Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 02 грудня 2009 року постановлено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. Зазначає, що в даний час відповідач має сплачувати більший розмір аліментів, оскільки дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби для фізичного, інтелектуального та соціального розвитку дитини. Просить суд, збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини з 300 грн. на 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. До початку судового засідання представник позивача подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідача до початку судового засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме: в розмірі 1\~500 грн. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у спільному подружньому житті у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2009 року, також постановлено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 12 червня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-5). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Волинської області від 02 грудня 2009 року змінено вищевказане рішення суду та постановлено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. (а.с.6-7). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими. Доводи відповідача про те, що він має на утриманні двох батьків, судом до уваги не беруться, оскільки, останні отримують пенсію за віком. Крім того, дана обставина не звільняє його від обов`язку утримувати дочки, батьком якої він є. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування розміру аліментів в розмірі 2500 грн. на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, вказана сума є дещо завищеною, та належним чином не доведена наявність саме таких витрат у [PERSON] на утримання дитини. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. Крім того, позивачем понесено документально підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу на суму 1000 грн., які у відповідності до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі (а.с. 24- 30,49). Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial