Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

23.03.2016 року орган опіки та піклування Радомишльської РДА Житомирської області звернувся до суду із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з нього аліменти відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, будь-якої участі в вихованні доньки не приймає, її життям та здоров'ям не цікавиться, страждає хронічним алкоголізмом та веде аморальний спосіб життя, тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Відповідач про час і місце судового засідання своєчасно повідомлялася належним чином за місцем реєстрації (а.с. 39,40), однак жодного разу в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, даними про поважність причин неявки суд не володіє, заяви про розгляд справи за його відсутності, письмових пояснень або заперечень не надав. Тому, зі згоди сторони позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Представник органу опіки та піклування Радомишльської РДА у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити так як відповідач без поважних причин самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та вважає, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини, оскільки відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки ухиляється, станом її утримання не цікавиться, не відвідує її. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дитина [PERSON] являється її рідною сестрою по матері. Десь з грудня 2015 року дівчинка проживає у сім'ї сестри, так як вдома її батько - відповідач по справі [PERSON], пиячить, ніде не працює, дитиною абсолютно не піклується, веде аморальний спосіб життя. Допитана як свідок неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що вона сама звернулася до органу опіки та піклування так як проживання з батьком стало нестерпним. Її батько [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, останнім часом навіть знаходячись в стані алкогольного сп'яніння погрожував ножем. За весь час, що вона проживає у своєї сестри [PERSON] батько жодного разу не поцікавився її життям, не телефонував їй, просить суд позбавити її батька батьківських прав щодо неї. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи думку дитини [PERSON], прокурора, які підтримали позов, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Мати дівчинки - [PERSON] померла [INFO] року в м. Радомишль (а.с.5-6) . Як вбачається із матеріалів справи [PERSON], [INFO], звернулася до служби у справах дітей Радомишльської РДА про позбавлення її батька [PERSON] батьківських прав відносно неї, так як він після смерті мами дівчинкою не опікується, не займається її вихованням, веде аморальний спосіб життя, в зв'язку з чим дівчинка проживає окремо разом із своєю старшою сестрою, яка ї повністю утримує (а.с.9). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Радомишльської РДА від 12.03.2016 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.12,13). По місцю проживання та реєстрації відповідач характеризується негативно, вихованням дочки не займається, не працює, веде аморальний спосіб життя (а.с.8). Згідно акту від 09.02.2016 р. обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], яка являється старшою сестрою дівчинки [PERSON] і в сім'ї якої проживає остання в будинку [ADDRESS], в будинку є всі необхідні мови для проживання, дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та розвитку (а.с.10). Як вбачається із характеристики, виданої на ученицю 11-го класу Чайківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Радомишльського району [PERSON], [INFO], остання зарекомендувала себе як працелюбна учениця, має хорошу пам'ять, на уроках проявляє активність. Батько учениці за весь період навчання жодного разу не відвідував батьківські збори і не цікавився навчанням доньки (а.с.11). Надані по справі докази вказують про свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дочку та займатись її вихованням. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Як випливає з Рішення Європейського суду з прав людини справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов'язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. В судове засідання відповідач не надав жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав та відсутності його вини у невиконанні своїх обов'язків по вихованню дитини, тому суд, враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків. Його неявка в судове засідання також свідчить про байдужість до долі дитини. Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню так як відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків. Також суд стягує із [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], так як особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК). Разом з тим суд роз'яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до дитини. Враховуючи те, що [PERSON] являється працездатною особою, постійного місця роботи не має, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі 700 грн. на дочку, що буде відповідати, як інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі з позовних вимог про позбавлення батьківських прав та з позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1102 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial