Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

04 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до професійно - технічного училища № 5 м. Світловодська та просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 14 січня по 27 січня 2014 року у сумі 1484 грн. та 409 грн. 71 коп. невиплачених коштів за відрядження. (а.с. 1) Протягом судового розгляду справи позивач неодноразово подавав заяви про збільшення позовних вимог та остаточно просить стягнути на його користь 409 грн. 71 коп. коштів, належних йому до виплати при звільненні у вигляді відшкодування витрат на відрядження та компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 січня 2014 року по 13 березня 2014 року у сумі 8834 грн. (а.с. 56) В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та пояснив суду, що в день звільнення з ним не було проведено розрахунок. Борг по заробітній платі виплачено лише 27 січня 2014 року, а кошти за відрядження - не виплачені дотепер. Представник відповідача з позовом не згодився, свої заперечення обґрунтовував тим, що вини ПТУ № 5 у порушенні строків, передбачених ст.. 116 КЗпП України немає, так як до 22 січня 2014 року тривала процедура відкриття рахунків новоутвореним Департаментом освіти і науки облдержадміністрації, а кошти на відрядження Держказначейство не проплачує через недостатність фінансового ресурсу. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідчення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до наказу в.о. директора ПТУ №5 від 08 січня 2014 року № 1-К був звільнений з посади методиста з 13 січня 2014 року, в зв'язку з закінченням терміну дії контракту, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. (а.с.2) Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення позивачеві не було виплачено заробітну плату у сумі 3552 грн. 82 коп. та відшкодування витрат на відрядження у сумі 409 грн. 71 коп. , що підтверджується довідкою відповідача від 04 березня 2014 року № 163. (а.с. 31) Заборгованість по заробітній платі була виплачена позивачеві шляхом зарахування на його картковий рахунок у відділенні ПАТ «Укрсиббанк» 27 січня 2014 року. ( а.с. 4) Витрати на відрядження, які відносяться до сум, що відповідно до правил ст. 116 КЗпП України мають бути виплачені у день звільнення працівника [PERSON] не виплачені дотепер. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Доводи представника відповідача щодо неможливості застосування в даному випадку положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України через відсутність вини ПТУ № 5 у порушенні строків, передбачених ч. 1 ст. 116 КЗпП України не заслуговують на увагу, зважаючи на слідуюче. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Доводячи відсутність своєї вини у затримці виплати належних позивачеві при звільнені сум відповідач представив копію листа директора Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2014 року, у якому йдеться про те, що фінансування обласних освітніх закладів розпочато у 2014 році з 22 січня 2014 року, після завершення процедури відкриття рахунків новоутвореним Департаментом освіти і науки облдержадміністрації. (а.с. 33) Крім того, посилається на лист начальника Світловодського управління державної казначейської служби України Кіровоградської області від 14 лютого 2014 року, де зазначено, що кредиторська заборгованість по витратах на відрядження станом на 01 січня 2014 року має місце в зв'язку з невиконанням органом казначейства платіжних доручень розпорядника бюджетних коштів, в зв'язку з недостатністю фінансового ресурсу єдиного казначейського рахунку. (а.с. 16) Головний бухгалтер ПТУ № 5 [PERSON], допитана в судовому засіданні як свідок повідомила суду, що в зв'язку зі зміною назви департаменту освіти і науки відкривались нові рахунки у казначействі і до 20 січня 2014 року фінансування не було, тому зарплата не була виплачено вчасно. Відомості на кошти по відрядженням були подані до казначейства ще в 2013 році, дотепер не оплачені , тому має місце вина казначейства. Проте вказана інформація не умаляє вини відповідача у не проведені розрахунку зі звільненим працівником , оскільки сам відповідач зі свого боку не виконав норми трудового законодавства , що регулюють порядок розрахунку з працівником при звільненні. Так, відповідно до правил ч. 1 ст. 116 КЗпП України, про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З розрахункового листка за січень 2014 року, який виданий на руки позивачеві, видно, що 409 грн. 71 коп. боргу по коштам на відрядження вказано.(а.с.3) При цьому з розрахунково- платіжної відомості № 1 за січень 2014 року, відомості про нарахування коштів № 1 за січень 2014 року вбачається, що [PERSON] не було включено до сум, належних йому при звільненні 409 грн. 71 коп. коштів за відрядження. (а.с. 35, 37) Таким чином, оскільки відповідачем не було подано до Світловодського управління державної казначейської служби України Кіровоградської області відомостей про нарахування сум, належних відповідно до ст. 116 КЗпП України звільненому працівникові [PERSON] в повному обсязі, на даний час має місце невиплата цих сум. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення коштів, належних йому до виплати при звільненні у вигляді відшкодування витрат на відрядження та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні є обгрнутованим. Обчислюючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені суд виходив з такого. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.. Середньоденна заробітна плата позивача становить 149 грн. 73 коп. , що підтверджується довідкою відповідача (а.с.29). Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з урахуванням дати звільнення позивача, у січні 2014 року - 14 робочих днів, у лютому 2014 року - 20 робочих днів, у березні 2014 року - 8 робочих днів.( всього - 42 робочих дні) З огляду на викладене, на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6288 грн. 66 коп. за період з 14 січня 2014 року по 13 березня 2014 року. Заявлений позивачем розмір середнього заробітку у сумі 8834 грн. не є обґрунтованим, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача.

Outcome: partial