Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

22.06.2016 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 09.01.2002 року померла її мати - [PERSON]. Після смерті відкрилась спадщина, до складу якої входит земельна ділянка (пай) розміром 1.85 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги,звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що не зберігся оригінал сертифікату на земельну частку. Просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 1,85 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області після смерті [PERSON], яка померла 09.01.2002 р. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Представник [PERSON] [PERSON] (котра діє на підставі довіреності від 14.06.2016 р. (а.с. 22) подала до канцелярії суду заяву якою просить справу розглянути без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Витрати зі сплати судового збору просить залишити за позивачем (а.с. 21). Представник відповідача Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не зявився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач просить справу розглянути без представника сільської ради, позовні вимоги визнають повністю (а.с. 27). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 145198, виданим 11.01.2002 р. Тесівською сільською радою Літинського району Вінницької області, спадкодавець [PERSON] померла 09.01.2002 р. (а.с. 6). Свідоцтвом про народження серіїї ІІ-АМ № 416571, виданим 23.08.1979 р. Тесівською сільської радою Літинського району Вінницької області підтверджуються родинні відносини між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], як між донькою та матір'ю (а.с. 7). Свідоцтвом про одруження серії VIII-УР № 578660, виданим 18.10.1966 р. пояснюється зміна прізвища позивача із «Кузьменко» на «Іванущак» (а.с. 8). Згідно довідки за № 151 від 09.06.2016 р., виданої Тесівською сільською радою Літинського району Вінницької області, [PERSON], [INFO], померла 09.01.2002 р., до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою вул. Шевченка (Фрунзе), 29, с. Осічок Літинського району Вінницької області. Проживала разом з дочкою [PERSON], яка її доглядала до дня смерті та поховала. Після смерті доглядала за житловим будинком і земельною ділянкою (а.с. 10). Відповідно до довідки за № 1-354/0-399/6-16, від 15.06.2016 р. виданої відділом держгеокадастру у [PERSON] районі Вінницької області, згідно криги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Тесівській сільській раді Літинського району Вінницької області, [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0476461 в КСП "Мир", який зареєстрований за № 161 від 14.03.2000 р. Розмір земельної частки (паю) - 1,85 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 13). [PERSON] державної нотаріальної контори за № 982/02-17, від 16.06.2016 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючого документу (а.с. 12). Відповідно до п.17 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 06 квітня 2004 року визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). У випадку, коли перехід права власності від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, спадкоємець може вимагати визнання права власності на землю в судовому порядку (відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.) Вказаний сертифікат спадкодавцем втрачений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки [PERSON] було видано сертифікат на земельну частку (пай), то і позивач в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної частки (паю) з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельної частки (паю) у натурі у вигляді земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю. Окрім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 09.01.2002 р. була матір'ю позивача та власником земельної частки (паю), розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області, проте сертифікат втрачений, а позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом має намір успадкувати майно померлої матері, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому з метою захисту майнових прав позивача, за останньою слід визнати право на земельну частку (пай), розміром 1,85 га., що належала [PERSON], яка померла 09.01.2002 р. Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за нею (а.с. 21).

Outcome: approved