Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки своєчасно не сплаченої заробітної плати по лікарняним листам при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що з лютого 1997 року він працював у ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля, був звільнений 07 жовтня 2014 року за згодою сторін. Під час роботи 20 лютого 2014 року він був травмований та до звільнення знаходився на лікуванні, своєчасно подавав лікарняні листи, але вони залишалися без оплати до 16 лютого 2015 року. При цьому, 28 липня 2014 року він звертався на підприємство та наполягав на оплаті лікарняних, але відповіді не отримав. Відповідно до розрахункового листа за січень 2015 року відповідачем була нарахована заробітна плата по лікарняним листам за весь період непрацездатності. Згідно із випискою банку кошти були перераховані лише 10 лютого 2015 року, хоча останнім днем розрахунку з відповідачем є 07 жовтня 2014 року. Таким чином, відповідачем був затриманий розрахунок з ним при звільненні на 132 дні: з 07 жовтня 2014 року по 15 лютого 2015 року в сумі 25611,19 грн. Позивач вважає, що на підставі ч. 5 ст. 95, ст.ст.116-117 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року , стягненню підлягає сума із розрахунку 132 дні помножені на середньоденну заробітну плату в розмірі 436,51 грн., яка за вказаний період становить 57619,32 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. У судовому засіданні позивач та представник позивача, що діє на підставі довіреності, підтримали вимоги із підстав вказаних у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, проти позову заперечувала. Вказала, що підприємством були оплачені перші пять днів за лікарняними листами, як це передбачено нормами законодавства, а інші дні знаходження працівника на лікарняному підлягають оплаті Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - ФСС). [PERSON] надавалися лікарняні листи, однак факт нещасного випадку на виробництві був предметом оскарження у суді, і Акт Н-1 був виданий підприємством 31 грудня 2014 року на підставі рішення суду, що набрало законної сили 10 грудня 2014 року. Після чого підприємство направило 05 лютого 2015 року до ФСС відповідну заяву-розрахунок щодо відшкодування витрат, повязаних із виплатами потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві. Вважає, що підприємством були виконані вимоги по виплаті страхових виплат допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю, які не є заробітною платою, тому не підпадають під дію ст.ст. 95, 116-117 КЗпП України. На підставі чого, просить відмовити у позові. У судовому засіданні представник третьої особи, яка діє на підставі довіреності, пояснила, що ФСС була отримала заявка відповідача від 05 лютого 2015 року стосовно [PERSON] і у строки, передбачені законом, гроші були перераховані підприємству. Залишила вирішення справи на розсуд суду. В судовому засіданні досліджені докази, надані сторонами. Як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] працював з 1997 року на шахті Білицька п/о Добропіллявугілля (реорганізована 31.11.2011 р. у ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля), був звільнений 07 жовтня 2014 року за згодою сторін (а.с.4-6). Із копій листків непрацездатності вбачається, що [PERSON] перебував на лікарняному з 20 лютого по 17 червня 2014 року (а.с.86-89). Що також підтверджується виписками про перебування [PERSON] на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у вказаний період (а.с.15-16, 18-19). У протоколі №3 засідання комісії соціального страхування ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля від 28 травня 2014 року вказано, що розглянута заява про виплату лікарняних листів [PERSON] за період з 20.02.2014 р. по 06.05.2014 р., прийнявши до уваги випадок 19 лютого 2014 року з [PERSON], за яким складений Акт Н-5, відмовлено у складанні Акту Н-1, вирішено оплатити перші пять календарних днів за рахунок затрат по підприємству. Згідно і довідкою [PERSON] за л/листом АГК 629542 за період з 20.02-03.03.2014 нараховані у червні вказані виплати за 3 дні у розмірі 1252,38 грн., дата виплати 07 липня 2014 року (а.с.33-34). Однак, вказана виплата не підтверджена, наданими позивачем розрахунковими листами (а.с.72). Стаття 32 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від\~23.09.1999\~№\~1105-XIV\~(далі Закон\~1105-XIV) вказує строки розгляду документів, призначення та виплати матеріального забезпечення за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності. Так, документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше пяти днів після винесення відповідного рішення. Допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується: застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), - у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати. Згідно із ст. 33 Закону\~1105-XIV при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України. Стаття 34 Закону\~1105-XIV передбачає, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля направлена заява-розрахунок до ФСС від 05 лютого 2015 року щодо відшкодування витрат, повязаних із виплатами [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві (а.с.64-65). У довідці від 14.09.15 вказано, що [PERSON] за лікарняними за період з 20 лютого по 17 червня 2014 року за рахунок ФСС. нараховані виплати у січні 2015, дата виплати 16.02.2015 року (а.с.66). Вказані виплати підтверджені розрахунковими листами за лютий 2015 року (а.с.74) та випискою з банківського рахунку (а.с.13). Як вказано у трудовій книжці [PERSON], а також у наказі №190, останній звільнений 07 жовтня 2014 року за згодою сторін (а.с.6, 55зв.). Стаття 116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) вказує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, відповідач не провів остаточний розрахунок із позивачем, в т.ч. не прийняв заходів для здійснення виплат з боку ФСС на час звільнення [PERSON] На підставі наведеного, суд вважає, що оскільки з [PERSON] при звільненні не був проведений остаточний розрахунок, то позовні вимоги про стягнення\~на його користь\~середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими. Стосовно розміру вимог, слід зауважити наступне. Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). У позовній заяві вказаний розрахунок середньоденної заробітної плати, що не відповідає розрахункам із заробітної плати [PERSON] (а.с.11-12) та вказаним положенням закону. Вірним є розрахунок за два останні місяці, що передували події, з якою пов'язана дана виплата, а як вбачається із копії розрахункових листів за грудень 2013 року та січень 2014 року, [PERSON] нарахована заробітна плата в розмірі 8497,22+8290,65=16787,87 грн. за 42 робочих дні, таким чином середньоденна зарплата становить 16787,87:41=409.46 грн. Із розрахунку за 132 дні затримки помножені на середньоденну заробітну плату в розмірі 409.46 грн. сума середнього заробітку становить 54048.75 грн. Відповідно до правової позиції, що викладена в Постанові\~\~Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року ( №6-223цс14): Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Суд приходить до висновку, що розмір відшкодування середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні підлягає зменшенню, при цьому береться до уваги, що відповідачем [PERSON] на теперішній час виплачені належні йому при звільненні суми, з урахуванням істотності суми заборгованості із середнім заробітком, на підставі принципу співмірності, а також враховуючи те, що позивач вказав, що заборгованість\~\~середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні склала суму в розмірі 25611,19 грн., тому підлягає стягненню на користь позивача вказаний середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 25611,19 грн.\~Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач був звільнений від сплати судового збору.\~\~Оскільки відповідно до ч.3\~ст. 88 ЦПК України,\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 108,28 грн.

Outcome: partial