Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (далі - відповідач, АТ «Альфа-банк»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] (далі - [PERSON] ), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смірнова Івана Вікторовича (далі - приватний нотаріус Смірнов І.В.), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича (приватний нотаріус - Юдін М.А.), у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив суд: 1.припинити іпотеку за Іпотечним договором, посвідченим 26.04.2006 приватним нотаріусом Смірновим І.В. за реєстровим №1368 та Договором про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посвідченого 10.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №782 щодо нерухомого майна - земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:90:226:0003, площею 0,1 га, за адресою [ADDRESS] , та домоволодіння, загальною площею 418,2 кв.м., жилою площею 211,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . 2.припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №34633181, внесений на підставі Іпотечного договору, посвідченого 26.04.2006 приватним нотаріусом Смірновим І.В. за реєстровим №1368 та Договору про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посвідченого 10.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №782 щодо нерухомого майна - земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:90:226:0003, площею 0,1 га, за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , та внесений 03.05.2006 року в Державний реєстр іпотек (відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року) за № 3165256. 3.припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №34632309, внесений на підставі Іпотечного договору, посвідченого 26.04.2006 приватним нотаріусом Смірновим І.В. за реєстровим №1368 та Договору про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посвідченого 10.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №782 щодо нерухомого майна - домоволодіння, загальною площею 418,2 кв.м., жилою площею 211,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , та внесений 03.05.2006 року в Державний реєстр іпотек (відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року) за №3165158. 4.припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №34633433, внесений на підставі Іпотечного договору, посвідченого 26.04.2006 приватним нотаріусом Смірновим І.В. за реєстровим №1368 та Договору про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посвідченого 10.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №782 щодо нерухомого майна земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:90:226:0003, площею 0,1 га, за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , та внесений 03.05.2006 року в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна (відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року) за №3165193. 5.припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №34632932, внесений на підставі Іпотечного договору, посвідченого 26.04.2006 приватним нотаріусом Смірновим І.В. за реєстровим №1368 та Договору про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посвідченого 10.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №782 щодо нерухомого майна - домоволодіння, загальною площею 418.2 кв.м., жилою площею 211,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] . що належить на праві приватної власності [PERSON] , внесений 03.05.2006 року в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна (відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року) за №3165043. 6.припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно №2369188, зареєстрований 08.09.2005року Приватним нотаріусом Смірновим І.В, на підставі іпотечного договору №3368 від 08.09.2005року на нерухоме майно - домоволодіння за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . 7.припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно №2369221, зареєстрований 08.09.2005року Приватним нотаріусом Смірновим І.В, на підставі іпотечного договору №3368 від 08.09.2005року на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:90:226:0003. площею 0.1 га. за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . 8.припинити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку №2369296, зареєстрований 08.09.2005року Приватним нотаріусом Смірновим І.В, на підставі іпотечного договору №3368 від 08.09.2005року на нерухоме майно - домоволодіння за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . 9Припинити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку №2369363, зареєстрований 08.09.2005року Приватним нотаріусом Смірновим І.В, на підставі іпотечного договору №3368 від 08.09.2005року на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:90:226:0003. площею 0,1 га, за адресою [ADDRESS] . що належить на праві приватної власності [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 вересня 2005 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладений Договір кредиту № 40/29-10/268. 08 вересня 2005 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем укладений іпотечний договір № 40.29-10/268-1, згідно якого останній виступив майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] за Договором кредиту № 40/29-10/268. Відповідно до умов Іпотечного договору, Позивач передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання [PERSON] основного зобов`язання нерухоме майно. Зобов`язання за Договором кредиту № 40.29-10/268 від 08.09.2005 року Позичальником виконано в повному обсязі, що підтверджується Довідкою № 301.6- 20/3486 від 02.11.2011 року та листом ПАТ «Укрсоцбанк» від 03.11.2011 № 301.6-20/3485. 26 квітня 2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] кладений договір кредиту № 40.29-34/133. 26 квітня 2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем укладений іпотечний договір № 013/212-1 згідно якого, останній виступив майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] за Договором кредиту № 40.29- 34/133 від 26.04.2006 року Відповідно до умов Іпотечного договору, Позивач передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання [PERSON] основного зобов`язання нерухоме майно. Відповідно до квитанції від 04.04.2019 року № 38-792К Позичальником повністю сплачено заборгованість за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року. 14 травня 2019 року Позивач та [PERSON] направили листи до ПАТ «Укрсоцбанк» з проханням надати письмове підтвердження, що Іпотекодержатель не має до Іпотекодаця жодних претензій майнового чи фінансового характеру за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року та договором іпотеки від 26.04.2006 року № 013/212-1 у зв`язку з їх повним виконанням. Зазначені листи залишилися без відповіді та ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року в сумі 106 864,07 грн., з яких 23 473,84 грн. 3% річних та 83 390,23 грн. інфляційних витрат (справа № 757/39736/19-ц). 09 жовтня 2019 року на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» направлений запит з метою отримання реквізитів для перерахування 3 % річних та інфляційних витрат у розмірі 106 864, 07 грн. за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року 29 жовтня 2019 року ПАТ «Альфа-Банк» повідомив, що АТ «Альфа-Банк» став правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». [PERSON] повністю сплачено суму заборгованості за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року, а також 3 % річник та інфляційні витрати, що в свою чергу свідчить про повне виконання Позичальником його зобов`язань по кредитному договору, а тому, зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитних договорів, припиняються. Разом з цим, враховуючи відсутність заборгованості у [PERSON] за основним зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою, Банк (іпотекодержатель) повинен був вчинити дії щодо зняття обтяжень на предмет іпотеки, однак таких дій не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства і права Позивача, як власника цього майна, у зв`язку з чим звернувся до суду. Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи представник АТ «Альфа-Банк» подав клопотання про відкладення розгляду справи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи міститься клопотання останньої про розгляд справи без її участі, за наявними в справі матеріалами. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смірнов І.В., та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. не знаходиться за своїм місцезнаходженням, що вказано у наявних матеріалах справи, а тому кореспонденція суду повернута без вручення адресатам з поштовими відмітками "вибув". Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смірнова І.В., та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив обставини та дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 вересня 2005 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений Договір кредиту № 40/29-10/268. 08 вересня 2005 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений іпотечний договір № 40.29-10/268-1, згідно якого Позивач виступив майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] за Договором кредиту № 40/29-10/268 (а.с. 18-21). Зобов`язання за Договором кредиту № 40.29-10/268 від 08.09.2005 року Позичальником виконано в повному обсязі, що підтверджується Довідкою № 301.6- 20/3486 від 02.11.2011 та листом ПАТ «Укрсоцбанк» від 03.11.2011 № 301.6-20/3485 (а.с. 22-23). 26 квітня 2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] кладений договір кредиту № 40.29-34/133 (а.с.24-29). 26 квітня 2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений іпотечний договір № 013/212-1 згідно якого, [PERSON] виступив майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] за Договором кредиту № 40.29- 34/133 від 26.04.2006 року Відповідно до умов Іпотечного договору, позивач передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання [PERSON] основного зобов`язання нерухоме майно, а саме: 1) домоволодіння загальною площею 418,20 квадратних метри, що складається з: - житлового будинку (літера «А») житловою площею 15,80 квадратних метрів; - вбиральні (літера «Б»); - житлового будинку (літера «В») житловою площею 195,90 квадратних метрів; - спорудження (№1), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та є власністю позивача на підставі Свідоцтва про право власності від 27.11.2003 року серія [NUMBER] . 2) земельну ділянку розміром 0,1000 гектара, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:90:226:0003, яка належить позивачу на праві приватної власності .(а.с. 30-33). Постановою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.03.2019 року, у справі № 757/1759/16-ц, касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2018 року, у справі № 757/1759/16-ц, в частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення відсотків за кредитом та пені в розмірі 343 935 грн. 47 коп. скасовано. Відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] в частині стягнення відсотків за кредитом та пені в розмірі 343 935,47 грн. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2018 р в частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 278 897,13 грн. залишено без змін (а.с. 34- 43). Відповідно до квитанції від 04.04.2019 року № 38-792К [PERSON] сплачено 285 526,13 грн. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року (а.с.45). 29.07.2019 ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року в сумі 106 864,07 грн., з яких 23 473,84 грн. 3% річних та 83 390,23 грн. інфляційних витрат (справа № 757/39736/19-ц), який залишено без розгляду (а.с.48-52, 57-58). Відповідно до квитанції від 04.12.2019 року № 699039 [PERSON] сплачено 106 864,10 грн. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року (а.с.56). Станом на 26.01.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обліковуються записи про іпотеку та обтяження № 34633181, № 34632309, № 34633433, № 34632932; в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обліковуються записи про іпотеку та обтяження за № 2369188, № 2369221; в Державному реєстрі іпотек обліковуються записи про іпотеку та обтяження за №2369296, №2369363, відповідно до Інформаційної довідки № 197670109 від 26.01.2020 року (а.с. 65-69). Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої та другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. За правилами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України та частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно у межах вартості предмета іпотеки. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Однією із ознак застави є те, що вона являє собою додаткове, акцесорне зобов`язання, що не може існувати автономно і самостійно. Воно завжди викликано наявністю іншого зобов`язання, яке потребує забезпечення свого виконання. Акцесорність застави означає, що припинення основного зобов`язання або недійсність договору, забезпеченого заставою, тягне за собою неможливість існування у застави. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника» Такий правовий висновок відповідає висновку зробленому в Постанові Верховного суду від 05.04.2018 року по справі № 910/9256/17. Зі змісту стст. 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Отже, враховуючи викладене, припинення основного зобов`язання, є підставою для припинення зобов`язання, що витікає з договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання основного зобов`язання. Таким чином, суд доходить до висновку, що кредитний договір № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року припинив свою дію у зв`язку з повним виконанням, що згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що іпотека за іпотечним договором № 013/212-1 від 26.04.2006 року є припиненою, тому суд задовольняє позовну вимогу щодо припинення іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 26.04.2006 приватним нотаріусом Смірновим І.В. за реєстровим №1368 та Договором про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посвідченого 10.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №782 щодо нерухомого майна - земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:90:226:0003, площею 0,1 га, за адресою [ADDRESS] , та домоволодіння загальною площею 418,2 кв.м., жилою площею 211,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . Разом з цим, суд заважує, що враховуючи відсутність заборгованості за основним зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою, неодноразові звернення позивача та третьої особи - [PERSON] до Іпотекодержателя з проханням надати письмове підтвердження, щодо відсутності до Іпотекодавця жодних претензій майнового чи фінансового характеру за кредитним договором № 40.29-34/133 від 26.04.2006 року та договором іпотеки від 26.04.2006 року № 013/212-1 у зв`язку з їх повним виконанням, Іпотекодержатель повинен був вчинити дії щодо зняття обтяжень на предмет іпотеки, однак таких дій не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства і права Позивача, як власника цього майна. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (ст. 3 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з ч. 5 ст. 12 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суд виходить з його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. З огляду на приписи ч. 3 ст. 26 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд відмовляє у задоволенні позову в частині пунктів 2-9 позовних вимог, оскільки такий спосіб захисту не єефективний та у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача, при певних обставинах, є не «припинення запису», а «скасування рішення» про державну реєстрацію іпотеки, обтяжень тощо. Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини та вимоги, на які вона посилається. Таким чином з метою доказування співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суду мають бути надані відомості як про обсяг наданих послуг, так і про час, який витрачений адвокатом на їх виконання. Як вбачається, стороною позивача подано копію договору про надання правової допомоги № 011 від 06 квітня 2019 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Фактум», в особі старшого партнера Приліпка О.Д., та позивачем, відповідно до умов якого останній зобов`язується надавати за винагороду позивачу правову допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар за надання правової допомоги. Відповідно до квитанції № 17/02/20-1 від 17.02.2020 [PERSON] сплатив згідно договору від 06.04.2019 року, звіту, акту прийому-передачі виконаних робіт за правову допомогу -14 360,75 грн. Опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Адвокатського об`єднання «Фактум», необхідних для надання правничої допомоги позивачеві, містить інформацію щодо часу, який було витрачено адвокатом на виконання вказаних дій, розмір витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у сумі 14 360,75 грн. підтверджується, зокрема актом виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № 011 від 06.04.2019 року, проміжним звітом, тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 14 360,75 грн. Крім того відповідно до ст. 133, ч. 2 ст.141 ЦПК України також є обґрунтованими вимоги в частині стягнення судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягаєсудовий збір в розмірі 840,80 грн., що відповідає пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial