Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

02.05.2018 року з Вінницького районного суду Вінницької області за підсудністю до Бобринецького районного суду Кіровоградської області надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] в порушення умов договору від 27.12.2012 року, укладеного між сторонами, допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 31.12.2017 року становить 117148 грн. 93 коп. Оскільки відповідач порушує взяті на себе за вказаним договором зобов'язання й не повертає заборгованість добровільно, позивач просить стягнути з нього заборгованість за договором та судові витрати у справі на його користь. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області 14 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового звязку. Судові повістки в судові засідання на 06.06.2018 року, 15.06.2018 року, 30.07.2018 року, 05.10.2018 року, 26.10.2018 року, 16.11.2018 року, 27.12.2018 року, 21.01.2019 року, 21.02.2019 року, 15.03.2019 року відповідачу не вручені, повернуті з відміткою "не проживає". Виклик відповідача в судове засідання здійснено через поміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 27.12.2012 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання 27.12.2012 року заяви, в якій зазначено, що відповідач погодився, що дана заява разом з «Умовами кредитування» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом в заяві (а.с.9 на звороті). 22.05.2013 року [PERSON] переоформлено кредитну картку «Універсальна» на карту «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З розрахунку заборгованості (а.с.5-7) вбачається, що відповідач в порушення умов вказаного договору заборгував позивачу станом на 31.12.2017 року 117148 грн. 93 коп., яка складається з: 4484 грн. 75 коп. заборгованість за кредитом; 107539 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5124 грн. 73 коп. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та не сплатив своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розрахунку заборгованості проценти нараховані позивачем за період з 22.05.2013 року по 31.12.2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Згідно висновку про правильне застосування норм права, викладеному у п. 90 постанови [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, на підставі ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно висновку про правильне застосування норм права, викладеному у п. 91 постанови [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до витягу з програмного комплексу банку про видані клієнту картки та термін їх дії [PERSON] видано: кредитну картку №5457082200200785 з терміном дії до 10 місяця 2015 року, кредитну картку №5211537903070238 з терміном дії до 10 місяця 2016 року, кредитну картку №5457092303306249 з терміном дії до 03 місяця 2017 року (а.с.162). Разом з тим, позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання відповідачем випущених на його імя карток з терміном дії до 2016 та 2017 років. З наданого розрахунку та руху коштів по рахунку встановлено, що протягом 2016-2017 років відповідач не вчиняв жодних дій по кредиту (не знімав кошти та не поповнював рахунок), що вказує на те, що картками, не користувався. Платіж 12.06.2014 рокує автоматичним списанням коштів банком та не свідчить про вчинення цієї дії відповідачем. Враховуючи, що між Банком та [PERSON] досягнуто домовленість про умови кредитування, передбачені кредитним договором від 27.12.2012 року, погоджено строки дії договору з моменту його підписання, позивачем не надано доказів іншої домовленості між сторонами щодо продовження строку кредитування. Таким чином, за відсутності належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт продовження строку дії укладеного між сторонами кредитного договору, суд відповідно до Умов і правил надання банківських послуг визнає, що погоджений сторонами строк кредитування обмежується строком дії першої картки, тобто по жовтень 2015. Отже, відсотки за користування кредитом можуть бути нараховані лише за період з дати укладання договору до строку дії картки, а саме по жовтень 2015 року. Нарахування позивачем відсотків після закінчення, вказаного строку дії картки суперечить вимогам абз. 2 ч. 1 ст. 1048 України. Тому суд вважає, що в період з листопада 2015 року по 31 грудня 2017 року відсотки нараховано без відповідних правових підстав, і тому позов в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню в частині стягнення відсотків, нарахованих по жовтень 2015 року включно в сумі 15247 грн. 78 коп., в частині стягнення заборгованості за відсотками, які нараховані у період з листопада 2015 року по 31 грудня 2017 року позивачу слід відмовити. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 27.12.2012 року в загальній сумі 24857 грн. 26 коп., яка складається з: 4484 грн. 75 коп. - заборгованість за кредитом; 15247 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5124 грн. 73 коп. заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 373 грн. 54 коп.

Outcome: partial