Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

15.04.2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, яка була спричинена ДТП у розмірі 244767 грн. 34 коп., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., та судові витрати в розмірі 10548 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.02.2019 року о 16 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, в районі буд. 44-б по вул. Ак. Павлова у м. Харкові, відповідач, керуючи автомобілем Nissan Qashqai р.н. [NUMBER] , виїжджаючи з парковки місць стоянок автомобілів, перед проїзною частиною, не надала дорогу належному позивачу на праві власності автомобілю BMW525D р.н. [NUMBER] , під керуванням чоловіка позивача - [PERSON] , який рухався з лівого боку, внаслідок чого відбулось зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Водії автомобілів тілесних пошкоджень не зазнали. Подія даного ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР України, що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.03.2019 року. Внаслідок вказаної ДТП позивачу була спричинена значна матеріальна шкода, а саме в розмірі 342176,74 грн., також позивачем сплачені витрати на визначення вартості матеріального збитку та виклику зацікавлених сторін по справі - 2590,60 грн. Загалом сума матеріальної шкоди складає 344767 грн. 34 коп. Автомобіль водія на момент ДТП застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО», тому позивач звернулась до третьої особи з вимогою про сплату страхового страхування, та ліміт відшкодування складав - 100 000,00 грн., з яких 1000 грн. складає франшиза. Свої зобов`язання третьою особою виконані в повному обсязі, та сплачено позивачу всю суму страхового відшкодування. Тому позивач, звернулась до суду з позовом про стягнення фактичної різниці з відповідача. Також позивачу внаслідок заподіяної ДТП завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 10 000 грн. Також позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Представник позивача - адвокат Фуженков К.Ю. в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, посилаючись на те, що розмір матеріальної шкоди є значно завищеним, та необгрунтованим, та не підтвердженим ніякими доказами, та відповідно до страхового акту сума завданої матеріальної шкоди складає 38631,60 грн. Представник третьої особи ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку. 15.04.2019 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 22.04.2019 року судом здійснено електронний запити до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповіді на які повернулись до суду 22.04.2019 року. Ухвалою судді від 23.04.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. 23.04.2019 року судом здійснено електронний запит до ДФС України для надання до суду інформації про РНОКПП відповідача, який надано 24.04.2019 року. Судом встановлено, що 11.02.2019 року о 16 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, в районі буд. 44-б по вул. Ак. Павлова, [PERSON] керувала автомобілем Nissan Qashqai р.н. [NUMBER] , в порушення п. 10.2 ПДР, виїжджаючи з парковки місць стоянок перед проїзною частиною, не надала дорогу автомобілю BMW525D р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався з лівого боку, внаслідок чого відбулось зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів. За фактом вказаної ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.03.2019 року, яка набрала законної сили 02.04.2019 року, на відповідача за результатами розгляду вказаного протоколу було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., та стягнуто судовий збір. Автомобіль BMW525D р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , який є чоловіком позивача в момент ДТП належить останній на праві власності. В результаті ДТП, автомобілю позивача була заподіяна матеріальна шкода, яка складає 342176,74 грн., що підтверджується наданим до суду висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 02.04.2019 року складеного на замовлення позивача, за виготовлення котрого позивач сплатила 2500 грн., та позивачем сплачено кошти на виклики зацікавлених сторін на місце огляду - 90 грн. 60 коп., а всього 2590,60 грн. Автомобіль відповідача на момент ДТП застрахований відповідачем за Полісом №АМ/ 4709462 від 04.09.2018 року, ліміт за завдану майну шкоду складає - 100 000грн., з франшизою - 1000 грн. Позивач зверталась до третьої особи ПрАТ «АСК «Інго Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, та їй було виплачено 99 000 грн. За вказаних обставин, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення фактичної різниці за завдану шкоду з відповідача. Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц(провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Зобов`язання третьої особою перед позивачем виконані в повному обсязі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем в обгрунтування заявлених позовних вимог надано до суду експертне автотоварознавче дослідження №10С від 02.04.2019 року, відповідно до якого матеріальний збиток складає 342176,74 грн. з урахуванням ПДВ. Відповідно до ч. 1ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідач заперечуючи проти вказаного розміру матеріальної шкоди, належних та допустимих доказів не надала. В обгрунтування своїх заперечень посилається лише на страховий акт №1927860 від 17.04.2019 року, відповідно до якого сума збитку склала на підставі розрахунку Баварії Моторс - 308631,60 грн. Однак, в судовому засіданні з`ясовано, що на разі автомобіль позивача ще ремонтується, та до суду позивачем надано акти виконаних робіт з відповідними розрахунками, а своїм правом на заявлення клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи сторона відповідача не скористалась, та самостійно вона також проведена не була. За вказаних обставин, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП в розмірі 244767 грн. 34 коп. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини... Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 10000,00 гривень є значно завищеним. Суд враховує обставини по справі, та вважає , що з виниклим ДТП позивачу були спричинені моральні страждання, стресова ситуація внаслідок ДТП, тривалий час вона позбавлена можливості використовувати автомобіль, що суттєво погіршує якість її життя, повинна надавати пояснення в органах поліції, суді, що безумовно змінило її нормальний життєвий ритм. Тому суд приходить до висновку, що за вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди в сумі 1000,00 гривень є достатнім та обґрунтованим. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача (пункт 1 частини другої статті 141 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявний в матеріалах справи витяг з договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 року укладений між позивачем та адвокатом Фуженковим К.Ю. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, оскільки до суду не надано взагалі ніякого розрахунку фактичного часу проведених робіт з визначенням їх вартості, а зазначено лише витрати на правову допомогу складають - 7000 грн., витрати на проїзд - 500 грн., та витрати на підготування позову (роздруківка позовної заяви, копій документів) - 500 грн., але з яких розрахунків зазначені вказані витрати суду не зрозуміло, тому суд відмовляє в задоволенні вказаної позовної вимоги у зв`язку з її недоведеністю. Судові витрати позивача, понесені у зв`язку з оплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial