Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] р. помер батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, однак в нотаріальному порядку оформити спадщину на житловий будинок не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Представник відповідача Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надали суду листа про розгляд справи без їхньої участі. Позов визнають повністю. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.7) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] р. Копією свідоцтва про народження позивача (а.с.8) встановлюється факт, що покійний [PERSON] є батьком [PERSON] Із копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9) встановлено, що позивачка після одруження змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Із заповіту (а.с.10) встановлено, що 23.12.2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів [PERSON] майно, яке йому буде належати на день смерті. Із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.11) встановлено, що 01.12.2015 р. здійснено реєстрацію спадкової справи, спадкодавець [PERSON] Із довідки Бруслинівської сільської ради за №118/2-12 від 07.05.2018 р. (а.с.12) встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] р. на день смерті проживав та був зареєстрований на території Бруслинівської сільської ради в [ADDRESS] Літинського району Вінницької області. Разом з ним проживала його дочка [PERSON], яка доглядала батька та поховала. Із довідки Бруслинівської сільської ради за №1528/2-12 від 24.11.2015 р. (а.с.13) встановлено, що згідно записів по господарської книги №2 за 2011-2015 роки власником будинку, господарських будівлеь і споруд, розташованих за адресою [ADDRESS] Літинського району Вінницької області являється [PERSON], який помер [INFO] року. Із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] Літинського району Вінницької області (а.с.14-19) судом встановлено, що стоїть відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Із копії Державного акту (а.с.20) встановлено, що він виданий на ім'я [PERSON] про те, що він є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] Літинського району Вінницької області. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори за №707/02-14 від 17.05.2018 року (а.с.21) судом встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно після смерті покійного [PERSON] Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року в нотаріальному порядку позивач не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок з по господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] Літинського району Вінницької області, оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємцем за заповітом і має право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст. 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved