Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

28.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка ухвалою суду від 12.03.2014 року була залишена без розгляду з підстав, передбачених п.5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. 25.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування вказаною квартирою та зняття його з реєстраційного обліку. Посилалась на те, що вона з 8 травня 1974 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В період шлюбу вони вступили в ЖБК «Харчовик» та за власні кошти придбали спірну квартиру. Вона є членом ЖБК "Харчовик». Пайові внески за квартиру були сплачені ними повністю у період шлюбу. У 2003 році шлюб між ними був розірваний і з цього часу відповідач у квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні квартири. Посилаючись на ст. 15 ЗУ « Про власність», який був чинним на час виплати у повному обсязі пайових внесків за квартиру, зазначала, що вона як член кооперативу, який повністю виплатив пайові внески за квартиру, набуває права власності на квартиру. Також зазначала, що пайові внески за квартиру виплачені нею у період шлюбу з відповідачем, а отже відповідач, відповідно до вимог ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюбу та сім»ю України, який був чинним на час виниклих правовідносин має право на половину цієї квартири. Зазначала, що відповідач з 2003 року в квартирі не проживає, не утримує квартиру вона йому як житло не потрібна, а тому необхідно визнати його таким, що втратив право на користування цією квартирою, зняти його з реєстраційного обліку у квартирі, а вона згодна сплатити йому половину вартості квартири. Посилаючись на викладені обставини просила визнати за нею право власності на спірну квартиру, припинити за [PERSON] право власності на ? частину квартири, стягнути з неї на користь [PERSON] половину вартості квартири у розмірі 114 342 грн., визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірною квартирою та зобов»язати Управління державної міграційної служби у Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у спірній квартирі. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Пояснила, що вони дійшли до мирного вирішення питання про розподіл спільного майна, а саме квартири [ADDRESS]. Вона сплатила [PERSON] половину вартості квартири у розмірі 114 342 грн. про що він написав їй розписку , визнав позовні вимоги в повному обсязі. Просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірною квартирою та зобов»язати Управління державної міграційної служби у Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у спірній квартирі. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги визнали повністю, просили їх задовольнити. [PERSON] пояснив, що він не проживає у спірній квартирі з 2003 року, а лише зареєстрований у ній. Він отримав від [PERSON] 114 342 грн. за половину вартості спірної квартири, матеріальних претензій щодо поділу квартиру до [PERSON] немає, не претендує визнання за ним права власності на половину квартири, не заперечує проти того, щоб за [PERSON] було визнане право власності на всю квартиру, згоден з тим, що він не проживає у квартирі з 2003 року, не утримує квартиру , втратив право на користування квартирою у зв»язку з тим, що отримав від [PERSON] кошти за свою частину квартири та у зв»язку з тим, що в квартирі більше десяти років не проживає і не утримує квартиру. УДМС у Полтавській області свого представника у судове засідання не направив. Надав заперечення на позовну заяву, в яких зазначили що вони не порушували прав позивача, а зняття громадян з реєстраційного обліку може відбуватись за їх заявою чи за рішенням суду. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог, що пред»явлені до них. Третя особа, ЖБК « Харчовик» свого представника у судове засідання не направив. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 травня 1974 року по 9 липня 2003 року. У період шлюбу [PERSON] вступила в ЖБК «Харчовик» де на склад своєї сім»ї отримала двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Членом ЖБК « Харчовик» є [PERSON], що підтверджується довідкою ЖБК "Харчовик» ( а.с. 37). Пайові внески за спірну квартиру повністю виплачені ( а.с. 38). Відповідно до вимог ч. 1 ст.15 ЗУ « Про власність», який діяв на час настання вказаних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже [PERSON] набула право власності на квартиру на підставах, що передбачені законом. Судом встановлено, що пайові внески за спірну квартиру були виплачені [PERSON] у період шлюбу з [PERSON], а отже відповідно до вимог ст. 22 , 28, 29 Кодексу про шлюб та сім»ю України, який був чинним на час перебування їх у шлюбі та ст. 16 ЗУ « Про власність», яка передбачала , що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України , [PERSON] має право на половину спірної квартири. Із розписки написаної [PERSON] вбачається, що він отримав кошти від [PERSON] за половину вартості спірної квартири у розмірі 114 342 грн., матеріальних претензій щодо спірної квартири до неї немає, та просив визнати за [PERSON] право власності на всю квартиру. Обставини, що зазначені в розписці [PERSON] особисто підтвердив у судовому засіданні. Отже фактично сторони дійшли до мирного врегулювання спору щодо розподілу спірної квартири і такий спосіб поділу квартири не суперечить вимогам діючого сімейного та цивільного законодавства. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання за [PERSON] права власності на спірну квартиру. [PERSON] визнав позовні вимоги щодо визнання його таким, що він втратив право на користування спірною квартирою, визнання позовних вимог не суперечить вимогам житлового та цивільного законодавства, не порушує будь-чиїх прав, а отже вказані позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того матеріали справи містять докази про те, що [PERSON] з 2003 року у спірній квартирі не проживає, не утримує квартиру, отримав кошти за половину квартири ( довідки ЖБК, розписка), а відповідно до вимог ч. 3 ст. 405 ЦК України, яка передбачає, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю Щодо позовних вимог про зобов»язання УДМС у Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за місцем знаходження спірної квартири, то вказані позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщення є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку.

Outcome: partial