Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Просив визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у будинку [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку за вазаною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він, [PERSON], зареєстрований та проживає по [ADDRESS], і відповідно до витягу №3253335 являється власником даного домоволодіння загальною площею 81,8 кв.м. Разом з ним за цією адресою зареєстровані та проживають: його батько, матір, дружина та 4 їхніх дітей. Також, у цьому будинку зареєстрований його рідний брат - [PERSON], хоча він протягом останніх п'ятнадцяти років фактично не проживає у цьому будинку, що підтверджено відповідним Актом від 18.06.2018 року. Станом на сьогоднішній день, він має право на оформлення житлової субсидії на компенсацію витрат на житлово-комунальні послуги, проте реєстрація місця проживання особи, що фактично не проживає у його власності перешкоджає йому у оформленні такої субсидії. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] підтримали позов в межах його доводів та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся про день, час та місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмових заперечень на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-284 ЦПК України, про що не заперечили позивач та представник позивача. За клопотанням позивача у справі допитані свідки [PERSON], [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали по справі, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що домоволодіння за адресою : [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3253335 від 08.05.2013 р. Згідно адресної картки м.Рівне у будинку [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З оглянутого судом акту, складеного комісійно та затвердженого начальником ЖКП "Західне" від 18.06.2018 року, підтверджується, що [PERSON] з липня 2003 року в будинку [ADDRESS] не проживає. На момент перевірки також був відсутній. Вищевстановлений факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають по-сусідству з позивачем та були членами комісії перевірки проживання відповідача у спірній квартирі. Через реєстрацію відповідача в квартирі , позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав як власника домоволодіння, та несе додаткові витрати по утриманню будинку, що пов'язані з реєстрацією у ньому відповідача. Доказів проживання відповідача у будинку судом не встановлено, а відповідачем таких доказів суду не надано. Ст.317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Відповідно до вимог частини другої ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом . Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач [PERSON], який приходиться рідним братом позивачу [PERSON], в будинку [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин, а тому відповідно до вимог частини другої ст.405 ЦК України , він втратив право користування цим житловим приміщенням, тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до ч.І ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Вимога в частині зняття відповідача з реєстрації обліку в належному [PERSON] домоволодінні до задоволення не підлягає, так як суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], що в разі набрання рішенням законної сили є правовою підставою для відповідного реєстраційного органу провести зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: partial