Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

19 березня 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом у якому просять визнати незаконним рішення Сквирської міської ради Київської області № 143-10-У від 05.04.2007 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 13-ом громадянам м. Сквира виготовлену ТОВ «Будпроект м. Сквира» в частині надання у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га, призначену для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0, 0229 га, призначену для ведення особистого селянського господарства; скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 579166 від 27.06.2007 року виданий на ім'я [PERSON], який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS]; Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 579167 від 27.06.2007 року виданого на ім'я [PERSON] , який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,0229 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] та визнати за ними право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,10 га та площею 0,0229 га, які розташовані по [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області за ними визнано право власності по ? кожному на житловий будинок за [ADDRESS]. Відповідно до державних актів земельна ділянка площею 0,10 га, яка призначене для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,0229 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства на праві приватної власності належали [PERSON], який помер [INFO]. Спадкоємцем першої черги за законом є дружина спадкодавця [PERSON]. У зв'язку з тим, що їм на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку за [ADDRESS], то вище зазначені спірні державні акти порушують їх право власності, щодо володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Представник позивачів у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність та просив ухвалити рішення по суті позовних вимог. Представник Сквирської міської ради Київської області, у судове засідання не з'явився звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у їх відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився звернувся до суду з письмовим клопотанням у якому просить розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням вимог ст. 377 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Основними законами, якими регулюються земельні відносини, є Конституція України, Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до нього нормативно-правові акти. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.06.2013 року за позивачами [PERSON], [PERSON] визнано право власності, за кожним на ? частину житлового будинку за [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 579166 від 27.06.2007 року, [PERSON], який помер [INFO], належала земельна ділянка площею 0,10 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 579167 від 27.06.2007 року, [PERSON], який помер [INFO], належала земельна ділянка площею 0,0229 га, призначена для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Спадкоємцем майна після смерті [PERSON], який помер [INFO] за заповітом є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Змістом частин 1, 2 ст. 120 ЗК передбачено, що зазначена норма закріплювала самостійні правові режими права власності на земельну ділянку та права власності на розташовані на цій земельній ділянці об'єкти нерухомості, згідно з якими перехід права власності на будівлю та споруду до набувача нерухомого майна не тягне за собою безумовного (автоматичного) переходу права власності на всю земельну ділянку, на якій вони розташовані. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку, площею, 0,10 га підлягає частковому задоволенню. Разом із тим, вирішуючи вимоги про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд повинен з'ясовувати, зокрема: чому це питання не було вирішено в договорі; можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку; чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. Враховуючи, що в натурі частки на житловий будинок не виділені, сторонами не було надано доказів про те, яка частина земельної ділянки необхідна для обслуговування житлового будинку то суд, вважає, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи позов в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0229 га призначену для ведення особистого селянського господарства то суд, приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, у зв'язку з тим, що виникнення права власності на спірну земельну ділянку площею 0,0229 га не пов'язане з переходом права власності на будинок, оскільки зазначений будинок не знаходиться на цій ділянці, та що до вказаних правовідносин не застосовуються положення ЗК України про перехід права на земельну ділянку в разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду та ст. 377 ЦК України. Також, суд, звертає увагу, що статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в України " передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок встановлений ст. 118 Земельного кодексу України. У відповідності до частини 3 вказаної норми законодавства, громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель (ч. 4 ст. 118 ЗК). Відповідно до п.4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до п.а,б ч.1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії : землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови. З огляду на вище наведені правові норми можна дійти висновку, що покійний [PERSON], який помер [INFO], скористався своїм особистим правом на безкоштовну приватизацію і таким чином спірна земельна ділянка, може бути тільки успадкована тощо. Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України, суд, визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом місцевого самоврядування якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права і інтереси. Аналогічні положення закріплені і в ст. 155 ЗК України. . На підставі викладеного

Outcome: partial