Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], де третя особа Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, орган опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації про виготовлення закордонного паспорта, візи та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що в період з 07 лютого 1995 року по 26 травня 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] і від шлюбу мають двоє дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. 30 грудня 2005 року відповідач змінив своє справжнє родове прізвище та ім'я з [PERSON] на [PERSON], про що зроблено відповідний запис відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського РУЮ в Закарпатській області за №60. Після розірвання шлюбу відповідач жодним чином не дбає про матеріальне становище та виховання неповнолітнього сина. На даний час вона має можливість забезпечити навчання дитини за кордоном, однак відсутність згоди відповідача перешкоджає у виготовлення сину закордонного паспорту та відповідної візи. За наявності неприязних відносин, які склалися між нею та відповідачем, батько сина за жодних обставин надати згоду на тимчасовий виїзд за кордон сина в її супроводі відмовляється без наведення підставних на те причин. Просить дозволити виготовлення паспорта та візи для виїзду за кордон на навчання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON]. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просить надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту та візи неповнолітньому [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон до Чеської Республіки на навчання до 24 вересня 2018 року без згоди батька. Просить уточнені позовні вимоги задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації Монич К.П. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила та вважає за доцільним надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон на навчання без згоди батька. Представник Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні і вихованні позивачки (а.с.5,8,9,11). Відповідно до Свідоцтва про зміну імені, виданоговВідділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського РУЮ в Закарпатській області від 30 грудня 2005 року за № 60 прізвище та ім'я [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с. 7). Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України, визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3858-XII, Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадян України», додатком 4 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. №152 із відповідними змінами, тощо. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно до п.4 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку , здійснюється на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Таким чином , діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір тимчасово виїхати з неповнолітнім сином за кордон на навчання, а згоди на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон та виїзд за кордон для дитини відповідач не надає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я гарантуються Конституцією України (ст.ст.33,49). Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Беручи до уваги необґрунтовану відсутність згоди батька на виготовлення дитині документів та на виїзд за кордон із обумовленою метою і пов'язане з цим фактичне обмеження права дитини, а також наявність позитивного висновку органу опіки та піклування Тячівської райдержадміністрації (а.с.16), суд вважає , що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на виготовлення документів і тимчасовий виїзд дитини за кордон на навчання до Чеської Республіки строком до 24 вересня 2018 року. Позовні вимоги в частині виготовлення візи матеріалами справи не стверджені, а тому до задоволення не підлягають. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: partial