Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

07.09.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулось до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 16.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 15.04.2011 року, згідно якої отримав кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 1000,00 грн. у вигляді встановленого карткового ліміту на картковий рахунок. Однак, [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив умови кредитного договору, тому станом на 17.06.2020 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15 875 грн. 42 коп., з яких: 968.43 грн - заборгованість за кредитом; - 13 818,50 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 0.00 грн - заборгованість за комісією; - 1088,49 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. . Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 2102 грн. 00 коп. Відповідно до наказу №5-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.12.2020 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. У судове засідання 04.03.2021 року представник позивача не з`явився, але подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.6). Відповідач разом зі своїм представником у судові засідання 22.10.2020 року, 20.11.2020, 17.12.2020, 20.01.2020 та 04.03.2021 року також не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Шулика М.Ю. 04.03.2021 року надійшла заява про відкладення слухання справи на іншу дату у зв`язку з карантином. Окрім цього, представником позивача неодноразово подавались заяви про відкладення розгляду справи від 19.11.2020, в якому останній просив також відкласти розгляд справи та ознайомитись з матеріалами справи для надіслання правової позиції. Проте станом на 04.03.2021 року, відзиву на позовну заяву не надано. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами та відхилення клопотання відповідача про відкладення справи. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його письмовій заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 15.04.2011 року, згідно якої отримав кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 1000,00 грн. у вигляді встановленого карткового ліміту на картковий рахунок. Таким чином, відповідач прийняла на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором та підтвердив свою згоду, що Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Однак, [PERSON] в порушення умов Договору б/н від 15.04.2011 року не надав своєчасно АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що підтверджується відповідними розрахунками банку (а.с.7-10), у зв`язку з чим станом на 17.06.2020 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15 875 грн. 42 коп., з яких: 968.43 грн - заборгованість за кредитом; - 13 818,50 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 0.00 грн - заборгованість за комісією; - 1088,49 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором та розрахунком заборгованості за кредитним договором. Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання» Згідно з частиною третьої статті 551 ЦК України «Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,які мають істотне значення». В той же час суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом та пенею. Суд вважає зменшити розмір заборгованості за відсотками та пенею (13818,50+1088,49) = з 14906,99 грн. до 619 грн 11 коп., виходячи з наступного. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності спорінодному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Положеннями ст.ст.6,627 ч.1ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, нарішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004. Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування відсотків у розмірі 14906,99 грн., який фактично в 10 разів перевищує отриманий кредит, також може свідчити на не справедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити його у цій частині 619 грн. 11 коп. При оцінці наслідків порушення зобов`язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовістності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобов`язань суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 15875,42 грн до 1587 грн. 54коп. З огляду на вищевказане суд вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково та стягнути з останнього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 1587 грн. 54коп. Крім того, з відповідача відповідно до статті 88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у відповідному розмірі, а саме: 210 грн. 20 коп., сплачений АТ КБ «Приватбанк» при зверненні з позовом до суду.

Outcome: partial