Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

13.12.2019 позивач - КП "Харківські теплові мережі" завернулось до суду з зазначеним позовом, 22.10.2020 представником позивача уточнено позовні вимоги. В обґрунтування позову зазначено, що КП «ХТМ» надає послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі отримують ці послуги і за період з 01.09.2013 по 31.10.2019 не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 44412,39 грн, також позивачем нараховані інфляційні витрати у сумі 4332,71 грн та три відсотки річних у розмірі 1586,55 грн. У зв`язку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить задовольнити позов, стягнувши з відповідачів зазначені суми та судовий збір. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що борг дійсно існує, проте відповідач [PERSON] також повинен сплачувати комунальні послуги. Окрім того, [PERSON] просила застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2002 у справі №2-5159/2002 визначено порядок користування кв. [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Згідно п.5ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. З матеріалів справи вбачається, що КП «ХТМ» звернулось до суду з позовом 13.12.2019, заборгованість позивач просить стягнути за період з 01.09.2013 по 31.10.2019. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні звернулась до суду з заявою про застосування строків позовної давності до позовних вимог за період з 01.09.2013 по 13.12.2016. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Тобто, позовні вимога про стягнення заборгованість з [PERSON] за період з 01.09.2013 по 13.12.2016 не підлягає задоволенню, так як пред`явлена поза межами позовної давності. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15. Позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 13.12.2016 по 31.10.2019 підлягають задоволенню. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг відповідачів [PERSON] та [PERSON] за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2016 по 31.10.2019 становить 31980,11 грн. Оскільки, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, зазначена сума боргу за період з 01.12.2016 по 31.10.2019 (в межах позовної давності) підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Разом з тим, вирішуючи питання по стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] суд приймає до уваги, що відповідач не з`явився у судове засідання та не подав заяву про застосування строків позовної давності. Отже, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за період з 01.09.2013 по 31.10.2019 у сумі 6216,19 грн , що становить 50% від 12432,28 грн , тобто від заявленої суми позивачем поза межа строку позовної давності. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, сума становить 1586,55 грн та 4332,71 грн відповідно. При цьому позивачем зазначені витрати нараховані позивачем у межах строку позовної давності, тобто на суму заборгованості за період з 01.12.2016 по 31.10.2019. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню солідарно на користь позивача три відсотки річних у розмірі 1586,55 грн, інфляційні витрати у розмірі 4332,71 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.12.2016 по 31.10.2019 у сумі 31980,11 грн, інфляційні витрати - 4332,71 грн, три відсотки річних - 1586,55 грн. З відповідача [PERSON] також підлягає стягненню заборгованість за період з 01.09.2013 по 31.10.2019 у сумі 6216,19 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно до задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн, який повинен бути стягнутий з відповідачів в рівних частках, пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги КП «ХТМ» до [PERSON] задоволені частково, лише на 75,3%, судовий збір підлягає стягненню лише 75,3%. Тобто, у сумі 723,30 грн (1921/2=960,50 грн*75,3%=723,30 грн). Судовий збір з відповідача [PERSON] підлягає стягненню у сумі 960,50 грн (1921/2=960,50 грн).

Outcome: partial