Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

13 січня 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла зазначена заява, за якою заявник [PERSON] , просить: - встановити особу [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області, про що Єленецьким районним відділом актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в книзі реєстрації актів про народження 26 червня 1975 року складено відповідний актовий запис № 21, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , за межі України ніколи не виїжджав, громадянин України. У жовтні 2020 року заявник, звернувся до Головного управління в Дніпропетровській області Заводського районного відділу у місті Кам`янське Державної міграційної служби України з заявою про видачу йому, [PERSON] паспорту громадянина України, але після наданих всіх документів визначених законодавством отримав відмову у його отриманні в якій зазначено, що за результатами перевірки не вдалося встановити особу звернутися до суду для проведення процедури встановлення особи у судовому порядку. 2. Позиція заінтересованої особи. Представник заінтересованої особи, Заводського районного відділу у місті Кам`янському Головного управління в Дніпропетровській області Державна міграційна служба України, [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи № 208/208/21 без застосування засобів технічної фіксації. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 13 січня 2021 року заявник [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою. 18 січня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву [PERSON] залишено без руху. 12 серпня 2021 року через канцелярію суду на виконання Ухвали від 18 січня 2021 року заявником [PERSON] подано заяву про усунення недоліків. 12 серпня 2021 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку окремого провадження. 13 вересня 2021 року через канцелярію суду, до судового засідання представник заінтересованої особи, Заводського районного відділу у місті Кам`янському Головного управління в Дніпропетровській області Державна міграційна служба України, [PERSON] подала заяву, в якій прохає проводити розгляд справи № 208/208/21 без застосування засобів технічної фіксації. 13 вересня 2021 року через канцелярію суду, до судового засідання заявник, [PERSON] подав заяву, в якій прохає проводити розгляд справи без його присутності та без застосування заходів технічної фіксації, вимоги зазначені у заяві «про встановлення факту особи для отримання паспорту» задовольнити у повному обсязі, про що винести відповідне рішення. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії посвідчення про взяття на облік за № 59, виданого 27 травня 2020 року Комунальним закладом соціального захисту «Центр комплексного обслуговування бездомних осіб» Кам`янської міської ради, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області, дійсно перебуває на обліку в відділенні обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання, і місце проживання якої може бути зареєстровано за адресо: [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , згідно до якого реєстрацію народження [PERSON] , проведено Виконавчим комітетом Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 21 від 26 червня 1975 року (а.с. 5). Згідно до даного свідоцтва відображено, що [PERSON] , [INFO] , народився в Україні, Кіровоградській області, Компаніївському районі, селищі Червоновершка; батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Також, згідно до свідоцтва про шлюбу (а.с. 5- зворотна сторона), [PERSON] , [INFO] , уродженець України, Кіровоградської області, села Червоновершка, громадянин України, уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Кам`янське Дніпропетровської області, Україна, громадянкою України; який був зареєстрований 10 лютого 1996 року, Південним районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 10 лютого 1996 року, актовий запис № 18. Відповідно до копії Довідки від 14 травня 2020 року № 83 виданої Комунальним закладом «Середня загальноосвітня школа № 19» Кам`янської міської ради, про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався у у СЗШ № 19 з 1 класу (1982-1983 н.р.) по 6 клас (1987-1988 н.р.) (а.с.6). Відповідно до копії Довідки від 28 травня 2020 року № 59 виданої КЗ НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів академічний ліцей № 15» Кам`янської міської ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався в середній загальноосвітній школі № 15 з 1989 по 1990 рік (а.с.7). Відповідно до копії Довідки від 17 червня 2019 року № 279 виданої ДПТНЗ «Кам`янський центр підготовки та перепідготовки робітників кадрів будівництва та автотранспорту», [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався у МПТУ-25 м. Дніпродзержинська з 01 вересня 1990 року по 01 травня 1992 рік по спеціальності «Маляр; штукатур», отримав кваліфікацію маляра; штукатура третього розряду (а.с.-7-зворотна сторона). Відповідно до копії Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року, справа № 208/3980/19, заяву [PERSON] «про встановлення факту, що має юридичне значення» задоволено, встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року (а.с.11, а.с.11-зворотна сторона). Відповідно до копії Листа від 23 жовтня 2020 року наданого Заводським районним відділом у місті Кам`янському ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за результатом розгляду письмової заяви [PERSON] щодо документування паспортом Громадянина України у вигляді ID-картки, за результатом перевірки не вдалося встановити особу та роз`яснено право на звернення до суду для проведення процедури встановлення особи в судовому порядку (а.с.12, а.с.12-зворотна сторона). Відповідно до копії Листа наданого Заводським районним відділом у місті Кам`янському ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, наголошено на необхідності надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року (а.с.19). Відповідно до копії Рішення про припинення справи за заявою [PERSON] від 21 липня 2021 року, у зв`язку з тим, що відповідно до п. 102 Порядку розгляду ДМС України, територіальними органами та територіальними підрозділами заяв і подань з питань громадянства України, був порушений строк усунення недоліків двомісячний термін, клопотання громадянина [PERSON] про встановлення належності до громадянства України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, припинено., так як для вирішення справи за заявою [PERSON] є необхідним встановлення факту того, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року, постійно проживав в неповнолітньому віці на території Укераїни станом на 24 серпня 1991 року. (а.с.23). У відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до\~ст. 293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно\~ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2\~ст.315 ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК\~згідно змін від 15 грудня 2017 р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положеньст. 256\~ЦПК\~(ст. 315 ЦПК\~згідно змін від 15 грудня 2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, та 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі\~Закону України «Про громадянство України»\~і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону\~дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Згідно п. 10 Порядку для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає серед іншого судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Факт того,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ уродженець селища Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області, є громадянином України, який постійно проживав на території України підтверджено: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 21 грудня 2017 року Виконавчим комітетом Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, згідно до якого народження [PERSON] , зареєстровано як уродженця селища Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області за актовим записом № 21 від 26 червня 1975 року, - довідкою КЗ КМР СЗШ № 19 від 14.05.2020 року № 83 згідно до якої в період з 1982\~по 1988\~рік, [PERSON] [INFO] , навчався у середній загальноосвітній школі № 19; - довідкою КЗНВК «ЗНЗ І-ІІ ступенів-академічний ліцей № 15 КМР від 28.05.2020 року № 59, згідно до якої [PERSON] в період з 1989\~року по\~1990\~рік навчався в учбовому закладі; - довідкою Кам`янського центру підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту № 279 від 17.05.2019 року, згідно до якої в період з 01.09.1990\~року по\~01.05.1992\~рік, [PERSON] навчався за спеціальністю «маляр штукатур» у МПТУ-25; - свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданим повторно 27 травня 2020 року Південним районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно до якого шлюб [PERSON] , [INFO] , як громадянина України, із [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Кам`янське Дніпропетровської області, Україна, громадянкою України, був зареєстрований 10\~лютого 1996\~року, актовий запис № 18; - вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.05.2010 року, згідно до якого [PERSON] , [INFO] , як громадянин України, є засудженим; - вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.04.2012 року, згідно до якого [PERSON] , [INFO] , як громадянин України, є засудженим; - вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.04.2014 року, згідно до якого [PERSON] , [INFO] , як громадянин України, є засудженим; Крім того, факт постійного проживання заявника в неповнолітньому\~віці на території України у м. Кам`янське Дніпропетровської області (попереднє найменування міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області) на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) підтверджується наявними у справі доказами, у їх сукупності. Також судом\~враховується,\~що підставою\~для звернення\~із заявою\~стало Рішення про припинення справи за заявою [PERSON] від 21 липня 2021 року, за змістом якого відображено, що для прийняття рішення по заяві [PERSON] є необхідним встановлення факту того, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року, постійно проживав в неповнолітньому віці на території Укераїни станом на 24 серпня 1991 року. (а.с.23). А тому, враховуючи, що докази наявні у справі є достатніми для встановлення юридичного факту постійного проживання особи [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області, як громадянина України, в неповнолітньому віці на території України, в тому числі і на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) так і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), зважаючи на\~те,\~що заявник\~у інший\~спосіб не\~може довести\~даний факт\~і зазначені\~обставини перешкоджають\~подальшій реалізації\~його прав\~у визначений\~законом спосіб, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково. Згідно\~до ч.2\~ст.\~315\~ЦПК України,\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: partial