Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

06.01.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] в особі адвоката [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 87\~230,13 грн.; упущеної вигоди в розмірі 150\~000 грн.; моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн., а також витрат по сплаті судового збору. В позові зазначено, що відносно [PERSON] складено протоколи про адміністративні правопорушення про те, що він 27.09.2020 о 16 год. 55 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 21101, державний номер [NUMBER] , на а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 648 км, при цьому не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху і здійснив зіткнення з автобусом «Setra» державний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушено вимоги п. 2.9а, п.п. 12.1 Правил дорожнього руху та скоєно правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 01.12.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 340 грн. Представник позивача вказує, що транспортний засіб автобус «Setra» державний номер [NUMBER] належить позивачу [PERSON] . Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС», позивач звернувся до вказаної страхової компанії із письмовим повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування та 15.12.2020 отримав компенсацію за шкоду, заподіяну майну у розмірі 120\~265,15 грн., однак така сума страхового відшкодування не покрила всі понесені витрати позивача щодо пошкодженого майна. Посилається на те, що згідно висновку експертного дослідження № 555/10-20 від 29.10.2020 вартість матеріального збитку, завданого власникові представленого транспортного засобу становить 207\~495,28 грн. Позивач є фізичною особою підприємцем та займається пасажирськими перевезеннями автодорожнім транспортом безпосередньо на автобусі «Setra» державний номер [NUMBER] , квартальний дохід з використанням автобусу у період до моменту пошкодження становив 145 000 -150\~000 грн. Вказує, що отримував стабільний та постійний дохід з використанням автобусу, який було пошкоджено внаслідок ДТП. В період ремонтних робіт з 27.09.2020 по 31.12.2020 недоотримав прибуток у зазначеному вище розмірі. Окрім того, посилається на те, що в результаті ДТП йому було завдано моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн., яка полягає в тому, що через недоотриманий прибуток позивач опинився у скрутному матеріальному положенні, змінився звичайний уклад його життя, виникли додаткові завдання, труднощі та витрати, пов`язані з вирішенням наслідків ДТП та відновленням попереднього становища і нормалізації свого життя і діяльності ФОП. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Дерев?янко І.О. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги представник підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити. У судовому засіданні 12.04.2021 [PERSON] пояснив суду, що після ДТП автобус був відремонтований і у лютому 2021 року він відновив діяльність з пасажирських перевезень. Представник відповідача адвокат Єрмоленко Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на численні порушення при складанні звіту про вартість матеріального збитку. Заслухавши представника відповідача та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 27.09.2020 о 16 год. 55 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21101, державний номерний знак [NUMBER] , на а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 648 км, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху і здійснив зіткнення з автобусом «Setra» державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 01.12.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 340 грн. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Автобус «Setra» державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] . Відповідно до копії висновку ТОВ «Клевер Експерт» № 555/10-20 від 29.10.2020 вартість матеріального збитку, завданого власнику автобуса «Setra» S 316HDS, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 207\~495,28 грн. Вартість відновлювального ремонту автобуса «Setra» S 316HDS, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить: 330\~843,78 грн. Ринкова вартість автобуса «Setra» S 316HDS, реєстраційний номер [NUMBER] до моменту ДТП становить: 905\~955,40 грн. Згідно рахунку № 2410-1 від 15.10.2020 вартість запчастин на автобус Setra S316HDS р/н [NUMBER] 1999 року випуску (VIN [NUMBER] ) становить 164\~668,28 грн. 15.12.2020 Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 120\~265,15 грн., про що свідчить копія квитанції. Відповідно до положень ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1166\~ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.\~1192\~ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1187\~ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. А тому саме відповідач\~\~ [PERSON] , який спричинив матеріальну шкоду позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути відповідачем в даній цивільній справі. З урахуванням наданих позивачем належних та допустимих доказів, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь матеріальної шкоди в сумі 87\~230,13 грн. підлягають до часткового задоволення, оскільки вартість матеріального збитку в сумі 207\~495,28 грн., як зазначено у висновку щодо вартості матеріального збитку, не підтверджена позивачем документально. Висновок експертного дослідження № 555/10-20 від 29.10.2020, на який посилається позивач як на підставу понесених витрат, містить лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем, тоді як самим же позивачем зазначено, що автобус вже відремонтований, а тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. Вказане узгоджується із висновком Верховного суду, викладеним у Постанові № 753/19288/14-ц від 30.10.2019, в якому зазначено, що системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.\~\~ При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. В матеріалах справи міститься копія рахунку № 2410-1 від 15.10.2020, відповідно до якого вартість запчастин на автобус Setra S316HDS р/н [NUMBER] 1999 року випуску (VIN [NUMBER] ) становить 164\~668,28 грн. Суд вважає, що вказаний рахунок є належним та єдиним доказом на підтвердження вартості понесених на відновлення автобуса витрат, та саме від вказаної в цьому рахунку суми слід відраховувати розмір понесених позивач матеріальних збитків. Так, оскільки сума понесених позивачем витрат становить 164\~668,28 грн., а сума компенсації за шкоду, виплачена страховою компанією становить 120\~265,15 грн., сума матеріальної шкоди, непокрита страховою виплатою становить 44\~403,13 грн. і саме ця сума, на думку суду, підлягає стягненню з відповідача в якості матеріальної шкоди. Щодо вимог про стягнення упущеної вигоди, судом встановлено наступне. Відповідно до статті 22\~ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22\~ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року по справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18) зазначено, що «тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача». Звертаючись із позовом про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен здійснити точні розрахунки і підкріпити їх відповідними доказами, які безспірно підтверджували б їх розмір. Між тим, особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі неналежного виконання зобов`язання іншою особою. Позивач обґрунтовуючи суму збитків, вдався до припущення про можливість отримання ним прибутку саме у такому розмірі і саме за той період, тоді як законодавець вимагає доведеності реальної можливості отримання коштів. Колегією суддів Касаційного господарського суду ВС у постанові від 25 червня 2019 року по справі № 910/422/18 зазначено, що при визначенні розміру упущеної вигоди повинні враховуватися лише ті точні дані, які безперечно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.\~Водночас наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 жовтня 2018 року по справі № 906/824/17. Позивачем не надано доказів того, що він реально міг отримати саме таку вигоду, використовуючи автобус за призначенням і що за зазначений ним період його дохід був би саме на рівні 150000 гривень і в цей період не сталося б інших обставин, враховуючи характер його діяльності, які б перешкодили отриманню ним саме такого прибутку. Посилання позивача на заключну виписку за рахунком, відкритим в АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.07.2020 по 30.09.2020 щодо отримання доходу в розмірі 149 225 гривень у відповідний період, вказують на наявність лише теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу та не може бути підставою для його стягнення. Наведені позивачем розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, іншими належними і допустимими доказами, що свідчили б про конкретний розмір щомісячного доходу, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснив протиправних дій. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог щодо завдання реальних збитків (упущена вигода) внаслідок пошкодження автомобіля відповідачем. Крім того, діяльність щодо транспортних перевезень, пов`язана не лише з отриманням прибутків, а із здійсненням певних витрат, зокрема на придбання пального для транспортного засобу, його відповідного технічного обслуговування, тощо. Вказана у позові сума зазначена без вирахування цих витрат, що позбавляє суд дійти висновку про реальний розмір «чистого» прибутку, який міг отримати позивач. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів КГС від 6 грудня 2019 року у справі № 908/2486/18 вказано, що заявлена позивачем до стягнення сума коштів, являє собою дохід, який позивач міг би отримати від надання послуг, однак, позивачем не враховано витрати на надання вказаних послуг, тобто, вказані розрахунки завданої шкоди у вигляді упущеної вигоди є суто теоретичними, побудованими на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами. А тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України\~\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується не залежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 ЦПК України) Статтею 1167\~ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявністю її вини. Таким чином, суд вважає, що у зв`язку з протиправною винною поведінкою відповідача [PERSON] у відношенні до позивача [PERSON] , внаслідок чого заподіяно пошкодження автомобіля позивача, [PERSON] на підставі вказаних норм закону має право на відшкодування з боку відповідача моральної шкоди. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що протиправними діями відповідача пошкоджено автобус позивача, що позивач мав переживання, хвилювання, стрес, а тому з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе позов в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди задовольнити частково на суму 5 000 гривень, яка є необхідною і достатньою для відновлення його нормальних життєвих зав`язків. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 575,52 грн. (44\~403,13+5\~000= 49\~403,13; 257\~230,13: 49\~403,13=5,20; 2992,7:5,20=575,52) Ухвалою суду від 28.05.2021 заяву [PERSON] в\~особі адвоката\~Дерев?янко Ірини\~Олександрівни про\~забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на рухоме майно: транспортний засіб марки ВАЗ 21101, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , колір сірий, який належить [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial