Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

27 серпня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 29 серпня 2020 року на вул. Передовій в районі буд.239 в м. Дніпро сталася ДТП з вини водія автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого завдано майнової шкоди позивачу. 23 листопада 2020 року відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань виплатив страхове відшкодування в розмірі 22268,73 гривень без узгодження такого розміру із потерпілим. Із такими розміром страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає, що розрахунок страхової виплати здійснено на підставі звіту оцінювача, який виконано із суттєвим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а отже він не може бути належним доказом, оскільки огляд пошкодженого авто та складення звіту оцінювача здійснювали різні особи, із позивачем не укладався договір про оцінку майна, відсутність у оцінювача права на визначення розміру матеріального збитку. Натомість на замовлення позивача судовим експертом проведено відповідну судову експертизу з дотриманням всіх вимог законодавства і саме такий висновок є належним підтвердженням розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП у вигляді пошкодження автомобіля «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] . За таких обставин, а також посилаючись на те, що розмір майнової шкоди експертом було визначено у більшому розмірі, ніж у звіті оцінювача, позивач просив стягнути з відповідача в якості відшкодування суми недоплаченого страхового відшкодування 9873,43 гривень, а також пеню в сумі 473,11 гривень, 3% річних в сумі 113 гривень, інфляційні втрати в розмірі 492,56 гривень, витрати на проведення експертизи в розмірі 1600 гривень. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено представнику позивача у переході до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначення у справі транспортно-товарознавчої експертизи. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, відзивів не подав. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання за відсутності сторін та здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 29 серпня 2020 року мала місце ДТП. [PERSON] у вказаний день о 08 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху не обрав безпечної швидкості руху, не дотримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, який зупинився попереду. Внаслідок цієї ДТП зазначені транспортні засобі отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина [PERSON] в її скоєнні встановлені постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року, якою [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 25 вересня 2020 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина [PERSON] у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. (а.с.18) На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] належав позивачу, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією водійського посвідчення, копією паспорту позивача (а.с.71-74). Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серія ЕР №160753681). Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/), а також копією відповідною довідки. Згідно останньої вбачається, що ліміт страхування за шкоду, завдану майну, становив 130000 гривень, розмір франшизи 0 гривень. (а.с.69) 10 вересня 2020 року позивач через представника звернулась до відповідача із повідомленням про ДТП від 29 серпня 2020 року, а також в той же день подала тому ж адресату заяву про виплату страхового відшкодування на користь ФОП [PERSON] , яким надавались послуги з ремонту пошкодженого авто. Крім того, 10 вересня 2020 року позивачем через представника подано відповідачу запрошення на незалежну судове експертизу пошкодженого автомобіля позивача. Викладені обставини підтверджуються копіями означених повідомлення, заяви та запрошення (а.с.13-17). 23 листопада 2020 року відповідач здійснив виплату на рахунок ФОП [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 22268,73 гривень. Розмір страхового відшкодування розраховано на підставі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу. Згідно такого звіту вартість відновлювального ремонту «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена в розмірі 2224,85 гривень, що зумовило звернення відповідача до ФОП [PERSON] із заявою про повернення надлишково сплачених коштів в розмірі 43,88 гривень. Наведені обставини підтверджуються копією платіжного доручення №8141 від 23 листопада 2020 року, а також копією листа Національного банку України від 30 грудня 2020 року №14-0005/80267 (а.с.51, 57-59). В той же час, відповідно до проведеної на замовлення позивача автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного КТЗ, оформленої висновком експерта №3409/20/20 від 23 вересня 2020 року, слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] з урахування коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин склала 32142,16 гривень, а за вирахуванням розміру ПДВ - 29092,67 гривень. Вартість проведення зазначеної автотоварознавчої експертизи становила 1600 гривень. Викладені обставини підтверджуються копією відповідного висновку експерта з додатками, копією квитанції (а.с.22-50). В досудовому порядку вирішити питання щодо доплати страхового відшкодування у відповідності до даних наведеного вище висновку експерта сторонам не вдалось, про що свідчать наявні в матеріалах цивільної справи копії письмових скарг, запитів на відповідей на них (а.с.52-59, 64-67). 25 листопада 2020 року ФОП [PERSON] та представником позивача підписано Акт №69 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого вбачається, що ФОП [PERSON] виконано роботи з відновлювального ремонту автомобіля «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] загальною вартістю 32693,64 гривень, що підтверджується копією відповідного акту (а.с.60). Докази сплати позивачем такої вартості ремонту в матеріалах справи відсутні. Також судом встановлено, що позивачем розраховано суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 9873,43 гривень шляхом віднімання від визначеної експертом вартості відновлювального ремонту автомобіля «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] з урахування коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин (32142,16 гривень) розміру фактично виплаченого страхового відшкодування (22268,73 гривень). На вирахувану таким чином суму недоплаченого страхового відшкодування позивачем нараховано пеню за період з 11 грудня 2020 року по 29 квітня 2021 року в розмірі 473,11 гривень, 3% річних та інфляційні втрати на ту ж суму та за той самий період в розмірі 113 гривень і 492,56 гривень відповідно. Означений розрахунок наявний в матеріалах справи (а.с.70). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566 (далі - Розпорядження). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва - поліса. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Пунктом 1 Розпорядження встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням (після 21 вересня 2019 року) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Окрім того, нормою ст.36 п.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Нормою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до на ступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц. Крім того, вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить із того, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому боржником у таких правовідносинах є страховик заподіювача шкоди внаслідок ДТП, а кредитором особа, якій завдано шкоди внаслідок ДТП. Сам заподіювач шкоди стає боржником, як і вказувалось вище, лише у випадку недостатності виплаченої суми страхового відшкодування для покриття завданої ним шкоди і лише в частині непокритого розміру шкоди або у випадку правомірної відмови у виплаті страхового відшкодування. Оскільки ж приписи ст.625 ч.2 ЦПК України поширюються на всі види грошових зобов`язань (не тільки договірних, а й деліктних), потерпіла в ДТП особа має право вимагати від кредитора - страховика винної в ДТП особи (при певних випадках і від винної в ДТП особи) виплати їй передбачених ст.625 ч.2 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму невиплаченої/простроченої суми страхованого відшкодування (різниці між розміром завданої шкоди та розміром виплаченого страхового відшкодування - від винної в ДТП особи) за весь час прострочення. Близькі за змістом правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17, від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц, від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі №761/6406/16-ц, від 18 березня 2020 року по справі №760/6938/16-ц, від 04 листопада 2020 року по справі №520/17859/19. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому проценти та інфляційні втрати нараховуються кредитором боржнику незалежно від сплати останнім неустойки (пені), передбаченої договором або законом, за невиконання або неналежне виконання грошового зобов`язання. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовим висновками, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі №761/6406/16-ц, від 04 листопада 2020 року по справі №520/17859/19. Стосовно спірних правовідносин сторін, то в ході розгляду даної цивільної справи дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 29 серпня 2020 року, яка сталася з вини водія автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , і внаслідок якої останнім завдано власнику автомобіля «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] , яким є позивач, майнової шкоди у вигляді пошкодження його авто. Разом з тим, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] перед третіми особами на час ДТП була застрахована у відповідача із лімітом відповідальності (страховою сумою) даного страховика в розмірі 130000 гривень за шкоду, завдану майну. При цьому такий страховик 23 листопада 2020 року на виконання взятих на себе зобов`язань здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 22268,73 гривень на користь ФОП [PERSON] , яким надавались послуги з ремонту пошкодженого автомобіля «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] . В той же час, за наслідками проведеного експертного дослідження на замовлення позивача, а також ремонту зазначеного авто виявилось, що визначений страховиком розмір страхового відшкодування є недостатнім, не відповідає дійсним обставинам спірних правовідносин та ДТП, її наслідкам, оскільки з огляду на висновок експерта №3409/20/20 від 23 вересня 2020 року в контексті вартості реально проведеного відновлювального ремонту автомобіля позивача судом встановлено, що вартість такого відновлювального ремонту з урахуванням на коефіцієнт фізичного зносу замінюваних складових частин складає 32142,16 гривень, а за вирахуванням розміру ПДВ - 29092,67 гривень, що в будь-якому разі перевищує визначену на замовлення відповідача вартість відновлювального ремонту авто позивача. Таким чином твердження сторони позивача про недоплату страхового відшкодування та необхідність її стягнення з відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, однак частково - в розмірі 6823,94 гривень, замість наведених позивачем в його позові 9873,43 гривень. Частковість задоволення цієї позовної вимоги зумовлена тим, що позивач просить стягнути таку різницю на свою користь, а відповідно до наведених вище судом норм закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, а доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Разом з тим, матеріали цивільної справи містять лише докази проведення ремонту автомобіля позивача (Акт №69 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25 листопада 2020 року), а не факту його оплати позивачем. Відтак, сума недоплаченого страхового відшкодування має вираховуватись наступним чином: 29092,67 гривень (визначена експертом вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] з урахування коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин за вирахуванням розміру ПДВ) - 22268,73 гривень (розмір фактично виплаченого страхового відшкодування) = 6823,94 гривень. Останнє, в свою чергу, зумовлює необхідність перерахунку в сторону зменшення розрахованих позивачем сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, правомірність стягнення яких випливає із наведених вище судом правових позицій в тому числі судів касаційних інстанцій, а також з огляду на підтверджений в ході розгляду справи факт недоплати страхового відшкодування. Розрахунок пені за період з 11 грудня 2020 року по 29 квітня 2021 року (період визначений в межах заявленого позивачем у відповідності до ст.13 ЦПК України) має наступний вигляд: (6823,94 (сума недоплаченого страхового відшкодування) x (2 x 6 : 366) (подвійна облікова ставка НБУ за день у періоді з 11.12.2020 по 31.12.2020) х 21 (кількість днів прострочення у періоді) : 100) + (6823,94 (сума недоплаченого страхового відшкодування) x (2 x 6 : 365) (подвійна облікова ставка НБУ за день у періоді з 01.01.2021 по 04.03.2021) х 63 (кількість днів прострочення у періоді) : 100) + (6823,94 (сума недоплаченого страхового відшкодування) x (2 x 6,5 : 365) (подвійна облікова ставка НБУ за день у періоді з 05.03.2021 по 15.04.2021) х 42 (кількість днів прострочення у періоді) : 100) + (6823,94 (сума недоплаченого страхового відшкодування) x (2 x 7,5 : 365) (подвійна облікова ставка НБУ за день у періоді з 16.04.2021 по 29.04.2021) х 14 (кількість днів прострочення у періоді) : 100) = 329,66 гривень. Розрахунок інфляційних втрат за період з 11 грудня 2020 року по 29 квітня 2021 року (період визначений в межах заявленого позивачем у відповідності до ст.13 ЦПК України) має наступний вигляд: 6823,94 (сума недоплаченого страхового відшкодування) x 1.05723713 (сукупний індекс інфляції, поділений на 100%) - 6 823,94 (сума недоплаченого страхового відшкодування) = 390,58 гривень. Розрахунок 3% річних за період з 11 грудня 2020 року по 29 квітня 2021 року (період визначений в межах заявленого позивачем у відповідності до ст.13 ЦПК України) має наступний вигляд: 6823,94 (сума недоплаченого страхового відшкодування) х 3% х 140 (кількість днів прострочення) : 365/366 (кількість днів у році) : 100 = 78,49 гривень. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 6823,94 гривень, а також за період з 11 грудня 2020 року по 29 квітня 2021 року інфляційних втрат в розмірі 390,58 гривень, 3% річних в розмірі 78,49 гривень та пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 329,66 гривень, а всього - 7622,67 гривень. Приймаючи наведене вище рішення щодо часткового задоволення позову в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування, в основу якого покладено саме наданий позивачем висновок експерта №3409/20/20 від 23 вересня 2020 року, а не звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, яким керувався відповідач при визначенні розміру страхового відшкодування, суд виходив також із того, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу (постанови Верховного Суду від 13 березня 2018 року по справі №910/9396/17, від 06 липня 2018 року по справі №924/675/17). В той же час, при проведенні пізніше експертного дослідження та відновлювального ремонту авто позивача, як вказувалось вище, встановлено невідповідність визначеної попередньо оцінювачем вартості відновлювального ремонту його реальній вартості. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 137, 139, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи та види судових витрат, понесені позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 631,97 гривень, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5100 гривень, вартість проведеної автотоварознавчої експертизи в розмірі 1600 гривень, а всього 7331,97 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial