Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду з позовом до [PERSON] з вимогами якої є стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 12555,07 грн. Позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обгунтовано невиконанням судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року, ухваленого у справі ун.№756/10588/19, пр.№2-н/756/339/19, яким стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду утворилась заборгованість по виплаті аліментів, за підрахунками позивача здійсненими у порядку ч. 1 ст. 196 СК України, за період прострочення сплати аліментів з 08.09.2019 року по 31.05.2020 року, сума пені за прострочення сплати аліментів склала 12555,07 грн. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача пеню у розмірі 12555,07 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначивши при цьому, що заборгованість по сплаті аліментів становить 6495,01грн., таким чином відповідно до ст..196 СК України стягнення пені обмежується даною сумою. Наданий позивачем розрахунок є завищеним. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов`язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв`язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Судом встановлено, що Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року, ухваленого у справі ун.№756/10588/19, пр.№2-н/756/339/19, яким стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2019 року № 559954041, головним державним виконавцем Карлівського РВ ДВС Головного управління юстиції у Полтавській області, Чугуй В.О. , зазначено, що на виконанні у зазначеному відділі перебуває судовий наказ №756/10588/19 виданий Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.4). Порядок стягнення аліментів визначається ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Частиною 4 ст. 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, загальна сума пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів за судовим наказом № 756/10588/19 становить 6495,01 грн., та в силу ч. 1 ст. 196 СК України указана сума підлягає обмеженню до 6495,01 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, та відповідача, як на підставу заперечення позову, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial