Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

11.08.2021 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти з 26.03.2021 р. перебувають на обліку, як такі, що опинились в складних життєвих обставинах через невиконання батьками батьківських обов`язків. Умови проживання дітей незадовільні, в помешканні не створено належних умов для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей. Мати 17.12.2020 р. покинула домівку і додому не повернулася, мешкає окремо, дітьми не цікавиться. Діти не забезпечені належним харчуванням, одягом, засобами гігієни. Старша дитина має ряд захворювань, за заявами батьків з 26.03.2021 р. перебуває у Великоновосілківському Центрі соціально-психологічної реабілітації, молодша - з 26.04.2021 р. у Краматорському будинку дитини «Антошка». Мати долею та станом дітей не цікавиться взагалі, батько декілька разів телефонував до Центру. Мальвіна відвідувала заклад дошкільної освіти «Малятко» з 11.06.2018 р. по грудень 2020 р. До садочку приводила, забирала тат оплачувала харчування бабуся. З 19.11.2020 р. по 01.03.2021 р. родина перебувала під соціальним супроводом в Селидівському центрі соціальних служб як родина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. За період супровіду батьки не змінили своє відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, виплати при народженні не оформили, новонароджену дитину не зареєстрували, побутові умови не поліпшили, батько не працевлаштувався, паспорт не відновив. Мати до родини не повернулася. З 15.05.202 р. і по теперішній час родина перебуває на соціальному супроводі в КУ «Центр надання соціальних послуг Курахівської міської ради». За цей період батьки не вжили жодних заходів для повернення дітей додому, не змінили своє відношення до виконання своїх батьківських обов`язків. Мати додому не повернулася, місце її знаходження невідоме, дітьми не цікавиться, веде аморальний спосіб життя. В телефонному режимі повідомила що мешкає в м.Українськ, планує розлучатися з чоловіком. Батько паспорт не відновив, помешкання до нормальних санітарно-гігієнічних умов не привів. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів є крайнім заходом впливу, оскільки змінити їх ставлення до своїх дітей іншим чином неможливо. Просив позбавити відповідачів батьківських прав щодо дітей та стягнути аліменти на користь державного закладу або особи, де діти будуть влаштовані, судові витрати покласти на відповідачів. Заяви та клопотання сторін. Позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу у відсутності представника. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради - Рубль Н.С. надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. Представник третьої особи - КУ «Центр надання соціальних послуг Кураховської міської ради» - Осетрова Н.Ф. надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Про день слухання справи повідомлялась належним чином. Процесуальні дії у справі. 12.08.2021 р. судом зроблено запити щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідачів, відповідь на які надійшла 18.08.2021 р. 19.08.2021 р. було відкрито провадження по справі. Ухвалою від 27.09.2021 р. закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд по справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , які перебувають у зареєстрованому шлюбі. Як вбачається з характеристики ЗДО № 33 «Малятко», до садочка [PERSON] привела та оплачувала харчування бабуся. Зовнішній вигляд дитини неохайний, брудний. Дитина хворіє. Батьки не працюють, вихованням дитини не займаються, залишають дітей одних без догляду. Умови проживання атисанітарійні. Батьки не виконують батьківських обов`язків, не забезпечують дітей першочерговими потребами. Згідно характеристики міського голови, [PERSON] не працює, є матір`ю двох дітей. 17.12.2020 р. покинула місце проживання за адресою: [ADDRESS] , місце перебування невідоме. Постійно надходять скарги з ДНЗ «Малятко», який відвідує її донька, та педіатра, який обстежує її сина, стосовно невиконання батьківських обов`язків. Згідно Наказу від 26.03.2021 р. № 24-р, Наказу від 26.03.2021 р. № 25-р малолітні взяті на облік, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. 30.03.2021 р. [PERSON] було вручено Акт-повідомлення про відповідальність батьків за ухилення від виховання дітей та проведена бесіда. Згідно повідомлення Селидівського міського центру соціальних служб, родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 19.11.2020 р. по 01.03.2021 р. В грудні 2020 р. мати залишила родину, місце її знаходження невідоме, батько не виконує батьківські обов`язки. Вихованням дітей займається бабуся. Рішенням виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області від 20.04.2021 р. № 8-24 вирішено визнати доцільним влаштування [PERSON] до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка» на цілодобове перебування на період, що не перевищує шість місяців. Згідно повідомлення КУ «Центр надання соціальних послуг Курахівської міської ради» з 17.03.2021 р. родина перебуває на їх обслуговуванні. В період з 06.04.2021 р. по 12.04.2021 р. фахівець відвідував сім`ю, але батьків не було вдома, на телефонні дзвінки не відповідають. Надати послугу супроводу сім`ї неможливо, повідомлено про необхідність застосування до батьків відповідних заходів. Згідно повідомлення КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Великоновосілківської селищної ради» за час перебування дитини у закладі мати [PERSON] долею та станом здоров`я не цікавиться взагалі. Батько декілька разів телефонував до центру з метою надання інформації щодо стану здоров`я, умов перебування, потреб доньки. Бабуся дитини постійно телефонує, піклується долею онуки, двічі відвідувала. Згідно повідомлення КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка» за час перебування дитини у закладі мати [PERSON] відвідувала заклад один раз. Батьки долею дитини не цікавляться, батьківської уваги та турботи не виявляють. Бабуся телефонує до закладу, цікавиться долею дитини. Згідно Рішення від 19.07.2021 р. № 16-12 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, то з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітніх дітей орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] . Згідно повідомлення КУ «Центр надання соціальних послуг Курахівської міської ради», станом на 02.08.2021 р. житлово-побутові умови для дітей не створено. Батьки не працевлаштовані. Мати за весь час обслуговування вдома не з`являлась, зв`язок з нею відсутній. Попри всі зауваження, попередження щодо всіх наслідків та можливість позбавлення їх батьківських прав, ніякої позитивної динаміки не відбувається. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст..3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст..18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст..6 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно зі ст..8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст..ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Оскільки позивач звернувся до суду із позовом 11.08.2021 р., то аліменти слід стягувати з цієї дати. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, прийшов до висновку, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, позивачем заявлено вимогу щодо передачі дітей органу опіки та піклування Курахівської міської ради Донецької області для встановлення відповідного статусу та подальшого влаштування. Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки п.22 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 передбачено, що рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Згідно п.31 Порядку тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитини, розлученої із сім`єю, проводять у межах компетенції служба у справах дітей та уповноважений орган Національної поліції за місцем виявлення дитини. Згідно п.35 Порядку після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). Рішення про зарахування дитини до закладу охорони здоров`я, загальної середньої освіти (у тому числі спеціальної та спеціалізованої), іншого закладу або установи (незалежно від форми власності та підпорядкування), в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження або за місцем проживання (перебування) дитини. У цьому рішенні обов`язково зазначається найменування закладу або установи та строк перебування в ньому дитини, який не може перевищувати: шести місяців у разі зарахування дитини до будинку дитини (у тому числі спеціалізованого), одного року у разі зарахування дитини до дитячого будинку-інтернату, одного навчального року у разі зарахування дитини до закладу загальної середньої освіти. Продовження строку перебування дитини в закладі незалежно від типу, форми власності та підпорядкування визначається рішенням органу опіки та піклування після розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини стану виконання індивідуального плану соціального захисту дитини в частині забезпечення її права на виховання в сім`ї. Таким чином, питання щодо передачі дітей органу опіки та піклування для встановлення відповідного статусу та подальшого влаштування не відноситься до компетенції суду. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в доход держави. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial