Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат. В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона раніше перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Даний шлюб було розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду від 19 листопада 2004 року, в зв'язку з чим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, було видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 29 жовтня 2011 р. Під час шлюбу, у них народилась - донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитину залишено проживати зі матір'ю. Вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням батьком його батьківських обов'язків в частині матеріального утримання дитини, судом було вирішено питання щодо стягнення з відповідача на утримання їхньої доньки, аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі - 500 грн, щомісячно, з усіх доходів відповідача. З моменту відкриття вищевказаного виконавчого провадження, за виконавчим листом № 1715/15213/12, виданим 23.01.2013 р. Рівненським міським судом та по теперішній час, у відповідача утворив заборгованість по аліментам, яка станом на 31.05.2017 рік становить 17770 грн. 97 коп. Вказує, що на сьогоднішній день прожитковий мінімум на дітей зріс, у зв'язку з чим вона звернулась до суду. Також, вважає за доцільним додатково стягнути з відповідача вже раніше понесені нею додаткові витрати пов'язані з навчанням, культурно, духовним розвитком дитини, та оздоровленням. Вказує, що стягнути з витрати пов'язані з навчанням дитини у музичній школі які складають 1938 грн., витрати пов'язані з відвідуванням дитиною Палацу дітей та молоді (культурний розвиток) па суму - 390 грн., витрати пов'язані з навчанням по забезпеченню дитині доступу до електронних бібліотек, навчальних матеріалів на Інтернет ресурсах, придбання планшету вартістю 7280 грн., витрати пов'язані з придбанням для дитини мобільного телефону, з метою можливості здійснення контролю дитини та її безпеки в сумі - 4422,80 грн., витрати пов'язані з оздоровленням дитини (відпочинок на морі) з перельотом до країни Турція загальною вартістю 28500 грн. від якої 1/2 вартості складає 14250 грн., витрати пов'язані з медичним обстеженням дитини в лабораторії клініки «СІНЕВО Україна» які складають - 4116 грн. 75 коп. Вказує, що відповідач жодного разу за всі ці роки не приймав участі у додаткових витратах на дитину, у зв'язку з чим вона просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в сумі 1611 грн. додаткових витрат на дитину. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувала у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду від 19 листопада 2004 року, в зв'язку з чим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, було видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 29 жовтня 2011 р. Під час шлюбу, у них народилась - донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитину залишено проживати зі матір'ю. Судом було вирішено питання щодо стягнення з відповідача на утримання доньки, аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі - 500 грн, щомісячно, з усіх доходів відповідача. З моменту відкриття вищевказаного виконавчого провадження, за виконавчим листом № 1715/15213/12, виданим 23.01.2013 р. Рівненським міським судом та по теперішній час, у відповідача утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 31.05.2017 рік становить 17770 грн. 97 коп. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої ст. 192 СК України, пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень; з 01 грудня - 1860 грн. Враховуючи вищезазначену норму СК України, суд вважає, що в позивача є всі підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення, оскільки розмір аліментів в сумі 500 гривень щомісячно було визначено в 2012 році, а тому з урахуванням інфляції та зміни рівня життя, суд вважає, що у позивача є право на збільшення розміру аліментів та їх стягнення у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат то суд зазначає наступне. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення додаткових витрат визнав частково. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Щодо витрат на оплату правової допомоги, суд зазначає наступне. Як роз'яснено у п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається із доданих до позовної заяви квитанцій про оплату послуг адвоката, 05 липня 2017 року, 21.06.2017 року та 05.07.2017 року [PERSON] сплатила адвокату Зражевській Я.О. кошти в загальній сумі 1000 грн.. Які саме послуги адвоката оплачені не зазначено та не встановлено. Таким чином, документально не підтверджено розмір витрат на правову допомогу, які понесла позивачка саме при вирішення судом цього спору, а тому відсутні підстави для відшкодування таких витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial