Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Фізична особа [PERSON] звернулась із позовом до суду, в якому просила в порядку захисту своїх прав визнати, що [PERSON] (громадянин України, [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , є батьком дитини [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22 грудня 2016 року реєстратором актів цивільного стану міста Дебрецен), якого [INFO] в місті Дебрецен республіка Угорщина народила [PERSON] (громадянка України, [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги позивач [PERSON] мотивувала наступними обставинами, а саме: 1. Гр. [PERSON] , перебуваючи в громадянстві держави Україна, що підтверджується паспортом громадянина України на її ім`я серії [NUMBER] , який видано 21 вересня 2009 року Онуфріївським РВ УМВС України в Кіровоградській області, 19 грудня 2016 року на території республіки Угорщина в місті Дебрецен народила сина. Державна реєстрація народження та походження дитини проведена на території республіки Угорщина реєстратором актів цивільного стану міста Дебрецен, що підтверджується виданим ним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 2. [PERSON] станом на момент народження сина 19.12.2016 року не перебувала в зареєстрованому шлюбі. Походження народженої нею дитини реєстратор актів цивільного стану міста Дебрецен визначив наступним чином, а саме: [PERSON] була записана матір`ю, а в графі «Прізвище та ім`я батька» виконано прочерк. При цьому дитині присвоєно ім`я [PERSON] , а прізвище - [PERSON] . 3. Народжений позивачкою син [PERSON] є громадянином України, що підтверджується оформленим на його ім`я паспортом громадянина України для виїзду за кордон, який видано 19 січня 2017 року. Довідкою від 23 грудня 2016 року за № 61324/19-536-652 про реєстрацію особи громадянином України, яка видана Консульством України в Ніредьгазі . підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований громадянином України. 4. Народжена позивачкою дитина [PERSON] походить від відповідача [PERSON] , який є уродженцем міста Єреван республіки Вірменія, належить до громадянства України і зареєстрований на території Кременчуцького району Полтавської області. З відповідачем [PERSON] позивачка тривалий час проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мала спільний побут, бюджет, вела спільне господарство, підтримувала близькі відносини. 5. Відповідач [PERSON] на неодноразові звернення позивачки з приводу вчинення юридично значимих дій, спрямованих на документальне оформлення походження від нього народженої позивачкою [INFO] дитини [PERSON] , не реагує. Такі звернення зі сторони позивачки мали місце як до здійснення державної реєстрації народження дитини, так і після неї. Разом із тим, відповідач [PERSON] приймає активну участь у матеріальному утриманні дитини та в її вихованні. Відповідач, [PERSON] , позов визнав, надав суду в письмовій формі заяву про визнання позову. В заяві вказав, що у відповідності з ч. 1 ст. 206 ЦПК України засвідчує визнання позову про визнання батьківства по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , який пред`явлено до нього позивачкою [PERSON] . Наслідки відповідної процесуальної дії йому відомі та зрозумілі. Крім того, відповідач [PERSON] пред`явив до позивачки [PERSON] зустрічний позов про зміну прізвища дитини, в якому просив суд змінити прізвище дитини [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22 грудня 2016 року реєстратором актів цивільного стану міста Дебрецен), якого [INFO] в місті Дебрецен республіка Угорщина народила [PERSON] (громадянка України, [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), із [PERSON] на [PERSON] . В обґрунтування вимог за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що між ним та [PERSON] існує спір щодо зміни прізвища дитини із [PERSON] на [PERSON]. Гр .. [PERSON] визначила прізвище народженого сина самостійно, його згоди іменувати сина прізвищем [PERSON] вона не отримувала і навіть не запитувала, чим порушила його права як батька дитини. Ним було запропоновано [PERSON] змінити прізвище спільного сина із [PERSON] на [PERSON] . На вказану пропозицію [PERSON] офіційної відповіді не надала, як і не вчинила зі своєї сторони жодних юридично значимих дій, які б могли вказувати на прийняття пропозиції відповідача. [PERSON] Вардан Рубікович приймає активну участь у матеріальному утриманні дитини та в її вихованні. Вважає, що зміна прізвища сина із [PERSON] на [PERSON] відповідає інтересам самої дитини. Загально прийнятим в Україні є іменування дитини, батьки якої мають різні прізвища, саме за прізвищем батька, а не матері. Виключно так дане питання вирішується і серед громадян вірменської національності, до якої належить відповідач. При цьому [PERSON] по батькові сина [PERSON] визначила саме за іменем відповідача. Як наслідок вважає, що є підстави і для відповідної зміни прізвища сина на [PERSON] . Зі сторони позивачки [PERSON] зустрічні позовні вимоги, пред`явлені до неї [PERSON] , визнано повністю. Розглянувши у підготовчому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України (див. ч. 4 ст. 200 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови за № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Проаналізувавши заяви про визнання як первісних, так і зустрічних позовних вимог, суд приходить до висновку, що таке визнання і зі сторони відповідача [PERSON] , і зі сторони позивача [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому вважає за можливе його (визнання позовів) прийняти і ухвалити рішення про задоволення і первісних, і зустрічних позовних вимог.

Outcome: approved