Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Підволочиського районного суду від 06 березня 2003 року, яким присуджено стягнення з [PERSON] , 1979 року народження, в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини видів заробітку щомісяця, але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на даний час неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки закінчив 11 клас Скориківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Відповідач отримує мінливий дохід та має змогу сплачувати аліменти, а тому, зважаючи на викладене, а також на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того подав відзив на позову заяву, у відповідності до якого позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1200 грн, оскільки на його утриманні перебуває дочка від другого шлюбу, а за станом здоров`я не має можливості знайти більш оплачувану роботу. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення у відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2003 року 2-334, стягнуто із [PERSON] , 1979 року народження, уродженця смт. Гримайлів Гусятинського району Тернопільської області в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 лютого 2003 року і до його повноліття, але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Як убачається із довідки про склад сім`ї №427, виданої Скориківською сільською радою 06 червня 2019 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10 червня 2019 року № 431 - [PERSON] зареєстрована разом із дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в с. Скорики Підволочиського району Тернопільської області. Відповідач [PERSON] зареєстрований в с. Зарубинці Підволочиського району разом із матір`ю [PERSON] , 1955 р.н., що стверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Скалатською міською радою 02 серпня 2019 року № 127. У відповідності до довідки про доходи ТОВ «МаксимаТ», [PERSON] займає посаду «охоронник», заробітна плата за період квітень - липень 2019 року складає 15127,62 грн. Крім того, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 листопада 2014 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України). Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно частини перша статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того не може заперечуватися право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Також, у відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін і їх неповнолітніх дітей, тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають до часткового задоволення. При цьому суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітніх дітей, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2019 року - 2118 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Згідно з роз`ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На основі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2003 року по цивільній справі № 2-334-03 р. та стягнути із [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: с. Зарубинці Підволочиського району Тернопільської області, ІПН [NUMBER] , в користь [PERSON] , [INFO] , адреса проживання [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] від 03 [INFO] 1981 року, аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті ) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору. На підставі ст.180-183,192 СК України, абз. 3 п. 17 постанови ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.10,57,60,88169,208,209, ст.212-215,218ст.224-226 ЦПК України, суд,

Outcome: partial