Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] 05 березня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над неповнолітніми дітьми та стягнення аліментів на їх утримання посилаючись, що її донька відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тривалий час з ними не проживає та не спілкується, не приймає участі в їх вихованні, не цікавиться здоров'ям та не утримує матеріально, соціальні виплати використовує не за призначенням. Діти проживають з нею, вона забезпечила належні умови для їх навчання, фізичного та духовного розвитку. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначити її опікуном над дітьми та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про обставини та підстави якого пояснила так, як це викладено в заяві. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації за довіреністю Білоус А.О. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Прокурор Комарова Д.Ю. вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним і це не суперечить інтересам дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця її проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, яка вважається врученою їй належним чином відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. З заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталася та причину неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача, уповноваженого представника третьої особи, свідків, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дітей в свідоцтвах про народження записаний відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач тривалий час свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, з дітьми не проживає і не спілкується, не приймає участі в їх вихованні, не цікавиться життям, здоров'ям, виявляючи тим самим свою байдужість до їх долі, що протирічить ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно висновку Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] та доньки [PERSON]. З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини справи, ставлення матері до дітей, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" є підставами для позбавлення її батьківських прав. Обставин, які б перешкоджали їй виконувати свої батьківські обов'язки не встановлено. Враховуючи вимоги ст. 243 СК України та те, що діти проживають з позивачем [PERSON], яка є їх рідною бабою , їм створені належні умови для навчання, фізичного та духовного розвитку та яка бажає і може бути опікуном, необхідно призначити її опікуном над дітьми. В відповідності до ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180 СК України. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому необхідно стягнути з неї аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно до їх повноліття. Всупереч вимогам ст.10 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач доказів в підтвердження своїх вимог про встановлення аліментів в твердій грошовій сумі згідно з вимогами ст.184 СК України суду не надала, обставин, що мають істотне значення не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. В відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: partial