Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

30.07.2020 представник позивача КП «Харківводоканал» звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,відповідно до якої просить: визнати поважними причини пропуску позовної давності з для звернення КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 8369 грн. 02 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2015 по 31.05.2020 у розмірі 2100 грн. 77 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2015 по 31.05.2020 у розмірі 5312 грн. 84 коп., інфляційні витрати 663 грн. 08 коп., 3% річних від простроченої суми 292 грн. 33 коп. та суму судового збору, сплаченого за подання даної позовної заяви у сумі 2102,00 грн. В обґрунтування\~\~заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та являються споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 у розмірі 11556,72 гривень; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 у розмірі 8780,44 гривень. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати 2552,30 гривень; 3% річних від простроченої суми 666,39 гривень. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідачів у справі та 03.08.2020 отримано відповідну довідку. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 28.08.2020 до суду надійшов відзив відповідачів [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки немає підстав для стягнення заборгованості, адже вони мають пільги як інвалід війни (а.с.19-20). Відзив мотивовано тим, що 26.12.2005 [PERSON] визнано особою з інвалідністю II групи при виконанні службових обов`язків, на підставі пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту № 3551-XII від 22.10.1993. Згідно зі пунктами 4,5 статті 13 Закону № 3551-ХІІ особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством 21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю та 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами). Також зазначає, що оскільки він, [PERSON] підпадає під дію закону № 3551-ХІІ, то інформацію щодо наявності пільг містить Єдиний державний автоматизований реєстр осіб,які мають право на пільги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 року. Відповідно до пункту 1 статті 10 Закону 3551-ХІІ, чинність норм правового акту поширюється також і на сім`ї осіб сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто норми щодо пільгового користування комунальними послугами розповсюджуються і на його дружину [PERSON] . Звернув увагу суду на те, що він неодноразово звертався із заявами до КП ХАРКІВВОДОКАНАЛ із вимогою роз`яснити чому виникає заборгованість, адже інформацію щодо наявності пільги подає своєчасно, що вбачається з листа відповіді КП ХАРКІВВОДОКАНАЛ від 02.03.2020 року №Г-897/1-20.01.02-05. Зазначив, що співвідповідач [PERSON] , також підпадає під дію Закону 3551-ХІІ є учасником бойових дій та має пільги на сплату комунальних послуг, інформація щодо яких міститься в реєстрі, що підтверджується відповідним посвідченням. Співвідповідач [PERSON] більше 10 років не проживає за місцем реєстрації, а саме [ADDRESS] . Наразі місце проживання [PERSON] . [PERSON] не відоме. Таким чином, вважає, що позов не відповідає чинному законодавству та порушує його права, як особи з інвалідністю, що настала при виконанні службових обов`язків та визнається на підставі пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту № 3551-ХІІ від 22.10.1993. 30.09.2020 [PERSON] подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог КП «Харківводоканал» (а.с.33). 20.10.2020 представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.42-43). Представник позивача, мотивуючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, вказує, що звернення до суду та визначення меж своїх вимог є правом, а не обов`язком позивача, розпорядження правом передбаченим у законодавстві надається особі, якій передбачене таке право. З питання надання пільг по сплаті за комунальні послуги вказує, що у відповідності до п. 1 «Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 373 (далі Порядок № 373), цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг: на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, а також житлово-комунальних послуг, а саме: житлових послуг - послуг з управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 2 Порядку № 373, Головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово- комунальних послуг у грошовій формі, та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення). За положенням пункту 4 Порядку № 373, право на отримання пільг, встановлених законами України, з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї визначається: структурними підрозділами з питань соціального захисту населення - відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 389. Пунктом 6 Порядку № 373 встановлено, що Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення на підставі даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), та інформації, отриманої відповідно до пункту 5 цього Порядку, розраховують щомісяця до 20 числа суму пільги виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування. Пунктом 7 Порядку № 373 передбачено, що виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ Ощадбанк на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ Ощадбанк договору (далі - рахунок для виплати пільг). За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. Пільговики, яким надається пільга у грошовій формі, зобов`язані сплачувати щомісяця вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми пільги, перерахованої управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг або виплаченої таким пільговикам готівкою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-111 від 05.10.2000, державні соціальні нормативи у сфері житлово- комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. З метою забезпечення державних соціальних гарантій в сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг та їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості при наданні пільг і субсидій було прийнято Постанову Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», яке вступило в силу 01.10.2014 (далі по тексту Постанова № 409). Зазначеною постановою встановлено єдині для всієї України соціальні нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії: - для користування послугами з централізованого постачання холодної води 2,4 м3 на одну людину в місяць при наявності централізованого постачання гарячої води та 4,0 м3 на одну людину в місяць при відсутності централізованого постачання гарячої води; - для користування послугами з централізованого водовідведення 4,0 м3 на одну людину в місяць. Надалі соціальні нормативи було змінено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1176, а саме: для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 3,6 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. для користування послугами з централізованого водовідведення - 3,6 куб. метри на одну особу на місяць. Зазначені нормативи встановлені по середнім нормам фактичного споживання послуг. У той же час в регіонах для нарахування плати за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення застосовуються норми, затверджені органами місцевого самоврядування. Ці норми встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27.09.2005 № 148, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 17.10.2005 за №1210/11490, з урахуванням ступеня благоустрою житла, впливу кліматичних і екологічних факторів, забезпеченості населеного пункту водними ресурсами і т.д. Такі норми є більшими чи меншими встановлених соціальних нормативів. У разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води більше соціальних нормативів, для нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання застосовується норма споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування, а для визначення розмірів соціальної допомоги (пільг і субсидій) - соціальні нормативи. Отже, з питання права на пільги та фінансування пільги, віднесено до компетенції Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради. З питання застосування строків позовної давності представник позивача зазначила, що ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється. У судвому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач, представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлена (а.с.63), 01.12.2020 до канцелярії суду подано заяву, відповідно до якої [PERSON] зазначила, що підтримує правову позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просить розглядати спарву у її відсутності (а.с.66). В силу положень ч. ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів, які не з`явились у судове засіданні. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено та не відповідачами не заперечується, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова (а.с.13, 15). З матеріалів справи вбачається, що у КП «Харківводоканал» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що свідчить про надання позивачем відповідачам послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 13, 14 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Згідно з п. 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідач має право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх. Це випливає з положення\~ст. 11 ЦК України\~відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2015 по 31.05.2020 у розмірі 2100,77 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2015 по 31.05.2020 у розмірі 5312,84 грн., що підтверджується сводкою карткою абонента (а.с.4-7). Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено, клопотання про поновлені строків позовної давності представником позивача заявлено не було. Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2017 по 31.05.2020 становить 717,73 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2017 по 31.05.2020 3202,87 грн. В решті позовних вимог, а саме стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2015 по 30.06.2017 та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2015 по 30.06.2017, слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо можливості стягнення виниклої заборгованості суд враховує наступне. Так, судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] , його дружина відповідач [PERSON] та їх неповнолітній син, мають встановлену 100% пільгу, є обґрунтованими, оскільки з розрахунку до позову та з пояснень представника позивача судом дійсно встановлено, що три особи - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , користуються 100% пільгами за користування централізованим водопостачанням та водовідведенням. Посилання [PERSON] про те, що [PERSON] також користується пільгою щодо сплати комунальних послуг в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження. У зв`язку з чим, суд вважає, що обов`язок по сплаті боргу, який було пред`явлено до суду, існує саме у [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим судом встановлено, що нарахування КП «Харківводоканал» з 01.07.2017 по 30.09.2017 проводилось виходячи із п`яти зареєстрованих у квартирі осіб (три з яких мають 100% пільгу). Однак з жовтня 2017 року КП «Харківводоканал» здійснював нарахування на чотирьох зареєстрованих осіб (три з яких мають 100% пільгу), оскільки [PERSON] , знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Також, починаючи з березня 2020 року нарахування за надані послуги позивачем знову проводилось на п`ять зареєстрованих у квартирі осіб (три з яких мають 100% пільгу), оскільки [PERSON] зареєстрував місце свого проживання за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що за період з 01.07.2017 по 30.09.2017 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення слід стягувати солідарно з [PERSON] та [PERSON] , за період з 01.10.2017 по 28.02.2020 лише з [PERSON] , та за період з 01.03.2020 по 31.05.2020 - солідарно з [PERSON] та [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити наступне. У відповідності до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч.3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2\~ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відтак, враховуючи положення ч. 2\~ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений\~Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 663,08 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 292,33 грн. - 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст..258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, однак стягуються з відповідачів [PERSON] та [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з них. Згідност. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с.3). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень\~ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (58,26%) та стягує з відповідачів у рівних частках на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1224,63 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial