Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

11.04.2017 року позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з уточненим в ході судового розгляду позовом до ПрАТ «Слов'янський крейдо-вапняний завод» про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, відшкодування спричиненої моральної шкоди у зв'язку зі смертю робітника на виробництві. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 22 грудня 2016 року о 12 годині 30 хвилин при виконанні своїх трудових обов'язків на підприємстві Приватного акціонерного товариства «Слов'янський крейдо-вапняний завод» загинув рідний брат позивача [PERSON]. За даним фактом нещасного випадку, що спричинило смерть працівника на виробництві [INFO] року Слов'янським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області порушено кримінальне провадження № 12016050510003743 за ст. 271 ч. 2 КК України, за яким її визнано потерпілою. У зв'язку зі смертю [PERSON] відповідач видав їй Акт форми Н 5 від 09.01.2017 року «про проведення спеціального розслідування нещасного випадку», затвердженого Начальником Головного Управління Держпраці в Донецькій області [PERSON], в якому зазначено про нещасний випадок, який стався [INFO] року в 12 год. 30 хв. з гр. [PERSON] на ПрАТ «Слов'янський крейдо-вапняний завод». Комісія зробила висновок про те, що [PERSON] працював на підприємстві за цивільно-правовим договором і тому його смерть не є нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом, так як комісія прийшла до висновку, що [PERSON] не був працівником підприємства. З висновком комісії позивач не згодна, оскільки підставою для виконання слюсарно-ремонтної роботи на підприємстві є договір б / н про надання послуг від 07.07.2016 року, підписаний виконавцем і замовником. У договорі розд. 1 п. 1.1 зазначено, що Виконавець зобов'язаний за завданням Замовника надавати послуги слюсарно-ремонтних робіт на строк до 30.09.2016 року. Потім, договором б / н від 01.10. 2016 року зазначений термін дії договору до 31.12.2016 року. Оплата послуг за договором здійснюється щомісячно відповідно до Акту виконаних робіт (розд. 3 п. 3.1. Договору). У договорі немає пункту, за яким Замовник зобов'язаний виконувати техніку безпеки, пожежну охорону і ін., а в п. 4.3.3. розд. 4 і ін. така відповідальність покладена тільки на Виконавця, що є істотним порушенням Закону України «Про охорону праці», КЗпП України. В Акті ф Н 5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 09.02.2017 р., затвердженого Начальником Головного Управління Держпраці в Донецькій області [PERSON], зазначено про нещасний випадок, який стався [INFO] р. о 12 год. 30 хв. на ПрАТ «Слов'янський крейдо-вапняний завод» в розділі 2 - характеристика місця, де стався нещасний випадок, відображено: «Служба охорони праці підприємства не здійснює належного контролю за безпечною експлуатацією машин, механізмів, устаткування і виконання робіт, не видаються приписи виявлені службою, порушені нормативно-правові акти з охорони праці відповідно до вимог п.3.14., 4 «Типового положення про службу охорони праці» (НПАОП 0.00-4.21-04). На підприємстві не ведуться журнали реєстрації інструкцій з охорони праці та обліку видачі інструкцій з охорони праці, чим порушується п. 5.1, 5.3 «Положення про розробку інструкцій з охорони праці». У вищевказаному акті відображені такі порушення на підприємстві: № 5 (стор. 49) - порушена ст. 13 ЗУ № 2694 - не закриті закріпленими металевими знімними огорожами муфтові передачі механізму підйому і замикання грейфера, приводу руху мостового вантажопідіймального крана реєстраційний номер 55925, що є порушенням п. 4.15.1. Правил забудови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів; № 10 (стор. 49) порушена ст. 13, ЗУ № 2694 - в дробильно-помольному відділенні експлуатується пластинчастий живильник без цільного металевого огородження роликів, що є порушенням п. 4.59 п. 4.60 Правил з техніки безпеки і виробничої санітарії в промисловості будівельних матеріалів ч. 11 р. У11 НПАОП 0.00-1. 64-13; № 11) порушена ст. 13, ЗУ № 2694 в дробильно-помольному відділенні експлуатується стрічковий конвеєр прибирання розсипу з пластинчастого живильника, без огорожі натяжної барабана, що є порушенням Правила з техніки безпеки і виробничої санітарії в промисловості будівельних матеріалів ч. 1 р. НПАОП 0.00-1. 64-13; № 13) порушена ст. 13, ЗУ № 2694 в дробильно-помольному відділенні відкриті завантажувальні отвори бункерів дробарок № 3 і № 4, не встановлені решітки, що пропускають матеріал тільки тієї крупності, яка передбачена технологічною картою виробничого процесу, що є порушенням п. 3.54 Правил з техніки безпеки і виробничої санітарії в промисловості будівельних матеріалів ч. 1 р. НПАОП 0.00-1. 64-13; №. 44 вказав на порушення ст. 13, 22 ЗУ № 2694 «На підприємстві відсутній журнал реєстрації осіб, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, що є порушенням п. 18 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджених КМУ 30.11.2011 за № 1232; №. 45 вказує на порушення ст. 13 ЗУ 2694, так як на підприємстві відсутні журнали реєстрації інструкцій з охорони праці та обліку видачі інструкцій з охорони праці, що є порушенням п. 5.1 та п. 5.3 НПАОП 0.00-4.15-98 Положення про розробку інструктажів з охорони праці»; №. 46 вказує на порушення ст. 18 ЗУ № 2694 «Не надані журнали реєстрації інструкцій з питань охорони праці на робочому місці працівників ділянки виробництва крейди, що є порушенням п. 6.10. НПАОП 0.00-4. 12-05 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці». Це говорить про те, що вбачається пряма вина підприємства в смерті [PERSON] Також, дані порушення з боку адміністрації підприємства відображені в протоколі про адміністративне порушення серія ДО 3 05.5-07 / 76 від 04.01.2017 р. Вважає, що Роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати відповідно до колективного чи трудового договору. Відповідач відмовився відшкодувати моральну шкоду, в зв'язку зі смертю [PERSON], що змушує позивача звернутися у суд за захистом порушених прав. Протягом усього періоду часу брат був для позивача дорогою і рідною людиною, вони проживали однією сім'єю, так як їх батьки померли, і крім брата в її роду більш нікого немає. Вони постійно дбали один про одного, поділяли радість і горе разом. Його смерть для позивача стала нестерпною трагедією, від якої вона дотепер не може відійти. Його смерть спричинила позивачу сильний фізичний і моральний біль, який неможливо з чимось зіставити. В зв'язку з викладеним, просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Крім того, через встановлення надгробного пам'ятнику позивачем були понесені витрати в розмірі 25000 грн., які вона також просила стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір в розмірі 3200 грн. та 640 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, [PERSON], в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача, Дементьєва Л.В., в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, зазначила, що між ПрАТ «СКВЗ» та померлим [PERSON] існували цивільно-правові відносини, а не трудові. Головною відмінністю цивільно-правового договору від трудового є те, що за цивільно-правовим договором особа надає послуги (виконує роботи) у порядку, строки, на умовах, визначених у договорі. Трудові відносини передбачають виконання робіт з обов'язковим підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові. У даному випадку [PERSON] не підлягав внутрішньому трудовому розпорядку, оскільки він приходив на територію підприємства лише в той час, коли виникала необхідність в його послугах (виконання слюсарно-ремонтних робіт), залишав територію підприємства відразу ж після закінчення ремонту, лише отримував завдання від головного механіка підприємства, але не зобов'язаний був виконувати його вказівки, які не стосувались роз'яснень щодо обладнання, яке ремонтував, на нього не поширювались вимоги відносно трудової дисципліни, заходи стягнень та заохочень, що діють на підприємстві, не вносились жодні записи до його трудової книжки, не вівся табель обліку робочого часу відносно нього, він мав здійснювати ремонт особисто на власний страх та ризик, виплата винагороди залежала від того, здійснений ремонт обладнання (працює обладнання) чи ні. Начальником Головного управління Держпраці в Донецькій області була винесена Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 23.01.2017 р. №05-41-3309/0031/0002, якою на ПрАТ «СКВЗ» на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу Законів про працю України було накладено штраф у розмірі 48000 (сорок вісім тисяч) гривень за порушення ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю України та пп. 2 п. 5 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», а саме за допущення громадянина [PERSON] до роботи на ПрАТ «СКВЗ» в період з 07.06.2016 р. по [INFO] р. без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Ця постанова була оскаржена ПрАТ «СКВЗ» до Донецького окружного адміністративного суду. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.03.2017 р. у справі №805/1190/17-а було задоволено адміністративний позов ПрАТ "Слов'янський крейдо-вапняний завод" до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 23.01.2017 року № 05-41-3309/0031/0002. Було визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 23 січня 2017 року № 05-41-3309/0031/0002. Адміністративний суд дійшов висновку, що цивільно-правові договори укладені між ПрАТ «СКВЗ» та [PERSON] відповідають Цивільному кодексу України і не визнані судом недійсними, тому висновки відповідача щодо накладання штрафу на цій підставі є недоцільними. Постанова Донецького окружного адміністративного суду від 14.03.2017 р. у справі №805/1190/17-а набрала законної сили 21.04.2017 р. Зважаючи на наведене, є необґрунтованими та безпідставними посилання позивачів на порушення ПрАТ «СКВЗ» норм охорони праці стосовно [PERSON], зокрема складання акту за формною Н-1. Між ПрАТ «СКВЗ» та [PERSON] були укладені цивільно-правові договори, відповідно до п. 4.3.3. яких виконавець [PERSON] мав виконувати необхідні заходи щодо техніки безпеки, пожежної безпеки та охорони матеріально-технічних об'єктів, з якими він працює. Про ознайомлення [PERSON] з правилами техніки безпеки свідчить його підпис біля цього пункту договору. Таким чином, відсутність журналів про реєстрацію інструкцій з питань охорони праці на робочому місці працівників, відсутність журналу реєстрації осіб, з якими стався нещасний випадок на виробництві немає жодного відношення до охорони праці [PERSON] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо вини ПрАТ «СКВЗ» у нещасному випадку, що стався з [PERSON], позивачі посилаються на п. №5, п №10. п. №11, п. №13 Акту перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) від 29.12.2016 р. №05.5-07/16. Однак у вищевказаних пунктах йде мова про порушення, що мали місце у дробильно-помольному відділенні, у той час, як нещасний випадок стався на ділянці пило-газоочищення. Наведене підтверджується актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] р. о 12. год. 30 хв. у ПрАТ «СКВЗ» від 09.02.2017 р. (форма Н5), де зазначені відділення, з яких складається виробництво ПрАТ «СКВЗ», та характеристика місця, де стався нещасний випадок. До того ж, відповідно до Акту перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) від 29.12.2016 р. №05.5-07/16 було попереджено про необхідність негайного зупинення робіт, і наведений перелік місць виробництва та обладнання. У цьому переліку відсутня ділянка пило-газоочищення, де стався нещасний випадок. У даному випадку відсутні, як підстави відшкодування моральної шкоди, закріплені у ст. 23 Цивільного кодексу України, так і відсутня вина ПрАТ «СКВЗ» у нещасному випадку, що стався з [PERSON] Позивач, яка є рідною сестрою померлого, не довела, що вона проживала з померлим [PERSON] однією сім'єю. Таким чином, [PERSON] взагалі не має права на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Позивачем не доведено, що ПрАТ «СКВЗ» завдало шкоди смертю [PERSON], або, що смерть сталась з їх вини. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Відповідно до відомостей, що містяться у мережі Інтернет, середня вартість надгробного пам'ятника у м. Слов'янську становить від 1000 грн. За інформацією агентств з ритуальних послуг м. Слов'янська вартість бетонного пам'ятника складає 1100 грн. Крім того, пам'ятник до сих пір не встановлений. В зв'язку з чим, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.1962 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.07.1970 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. 24.04.1982 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.03.2016 року. Таким чином, позивач є рідною сестрою [PERSON] 21.03.2012 року Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Донецькій області було видано: 1) дозвіл за №0547.12.14 на виконання ПрАТ «СКВЗ» робіт підвищеної небезпеки: ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: конвеєрні стрічки для нерудної промисловості, устаткування для дроблення, сортування корисних копалин; газонебезпечні роботи; роботи у діючих електроустановках напругою понад 1000 В; роботи, що виконуються на висоті понад 5 метрів і більше над поверхнею ґрунту, з перекриттям або робочого настилу; зварювальні роботи; 2) дозвіл за №0548.12.14 на експлуатацію ПрАТ «СКВЗ» машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: лінійні частини та їх елементи систем газопостачання природним газом, а також газовикористовуюче обладнання; конвеєрні стрічки для нерудної промисловості; електричне устаткування електричних мереж напругою понад 1000 В; вантажопідіймальні крани і машини. Строк дії дозволів з 21.03.2012 року по 21.03.2017 року. 07.06.2016 року між ПрАТ «СКВЗ» (Замовник) та [PERSON] (Виконавець) було укладено договір про надання слюсарно-ремонтних робіт в період з 07.06.2016 року по 30.09.2016 року. В зазначеному договорі міститься підпис [PERSON] про те, що він ознайомлений з правилами техніки безпеки. 01.10.2016 року між ПрАТ «СКВЗ» (Замовник) та [PERSON] (Виконавець) було укладено договір про надання слюсарно-ремонтних робіт в період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року. В зазначеному договорі міститься підпис [PERSON] про те, що він ознайомлений з правилами техніки безпеки. На виконання вищевказаних договорів було складено акти наданих послуг за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2016 року, де виконавцем слюсарно-ремонтних робіт вказаний [PERSON], а замовником - ПрАТ «СКВЗ». За червень, липень та листопад 2016 року [PERSON] отримував від ПрАТ «СКВЗ» виплати в розмірі 1382,27 грн., 1909,00 грн. та 1463,64 грн. відповідно, що підтверджується розрахунковими листками. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області від 10.01.2017 року, [INFO] року [PERSON] помер. Згідно з довідкою про причину смерті №843 від 23.12.2016 року причиною смерті [PERSON] є механічна асфіксія від стиснення шиї петлею з одягу. Відповідно до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] року о 12 год. 30 хв. у ПрАТ «Слов'янський крейдо-вапняний завод» комісія із спеціального розслідування прийшла до висновку, що [PERSON] отримав травму при виконанні робіт за умовами цивільно-правового договору у ПрАТ «СКВЗ». Даний нещасний випадок не пов'язаний із виробництвом, оскільки потерпілий не є робітником підприємства. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 14.08.2017 року було закрито провадження по справі в частині позовних вимог сина померлого - [PERSON] до ПрАТ «СКВЗ» про стягнення моральної шкоди, оскільки підприємство відшкодувало йому шкоду в розмірі 50000 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача на її користь, суд зазначає наступне. Статтею 1168 ЦК України визначено перелік осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю фізичної особи. Це чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), а також особи, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області від 10.01.2017 року, місцем смерті [PERSON] є смт. Черкаське Слов'янського району Донецької області. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Слов'янським МВ УМВС України в Донецькій області від 30.09.1999 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Вказану адресу позивач також зазначає як місце свого фактичного проживання у позовній заяві. В зв'язку з викладеним суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Щодо позовної вимоги про відшкодування витрат на поховання суд виходить з наступного. Відповідно до товарного чеку та накладної №37 від 04.08.2017 року позивачем було придбано та отримано наступні послуги: пам'ятник гранітний вартістю 17670,00 грн., ділянка вартістю 1350,00 грн., огорожа вартістю 3080,00 грн., установка вартістю 2900,00 грн., загальною вартістю 25000,00 грн. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Позивачем надано суду товарний чек, який підтверджує здійснені нею витрати облаштування місця поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, тому в цій частині позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 25000,00 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Згідно з ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За подачу даної позовної заяви позивачем за вимогу про стягнення моральної шкоди було сплачено судовий збір в розмірі 3200 грн., за вимогу про відшкодування витрат на поховання - 640 грн. Оскільки в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено, враховуючи пропорційність присудження судових витрат до розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплату судового збору в розмірі 640,00 грн. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з п.п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Представник позивача, [PERSON] брала участь у судових засіданнях: 21.01.2017 року - 5 хв., 14.08.2017 року - 126 хв., 19.09.2017 року - 2 хв., 24.10.2017 року - 10 хв., а разом 173 хв. Таким чином, розмір витрат на правову допомогу становить 1845,33 грн. /1600 грн. х 40% : 60 хв. х 173 хв./. За таких обставин, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правову допомогу в розмірі 1845,33 грн.

Outcome: partial