Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчанняв Київському коледжі комп»ютерних технологій Національного авіаціного універтитету, та стягнення аліментів на утримання дитини. Посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, при цьому батько дітей самоусунувся від надання матеріальної допомоги на їх утримання, у зв»язку з чим вона як матір двох синів, які перебувають на її утриманні, потребує матеріального забезпечення з боку їх батька, оскільки вона та повнолітній син не працюють. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 24 червня 2017 року, позов підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погоджуючись із сумою стягнень на аліменти - 2 000 грн. щомісячно - на повнолітнього сина та 3 000 грн. - на неповноліьного сина, вважаючи неспроможним сплачувати вказану суму, оскільки таких доходів не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Старший син [PERSON], [INFO], з 2014 року навчаєтьсяв Київському коледжі комп»ютерних технологій Національного авіаціного університету, строк закінчення навчання - 30 червня 2018 року (а.с.29), не працює, у зв»язку з чим потребує матеріального утримання з боку відповідача як батька. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами. На даний час син сторін [PERSON] є повнолітньою особою й продовжує навчання в Київському коледжі комп»ютерних технологій Національного авіаціного університету, перебуває на утриманні матері. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до частини 2 статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, й має можливість надавати своєму сину матеріальну допомогу на час його навчання у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ним навчання - 30 червня 2018 року. Даний розмір аліментів є прийнятним та достатнім як для отримувача, так й для стягувача аліментів. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомоги. Так, судом встановлено, що син відповідача досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання з 2014 року в Київському коледжі комп»ютерних технологій Національного авіаціного університету до 30 червня 2018 року включно (а.с.29), потребує у зв»язку з цим у матеріальній допомозі, та наявністю у відповідача можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання молодшого сина, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивачки, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, не працює, та на утриманні якої знаходяться неповнолітній син та повнолітній син, що продовжує навчання, та відповідача, який працює, інших дітей крім синів [PERSON] та [PERSON] не має. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дитини та повнолітнього сина, що продовжує навчання, в твердій грошовій сумі. Ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошові сумі, позивач не довела підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально - не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення, а тому підстави для застосування розміру аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Відповідно до п.17 Постанови № 3 від 15.05.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання про розмір аліментів, які стягуються з боржника, згідно ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів суд враховує ті обставини, що на утриманні відповідача знаходяться двоє утриманців, на кожного із них припадає по 25% від його заробітної плати, з урахуванням того, що загальний розмір аліментів має бути не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, з урахуванням вимог закону та принципу справедливості на кожного із них має припадати саме визначена частка його заробітної плати/доходу (59 % /2= 25%). Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, розумності, достатніх потреб дитини та повнолітного сина, що продовжує навчання, та справедливості, стягненню підлягають аліменти в розмірі 25 % від заробітку/доходу відповідача - на кожного із них. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 13 липня 2017 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1, 91, 199 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial