Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

11.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей [PERSON], 21.12.1989р.н. та [PERSON] ,27.10.1995р.н., за період з 19.05.2008р. по 27.10.2013р. в розмірі 11468,79 грн. з урахуванням індексації та пеню у розмірі 6458,99 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені, позивачка посилається на те, що постановою Нижньосірогозького районного суду від 27 травня 1997 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], 21.12.1989р.н. та [PERSON], 27.10.1995р.н. в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05 травня 1997р.до їх повноліття, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, на кожну дитину. Між тим, відповідач від виконання своїх обов'язків по сплаті аліментів ухилявся в період з 19.05.2008 року по 27.10.2013 року, в зв'язку з чим має заборгованість по їх сплаті у сумі 11468 грн. 79 коп. У зв'язку з цим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь зазначену заборгованість по аліментах в розмірі 11468 грн. 79 коп. з урахуванням індексації та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 6458 грн. 99 коп.. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність на недоведеність позовних вимог. Представник третьої особи, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 27.10.1995 р.н.(а.с.4-6). Постановою Нижньосірогозького районного суду від 27 травня 1997 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], 21.12.1989р.н. та [PERSON], 27.10.1995р.н. в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05 травня 1997р.до їх повноліття, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, на кожну дитину. Відповідно до розрахунку державного виконавця ВДВС Нижньосірогозького РУЮ загальна сума заборгованості станом на 01.09.2014 року становить 11468,79грн. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо сплати ним додатково на утримання дітей грошових коштів, а також придбання одягу для дітей, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді. Також, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, щодо надання його матірю [PERSON] допомоги позивачці продуктами харчування, грошима, покупками інших речей, протягом 1996-2001років, оскільки не надано доказів, що цю допомогу вона надавала в рахунок сплати аліментів сином [PERSON]. Крім того, твердження відповідача та його представника, проте, що він повинен сплачувати аліменти у розмірі 8,50грн. на кожну дитину, а тому розрахунок заборгованості по аліментам складений не вірно, суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначений розрахунок заборгованості не оскаржувався відповідачем, також заборгованість по аліментам розраховувалась відповідно до вимог ст. 182 ч.2 СК України. В свою чергу, згідно довідки ФГ «Лавіс» від 11.09.2015р. позивачка в рахунок заборгованості по аліментам [PERSON] отримала кошти в розмірі 1130,00грн. в серпні 2015р. в рахунок сплати заборгованості по аліментам, про що в судовому засіданні не заперечувала, таким чином заборгованість з аліментів відповідача [PERSON] повинна складати: 11468,79грн. -1130,00грн. = 10 338,79грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами і наявність або відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність або відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Як зазначено вище, факт наявності заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів підтверджується розрахунками державного виконавця, при цьому суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 194 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Оцінюючи подані сторонами докази, суд бере до уваги, що у відповідача обов'язок сплачувати аліменти виник з моменту набуття рішенням про стягнення аліментів законної сили, відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, оскільки аліменти стягувалися лише шляхом звернення стягнення на орендну плату відповідача, не вчиняв жодних дій направлених на оплату аліментів, не влаштувався на роботу з 2002р., при умові, що є працездатною особою і немає протипоказань для працевлаштування. При цьому, суд бере до уваги, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» стосовно повідомлення належним чином державним виконавцем боржника про суму заборгованості та про строк її погашення, з урахуванням того, що боржник [PERSON] знав про необхідність сплати аліментів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів наявна вина відповідача, та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 1 липня 2015 року (справа № 6-94цс15), із урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з наведеного суд не погоджується з розрахунками наведеними позивачем і доданими до позовної заяви і приходить до висновку про те, що загальний розмір пені становить 4049,00 грн., враховуючи відповідний розрахунок пені [PERSON]: травень 2008 року: 85,29 грн х 0,01 х 12= 10.20 грн.; жовтень 2008року: 93.04грн х 0,01 х 31= 28,84 грн.; листопад 2008року: 210,30грн х 0,01 х 30= 63.09 грн.; грудень 2008року: 210,30грн х 0,01 х 31= 65.19 грн.; січень 2009року: 232,80грн х 0,01 х 31= 72,17 грн.; лютий 2009року: 232,80грн х 0,01 х 28= 65,18 грн.; березень 2009року: 232,80грн х 0,01 х 31= 72,17 грн.; квітень 2009року: 232,80грн х 0,01 х 30= 69,84 грн.; травень 2009року: 232,80грн х 0,01 х 31= 72,17 грн.; серпень 2009року:47,4грн х 0,01 х 31= 14,69 грн.; вересень 2009року: 232,80грн х 0,01 х 30= 69,84 грн.; жовтень 2009року: 232,80грн х 0,01 х 31= 72,17 грн.; листопад 2009року: 232,80грн х 0,01 х 30= 69,84 грн.; грудень 2009року: 232,80грн х 0,01 х 31= 72,17 грн.; січень 2010року: 270,30грн х 0,01 х 31= 83,79 грн.; лютий 2010року: 270,30грн х 0,01 х 28= 75,68 грн.; березень 2010року: 270,30грн х 0,01 х 31= 83,79 грн.; квітень 2010року: 275,10грн х 0,01 х 30= 82,53 грн.; травень 2010року: 275,10грн х 0,01 х 31= 85,28 грн.; серпень 2010 року: 176,7грн х 0,01 х 31= 54,77 грн.; вересень 2010року: 276,30грн х 0,01 х 30= 82,89 грн.; жовтень 2010року: 282,30грн х 0,01 х 31= 87,51 грн.; листопад 2010року: 282,30грн х 0,01 х 30= 84,69 грн.; грудень 2010року: 287,10грн х 0,01 х 31= 89,00 грн.; січень 2011року: 293,10грн х 0,01 х 31= 90,86 грн.; лютий 2011року: 293,10грн х 0,01 х 28= 82,07 грн.; березень 2011року: 293,10грн х 0,01 х 31= 90,86 грн.; квітень 2011року: 299,10грн х 0,01 х 30= 89,73 грн.; травень 2011року: 299,10грн х 0,01 х 31= 92,72 грн.; вересень 2011року: 59,4грн х 0,01 х 30= 17,82 грн.; жовтень 2011року: 306,60грн х 0,01 х 31= 95,05 грн.; листопад 2011року: 306,60грн х 0,01 х 30= 91,98 грн.; грудень 2011року: 312,60грн х 0,01 х 31= 96,91 грн.; січень 2012року: 333,60грн х 0,01 х 31= 103,42 грн.; лютий 2012року: 333,60грн х 0,01 х 28= 93,41 грн.; березень 2012року: 333,60грн х 0,01 х 31= 103,42 грн.; квітень 2012року: 340,20грн х 0,01 х 30= 102,06 грн.; травень 2012року: 340,20грн х 0,01 х 31= 105,46 грн.; вересень 2012року: 232,8грн х 0,01 х 30= 69,84 грн.; жовтень 2012року: 348,30грн х 0,01 х 31= 107,97 грн.; листопад 2012року: 348,30грн х 0,01 х 30= 104,49 грн.; грудень 2012року: 359,00грн х 0,01 х 31= 111,29 грн.; січень 2013року: 363,00грн х 0,01 х 31= 112,53 грн.; лютий 2013року: 363,00грн х 0,01 х 28= 101,64 грн.; березень 2013року: 363,00грн х 0,01 х 31= 112,53 грн.; квітень 2013року: 363,00грн х 0,01 х 30= 108,90 грн.; травень 2013року: 363,00грн х 0,01 х 31= 112,53 грн.; серпень 2013року: 111,00грн х 0,01 х 31= 34,41 грн.; вересень 2013року: 363,00грн х 0,01 х 30= 108,90 грн.; жовтень 2013року: 316,16грн х 0,01 х 27= 85,36 грн., разом пеня складає: 4049,00 грн. Разом з цим, при визначенні розміру пені, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Виходячи з цього, а також враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача на час розгляду справи в суді, зокрема те, що на даний час відповідач ніде не працює, при цьому він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], 31.01.1999р.н., проживає разом з батьками, які є пенсіонерами: мати - [PERSON],1939р.н., батько [PERSON], 1938р.н., крім того батько [PERSON] після перенесеного інсульту не ходить та потребує постійного нагляду, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивачки до 2 000 грн.. Позивач, посилаючись на норми про індексацію розміру аліментів, фактично просить стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням інфляційного її збільшення, в той час як Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає, що індексуванню підлягають платежі в порядку поточного нарахування, а не прострочена заборгованість, відтак у задоволенні заявлених вимог, слід відмовити. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 10 338,79грн. та пеню у розмірі 2000грн. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, зокрема витрати на оплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial