Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

21.03.2018 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO] Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач зазначає, що на даний час зявились підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки дитині проводяться профілактичні щеплення, які потребують додаткових витрат, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та дитина потребує більше коштів на утримання. При цьому позивач зазначає, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", у відповідності до якого було внесено зміни до Сімейного кодексу України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на одну дитину аліменти визначаються у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку або у твердій грошовій сумі. Також, позивач зазначає, що вона не працює, не має ніякого прибутку у звязку з тим, що не має можливості влаштуватись на роботу, тому що продовжує догляд за дитиною. За таких обставин позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2017 року, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у тверді грошовій сумі 2000 грн., починаючи з 21.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем в своїй заяві не доведено підстав для зміни розміру аліментів. Встановлення норм МОЗ України щодо щеплень не є підставою для зміни розміру аліментів, а відноситься до додаткових витрат. Доводи позивача про те, що вона не працює також не є підставою для зміни розміру аліментів. При цьому, відповідач зазначив, що він є інвалідом, отримує пенсію та не працює. Відповідач у встановлений судом строк заперечення на відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про народження серії І-АМ № 301899 (копія на а.с. 7) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO] Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2017 року, що 13.03.2017 року набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на дівоче - [PERSON] (а.с. 13). Довідками відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради (а.с. 9, 10) підтверджено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Монастирська, 1/41. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2017 року, що набрало законної сили 27.03.2017 року (а.с. 38), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, з довідки Томашпільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області № 1240/2 від 12.03.2018 року (а.с. 17) встановлено, що за період з березня 2017 року по січень 2018 року позивач отримувала аліменти на утримання дитини по 500 грн. щомісячно. З довідки Калинівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 12.03.2018 року (а.с. 8, 12) встановлено, що [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року доходів не має. Довідкою Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради № 372 від 06.03.2018 року (а.с. 11) підтверджено, що [PERSON] знаходиться на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини. За період з вересня 2017 року по грудень 2018 року [PERSON] отримала 3440 грн. З виписки № 1583 (а.с. 18) встановлено, що у [PERSON], [INFO], соматичних патологій не виявлено. 20.03.2018 року введено Hexaxim (а.с. 20), вартість якого згідно товарного чеку від 27.02.2018 року (а.с. 19) становить 1090 грн. Копією посвідчення серії Є № 065813, копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с. 31-32), а також довідкою ГУ ПФУ у Вінницькій області № 1451 від 06.04.2018 року (а.с. 33) підтверджено, що відповідач являється інвалідом 3 групи, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.11.2017 року по 30.04.2018 року складає 19602 грн. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Положення ст. 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як встановлено судом, що також визнається сторонами, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування необхідності збільшення розміру стягуваних аліментів позивач, серед іншого, посилається на те, що дитині проводяться профілактичні щеплення, які потребують додаткових витрат, а також на те, що вона не працює, не має ніякого прибутку у звязку з тим, що не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки продовжує догляд за дитиною. Суд відхиляє дані доводи позивача, оскільки наведені обставини не узгоджуються із ст. 192 СК України та не є підставою для збільшення розміру аліментів. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 185 СК України, вона має право звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Разом з тим, суд враховує, що ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд приймає до уваги ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404 від 02.06.2016 року, відповідно до якої з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що єдиним доходом відповідача є пенсія, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та зміни розміру аліментів, які за рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2017 року стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], та стягувати їх у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 704.80 грн.

Outcome: partial