Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

що позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 травня 2019 р. відповідачем прийнято розпорядження № 25/1-127а «Про позбавлення премії працівників ТОВ «Карпатнафтохім» за травень 2019 р.», яким його було позбавлено щомісячної премії за травень 2019 р. При цьому відповідач жодних пояснень виданого розпорядження не надав. Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Положеннями ч. 4 ст. 97 КЗпП України регламентовано, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Однак за травень 2019 р. порушень трудової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган, не було. Позивач зазначає, що не притягався до дисциплінарної відповідальності за наслідками обходу заступником начальника виробництва ПХВССіКС з технічних питань [PERSON] та заступником начальника виробництва ПХВССіКС з виробництва [PERSON] корпусів цеху з виробництва хлорвінілу. Тому просте посилання на висновки обходу в розпорядженні № 25/1-127а «Про позбавлення премії працівників ТОВ «Карпатнафтохім», є недостатньою підставою для позбавлення його премії. Також позивач вважає спірне розпорядження таким, що винесене з особистих мотивів начальника цеху з виробництва хлорвінілу та адміністрації роботодавця, оскільки він не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував всі свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією. В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у позовній заяві. Просять задоволити позов. Представник відповідача - Яковишин З.В. подав відзив, в якому заперечив позовні вимоги. Зазначив, що 17 травня 2019 року о 03:50 год. при обході корпусів цеху з виробництва хлорвінілу заступником начальника виробництва ПХВССіКС з технічних питань [PERSON] у вагончику персоналу відділення хлорвінілу було виявлено факт порушення трудової дисципліни, а саме: сон позивача на робочому місці, який працює апаратником піролізу (ДХЕ) 6 розряду. Крім позивача, сон у вагончику персоналу відділення хлорвінілу було зафіксовано й у апаратників піролізу (ДХЕ) 5 розряду [PERSON] , [PERSON] та апаратника газорозділення (хлорвінілу) 5 розряду [PERSON] . У пояснювальній записці позивач стверджує, що не спав на робочому місці, хоча в свою обідню перерву має на це повне право. «Графіком роботи змінного персоналу цеху з виробництва хлорвінілу на 2019 рік», затвердженого 05.12.2018р. адміністрацією відповідача та погодженого з профкомом, визначено обід для апаратників змінного персоналу, зокрема, в нічну зміну: з 04.00 год. до 04.30 год. Про це не заперечує позивач, зазначаючи про це в пояснювальній записці. Отже, позивач, апаратники піролізу (ДХЕ) 5 розряду [PERSON] , [PERSON] та апаратник газорозділення (хлорвінілу) 5 розряду [PERSON] спали у вагончику персоналу відділення хлорвінілу до початку обідньої перерви, тобто, в робочий час. Факт сну зафіксовано відеозаписом з мобільного телефону [PERSON] . Таким чином, позивачем було порушено вимоги розділу 3 «Вимоги безпеки під час роботи» інструкції з охорони праці № 36 апаратника піролізу ДХЕ 6 розряду. Внаслідок чого Відповідачем було прийняте розпорядження №25/1-127а від 24.05.2019р. «Про порушення трудової дисципліни», на підставі якого Позивачу не нараховано премію за травень 2019р. В судовому засіданні представники відповідача не визнали позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві. У задоволенні позову просять відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] з 1 травня 2008 р. працює у ТОВ «Карпатнафтохім» апаратником піролізу (ДХЕ) шостого розряду відділення хлорвінілу цеху з виробництва хлорвінілу (а.с. 12). Пунктом 1 розпорядження від 24 травня 2019 р. № 25/1-127а «Про порушення трудової дисципліни», яке прийняте начальником цеху з виробництва хлорвінілу, за порушення п. 3 вимог робочої інструкції № 36 апаратнику піролізу ДХЕ 6 розряду цеху з виробництва хлорвінілу [PERSON] , згідно п. 1.4 додатку 5 «Положення про преміювання», вирішено премію за травень 2019 р. не нараховувати (а.с. 8-9). Зі змісту цього розпорядження вбачається, що 17.05.2019 о 03:50 год. ранку, при обході заступником начальника виробництва ПХВССіКС з технічних питань [PERSON] та заступником начальника виробництва ПХВССіКС з виробництва [PERSON] корпусів цеху з виробництва хлорвінілу, у вагончику персоналу відділення хлорвінілу було виявлено факт порушення трудової дисципліни, а саме сон на робочому місці, зокрема, апаратника піролізу (ДХЕ) 6 розряду [PERSON] , що є порушенням вимоги розділу 3 «Вимоги до безпеки під час роботи» робочої інструкції з охорони праці, якою заборонено сон на робочому місці. Рішенням комісії по трудових спорах ТОВ «Карпатнафтохім» від 14 червня 2019 р., яке оформлено протоколом № 4, вищевказане розпорядження залишено без змін (а.с. 11). Пунктом 3.1.16 Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Карпатнафтохім» передбачено, що коло обов`язків (робіт), які виконує кожен працівник по своїй професії або посаді, визначається, серед іншого, інструкціями по робочому місцю (а.с. 46). Розділом 3 Інструкції з охорони праці № 36 апаратника піролізу ДХЕ 6 розряду передбачено, що забороняється сон на робочому місці (а.с. 56). Пунктом 1.4 Додатку 5 до Положення про преміювання працівників ТОВ «Карпатнафтохім» визначено, що премія не нараховується за сон у робочий час (а.с. 66). Згідно із частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання. Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам. Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором). Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений. Зазначений вище правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 р. у справі № 755/22151/15-ц. Тим самим спростовується посилання позивача та його представника на порушення законодавства про оплату праці. Щодо фактичної підстави позову, суд зазначає наступне. У пояснюючій записці від 22.05.2019 позивач зазначає, що 17.05.2019 в зміну з 12:30 до 7:30 год., після обходу робочого місця, він готувався до відпочинку в свою обідню перерву з 4 год. до 4:30 год. Приліг щоб зняти напругу з ніг. За п`ять хвилин до 4 год. зайшов технолог виробництва [PERSON] і спитав як йому спиться. Сприйнявши його слова за гумор він відповів, що чудово, аж заслинився. Просить вибачити, що не зрозумів, що в технолога відсутнє відчуття гумору (а.с. 74). Суд критично оцінює покликання [PERSON] у пояснюючій записці від 22.05.2019 на гумор зі сторони заступника начальника виробництва ПХВССіКС з технічних питань [PERSON] , оскільки за всіма обставинами справи в той момент у нього не мало бути підстав вважати запитання [PERSON] гумором чи жартом, адже зважаючи на тривалість роботи позивача йому було достеменно відомо про посадові права та обов`язки заступника начальника виробництва ПХВССіКС з технічних питань [PERSON] щодо контролю за підлеглим персоналом. Тому на переконання суду зміст таких пояснень спрямований на уникнення можливого притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. З дослідженого судом відеозапису вбачається, що [PERSON] на робочому місці перебував у горизонтальному положенні (лежачи), що дає підстави вважати, що він міг спати на робочому місці (а.с. 58). Свідок [PERSON] пояснив суду, що на той час коли склалась спірна ситуація, він був стажистом у позивача. Була нічна зміна і вони проводили нічні роботи. Після чого прийшли на обідню перерву. Позивач є висококваліфікованим спеціалістом. Він ніколи не порушував трудову дисципліну. Зазначив, що вони були в кімнаті апаратників, прийшли на обід. Тієї ночі він не спав, а просто поставив ноги на крісло. Вказав про існування конфлікту позивача з адміністрацією підприємства. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідно до своєї посадової інструкції проводить перевірки цехів. Не виявивши апаратників на робочому місці, пішов до кімнати апаратників. Через вікно побачив трьох апаратників в лежачому стані. Дане порушення він зафіксував на свій телефон. Зайшов в кімнату та зняв на телефон як апаратники, в тому числі позивач, спали. Після цього зробив відповідні записи в журналі. Також зазначив, що стояв 5 хвилин перед вікном і апаратники не рухались. Коли він зайшов в кімнату, то вони прокинулись, у них були пом`яті лиця. При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (висновок Верховного Суду, викладений у п. 27 постанови від 29 серпня 2018 р. у справі № 910/23428/17). З огляду на вищенаведене, суд вважає позовні вимоги недоведеними, оскільки досліджені судом доказами дозволяють дійти висновку, що позивач спав на робочому місці, а тому правомірно був позбавлений премії. Аргументи позивача щодо відсутності дисциплінарних стягнень судом відхиляються, оскільки Положенням про преміювання працівників ТОВ «Карпатнафтохім» не передбачено оголошення догани як необхідної передумови для не нарахування премії. Крім того, за приписами діючого трудового законодавства України застосування дисциплінарного стягнення є правом, а не обов`язком роботодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року). З огляду на вищенаведене, суд вважає позовні вимоги недоведеними, оскільки досліджені в судовому засіданні докази дозволяють суду дійти висновку, що позивач спав на робочому місці, а тому правомірно був позбавлений премії. Аргументи позивача щодо відсутності дисциплінарних стягнень судом відхиляються, оскільки Положенням про преміювання працівників ТОВ «Карпатнафтохім» не передбачено оголошення догани як необхідної передумови для не нарахування премії. Тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed