Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

30.01.2019 позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахування уточнень просив стягнути із [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 01.08.2007 в сумі 20 188,55 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. При цьому посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язання за договором не виконав. Ухвалою судді від 05.02.2019 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків десять днів (а.с.42). 01.03.2019 на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2019 позивачем подано заяву про усунення недоліків (а.с.45-49). Ухвалою судді від 12.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.77-78). Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви не заперечував проти ухвалення заочного рішення, просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відсутність представника позивача (а.с.36,37). Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про дату та місце судового розгляду, повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 06.08.2019 (а.с.63). Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Державної судової адміністрації України 29.01.2018 року щодо оголошень про виклик у суд учасників процесу, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.08.2007 [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою б/н про видачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту 3000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та отримав кредитну картку за № [NUMBER] , що підтверджується його підписом під заявою (а.с.10). 15.08.2007 відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду, який містить умови про нарахування відсотків і за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с.11). За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність укладеного 01.08.2007 кредитного договору між сторонами. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до розрахунку, наданого банком, заборгованість [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 13.01.2019 становить 20 188,55 грн., з яких: 8510,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4645,57 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 5595,43 грн. нараховано пені, 500,00 штраф (фіксована частина) 937,55 штраф (процентна складова) (а.с.55-56). За змістом розрахунку заборгованості (а.с.50-54,55-56) та виписки з особового рахунку [PERSON] (а.с.60-69) вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами в період з дати укладання договору по липень 2018 року, а також періодично сплачував суми на погашення кредиту, починаючи з моменту укладання кредитного договору та останній платіж в сумі 450 гривень відповідач здійснив 22.07.2018 (а.с.66). Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що [PERSON] отримав десять карток: № [NUMBER] - основна картка, а також наступні картки: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та остання № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня 09.2020 року (а.с.57). Так, дослідивши розрахунок заборгованості по відсотках, суд приходить до висновку, що нарахування відсотків, які підлягають стягненню, проведено з порушенням умов договору, з огляду на наступне. У Довідці про умови кредитування та використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (яка підписана відповідачем) передбачено, що базова відсоткова ставка в місяць становить 1,9 % (а.с.11). Зазначена довідка також містить умови щодо сплати позичальником: щомісячного платежу в розмірі 7% від заборгованості, але не менш ніж 50 грн. до 25 числа місяця наступного за звітнім; відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 1,9% на місяць (22,8 % на рік) та комісії. Проте, з розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що починаючи із 01.01.2013 та у подальшому банк збільшував розмір відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10.01.2009 року набрав чинності Закон України від 12.12.2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10.01.2009 року, є неправомірними. Якщо ж умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 9 січня 2009 року. Така Правова позиція Верховного суду України викладена у рішеннях від 19.12.2012 року у справі № 6-144цс12 та від 26.09.2012 року у справі № 6-89цс12). При цьому, використання позивачем відсоткової ставки в розмірі іншому, ніж 22,8 % на рік без погодження з [PERSON] не відповідає вимогам закону та не узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 05.03.2018 по справі №192/156/17-ц, від 16.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, від 30.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, від 18.04.2018 по справі №234/10860/16-ц та від 11.07.2018 року у справі №356/1261/16-ц. Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості по відсотках суперечить вимогам законодавства. Так, згідно розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом виникла з 31.10.2008, з урахуванням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості зі сплати відсотків, розрахунок яких за зазначеній період здійснюється за формулою: тіло кредиту х процентну ставку х кількість днів : 360 днів : 100. (8510,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту х 22,8 % - відсоткова ставка за кредитом х 283 днів - кількість прострочених днів (за період з 02.04.2018 по 13.01.2019) : 360 днів : 100 = 1 525, 28 грн. Відтак стягненню на користь банка підлягає заборгованість за відсотками в розмірі 1 525, 28 грн. Позовні вимоги банку про стягнення пені і штрафів не підлягають задоволенню, оскільки їх нарахування не передбачено змістом заяви та Довідки, які підписав позичальник. Вимоги про стягнення комісії, яка визначена в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», банком не заявлялись. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, що призводить до порушення майнових прав позивача, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 035, 28 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 8510,00 грн., заборгованості за відсотками 1 525,28 грн. Крім того, на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 954,89 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial