Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

30.05.2014 року позивач ПАТ КБ Надра звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 36420,06 доларів США та судові витрати. При цьому, позивач посилається на те, що 03.02.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД21/02/2006/840-К/3, за умовами якого позичальник отримав кошти в іноземній валюті в сумі 25\~100 дол. США. В подальшому позивач змінив тип організаційно-правової форми та нове найменування якого стало ПАТ КБ «Надра». В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] передала в заставу транспортний засіб марки Toyota Scion XB, 2004 року випуску, номер кузову JTLKT314040165218. Окрім того, кредитний договір було забезпечено договорами поруки [PERSON] № ОД21/02/2006/840-К/3-1 від 03.02.2006 року та [PERSON] № ОД21/02/2006/840-К/3-2 від 03.02.2006 року. Позивач відповідно до умов договорів виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак [PERSON] умови договору не виконуються, нею порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 10.09.2014 року відповідач [PERSON] надав зустрічний позов до ПАТ КБ "Надра", в якому просить визнати договір поруки ОД21/02/2006/840-П/3-2 від 03.02.2006 року недійсним. При цьому вказав, що договору поруки не укладав, не підписував. На підтвердження зустрічних вимог заявив клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи підпису від його імені. Окрім того, [PERSON] зазначає, що кінцевий термін повернення кредиту 02.02.2012 року. Однак, окрім копії позовної заяви ним жодного разу не було отримано будь-якого повідомлення від ПАТ КБ «Надра» про наявність заборгованості, у зв'язку із чим йому взагалі не було відомо про наявність договору поруки, укладеного від його імені. Також [PERSON] як на підставу своїх вимог посилається на ч. 2 ст. 559 ЦК України та п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року. До судового засідання представник позивача ПАТ КБ Надра не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі /а.с. 135/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення первісного позову заперечує, просить задовольнити зустрічний позов. Також зазначає, що судова почеркознавча експертиза не була проведена із вини ПАТ КБ «Надра», оскільки Банком не було надано оригіналу договору для дослідження, що підтверджує доводи [PERSON] та обґрунтовує його зустрічні позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 03.02.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ОД21/02/2006/840-К/3, за умовами якого позичальник отримав кошти в іноземній валюті в сумі 25\~100 дол. США для цільового використання придбання транспортного засобу марки Toyota Scion XB, 2004 року випуску. Проценти за користування кредитом встановлені у розмірі 10 % річних. Кредит надано строком на 72 місяці /а.с. 12-14/. 03.02.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір застави. Відповідно до умов якого, заставодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань за кредитним договором передає у заставу заставодержателя предмет застави, який належить заставодавцю на праві приватної власності, а саме автомобіль марки Toyota Scion XB, 2004 року випуску, номер кузову JTLKT314040165218. Договір застави посвідчено приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] /а.с. 17-18/. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 03.02.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № ОД21/02/2006/840-К/3-1 /а.с. 15/. Відповідальність поручителя перед кредитором встановлена у повному обсязі. На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року, були внесені зміни у Статут ВАТ КБ «Надра» щодо зміни повного найменування на Публічне акціонерне товариство КБ «НАДРА» /а.с. 26-27/. Як вбачається із матеріал справи, ВАТ КБ «Надра» виконало свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання, чим порушила умови договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 25.07.2013 року, відповідно до якого заборгованість складає 36\~420,16 доларів США, з яких: 16\~124,18 дол. США сума кредиту; 8\~424,69 дол. США сума процентів за користування кредитом; 4\~249,35 дол. США сума пені за порушення строків повернення кредиту; 5\~111,94 дол. США заборгованість по комісії; 2\~510 дол. США сума штрафів /а.с. 9-11/. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підтвердження зустрічних позовних вимог [PERSON] заявлялось клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 05.12.2014 року за участю як [PERSON], так і представника ПАТ КБ «Надра» по справі призначалась експертиза, також у ПАТ КБ «Надра» витребувався оригінал договору поруки для дослідження в експертній установі. Судом досліджено повідомлення від 24.04.2015 р. за № 6695/02 про неможливість надання висновку за матеріалами справи № 520/6462/14-ц, оскільки у встановлений законом термін оригінал досліджуваного договору поруки № ОД21/02/2006/840-П/3-2 від 03.02.2006 року до експертної установ не надійшов /а.с. 169/. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, суд не приймає до уваги як належний доказ наявну в матеріалах справи копію договору поруки № ОД21/02/2006/840-П/3-2 від 03.02.2006 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] /а.с. 16/, оскільки в ході судового розгляду справи по справі призначалась судова почеркознавча експертиза, яка не була виконана експертами у зв'язку із відсутністю оригіналу договору поруки, необхідного для дослідження. При цьому, судом 05.12.2014 року було постановлено витребувати із ПАТ КБ «Надра» оригінал договору ОД21/02/2006/840-П/3-2 від 03.02.2006 року та на протязі понад три місяці ухвала суду виконана не була, представником банку будь-яких повідомлень про причини ненадання документу ні суду, ні експертній установі не надсилалось. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, а договір поруки № ОД21/02/2006/840-П/3-2 від 03.02.2006 року має бути визнаним недійсним, оскільки ПАТ КБ «Надра» не надано жодних доказів на спростування тверджень [PERSON] стосовно вільного волевиявлення [PERSON] щодо укладення вказаного договору, та спростування доводів [PERSON] стосовно того, що договір поруки він не укладав та не підписував. При цьому, суд враховує ту обставину, що ПАТ «Надра» безпідставно, з неповажних причин не надав з 05.12.2014 року /дня постановлення ухвали суду про призначення експертизи та витребування доказів/ оригіналу оспорюваного договору поруки № ОД21/02/2006/840-П/3-2 від 03.02.2006 року, як для дослідження в ході судового розгляду справи, так і під час перебування справи в експертній установі. Проаналізувавши вказане, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ КБ «Надра» про солідарне стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена, а саме підлягають задоволенню вимоги ПАТ КБ «Надра» в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] З урахування вказаного, суд приходить до висновку, що первісний позво ПАТ КБ «Надра» підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: partial