Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] через свого представника адвоката Худняка В. А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, в якому просив припинити з 03 червня 2020 року стягнення з позивача аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого 22 квітня 2020 року Ізяславським районним судом Хмельницької області по справі № 675/489/20 на утримання дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. Також просив стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Ухвалою судді від 17 червня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 липня 2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей залишено без розгляду в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Під час підготовчого провадження [PERSON] через свого представника адвоката Худняка В. А. подав до суду уточнену позовну заяву, яка прийнята до розгляду судом ухвалою від 15 липня 2021 року. Згідно поданих уточнень [PERSON] остаточно просить суд припинити з 30 листопада 2020 року стягнення з позивача аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого 22 квітня 2020 року Ізяславським районним судом Хмельницької області по справі № 675/489/20 на утримання дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Худняк В. А. уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в заяві. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала та подала до суду письмову заяву про визнання позову. Вказала, що визнає той факт, що малолітні діти сторін з 30 листопада 2020 року проживають із позивачем. Відзив на позов не подала. Представник третьої особи Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмове клопотання про слухання справи за його відсутності, в якому вказав, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2017 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2017 року в справі № 675/1196/17, яке набрало законної сили 24 жовтня 2017 року, свідоцтвом про народження доньки сторін [PERSON] серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 03 грудня 2015 року, свідоцтвом про народження доньки сторін [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 09 серпня 2019 року та не заперечуються сторонами. Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2020 року у справі № 675/489/20 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02 березня 2020 року і до повноліття дітей. На підставі зазначеного судового рішення 22 квітня 2020 року видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Шепетівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що підтверджується довідкою Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 20 травня 2021 року № 20-23/20847. Відповідно до довідки-розрахунку, наданої головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Туркан О. М., заборгованість по аліментам станом на 10 березня 2021 року відсутня. Як вбачається із довідки Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 20 травня 2021 року № 285, акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 04 січня 2021 року, акту обстеження умов проживання від 16 лютого 2021 року, акту обстеження умов проживання від 24 червня 2021 року, довідки Чотирбоцького закладу дошкільної освіти «Сонечко» від 22 лютого 2021 року № 01-11/2, інформації старости Чотирбоцького старостинського округу № 6, малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] з 30 листопада 2020 року по теперішній час проживають разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебувають на його утриманні. Донька [PERSON] відвідує Чотирбоцький заклад дошкільної освіти «Сонечко» з 28 січня 2021 року. На підтвердження факту перебування дітей на утриманні в батька протягом тривалого часу надано квитанції за період з 24 грудня 2020 року по 11 липня 2021 року, згідно яких позивачем протягом цього часу витрачалися кошти на придбання лікарських засобів, одягу та інших речей, необхідних для доньок. Згідно з повідомленням голови Шепетівської районної державної адміністрації від 22 червня 2021 року № 12/12-33-784/2021 службою у справах дітей Шепетівської районної державної адміністрації та виконавчими комітетами Сахновецької і Ленковецької територіальних громад у межах повноважень здійснюється контроль за умовами проживання дітей [PERSON] та [PERSON] . Планується проведення інспекційного відвідування за місцем проживання дітей з метою перевірки умов проживання та участі у вихованні обох батьків. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] з 30 листопада 2020 року проживають разом із батьком. Вказана обставина також визнана і відповідачем по справі [PERSON] в підготовчому судовому засіданні. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення, визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено і визнається сторонами, що з 30 листопада 2020 року по теперішній час малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тобто змінилися обставини, які тягнуть за собою припинення у позивача обов`язку сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дітей. Судом враховується, що на розгляді в Шепетівському міськрайонному суді Хмельницької області перебуває справа № 675/136/21 щодо спору між сторонами в даній справі про визначення місця проживання дітей. Ухвалою судді від 09 березня 2021 року провадження у даній справі відкрито. Як пояснили сторони, на даний час у зазначеній справі проводиться підготовче провадження. Суд зазначає, що після ухвалення рішення у вказаній справі, той із батьків, з ким залишаться діти за результатами вирішення спору, вправі буде звернутися з новим позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Оскільки на даний час діти проживають із батьком, відсутні законні підстави для подальшого стягнення з останнього аліментів на користь матері. Відтак, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: approved