Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить постановити рішення про стягнення із [PERSON] 24 515,38 гривень заборгованості за кредитним договором без номера від 19.12.2012 року та судові витрати по справі в сумі 1921 гривня. Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.12.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 5 463,89 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими Банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. За умовами договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість з 1 по 25 число кожного місяця шляхом внесення грошових коштів. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі і надав відповідачу кредитні кошти в обумовленій сумі. Відповідач своєчасно не надавав кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 05.08.2019 року у нього перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 24 515,38 гривень, з яких: по кредиту - 5 214,84 гривень, по процентах за користування кредитом - 6 128,25 гривень, по пені та комісії - 12 098,22 гривень, по штрафу - 1 074,07 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 24.10.2019 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності та висловив згоду на винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі був належним чином повідомлений, у тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 19.12.2012 року між Банком і відповідачем підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № SAMDN50000048207955 від 01.08.2011 року. За умовами цієї угоди відповідачу зменшено розмір виниклої заборгованості за кредитом на 411,98 гривень за процентами та на 693,49 гривні по штрафу. Станом на дату підписання угоди заборгованість становить 5 969,90 гривень, кінцева дата погашення - 31.12.2017 року. Для забезпечення виконання зобов`язання відповідач зобов`язався у день підписання угоди мати залишок на будь-якому відкритому в Банку рахунку в розмірі 435,00 гривень. Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 5 463,90 гривень терміном на 60 місяців з 19.12.2012 року по 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі у зазначеній сумі в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, Умовах і правилах строки. Позичальник з 1 по 25 число кожного місяця надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 139,49 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат згідно Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості не повинна бути пізніше 31.12.2017 року. Строк повернення кредиту, починаючи із 32 дня порушення зобов`язання, рахується простроченим та позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1 105,47 гривень. Для надання послуг Банк видає позичальнику платіжну карту, яка є власністю Банку і видається під час користування. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і правил. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правил за кожний день прострочки. Процентна ставка може змінюватись в залежності від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках у відповідності до Умов і Правил. Відповідач своїм підписом підтвердив своє ознайомлення і згоду з Умовами і правилами. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознака-ми, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором. Предметом позову у справі є кредитна заборгованість за договором від 19.12.2012 року в загальній сумі 24 515,38 гривень, яка складається із: тіла кредиту - 5 214,84 гривень, процентів за користування кредитом - 6 128,25 гривень, пені та комісії - 12 098,22 гривень, штрафу - 1 074,07 гривень. Як встановлено з досліджених доказів, у підписаній 19.12.2012 року Генеральній угоді сторони домовились про конкретний розмір тіла кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами та розмір штрафу за несвоєчасне погашення кредиту. Також досягнуто згоди щодо терміну, на який надається кредит, та порядку і строків погашення кредитної заборгованості. Відповідач своїм підписом у Генеральній угоді підтвердив наявність у нього кредитної заборгованості перед Банком за попереднім договором в загальній сумі 5 969,90 гривень. Після виконання вимог п.1.2 Генеральної угоди, сума кредитних коштів склала 5 463,90 гривень, яка й складає тіло кредиту за цим договором. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату укладення договору тіло кредиту відповідає узгодженій сумі. Проценти нараховувались за визначеною у договорі ставкою 1,5% в місяць (18% річних). На погашення заборгованості відповідач здійснив лише три платежі у період з 08.01.2013 року по 25.03.2013 року в загальній сумі 440,00 гривень. Очевидним є невиконання відповідачем кредитного зобов`язання, починаючи з квітня 2013 року, та наявність підстав для застосування передбаченого Генеральною угодою штрафу. У зв`язку із наведеним, суд вважає доведеними вимоги Банку про стягнення з відповідача тіла кредиту, процентів за його користування та штрафу. Розмір штрафу за Генеральною угодою визначений в розмірі 1 105,47 гривень, проте суд, не виходячи за межі заявлених позовних вимог згідно із ст.13 ЦПК України, стягує штраф у заявленому Банком розмірі. Разом із цим, наявність підстав для стягнення пені та комісії в розмірі 12 098,22 гривень Банком не доведено та судом не встановлено з огляду на таке. Генеральною угодою передбачено сплату відповідачем пені в разі порушення зобов`язань по погашенню кредиту у розмірі, вказаному в Умовах і правил надання банківських послуг. Зважаючи на періодичне внесення змін до Умов і правил надання банківських послуг, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, споживач ознайомлений з ними та погодився на їх застосування. Проте, як вбачається із доданих до позову Умов та Правил надання банківських послуг, вони не містять підпису відповідача, а відтак відсутні підстави вважати, що відповідач з ними ознайомлений. У зв`язку із цим, ці Умови та Правила в якості доказу суд до уваги не приймає. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи Генеральну угоду, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, зокрема щодо сплати пені та комісії, позивачем суду не надано. Отже, через недоведеність підстав вважати складовою договору додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг, відсутні і правові підстави для нарахування Банком у заборгованість відповідачу пені та комісії. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 50,65% таких вимог.

Outcome: partial