000 грн та попросив провести точні розрахунки витрат на вікна, двері та пальне. Однак з грудня 2016 року позивач в телефонному режимі погрожує відповідачу та вимагає ще 4325 грн за вхідні двері. Відповідач виявив ряд суттєвих недоліків у виконаній позивачем роботі, який не надав йому акта виконаних робіт, інших документів та дозволів. Тому він найняв спеціалістів та оплатив їм роботу. Згідно з прайсами на аналогічний товар він встановив, що вартість його замовлення позивачу становить 18882,82 грн, у тому числі, за двері у ванну та туалет 4712,82 (2356,41 грн х 2), за двері в кухню та кімнату 1920 грн (960 грн х 2), вікно кухонне з установкою 4650 грн, вікно кімнатне з установкою 3200 грн та двері вхідні «Дуб золотий» - 4400 грн. Він сплатив позивачу 24000 грн. Таким чином позивач повинен повернути йому 5117,18 грн. Крім того, підлягають поверненню витрати на установку вікон і дверей в розмірі 3411,00 грн. Розмір пені за 10 місяців (з серпня 2016 року по червень 2017 року) складає 213,20 грн (8528,18 грн х 3% : 12 міс. х 10 міс.). Відповідач є споживачем. Незаконними діями позивача йому завдана моральна шкода у вигляді переживань. Для відновлення своїх порушених прав відповідач змушений докладати додаткових зусиль, що тягне за собою додаткові витрати, тому просить\~ розірвати договір купівлі-продажу від 14.08.2016, укладений між сторонами, стягнути із позивача на його користь матеріальні збитки в розмірі 8741,38 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн та стягнути із позивача в дохід держави судові витрати. У ході підготовки справи до розгляду представник зустрічного позивача зменшила позовні вимоги та просить стягнути із позивача на користь її довірителя моральну шкоду в розмірі 10000 грн та понесені судові витрати. У своїх письмових запереченнях поти зустрічної позовної заяви позивач посилається на те, що між сторонами було укладено усний договір купівлі-продажу товару. Зокрема він виписав чек на поставку 5 дверей та 2 вікон із зазначенням ціни та витрат на пальне на загальну суму 24028 грн. [PERSON] ціни погодив та вніс авансовий платіж в розмірі 12000 грн. Відповідно до умов договору він взяв на себе зобовязання доставити вказаний у чекові товар до м. Києва, а відповідач прийняти цей товар та оплатити його вартість. Умови їхнього договору не передбачали виконання ним робіт з монтажу поставленого товару. [PERSON] не надав доказів на спростування зазначеного. Натомість на прохання останнього він рекомендував спеціалістів з монтажу, надавши номер телефону. Строки поставки товару не були обумовлені у звязку з тим, що [PERSON] не проживав в м. Києві, тому вони не є порушеними. Коли він повідомив про можливість забрати замовлення, відповідач додатково замовив вхідні двері та попросив доставити весь товар разом. Відповідач не зазначає які саме недоліки він виявив у поставленому товарі та які він має претензії до його роботи. Поставлений товар сертифікований та належної якості. Щодо збитків, які відповідач визначає як різницю між сумою, сплаченою ним ФОП за товар, та сумою за аналогічний товар за цінами в інших продавців, то в розумінні норм чинного законодавства це не може вважатися збитками. Щодо стягнення моральної шкоди, то вони є необґрунтованими. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 06.07.2017 об»єдано зустрічний позов [PERSON] з первісним позовом ФОП [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, зустрічний позов не визнала повністю, представник відповідача позов не визнала повністю, зустрічний позов підтримала повністю. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, зазначила, що замовлення в повному обсязі було виконано позивачем 07.10.2016 за усною домовленістю із відповідачем. Вхідні двері мали нестандартний розмір, тому були виготовлені за окремим замовленням. Позивач веде спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат, які обліковуються в Книзі обліку доходів, у якій відображено вартість проданого товару відповідачу та борг останнього. Відповідач 12.10.2016 розрахувався по чеку від 14.08.2016, коли привіз гроші у магазин. Позивач як підприємець не здійснює роботи по встановленню вікон та дверей. В судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, які повністю відтворюють зміст зустрічних позовних вимог. Також пояснила, що позивач займається встановленням вікон та дверей. 07.10.2016 позивач дійсно доставив відповідачу у м. Київ замовлення, зазначені у двох чеках, та провів установку частини замовлених речей. Вхідні двері передав відповідачу у рахунок невиконаних робіт по встановленню решти вікон та дверей, чому доказів немає. Таким чином, відповідач вважає, що між сторонами проведено повний розрахунок. Відповідач 07.10.2016 доплатив позивачу 12028,00 грн відповідно до чеку від 14.08.2016, за вхідні двері взагалі не сплачував. Ці двері відповідачу не сподобались, проте позивач умовив останнього придбати їх. Договір підряду між сторонами не укладався. Проте, на думку відповідача, у чекові зазначено вартість товару із його установкою відповідно до усної домовленості між сторонами. Доказів незадовільного стану здоров»я відповідача його представник не надала у звязку з їх відсутністю. Надані нею для порівняння замовлення на вікна підтверджують, що позивач зазначив у товарному чекові вартість товару та послуг за установку. Проте спільних ознак зазначених у замовленні та товарному чеку товарів не змогла зазначити. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що позивач є субєктом господарювання фізичною особою підприємцем та платником єдиного податку. Відповідне свідоцтво видано для проведення господарської діяльності, зокрема інших видів роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с.71 копія свідоцтва). Між сторонами було укладено усний договір купівлі-продажу дверей та вікон, що підтверджується копіями товарних чеків від 14.08.2016 № 46 та від 07.10.2016 № 921. У цих чеках не передбачено виконання робіт за договором підряду. Відповідно до чека від 14.08.2016 № 46 позивач відпустив товар на суму всього 24028,00 грн, зокрема двері та вікно (ванна) вартістю 3621,00 грн, двері (туалет) вартістю 2587,00 грн, двері (кухня) вартістю 3860,00 грн, двері (кімната) вартістю 4360,00 грн, вікно (кухня) вартістю 5378,00 грн, вікно (кімната) вартістю 3472,00 грн та витрати на пальне в розмірі 750,00 грн (а.с.24 копія чека). Вартість цих виробів позивач обґрунтував програмами обрахунку вікон та дверей металопластикових (а.с. 41-44). Відповідач отримав вироби та сплатив позивачу вартість цього товару та пального в розмірі 24028,00 грн відповідно до чека від 14.08.2016 № 46 у повному обсязі, що визнається та не оспорюється представниками сторін. За чеком від 07.10.2016 № 921 позивач відпустив двері вхідні металеві утеплені нестандартні квартирні розміром 88 х 230 вартістю 7000,00 грн та отримав авансовий платіж в розмірі 2675,00 грн, заборгованість складає 4325 грн (а.с.7 - копія чека та записи у Книзі обліку доходів, яка була оглянута). Претензія позивача, яку він направив 08.12.2016 відповідачу щодо сплати боргу, залишилась без будь-якого реагування з боку останнього (а.с.5, 6). Представник відповідача визнала, що позивач доставив відповідачу зазначені двері, останній їх прийняв та оплату не здійснив. Доказів існування інших домовленостей між сторонами суду не було надано. Докази, надані позивачем, не спростовано. Належних та достовірних доказів щодо відсутності його боргових зобовязань відповідач не надав. Рахунок-фактура від 20.06.2017 № 4 та замовлення від 20.06.2017 № 3 та від 22.06.2017 № 47 (а.с.25-27) були надані представником відповідача на підтвердження того, що у товарному чекові від 14.08.2016 № 46 вартість товару зазначена з урахуванням вартості установки вікон та дверей, що не виконав позивач. Ця обставина не знайшла свого підтвердження у ході розгляду справи, оскільки представник відповідача для порівняння посилалась лише на зазначений товарний чек та ціни в ньому. Проте цей чек не містить розмірів виробів та інших ідентифікуючих ознак товару, необхідних для порівняння. Порівнявши рахунок-фактуру від 20.06.2017 № 4, замовлення від 20.06.2017 № 3 та від 22.06.2017 № 47 з програмами обрахунку вікон та дверей, наданими позивачем, також не вбачається, що замовлення є ідентичними, так як зазначена в них інформація відрізняється щодо дати їх видачі, щодо розмірів замовлених виробів та інших ідентифікуючих ознак. Відповідно до положень ст. ст. 626,628,629,638-640 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Таким чином, між позивачем та відповідачем дійсно виникли цивільно-правові відносини (укладення договору купівлі-продажу), які регулюються вказаними вище нормами матеріального права. Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, оглянувши Книгу обліку доходів за 2016 рік, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору, що є підставою для стягнення із нього заборгованості за основним боргом. Позивач при предявленні позову сплатив судовий збір у розмірі 640 грн (а.с.1), який підлягає стягненню із відповідача. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки звертаючись до суду із позовом про стягнення суми боргу, інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, позивач помилково послався на ст. 625 ЦК України. Як вбачається із товарного чеку від 07.10.2017 № 921, [PERSON] отримав двері від ФОП [PERSON] і в справі не йде мова про прострочення виконання грошового зобов'язання, а про купівлю-продаж дверей. Позивач не пред'являв відповідачу вимоги про повернення коштів, а про стягнення недосплачених коштів за двері, тому його вимоги про стягнення боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних не ґрунтуються на вимогах закону. В зустрічному позові вбачається за необхідне відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено неналежного виконання взятих на себе зобовязань зустрічним відповідачем. Доказів укладення між сторонами договору підряду не надано. Зустрічний позивач не надав також доказів заподіяння йому моральних страждань або інших негативних явищ, не зазначив ступінь вини зустрічного відповідача, ані причинно-наслідкового зв'язку між діями зустрічного відповідача та спричиненням моральної шкоди. Заявлений розмір моральної шкоди також повинен бути змістовно обґрунтований зустрічним позивачем і підтверджуватися належними і необхідними доказами, так як кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Зустрічний позивач не надав розрахунок відшкодування моральної шкоди та жодного підтвердження, що відшкодуванню підлягає саме ця сума грошових коштів. Суд враховує\~розяснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно з п. 4 якої позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. На підставі викладеного,

Outcome: partial