Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

01.09.2015р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 9000 грн. щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча повинен надавати. Він працює матросом, отже його заробіток носить нерегулярний та мінливий характер, тому просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач в судовому засіданні зменшила суму аліментів та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000грн. щомісячно. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів, однак зазначив, що може сплачувати на утримання дитини щомісячно 500грн. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010р. (а.с. 3). Під час шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. В судовому засіданні позивач стверджувала, що дитина потребує витрат на харчування, забезпечення одягом, підготовку до школи, а відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 3000грн., так як він працював моряком, знаходився у рейсі, отже привіз певну суму грошей. Вона працює в Кінецьпільській сільській раді Первомайського району Миколаївської області та отримує мінімальну заробітну плату, тому не має можливості утримувати доньку одна. Відповідач та його представник, в судовому засіданні вказали, що [PERSON] не відмовляється від утримання своєї дитини, однак має змогу сплачувати 500грн. щомісячно. дійсно він працював моряком за строковим трудовим договором, який був укладений на термін з 14.07.2015р. по 14.01.2016р. При цьому він щомісячно перераховував позивачу гроші . З рейсу він повернувся раніше та з 14.12.2015р. по 23.12.2015р. перебував на стаціонарному лікуванні в Первомайській центральній районній лікарні з приводу остеохондрозу шийного відділу хребта з вираженим больовим синдромом. На теперішній час він не працює. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач не працює, отже регулярного постійного заробітку не має, визнав позов частково, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: partial