Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Черкаська міська рада про визнання відмови неправомірною, визначення меж земельної ділянки та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить 37/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2005 року. Інші 63/100 частин вказаного домоволодіння належать на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Черкаською міською радою 23 липня 1997 року. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 700 кв.м. Бажаючи реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться в її користуванні, вона звернулася з заявою до Черкаської міської ради про передачу їй у приватну власність земельної ділянки, якою вона користується. ТОВ «Черкаський регіональний земельно-кадастровий центр» була виконана топографічна зйомка земельної ділянки для уточнення меж між суміжними землекористувачами, якими з однієї сторони є [PERSON], а з іншої сторони - [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 2007 року був складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки, який суміжні землекористувачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися підписати. Спір розглядався в комісії по вирішенню земельних спорів у межах м. Черкаси Черкаської міської ради, яка відповідно до рішення №27 від 18 грудня 2007 року вирішила передати спір на вирішення суду. Висновком судової будівельно-технічної експертизи №452 БТ від 22 серпня 2008 року встановлено, що відповідно до варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою у відповідності з первинними частками та фактичним землекористуванням - до володіння [PERSON] виділяється 549,06 кв.м., до володіння [PERSON] виділяється 247, 34 кв.м. Крім цього експертизою встановлено самозахвати [PERSON] земельної ділянки площею 17,40 кв.м. зі сторони вулиці Рябоконя м. Черкаси. [PERSON] самочинно побудував на межі житлові споруди, які порушують її право землекористування та вчинив їй перешкоди у користуванні погребом, перегородивши самовільними спорудами вхід до погреба. За час, на протязі якого вона проживає в домоволодінні по [ADDRESS] між нею та сусідніми землекористувачами склався фактичний порядок користування земельними ділянками, який нею не порушувався, а навпаки був порушений суміжними землекористувачами. Так, зі сторони суміжних землекористувачів - [PERSON] та [PERSON] було здійснено порушення її прав як землекористувача. Поданий [PERSON] позов до Придніпровського районного суду м. Черкаси був залишений без розгляду у зв'язку з тим, що висновком судової будівельно-технічної експертизи № 16-БТ від 20 грудня 2012 року свідчить про те, що межі між земельними ділянками домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] порушені та не відповідають плану земельної ділянки станом на 1975 рік. Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, а тому вказані вище порушення мають бути усунуті суміжними землекористувачами та встановлені чіткі межові знаки у відповідності до первинних документів. Відмова суміжних землекористувачі [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] та співвласника домоволодіння [PERSON] в погодженні меж для приватизації порушує її право на приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS], а тому така відмова повинна бути визнана судом незаконною. Просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована по [ADDRESS] між співвласниками домоволодіння [PERSON] та [PERSON] у відповідності з первинним ідеальними частками; визначити межі земельної ділянки між суміжними землекористувачами - [PERSON] - [ADDRESS] і [PERSON] та [PERSON] - [ADDRESS] у відповідності до первинних документів, відновити межі та зобов'язати встановити межові знаки; визнати відмову суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON] та співвласника домоволодіння [PERSON] в підписанні акту визначення та погодження меж земельної ділянки по [ADDRESS] - неправомірною. [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Черкаська міська рада про встановлення меж суміжного землекористування. Зустрічний позов обґрунтовують тим, що на підставі договорів дарування від 10 квітня 1986 року та 2 жовтня 2004 року вони є співвласниками жилого будинку [ADDRESS]. На підставі наказу по радгоспу «Черкаси» від 8 липня 1953 року за № 65 [PERSON] в постійне користування під забудову була виділена земельна ділянка площею 731 кв.м. Крім наказу мається ще договір від 25 липня 1953 року де вказаний розмір виділеної ділянки 17,0 м. х 43,0 м. , що по площі дорівнює 731 кв.м. На даний час [PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою спільно, розподілу або визначення порядку користування земельною ділянкою в установленому порядку між ними не проведено. Власниками сусідньої садиби [ADDRESS] та користувачами суміжної земельної ділянки є відповідачка по справі [PERSON] та третя особа [PERSON] Під забудову попередньому власнику [PERSON] в постійне користування на підставі наказу по радгоспу «Черкаси» від 24 травня 1954 року за № 70 була виділена земельна ділянка площею 700 кв.м. та 79 кв.м. тимчасово рішенням виконкому Черкаської міської ради від 24 листопада 1976 року «враховуючи, що домовласники суміжних ділянок не заперечували проти використання зазначених лишків». Таким чином, Черкаська міська рада з самого початку в постійне користування під індивідуальне житлове будівництво в [ADDRESS] виділила земельну ділянку - 731 кв.м., а по вул. Чигиринській ,[ADDRESS] - 700 кв.м. На даний час земельні ділянки не приватизовані оскільки немає згоди стосовно межі , яка проходить між ними та відповідачкою [PERSON] При підготовці документів для приватизації кожна із сторін окремо замовляла обміри своїх земельних ділянок для розробки проектної документації у різних геодезистів. Однак, якщо порівняти два плани, які маються в матеріалах справи, то видно, що межа між земельною ділянкою [ADDRESS] та [ADDRESS] за цими планами не співпадає .Крім цього площа їхньої земельної ділянки при обмірах менша 731 кв.м., а [PERSON] набагато більша ніж 700 кв.м., тобто більше тієї , яка виділялася під забудову. Отже, для того, щоб уникнути в подальшому спорів між сторонами та використати своє право на приватизацію земельних ділянок необхідно встановити межу між суміжними земельними ділянками розташованими в [ADDRESS] та [ADDRESS]. Саме тому змушені звернутися до суду з даним позовом. Вважають що межа повинна бути встановлена виходячи з наявних межових знаків (як що такі є), враховуючи лише споруди, які узаконені, площа кожної земельної ділянки не повинна перевищувати розмір земельної ділянки, яка була виділена в постійне користування під забудову радгоспом «Черкаський»,на підставі діючого законодавства та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Просили суд встановити межу між суміжними земельними ділянками домоволодінь №№ [ADDRESS],[ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги за первинним позовом уточнила, просила суд відновити межові знаки між домоволодінням [ADDRESS] (власники [PERSON] та [PERSON]) та домоволодінням по [ADDRESS] (власники [PERSON] та [PERSON]) та визначити межу між домоволодіннями відносно первинних документів, а саме абрису від 11 листопада 1975 року - на відстані 1,25 м. і 1,15 м. від основної стіни будинку по вул. Чигиринській в м. Черкаси, стягнути судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] свої вимоги за зустрічним позовом уточнили, просили суд встановити порядок землекористування між суміжними земельними ділянками домоволодіння [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS] за фактичним використанням земельної ділянки, тобто по існуючій спільній огорожі між будинковолодіннями по [ADDRESS] та по [ADDRESS], а в місці де огорожа відсутня - по уявній лінії, що його з'єднує, відповідно спільного плану земельних ділянок домоволодінь по [ADDRESS] та по [ADDRESS], по фактичному користуванню згідно геодезичних обмірів (додатку №1висновку судової земельно-технічної експертизи №9/14 від 14 травня 2014 року, який є невід'ємною частиною рішення), стягнути судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги за первинним позовом підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечували. В судовому засіданні [PERSON] при вирішенні справи поклався на розсуд суду. В судовому засіданні представники [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вимоги за зустрічним позовом підтримали, проти задоволення первинного позову заперечували. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги за зустрічним позовом підтримали, проти задоволення первинного позову заперечували. В судовому засіданні представник третьої особи - Луговський О.С. при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Черкаська міська рада про визнання відмови неправомірною, визначення меж земельної ділянки та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Черкаська міська рада про встановлення меж суміжного землекористування підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно довідки ЧООБТІ від 7 березня 2008 року, домоволодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] - частка 37/100, [PERSON] - частка 63/100. Відповідно довідки ЧООБТІ від 1 листопада 2011 року, домоволодіння по [ADDRESS] зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] - частка 54/100, [PERSON] - частка 46/100. Як вбачається з пояснювальної записки ТОВ «Контакт - Сервіс» №55/Буд від 24 грудня 2013 року 19 грудня 2013 року були проведені спільні геодезичні обміри земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS]. На земельній ділянці по [ADDRESS] розташований житловий будинок і господарські споруди власниками яких є [PERSON] та [PERSON] Згідно наказу по совхозу «Черкаси» від 8 липня 1953 року № 65 за домоволодінням по [ADDRESS] закріплено земельну ділянку в постійне користування площею 0,0731 га. На земельній ділянці по [ADDRESS] розташований житловий будинок і господарські споруди власниками яких є [PERSON] та [PERSON] Згідно наказу по совхозу «Черкаси» від 24 травня 1954 року № 70 та рішення Черкаської ради депутатів трудящих від 24 квітня 1976 року №888/22-4 за домоволодінням по [ADDRESS] закріплено земельну ділянку в постійне користування площею 0,0700 га., земельну ділянку в тимчасове користування площею 0,0079 га. В результаті виконаних робіт виготовлено спільний план земельних ділянок по [ADDRESS] та по [ADDRESS] та встановлено їх площу. Висновком №9/14/ Буд судової земельно-технічної експертизи від 14 травня 2014 року встановлено наступне. Фактичні межі користування земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Черкаси частково не відповідають наявній технічній документації, а саме межам зображених в «Акті визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 2012 року». Часткова невідповідність полягає в тому, що фактичні межі користування земельної ділянки не співпадають з межами наявної технічної документації, але площа -співпадає. Фактичні межі користування земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Черкаси не відповідають наявній технічній документації, а саме межам зображених в «Акті визначення та погодження меж земельної ділянки гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з суміжними землекористувачами від 18 вересня 2007 року». Невідповідність полягає в тому, що фактичні межі користування земельної ділянки не співпадають з межами наявної технічної документації - площа ділянки збільшена за рахунок самозахвату. Оскільки на земельні ділянки будинковолодінь [ADDRESS] та по [ADDRESS] в м. Черкаси відсутні будь-які архівні данні земельно-кадастрової документації (в наявності тільки технічні паспорти та інвентаризаційна справа ЧООБТІ, які не є земельно-кадастровою документацією), межові знаки між земельними ділянками не встановлювалися. Площа земельної ділянки по [ADDRESS] по фактичному користуванню згідно геодезичних обмірів становить 0,0694 га, що не відповідає площі земельної ділянки згідно наказу по радгоспу «Черкаси» від 8 липня 1953 року №65, що становить 0,0731 га. (в постійне користування) Площа земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Черкаси по фактичному користуванню згідно геодезичних обмірів становить 0,0803 га. (в тому числі самозахват орієнтованою площею 0,0025 га), що не відповідає площі земельної ділянки згідно наказу по радгоспу «Черкаси» від 24 травня 1954 року № 70 та рішення Черкаської ради депутатів трудящих від 24 квітня 1976 року №888/22-4, згідно яких вона повинна становить 0,0779 га. (0,0700 га. в постійне користування та 0,0079 га. в тимчасове). В зв'язку з тим, що на земельні ділянки будинковолодінь по [ADDRESS] та по [ADDRESS], в м. Черкаси відсутні будь-які архівні дані земельно-кадастрової документації, відновлення меж між суміжними землекористуваннями можливе за фактичним використанням земельної ділянки, тобто по існуючій спільній огорожі між будинковолодіннями по [ADDRESS] та по [ADDRESS], а в місці де огорожа відсутня - по уявній лінії, що його з'єднує. Дана межа добре відображена на «Спільному плані земельних ділянок домоволодінь по [ADDRESS] та по [ADDRESS], по фактичному користуванню згідно геодезичних обмірів» - додаток №1 висновку судової земельно-технічної експертизи №9/14 від 14 травня 2014 року. Згідно п.1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 року 376 , передбачено, що межа земельної ділянки - це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Зі змісту статей 103, 106 ЗК України передбачено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати від власника або землекористувача сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 376 визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Розділом 4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 376 передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Оскільки дані абрису від 11 листопада 1975 року не є основою для відновлення меж, земельно-кадастрова документація на земельну ділянку як позивача та і відповідача не оформлена, а архівні данні на неї відсутні, у зв'язку з чим межові знаки між суміжними земельними ділянками не встановлювалися, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] за первинним позовом про відновлення межових знаків між домоволодінням [ADDRESS] (власники [PERSON] та [PERSON]) та домоволодінням по [ADDRESS] (власники [PERSON] та [PERSON]) та визначення межі між домоволодінням відносно первинних документів, а саме абрису від 11 листопада 1975 року - на відстані 1,25 м. і 1,15 м. від основної стіни будинку по вул. Чигиринській в м. Черкаси та стягнення судових витрати. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Встановлення та відновлення меж земельних ділянок до компетенції суду не належить. Аналогічна позиція щодо застосування норм матеріального права з даних правовідносин викладена і в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2012 року № 6-41103св11. В зв'язку з тим, що на земельні ділянки будинковолодінь по [ADDRESS] та по [ADDRESS], в м. Черкаси відсутні будь-які архівні дані земельно-кадастрової документації, а відновлення меж між суміжними землекористуваннями можливе лише за фактичним використанням земельної ділянки суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову та встановлення порядку землекористування між суміжними земельними ділянками домоволодіння [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS] за фактичним використанням земельної ділянки, тобто по існуючій спільній огорожі між будинковолодіннями по [ADDRESS] та по [ADDRESS], а в місці де огорожа відсутня - по уявній лінії, що його з'єднує, відповідно спільного плану земельних ділянок домоволодінь по [ADDRESS] та по [ADDRESS], по фактичному користуванню згідно геодезичних обмірів (додатку №1висновку судової земельно-технічної експертизи №9/14 від 14 травня 2014 року, який є невід'ємною частиною рішення). У відповідності до ст. 88 ЦПК України з з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 114 грн. 70 коп. судового збору та 2750 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи, а на користь [PERSON] слід стягнути 750 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь витрат, пов'язаних з правовою допомогою в сумі 2000 грн., оскільки вказані витрати сплачені його представником [PERSON] іншому представнику - [PERSON], а тому вказані витрати ним не понесені. На підставі викладеного,

Outcome: partial