Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою та збільшивши свої позовні вимоги просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем являються батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], однак на даний час батько дітей проживає окремо, ні утримання, ні виховання дітей не здійснює та не піклується про їх фізичний і духовний стан. При цьому зазначає, що відповідач має можливість працювати, одержувати доходи і надавати матеріальну допомогу дітям. До того ж вказує, що діти потребують додаткових витрат на лікування. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на дітей задоволено повністю. Стягнуто щомісячно із [PERSON], на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, тобто до 30 вересня 2028 року, почавши стягнення із 23 січня 2015 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Рішення у частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь [PERSON], зменшивши розмір аліментів з 1/2 до 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що Позивачкою не надано належних доказів того, що діти хворіють, тому додаткових витрат на утримання дітей не потрібно. Крім того апелянт погоджується на сплату аліментів на утримання дітей у вигляді 1/3 від усіх його доходів, бо не вбачає доводів утримання з нього аліментів у розмірі половини його доходів. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, сторони знаходилися у шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №163 (а.с. 5,9). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року шлюб розірвано. [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7,8) Позивач та відповідач проживають окремо. Неповнолітні діти мешкають разом із матір'ю за адресою [ADDRESS], знаходячись на повному утриманні останньої. Відповідач у свою чергу, являючись батьком дітей, допомогу на утримання синів не надає, у зв'язку з чим позивач просить її вимоги задовольнити. Як встановлено судом та підтверджено довідкою про доходи відповідач працює водієм вантажного автомобіля на малому приватному підприємстві «Вибір» його дохід за березень місяць складає 736,00 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей до їх повноліття. Але вирішуючи питання розміру аліментів, судом не враховані норми ст. 182 СК України. Так. статтею 182 СК України передбачено при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Однак позивачем не був підтверджений, незадовільний стан здоров'я дітей, окрім того, у випадку виникнення такої потреби, позивачка не позбавлена права на звернення до суду з позовом щодо стягнення додаткових витрат, в порядку ст.185 СК України, ч.1 якої закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв'язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дитини. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак, в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесені або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі. Отже, розмір суми, стягуваної з одного з батьків, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і не може бути визначений у частці від заробітку (доходу) платника. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені у вигляді конкретної суми, яка підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно, наприклад, у разі тривалої хвороби або каліцтва дитини. Апеляційний суд, враховуючи представлені позивачем докази, визнає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання двох дітей на рівні 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача, є завеликим та є таким, що заявлений з урахування додаткових витрат на дитину і тому приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо його зменшення. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Ураховуючи приведене, апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей слід змінити, зменшивши його розмір до 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача.

Outcome: partial