Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким збільшити розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] з усіх видів заробітку до 50%, згідно діючого законодавства. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 326. Від цього шлюбу в них народилась дитина [PERSON] [INFO] народження, яка проживає і перебуває на повному її утриманні. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука відповідача було зобов'язано виплачувати аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини [PERSON]. Оскільки її донька постійно хворіє, має проблеми із зором що потребує постійного лікування та розмір аліментів, які сплачує Відповідач на її користь є занадто низьким, вважає, що це є підставою для збільшення розміру аліментів. Також, вона постійно несе витрати на оздоровлення, спортивні заняття, лікування та весь свій час присвячує своїй дитині і не може працевлаштуватись на роботу, щоб отримувати дохід. Враховуючи вищевикладене, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові та пояснила, що відповідач сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі 500 - 600 грн. на місяць, чого не вистачає для забезпечення нормального розвитку дитини. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 29 червня 2016 року, що підтверджується рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.06.2016 року, яке набрало законної сили 11.07.2016 року. Від вказаного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане 16.10.2010 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Як вбачається з копії виконавчого листа №537/5565/16-ц, рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 січня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] починаючи з 18.11.2016 року і до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як вбачається із виписки Центру відновлення зору від 08.07.2017 року та копій розрахункових квитанцій №0826 від 08.07.2017 року, №0824 від 04.07.2017 року, №0369 від 14.12.2017 року та №0368 від 13.12.2017 року, малолітня дочка сторін має вади зору та потребує постійного лікування. Враховуючи викладене, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягнуті рішенням суду з відповідача, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач до судового засідання не з»явися, будь яких доказів, на спростування обставин, на які посилається позивач в позовній заяві не надав, як і не надав докази, що свідчили б про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі більшому, ніж той, який визначено рішенням суду. В свою чергу позивачем суду не надано належних доказів, тобто не доведено, що аліменти саме у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача будуть достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, тому при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, а саме те, що відповідач - платник аліментів, є працездатною особою, молодого віку, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо утримання дочки [PERSON], матеріальний стан позивачки та відповідача, беручи до уваги положення Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, не наданням позивачем доказів про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки саме у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання малолітньої дитини та присудити аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, а тому позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial