Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зазначеним позовом, в якому просять: - встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] є рідною матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - встановити факт належності [PERSON], померлої [INFO] Сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 4,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП "Перемога" [NUMBER], виданого 08 жовтня 1997 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 22 вересня 1997 року № 322 на ім'я "[PERSON]"; - визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 кожній в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] право на земельну частку (пай) розміром 4,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП "Перемога" [NUMBER], виданого 08 жовтня 1997 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 22 вересня 1997 року № 322. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] померла їх мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 4,53 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 08 жовтня 1997 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 22 вересня 1997 року № 322. Також позивачі зазначили, що спадкоємцями окрім них, після смерті спадкодавця [PERSON] не має, заповіту вона не залишила. Проте, при підготовці документів для звернення до нотаріуса виявилося, що в написаннях прізвища позивачів та спадкодавця є відмінності, окрім того є відмінності в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючому документі та загубився Сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], що й змусило звернутися позивачів до суду із даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явилися, викликались належним чином. Згідно поданих заяв позивачі позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі, а представники відповідачів не заперечували проти задоволення позовної заяви, надавши письмові заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, відповідно до п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] є матір'ю позивачів [PERSON]. та [PERSON], підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи а саме, показами свідків [PERSON] та [PERSON], які підтверджують, що [PERSON] дійсно є їх рідною матір`ю, довідкою виконавчого комітету Перемогівської сільської ради. Також суд дійшов висновку встановленим факт належності спадкодавцю [PERSON], померлої [INFO] Сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 4,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП "Перемога" [NUMBER], виданого 08 жовтня 1997 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 22 вересня 1997 року № 322 на ім'я "[PERSON]". Щодо позовних вимог позивачів в частині визнання за ними права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, суд дійшов до наступного. Так, при розгляді справи суд користується нормами Цивільного Кодексу /в редакції 1963 року/, так як правовідносини виникли в період дії вищевказаного кодексу. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За приписами ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У зв'язку з тим, що позивачі відносяться до першої черги спадкоємців суд дійшов висновку про задоволення цих вимог шляхом визнання за ними в рівних частках по 1/2 кожній право на земельну частку (пай) розміром 4,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП "Перемога", яка належала [PERSON], померлої [INFO] на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 08 жовтня 1997 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 22 вересня 1997 року № 322. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК У PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш право посвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, за встановлених у справі обставин суд вбачає, що є всі підстави для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачами на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved