Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

20.01.2016 р. [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулися в суд із позовом до військової частини [NUMBER] , третя особа Міністерство оборони України про стягнення матеріальної і моральної шкоди та стягнення відшкодування на утримання неповнолітньої дитини. В ході судового розгляду ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 17.03.2016 р. до участі у справі в якості співвідповідача був залучений [PERSON] 18.04.2016 р. [PERSON] частково відмовився від позовних вимог до військової частини [NUMBER] в частині стягнення на його користь коштів в сумі 19206 грн. 18.04.2016 р. ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області часткову відмову [PERSON] прийнято та провадження у справі в цій частині закрито. 08.06.2016 р. позивачі надали уточнену позовну заяву в якій просили: Стягти з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] витрати, пов`язані з лікуванням потерпілих в сумі 15941 грн. 97 коп.; Стягти з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250000 грн.; Стягти з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] витрати, пов`язані з виготовленням та встановленням надгробних пам`ятників в сумі 29301 грн.; Стягти з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250000 грн.; Стягти з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягненням ним вісімнадцяти років відшкодування в сумі 1099 грн. 72 коп. щомісячно. Позивачі надали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, а справу розглянути в їх відсутності. Представники відповідачів та третьої особи надали заперечення, в яких позовні вимоги не\~ визнали і просили в позові відмовити. Також, представники надали заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження № 42014170690000083, встановив наступне. 20 листопада 2014 р., близько 21 год., на автодорозі Полтава-Красноград в напрямку автодороги Київ-Харків, рухався військовий спеціальний автомобіль військової частини [NUMBER] «MA3-537» без в.н.з., під керуванням сержанта цієї частини [PERSON] з двома пасажирами. В цей же час по автодорозі Київ-Харків від м. Полтави в напрямку смт. Чутове Полтавської області рухався автомобіль «ДЕУ СЕНС», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] з пасажирами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При переїзді нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, водій автомобіля «МАЗ-537» [PERSON] в порушення вимог п.п. 10.1, 16.11, 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не надав перевагу в русі автомобілю «ДЕУ СЕНС», д.н.з. [NUMBER] , що рухався по головній дорозі, виїхав на автодорогу Київ-Харків, виконуючи маневр поворот ліворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення згаданих транспортних засобів. За наслідками зіткнення пасажирка автомобіля ДЕУ СЕНС [PERSON] отримала тілесні ушкодження несумісні з життям, від яких померла на місці події, [PERSON] та [PERSON] отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких померли в Полтавській обласній лікарні відповідно 21.11.2014 р. та 02.12.2014 р. Водій спеціального автомобіля MA3-537 [PERSON] на місці ДТП в кабіні автомобіля здійснив постріл з закріпленого за ним автомата АКС-74У, № [NUMBER] , собі в грудну клітину, чим вчинив самогубство. 21.11.2014 р. військовою прокуратурою Полтавського гарнізону було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 42014170690000083 за фактами скоєння ДТП та вчинення самогубства. В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на наявність в діях водія військового спеціального автомобіля [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 415 КК України, але в зв`язку з тим, що останній вчинив самогубство і не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, постановою прокурора Військової прокуратури Полтавського гарнізону від 30.04.2015 р. кримінальне провадження закрито в зв`язку зі смертю підозрюваного на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. Матеріалами справи встановлено що позивачем [PERSON] , були витрачені кошти: на придбання ліків в сумі 6145 грн. 97 коп. (т. 1 а.с. 35-36); на поховання в сумі 9796 грн. (т. 1 а.с. 43-44), а всього на загальну суму 15941 грн. 97 коп. Також, [PERSON] , були понесені витрати, пов`язані з виготовленням та встановленням надгробних пам`ятників в сумі 9576 грн. (т. 1 а.с. 222), але вимоги ним до стягнення не заявлялися, тому в цій частині необхідно відмовити. Крім того, [PERSON] , були понесені витрати, пов`язані з виготовленням та встановленням надгробних пам`ятників в сумі 19725 грн. (т. 1 а.с. 217, 223-224). Частина 2 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно роз`яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позики тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності зі ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Вищевказаним кримінальним провадженням № 42014170690000083 встановлено, що транспортний засіб «MA3-537» без в.н.з., належить військовій частині [NUMBER] , який на момент ДТП знаходився під керуванням сержанта за призовом під час мобілізації цієї ж військової частини [PERSON] , що відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). [PERSON] звернувся в суд з позовними вимогами про стягнення з військової частини [NUMBER] на його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягненням ним вісімнадцяти років відшкодування в сумі 1099 грн. 72 коп. щомісячно. Враховуючи те, що померла [PERSON] мала склад сім`ї 4 чол., вона єдина працювала і мала середню місячну заробітну плату в розмірі 1466 грн. 29 коп. (т. 1 а.с. 33), частка сина [PERSON] складає 366 грн. 58 коп. (1466,29 : 4 = 366,58), суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають стягненню на суму 366 грн. 58 коп. Крім того, оскільки [PERSON] звернувся в суд позовними вимогами на захист інтересів неповнолітнього сина [PERSON] , а враховуючи п. 1 ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років, суд приходить до висновку, що кошти в сумі 366 грн. 58 коп. підлягають стягненню на користь неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] на суму 15941 грн. 97 коп. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доведені відповідними доказами, а відповідальність за їх відшкодування повинна нести військова частина [NUMBER] , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі. В частині позовних вимог [PERSON] на суму 29301 грн. 97 коп. задовольнити частково виходячи з того, що квитанціями в справі підтверджується сума 19725 грн., різниця суми 9576 грн. підтверджується квитанцією на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 222), але ним до стягнення не заявлялися, тому в цій частині необхідно відмовити. Так, відповідно до положення ч. 3\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вирішуючи питання стосовно розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги\~\~\~постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" де вказано, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру. Винними діями відповідача, позивачам завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, втраті рідних для них людей - дружини, матері, дитини. Крім того, без матері залишився спільний син [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення і з військової частини [NUMBER] необхідно стягнути на користь [PERSON] 100000 грн., на користь [PERSON] 150000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з військової частини [NUMBER] \~ на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог майнового та не майнового характеру (моральної шкоди) .

Outcome: partial