Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

у червні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 15.11.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Також у сторін є старший син - [PERSON] , [INFO] , над яким відповідач взяв батьківство. Зазначає, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Ведення між ними спільного господарства припинено. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. 04.08.2021 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва відкрито провадження у даній цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.11.2021 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, виділивши в окреме самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. У судовому засіданні, призначеному на 06.12.2021, позивач [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 15.11.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 2826 [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.01.2019. Також сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , над яким відповідач взяв батьківство, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] від 19.02.2016 та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00030943291 від 27.05.2021. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивачка зазначає, що примирення суперечить інтересам подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved