Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

21.05.2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року позовні вимоги роз`єднані, а саме : у одне провадження - позовні [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у інше провадження - позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Рішенням суду від 10 грудня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сторони зареєстрували шлюб 12 грудня 2012 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено запис № 991, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Станом на сьогодні дитина знаходиться на утриманні позивача, позивач не працює, має мінливий дохід. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не було, відповідач своїх обов`язків з виховання дитини не виконує, не зважаючи на те, що він працездатний та має реальну можливість виплачувати аліменти, у зв`язку із чим позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Зазначила, що у дитини вроджена вада серця, дитина повинна проходити повний медичний огляд серця раз в рік, а також регулярне вживання ліків. В зв`язку зазначеним просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 5000,0 гривен та на додаткові витрати у розмірі 1000,0 гривен на період з моменту подання позову до набуття дитиною повноліття, а саме до [INFO]. В судове засідання сторони з`явились, позивач та її представник на задоволенні позову наполягали, представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що відповідач працює у ТОВ «Арго Холдінг» з 06.02.2019 року на посаді слюсар, посадовий оклад становить 4240,0 грн. та заробітна плата на місяць складає 3604,0 грн. Також пояснив суду, що відповідач перебуває на обліку в Одеському МЦЗ (Одеському регіоні) з 26.11.2018 року по теперішній час. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 грудня 2012 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено запис № 991, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.10.2013 року. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 09.02.2018 року. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає необхідним позов [PERSON] в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково, оскільки заявлений позивачем розмір аліментів 5000,0 грн. є безпідставно завищеним, необгрунтованим. Відповідач працює у ТОВ «Арго Холдінг» з 06.02.2019 року на посаді слюсар, посадовий оклад становить 4240,0 грн. та заробітна плата на місяць складає 3604,0 грн., що підтверджується довідкою від 25.03.2019 року. Відповідно до довідки № 137/20/03 від 17.01.2019 року відповідач перебуває на обліку в Одеському МЦЗ (Одеському регіоні) з 26.11.2018 року по теперішній час. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з урахуванням наданих представником відповідача пояснень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме у розмірі 2/5 частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.05.2018 року до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO]. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивача щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне. Відповідно до вимогст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, до передбаченоїст. 185 Сімейного кодексу Україниучасті в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати , тому їх необхідно визначити в твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязанні брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний огляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. З огляду на вказані вище вимоги Закону, позивачем мають бути доведені особливі обставини, які спонукали її до додаткових витрат на дитину. Отже, суд враховує, що у дитини наявне захворювання, але оскільки позивачем не надано розрахунку додаткових витрат, які повинні бути понесенні у майбутньому, тому суд приходить до висновку, що в цій частині слід відмовити. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положеньст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial