Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що [PERSON] (далі відповідач) є батьком її сина [PERSON] ([INFO]). З батьком дитини позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Так як позивач не в змозі самостійно утримувати дитину та себе, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання, в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином трирічного віку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. Відповідач позов в частині сплати аліментів на дитину визнав, в решті позову просив відмовити, оскільки в нього утворилась нова сім`я, яку також потрібно забезпечувати матеріально, а тому він не має фінансової змоги утримувати позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.01.2015 року народився [PERSON], батьком якого в Свідоцтві про народження (а.с. 3) записаний відповідач, а матірю [PERSON]. Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується даними, які вказані в довідці № 85 (а.с. 4), виданій 15.03.2016 року виконкомом Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 СК України (ст. 91 цього Кодексу). Відповідно до статті 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що синові не виповнилося три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання дитини та на її утримання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, згідно частини 1 статті 182 СК України, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] працює робітником по догляду за тваринами в ПрАТ "АГРОФОРТ", у звязку з чим щомісячно отримує заробітну плату. Розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (ч.1 статті 70 Закону України "Про виконавче провадження"). Після утримання із заробітної плати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, середньомісячний розмір доходу [PERSON] за період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року склав 2\~788,13 грн. (16\~728,77 грн. / 6), що підтверджується даними, вказаними в довідці ПрАТ "АГРОФОРТ" № 834 від 11.11.2016 року. У разі сплати відповідачем аліментів в запропонованому позивачем розмірі, дохід платника аліментів становитиме 1\~626,46 грн. (2\~788,13 грн. - (697,03 грн. + 464,69 грн.), з них: 697,03 грн. (аліменти на дитину) = 2\~788,13 грн. * ?, а також 464,69 грн. (аліменти матері дитини) = 2\~788,13 грн. * 1/6. В січні 2016 року [PERSON] в черговий раз зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 35), яка є матірю їх спільної дитини [PERSON] ([INFO], а.с. 36), яку за законом платник аліментів також зобовязаний утримувати. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Суд приймає визнання відповідачем позову в частині сплати аліментів на дитину та виносить рішення про задоволення позову в цій частині, оскільки визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. З урахуванням встановлених обставин, суд, враховуючи майновий стан платника аліментів, наявність в останнього неповнолітніх дітей ([PERSON], [PERSON]О.), яких він зобовязаний утримувати, дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання позивача як матері дитини в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто 16.03.2016 року і до досягнення сином [PERSON] ([INFO]) трирічного віку, тобто до 27.01.2018 року. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial