Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що 17 жовтня 2008 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають двоє дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Так як відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, була змушена звернутися до суду з даним позовом і просила ухвалити рішення, яким стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 700 гривень щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач позов заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 2 ст. 182 цього ж Кодексу унормовано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом установлено, що 17 жовтня 2008 року позивач уклала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 жовтня 2008 року та свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 22 травня 2009 року та серії [NUMBER] від 20 січня 2011 року відповідно (а.с. 4-6). З пояснень сторін також установлено, що відповідач на даний час перебуває на обліку в Маневицькому районному центрі зайнятості, однак, як вбачається із довідки № 324 від 10 грудня 2014 року, з червня 2014 року по липень 2014 року працював у ТзОВ «Хайберрі». [PERSON] підтвердив, що на утриманні інших осіб не має, є працездатним і з квітня 2015 року знову буде працевлаштований в ТзОВ «Хайберрі», оскільки виконує там сезонні роботи. Крім того, і на даний час неофіційно підробляє та отримує дохід. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 500 гривень, на кожну дитину щомісячно, який є достатнім з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з причини обов'язковості утримання дітей обома батьками, починаючи з 18 грудня 2014 року до досягнення старшою дитиною повноліття, а тому приходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору. На підставі ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial