Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) про визнання батьківства. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2010 року по серпень місяць 2020 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] в якому вони проживали однією сім`єю без реєстрацію шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний побут. Під час їхнього фактичного спільного проживання відповідачка завагітніла від позивача та [INFO] народила дитину - [PERSON] , записавши його на своє прізвище « [PERSON] », а батька дитини було записано відповідачем в порядку частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, як « [PERSON] ». Вказує, що з моменту народження сина і по теперішній час включно, він відноситься до [PERSON] , як до рідного сина, кожного дня спілкується з ним по телефону та забирає його до свого місця проживання на кожні вихідні, забезпечує сина всім необхідним для навчання та відпочинку. З самого малечку і по теперішній час, син називає його батьком та відноситься до нього відповідно як до рідного батька. Відповідачка відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію позивача як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що позивач змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. З відповідачкою він разом не проживаємо з серпня 2020 року. Факт, що [PERSON] , є рідним сином позивача підтверджують спільні фотокартки, докази оплати (фіскальні чеки) за навчання та харчування сина в школі, фіскальні чеки про придбання товарів. Ухвалою суду від 04.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі. 03.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради додала заяву про розгляд справи без їх участі, про винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник Шевченківського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився. За таких обставин суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя прийшла до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 21.06.2012 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, батьками [PERSON] , [INFO] є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що на момент народження [PERSON] його мати [PERSON] та позивач не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, але спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому відомості про батька зазначені у відповідності до статті 135 СК України за вказівкою матері. Однак, відповідачка відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію позивача як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, ураховуючи той факт, що малолітній [PERSON] називає позивача батьком, а позивач виконує відносно дитини всі батьківські обов`язки по вихованню, забезпеченню сина. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка виховує та утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Стаття 128 СК встановлює перелік необхідних умов для визнання батьківства у судовому порядку. По-перше, батьки дитини не повинні перебувати у зареєстрованому шлюбі між собою (реєстрація народження дитини в органах РАЦС і Свідоцтво про її народження підтверджують, що вона народилася не в зареєстрованому шлюбі). По-друге, ймовірний батько дитини, народженої поза шлюбом, чи її мати відмовляються від подання спільної заяви про добровільне визнання батьківства. Згідно з ч. 2 ст. 128 СК підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України 2004 року, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Протягом судового розгляду справи, відповідачкою не спростовано позовні вимоги позивача, крім цього будь-які заперечення та письмовий відзив від останньої не надходили. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо визнання батьківства, оскільки цей факт підтверджено позивачем та не спростовано відповідачкою. Відповідно до положень статті 134 СК України рішення суду про визнання батьківства є підставою внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видачі нового свідоцтва про народження дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved