Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

22 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинського обласного управління ПАТ «Державний ощадбанк банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4179 від 28.08.2008 року на загальну суму 337 868,20 грн. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,24 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що 28 серпня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено кредитний договір № 4179, яким банк надав позичальникові кредит в сумі 200 000,00 грн. під 21 % річних з терміном останнього повернення не пізніше 26.08.2016 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі між сторонами 28.08.2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1931, відповідно до якого в іпотеку передано земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,24 га, кадастровий номер 0722884800:01:001:3300, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не виконує умови Договору кредиту, а тому станом на 17 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 337 868,20 грн. Згідно п. 4.2.2. кредитного договору передбачено, що банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в т.ч. й шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. На момент звернення банку до суду із даної позовною заявою, позичальник не виконав свої зобов'язання за вказаними вище кредитним договором, тобто, не здійснює повернення тіла кредиту та не сплачує встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Частиною 2 ст. 589 ЦК України також встановлено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку» та Договору іпотеки, право звернення стягнення на предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань по Кредитному договору виникає у іпотекодержателя в момент настання терміну виконання зобов'язань по Кредитному договору. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», тобто продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якому покупцеві. Відповідно до Договору Іпотеки, та ст.34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно із його цільовим призначенням, предмет іпотеки передається Іпотекодержателю в управління на період його реалізації. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених у заяві підстав та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, просив врахувати строк позовної давності та ст. 551 ЦК України. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено кредитний договір № 4179 (а.с. 16-21). За умовами кредитного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 200 000,00 грн. під 21 % річних з терміном останнього повернення не пізніше 26.08.2016 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору позичальник зобов'язувався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця проводити погашення кредиту рівними частинами та сплачувати проценти нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитним договором шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових нарахувань, починаючи з вересня 2008 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у філії - Волинське обласне управління AT «Ощадбанк». Згідно п. 4.З.1. Кредитного договору, позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором. Окрім того, п. 4.З.2. Кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит в сумі 200 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі між банком та відповідачем 28.08.2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1931, відповідно до якого в іпотеку передано земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,24 га, кадастровий номер 0722884800:01:001:3300, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22-25). [PERSON] кредит та проценти за його користування не повертає, що підтверджується розрахунком № 46-05-48/366 від 17 січня 2014 року. Загальна сума заборгованості станом на 17 січня 2014 року становить 337 868,20 грн., з яких: 134 049,72 грн. - заборгованість за кредитом; 76 255,95 грн. - пеня, 15 051,79 грн. - заборгованість у вигляді 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України); 112 510,74 грн. - інфляційні нарахування (згідно ст. 625 ЦК України). Представник відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що в процесі розгляду даної справи подав банку заяву про врегулювання проблемної заборгованості, та відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України просив застосувати строк позовної давності, так як частина вимог заявлена після спливу строку. Згідно поданих розрахунків вбачається, що пеня, три відсотки річних, інфляційні нараховані за період з 01.06.2009 року по 17.01.2014 року. Позовна заява датована 21.01.2014 року. Таким чином, суми штрафних санкцій за період з 01.06.2009 року по 17.01.2011 року нараховані поза строком позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні стягнення штрафних санкцій нарахованих за вказаний період, включаючи три відсотки річних та інфляційних, сума яких відповідно становитиме: пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 685,20 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 5 476,02 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту - 967,82 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 914,24 грн., втрати банку від інфляції за рахунок несвоєчасного повернення кредиту - 18 947,46 грн., втрати банку від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів - 36 259,37 грн. Загальна сума безпідставно нарахованих штрафних санкцій, трьох відсотків річних та інфляційних становить 68 250,11 грн. З врахуванням доповнень до заперечень поданих відповідачем 18.03.2014 року просив також, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 60 ЦПК України зменшити розмір пені, яку ПАТ «Державний ощадний банк» вимагає стягнути, і стягнути її в розмірі 5 000,00 грн. замість 65 094,73 грн. Однак підстав для зменшення розміру неустойки, що передбачено ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд не вбачає. Слід також зазначити, що 16.12.2013 р. позивачем за вих. № 26-2-1129/6486 направлено вимогу відповідачу про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 31). Проте, вказаний вище лист-вимога позивача залишена відповідачем без належної на те уваги та не було надано жодної відповіді на це звернення, що, на нашу думку, свідчить про визнання відповідачем зазначених порушень кредитного договору та погодження із сумою простроченої заборгованості по кредиту. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.1.3. вказаного вище іпотечного договору передбачено, що банк, як іпотекодержатель, має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або цим договором в цілому або будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 місяців. Пунктом 4.2. іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання в цілому чи тієї або іншої її частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Відповідно до п. 6.1. іпотечного договору передбачено, що банк набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина ) не буде виконана, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодвцем та боржником будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантів або завірянь, наданих іпотекодвцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Оскільки [PERSON] не виконує своє зобов'язання по поверненню грошових коштів, то звернення стягнення на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,24 га, кадастровий номер 0722884800:01:001:3300, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачу на праві власності, ґрунтується на умовах іпотечного договору та закону. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON], згідно іпотечного договору від 28.08.2008 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 4179 від 28.08.2008 року в сумі 269 618,09 грн. з врахуванням ст. 267 ЦК України, з яких: 134 049,72 грн. - заборгованість за кредитом; 65 094,73 грн. - пеня, 13 169,73 грн. - заборгованість у вигляді 3 % річних, 57 303,91 грн. - інфляційні нарахування. Крім того, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір у в розмірі 2 696,18 грн.

Outcome: partial