Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

13 серпня 2020 року [PERSON] , звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також додаткові витрати на лікування спільної дитини - інваліда [PERSON] , 2001 р. н. у розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини. Сторони зареєстрували шлюб 09 листопада 1993 року, під час шлюбу у них народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які вже є повнолітніми, а також [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою. З січня 2020 року відповідач залишив сім`ю, не забезпечує доньку матеріально та не приймає участі у їх вихованні. Дочка [PERSON] є інвалідом з дитинства та потребує стаціонарно-амбулаторного лікування два рази на рік, бо має хворобу зору. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час офіційно працевлаштований. На підставі наведеного позивачка у позовній заяві просить суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Позивачка [PERSON] у судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що її чоловік залишив сім`ю на початку 2020 року. На даний час не надає матеріальної допомоги та не піклується не утримує спільну дитину [PERSON] , яка потребує періодичного - двічі на рік лікування, оскільки є дитиною - інвалідом по зору. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Додатково пояснив, що від утримання спільної доньки не відмовляється та буде надавати кошти на її утримання. Заслухавши пояснення позивачки, яка позовні вимоги підтримала відповідача, який позовні вимоги визнав, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 листопада 1993 року, що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб, виданого 09 листопада 1993 року, виконкомом Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, актовий запис № 26 (а. с. 8). Сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , які на момент розгляду справи в суді досягли повноліття та [PERSON] , яка згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, актовий запис № 11 (а. с. 14), народилась [INFO] і на даний час є неповнолітньою. Згідно довідки № 561 від 10 серпня 2020 року (а. с. 7), виданої Зарічненською селищною радою Рівненської області вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою, по [ADDRESS] . З дослідженого медичного висновку № 266 від 30 грудня 2017 року (а. с. 4) дійсного до 01 жовтня 2022 року, вбачається, що [PERSON] має захворювання з встановленим діагнозом: вроджена дегенеративна прогресуюча міопатія високого ступеню, складний астигматизм обох очей. Наслідком цього захворювання, яке привело до тяжкої дезадаптації дитини та необхідність тривалого лікування та сторонній догляду є інвалідність з дитинства. Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, даний обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України враховує, що малолітня дитина знаходиться на матеріальному утриманні позивачки, відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, що доводиться довідкою про доходи № 41 від 10 серпня 2020 року (а. с. 5) про те, що [PERSON] у період з січня по липень 2020 року працював у Комунальному підприємстві "Сніжинка", яке знаходиться у смт Зарічне Рівненської області. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших утриманців, тощо), судом не встановлено. Таким чином суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки сторін [PERSON] у розмірі який просить позивачка, а саме 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вказаний розмір аліментів є справедливим та розумним. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти, одержані на дитину є виключно власністю дитини, а також особа на користь якої виплачуються аліменти розпоряджається ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування дитини необхідно зазначити наступне: Відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, щодо передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише з батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26 березня 2018 року справа №487/3431/15-ц, від 17 травня 2018 справа № 643/11742/16-ц та від 26 вересня 2018 року № 761/6933/17 . Законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язанні брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний огляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. З огляду на вказані вище вимоги Закону, позивачем мають бути доведені особливі обставини, які спонукали її до додаткових витрат на дитину. Позивачка надала суду експертний висновок № 266 від 21 грудня 2017 року (а. с. 3), дійсний до 01 жовтня 2022 року, а також медичний висновок № 266 від 30 грудня 2017 року (а. с. 4) згідно яких дитина сторін [PERSON] , [INFO] року хворіє на хворобу очей, потребує тривалого лікування і стороннього догляду є інвалідом з дитинства. До матеріалів позовної заяви долучено Довідку № 383 від 11 серпня 2020 року КНП "Зарічненська ЦРЛ" (а. с. 6) згідно якої [PERSON] , 2011 р. н. потребує стаціонарно - амбулаторного лікування два рази на рік. З огляду на викладене вище судом вбачаються об`єктивні підстави для стягнення з відповідача у відшкодування додаткових витрат на лікування їх спільної дитини [PERSON] , оскільки в силу хвороби дитина потребує додаткового у майбутньому матеріального забезпечення для лікування. Сума зазначена позивачкою 1500,00 грн. є на думку суду справедливою та обґрунтованою, співрозмірною з доходом відповідача. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд дійшов висновку, що на підставі ч. 6 ст. 141 та ч. 2 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог з нього в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 50 відсотків судового збору за дві позовні вимоги заявлені позивачкою сумарним розміром 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved