Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

18.09.2017 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява: [PERSON] до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В позовній заяві [PERSON] вказує, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області, яке було винесене у 2016 року, був виданий виконавчий лист 2/311/965/2016, згідно якого, відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь у розмірі 1/6 частки з усіх видів свого заробітку (доходу), починаючи стягнення з 02.08.2016 року та до закінчення нею навчання у КВНЗ «Запорізький медичний коледж», але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Однак, відповідач не бажає виконувати рішення суду щодо сплати коштів на утримання доньки, ніде не працює і будь-якої матеріальної допомоги на утримання не дає. Внаслідок чого, станом на 12.09.2017 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 15605,81 грн. Дана обставина підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця. За її розрахунками, за період з 02.08.2016 року по 12.09.2017 року сума неустойки складає 22 837,88 грн. Відповідач злісно ухиляється від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів вже протягом року, матеріально її не утримує та не надає жодної допомоги, у зв'язку з чим, її мати змушена особисто нести всі необхідні витрати для забезпечення її виховання, утримання та догляду, проте цих доходів не вистачає для покриття всіх необхідних витрат на навчання, лікування, придбання одягу, оплати комунальних послуг та інших необхідних витрат. Позивачка вважає, що має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За таких умов, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період часу починаючи з 02.08.2016 року по 12.09.2017 року становить 22837,88 грн., та враховуючи норму Сімейного кодексу, стягненню підлягає сума не більше 100% заборгованості, тобто, 15605,81 грн. Процесуальним законодавством передбачена можливість стягнення витрат на правову допомогу з протилежної сторони в процесі у разі винесення позитивного рішення суду на мою користь. Відповідно до ст. 13 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік, з 1 травня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить - 1624 гривень, відповідно, 40% за одну годину роботи адвоката, наданої поза судовим засіданням, становить 649,60 грн. Отже, оплата витрат на правову допомогу за 4 години роботи адвоката, складає: 2600,00 грн. Позивачка просить суд: -стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 15605,81 грн.; -стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, пов'язані з розглядом справи та витрати на правову допомогу. Ухвалою судді Василівського районного суду від 20.09.2017 року було відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою судді Василівського районного суду від 23.02.2018 року справу повернуто до стадії підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання у Василівському районному суді Запорізької області. Ухвалою Василівського районного суду від 25.04.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник в особі [PERSON] не зявилися, але в матеріалах справи є від [PERSON] заяви, в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутності та відсутності позивачки, та задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач не зявився, але у відзиві на позовну заяву просить суд розглядати справу в його відсутності. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що наданий суду розрахунок заборгованості та розрахунок пені здійснено на недостовірних даних, а тому вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, повнолітня донька вже не потребує «витрат на забезпечення її виховання», як зазначено в позові, бо відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», вона вже не є дитиною, а є повнолітньою особою і не має потреби у догляді з боку батьків та у відповідних витратах, про які йдеться в позові. Відповідач стверджує, що виконує свої обов'язки по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, виходячи з моїх матеріальних можливостей та отриманих реальних доходів. З травня 2015 року він працює на посаді менеджера в супермаркеті будівельних матеріалів 33 м2 м. Василівка. Щомісяця він отримує заробітну плату, середній розмір за 16 місяців якої (з липня 2016 року по жовтень 2017 року) складає лише 1590,62 грн. на місяць, що підтверджується довідками з місця роботи про одержані доходи за 2016-2017 роки. Розмір його зарплати не дозволяє забезпечити навіть йому прожитковий мінімум на місяць. Після розлучення за ініціативою дружини, він змушений був піти з дому, залишивши житло колишній дружині і дітям та винаймати інше житло. Внаслідок дуже скрутного матеріального становища, він не має можливості забезпечити всі потреби доньки, але частину свого доходу він перераховує на рахунок позивачки через банк . Звертає увагу суду, що номер картки доньки йому дали у виконавчій службі тільки в березні 2017 року. До того часу, ні колишня дружина, ні донька, ні державний виконавець не давали йому номер рахунку, на який він повинен сплачувати аліменти. Розрахунок заборгованості та розрахунок пені здійснено без врахування того, що він має постійне місце роботи та постійний заробіток, що означає, що розрахунок заборгованості повинен бути здійснений виходячи з розміру фактично одержаних ним доходів, а не з середньомісячної заробітної плати по Василівському району. Також не враховані та приховані позивачкою від суду та від державного виконавця факти добровільного перерахування ним сум аліментів. Тому вважає розрахунки, надані позивачкою суду такими, що спотворюють дійсні обставини справи, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. У нього на утриманні перебуває мати - [PERSON], яка є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду. Відповідач стверджує, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти в більшому розмірі, тим більше, він не має матеріальної можливості сплачувати неустойку, про стягнення якої просить позивачка. В судове засідання неодноразово не зявилася представник відповідача в особі [PERSON], про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. В судове засідання представник Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області в особі [PERSON] не зявилася, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутнсті та вирішити на розсуд суду. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених осіб, на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, позивачка [PERSON] народилась 16.08.1997 року, її батьком є відповідач - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області 17.08.2016 року, яке набрало законної сили 29.08.2016 року, було прийнято рішення, копія якого є в справі, яким вирішено: «Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання - задовольнити. Стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON], [INFO] (ІПН - [NUMBER]) аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для повнолітньої особи, починаючи стягнення з 02.08.2016 року та до закінчення [PERSON] навчання у Комунальному вищому навчальному закладі «Запорізький медичний коледж»», тобто до 05 липня 2018 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Стягнути з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.» На виконання цього рішення 08.09.2016 року Василівським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист №2/311/960/2016, копія якого є у справі, який з 15.09.2016 року перебуває на виконанні у Василівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, про що свідчать матеріали виконавчого провадженні, копія якого є в матеріалах справи. Дане рішення суду, відповідно до вимог ст.18 ЦПК України, обовязкове для всіх, у тому числі, для відповідача у справі, а обставини, встановлені цим судовим рішенням, не доказуються при розгляду даної справи, відповідно до вимог ст.82 ЦПК України. З травня 2015 року відповідач працює в «TRADESTONE ENERGY S.A.» на посаді менеджера з безпеки в супермаркеті будівельних матеріалів «33 м2» м. Василівка, де отримує стабільну заробітну плату, що підтверджується трудовою книжкою відповідача та довідками про доходи, які є в справі. Відповідач стверджує, що [PERSON], [INFO], яка є інвалідом першої групи безстроково, що підтверджується медичними документами, які є в справі, є його матірю та знаходиться на його утриманні, однак, докази на підтвердження даних фактів суду не надав. Докази на підтвердження наявності (чи відсутності) у власності відповідача рухомого чи нерухомого майна, іншого, крім заробітної плати, заробітку (доходу), суду не надано, як і докази на підтвердження факту наявності на його утриманні інших осіб.. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам, який є в справі, за період з 29.07.2017 року по 16.04.2018 року, у відповідача виникла заборгованість перед позивачкою в сумі 13 287,26 грн., яка, як вбачається з заяви державного виконавця, на даний час не погашена. Відповідно до ч.1,2 ст.196 Сімейного Кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому, право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК, пов'язано з ухваленням рішення про стягнення аліментів і саме з цієї події платник аліментів є зобов'язаною особою, а не з дня відкриття виконавчого провадження, оскільки незалежно від відкриття виконавчого провадження обов'язок зі сплати аліментів існує. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. За правовою природою, аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, враховуючи правову природу пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку, та виходячи з розуміння аліментів, як періодичних платежів, які виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому ,сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належні, достатні, достовірні та допустимі докази, відповідно до вимог ст.ст.76-80 ЦПК України, на підтвердження своїх заперечень проти позову, відповідач суду не надав, як і доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні вищевказаної заборгованості по аліментам. Крім того, належні та достатні докази на підтвердження його матеріального та сімейного стану, які б були підставою для зменшення судом розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не надано. Отже, підстави для звільнення відповідача від обовязку щодо сплати неустойки за прострочення сплати аліментів чи для зменшення належної до сплати суми у суду відсутні. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 02.08.2016 року по 12.09.2017 року в сумі 15605,81 грн., відповідно до доданого до позову розрахунку. Суд, відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, розглядає позов в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності, суд, вирішуючи спір і визначаючи розмір неустойки зі сплати аліментів, бере до уваги дану обставину та вирішує питання про стягнення неустойки зі сплати аліментів, що утворилася саме за вказаний період. Таким чином, неустойка складає: Серпень 2016 року вересень 2017 року: 130,11 грн. + 125,91 грн + 130,11 грн. +125,91 грн. +143, 59 грн. + 203,36 грн. + 183,68 грн. +16,42 грн. +78.65 грн. +151.03 грн. + 146.16 грн. +228,98 грн. +189,09 грн. + 183.29 грн. = 2036,29 грн.: серпень 2016 року: 419,70*1%*31= 130,11 грн.; вересень 2016 року: 419,70*1%*30 = 125,91 грн.; жовтень 2016 року: 419,70*1%*31= 130,11 грн. листопад 2016 року: 419,70*1%*30 = 125,91 грн. грудень 2016 року: 463,20*1%*31= 143, 59 грн. січень 2017 року: 656,00*1%*31 = 203,36 грн. лютий 2017 року: 656,00*1%*28 = 183,68 грн. березень 2017 року: 52,98*1%*31 = 16,42 грн. квітень 2017 року: 262,19*1%*30 = 78.65 грн. травень 2017 року: 487,20*1%*31 = 151.03 грн. червень 2017 року: 487,20*1%*30 = 146.16 грн. липень 2017 року: 738,66*1%*31 = 228,98 грн. серпень 2017 року: 609,97*1%*31 = 189,09 грн. вересень 2017 року: 610,99*1%*30 = 183.29 грн. Таким чином, загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2016 року по вересень 2017 року становить 2036,29 грн. Саме зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Розрахунок неустойки, зазначений позивачкою, суд вважає необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі - 2036,29 грн. Також, згідно ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі: 83,52 грн. (2036,29 грн. х 100 : 15605,81 грн. = 13,05 %; 640 х 13,05 % = 83,52 грн.), згідно квитанції, яка є в матеріалах справи, пропорційно задоволених позовних вимог. Також, згідно ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судові витрати з оплати правової допомоги адвоката [PERSON] у розмірі: 339,30 грн. (2036,29 грн. х 100 : 15605,81 грн. = 13,05 %; 2600 х 13,05 %= 339,30 грн.), згідно квитанції, [PERSON] виконанпих робіт, які є в матеріалах справи, пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial