Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

30.11.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 26 березня 2016 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На час звернення позивача до суду сторони однією сімєю не проживають, відповідач не підтримує з позивачем шлюбних відносин, покинув сімю та припинив надавати матеріальну допомогу. Дитина сторін проживає із позивачем та знаходиться на її повному утриманні, відповідач участі у вихованні, лікування та фінансовому забезпеченні дитини участі не приймає. Позивач не має можливості працювати, оскільки доглядає за дитиною. Крім соціальних виплат, позивач інших доходів не має. Відповідач працює, інших утриманців немає, є працездатним, стан його здоровя дозволяє працювати та утримувати дружину. Відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає. Посилаючись на викладене позивач просила позовні вимоги задовольнити. Позивач до судового засідання не зявилася, суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу, проти позову не заперечував, зазначив, що згоден виплачувати 1500 грн. на дружину. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 березня 2016 року сторони уклади шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину -\~сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Позивачка потребує матеріальної допомоги, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач добровільно такої допомоги не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Син сторін [PERSON] проживає разом з матірю\~[PERSON], що підтверджується довідкою форми №3 від 22.11.2018 року, затвердженого печаткою ЖКП «Бриз». Враховуючи те, що відповідач працює, інших утриманців на утриманні не має, проти позову не заперечує, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до вимог\~ст. 75 Сімейного кодексу України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.\~77\~Сімейного кодексу\~України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ст.\~80\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно частин 1-3\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач офіційно працевлаштований, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано, згідно наданої суду заяви відповідач позов визнав, згоден виплачувати 1500 грн. на дружину, тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1500 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам обох сторін. Відповідно до ст.\~79\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст.430\~ч.1\~п.1\~ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ст.5\~ЗУ "Про\~судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, в зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір в сумі 768,40 грн. покладається на відповідача.

Outcome: partial