Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 2-513/04 від 10.03.2004 року, та стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 1/6 частини. Відповідач\~ сплачує щомісячно близько 500 грн., однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для її утримання. Позивач не в змозі забезпечити доньці належне харчування, навчання, оздоровлення та лікування. Зазначає, що дитина хвороблива, перебуває на диспансерному клінічному обліку, що періодично призводить до загострення хвороб, потребує спеціалізованого харчування, лікування (в тому числі і санаторно-курортного). Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Відповідач в судовому засіданні позов\~ не визнав. Обгрунтовуючи тим, що він здійснює догляд за своєю матірю [PERSON], [INFO] Доньці він, окрім аліментів, надає матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Донька проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та повністю перебуває на її утриманні (а.с. 8). Також [PERSON] згідно медичного висновку № 56/1 має інвалідність (а.с. 9). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року 1559, з 01.12.2018 року 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року 1860 грн., з 01.07.2018 року 1944 грн., з 01.12.2018 року 2027 грн. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання доньки у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач стверджує, що не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який заявляє позивач, оскільки він утримує матір, яка перебуває на пенсії, має ряд хронічних захворювань, на сьогоднішній день не працює. Однак на підтвердження своїх заперечень жодного доказу не надав. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та\~ обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог задовольняє їх частково в розмірі ? частини. При визначенні такого розміру суд враховує, що позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела суду, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі ? частини щомісячно. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial