Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/3 та визнати за нею право власності на 1/3 двохкімнатної квартири [ADDRESS] - загальною площею 45,2 кв.м. , житловою площею 27,6 кв.м., загальною ринковою вартістю 45000 грн. та розташованої на сьомому поверсі дев'ятиповерхового будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову вказала, що [INFO] померла її донька [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого 04.06.1993 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням органу приватизації від 17 березня 1993 року № 4172. Квартира складається із двох кімнат, має загальну площу 45,2 кв.м., житлову площу 27,6 кв.м. та розташована на сьомому поверсі дев'ятиповерхового будинку. Відповідно Звіту про оцінку майна, виконаного суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем [PERSON] від 29.10.2014 року оціночна ринкова вартість 1/3 частини двохкімнатної квартири [ADDRESS] 45000 грн. Співвласниками квартири [ADDRESS] є колишній чоловік померлої [PERSON] та її донька [PERSON]. В квартирі на момент смерті її доньки був зареєстрований тільки [PERSON]. Вона та дочка померлої [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] Вона в установлений законом строк звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Дочка померлої [PERSON] в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернулась і таким чином пропустила строк для прийняття спадщини. Їй місце мешкання онучки [PERSON] не відоме, приблизно п'ять років назад вона була зареєстрована за адресою по [ADDRESS] , а потім за рішенням суду була знята з реєстраційного обліку. 21 жовтня 2014 року вона звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І. від 21.10.2014 року їй було відмовлено з тих підстав, що вона не має можливості надати державному нотаріусу оригінал правовстановчих документів на квартиру [ADDRESS], а саме Свідоцтво про право власності на житло, видане 04.06.1993 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів, оскільки воно знаходиться у [PERSON], який не надає його її для представлення нотаріусу. Тому вважає, що частки всіх співвласників квартири, в тому числі і померлої [PERSON] в спільній сумісній власності - квартирі були рівними і їй належала її 1/3 частина. Відповідачам - [PERSON] та [PERSON], як співвласникам, теж належить по 1/3 частини квартири кожному. Оскільки спадкоємець за законом - [PERSON] не прийняла спадщину після смерті своєї матері, вона має право на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. В лютому 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічної позовною заявою до [PERSON] в якій просили суд визнати факт постійного спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на день смерті останньої [INFO]. В обґрунтування позову вказали, що квартира [ADDRESS] належала їм та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки була приватизована ними 04.06.1993. Вони та спадкодавець [PERSON] були однією сім'єю. Чоловік [PERSON], дружина [PERSON] та, на той час неповнолітня, донька [PERSON] на момент приватизації майна були зареєстровані за вказаною адресою. Квартира була приватизована у спільну сумісну власність. Коли вона досягла 16 років та отримала паспорту, її бабуся [PERSON] запропонувала зареєструвати її за своєю адресою по [ADDRESS]. Так і було вчинено, хоч мешкати вона продовжувала разом з батьками. У 1997 році батьки розлучились, але продовжували мешкати у спірній квартирі. Приблизно у 2003 року [PERSON] пішов з квартири мешкати в інше місце, так як створив нову сім'ю, але залишився зареєстрованим у спірній квартирі до теперішнього часу. Спадкодавець [PERSON] також створила нову сім'ю і почала мешкати у спірній квартирі зі своїм цивільним чоловіком. Вона ж лишалась мешкати з матір'ю та її співмешканцем. [INFO] вона народила сина, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але продовжували мешкати за адресою: [ADDRESS]. Через постійні сварки з чоловіком матері вона була вимушена піти мешкати до свого цивільного чоловіка за адресою: [ADDRESS]. Бабуся в судовому порядку позбавила її права користування житлом та зняла її з реєстрації за адресою: [ADDRESS], а її дитина залишилась там зареєстрованою. Приблизно у 2009 році спадкодавець [PERSON] переїхала мешкати до свого цивільного чоловіка за адресою: [ADDRESS]. Деякий час у спірній квартирі ніхто не мешкав. Дізнавшись, що квартира порожня вона, з погодженням з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] вселилась до спірної квартири. Вона неодноразово зверталась до матері з проханням зареєструвати її у квартирі, мати обіцяла її прописати, але зволікала, посилаючись на різні причини. З 2012 року по теперішній час вона мешкає у спірній квартирі, що підтверджується актом від 22.01.2015. [PERSON] ввела в оману державного нотаріуса зазначивши в заяві, що крім неї інших спадкоємців у померлої [PERSON] не має, достеменно знаючи про існування доньки, а також знаючи, що вона є співвласником квартири, частина якої складає спадкове майно. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом, відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. З зустрічними позовними вимогами не згодні та просили відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою [PERSON] Мати не хотіла вступати у спадщину. На день смерті [PERSON] в квартирі ніхто не мешкав, померла мешкала на [ADDRESS]. [PERSON] була у поганих стосунках з донькою [PERSON], не хотіла, щоб вона мешкала в її квартирі. Зі слів сестри знаю, що в квартирі ніхто не живе, її здають, і за ці кошти живуть. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є невісткою [PERSON] Знає її 40 років, гарні відносини. Жили окремо, але на свята зустрічалися. Пізніше дізналась, що [PERSON] розлучилась з чоловіком. Потім дізналась, що [PERSON] бабуся виписує зі своєї квартири. На момент смерті [PERSON] мешкала на [ADDRESS] з цивільним чоловіком, а квартиру здавала. З [PERSON] зустрічалась у гостях і вона казала, що мешкає на вул. Ватутіна. Хто жив там останнім часом, їй не відомо, але [PERSON] точно там не мешкала. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є родичкою сторін. Квартира належала їм трьом. Після розірвання шлюбу [PERSON] не довго там мешкала, поїхала до свого цивільного чоловіка на Божедарівку. Хто жив в квартирі вона не знає. [PERSON], після народження дитини, мешкала у свекрухи на Зарічному, потім трохи мешкала у бабусі [PERSON] В квартирі не була, але зі слів померлої знає, що вони її здавали. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він цивільний чоловік [PERSON] Спочатку жили у неї, а приблизно семи років назад переїхали до нього. В квартиру пустили квартирантів, а потім квартира була пуста. Відповідачка там не мешкала, бо мати її не пускала, тому що вона гуляє та п'є. Де [PERSON] мешкала на день смерті [PERSON], не знає. Ключі від квартири були тільки у них. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є братом [PERSON] Між померлою та донькою були не дуже добрі стосунки. Після розлучення брат поїхав, а вони залишились. Знає, що останні роки вони спілкувалися. Коли [PERSON] виїхала з цивільним чоловіком, то донька лишилась мешкати в квартирі. Це було приблизно у 2012 році. Раз в місяць вони приїжджали з [PERSON], то [PERSON] там була, а коли не було, вони ключем відчиняли двері і бачили, що в квартирі живуть. У брата ключі були. За квартирантів нічого не знає. Померла жила на [ADDRESS], а [PERSON] в квартирі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою [PERSON] З народження мешкала в квартирі по вул. Ватутіна, потім якийсь період мешкала на Зарічному. З 2012 року по теперішній час вона мешкає в квартирі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є цивільним чоловіком [PERSON] З 2013 року мешкає в квартирі дружини. Де мешкала [PERSON] до 2013 року йому не відомо. На день смерті [PERSON] мешкала окремо від доньки. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши сторони, допитавши свідків, суд вважає необхідним у позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - відмовити в повному обсязі, у зустрічному позові [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання факту спільного проживання зі спадкодавцем - відмовити в повному обсязі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 14.04.1979 уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом РАГС м. Кривого Рогу. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 04.06.1993, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Криворізького міськвиконкому - квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, на підставі про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №712 від 10.11.2005. Згідно довідки комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" №135498 від 12.09.2014, станом на 31.12.2012 частка квартири, розташованої в [ADDRESS], зареєстрована на праві спільної сумісної власності в КП ДОР "Криворізьке ЮТІ" в реєстровій книзі 12П-105-5956 на ім'я: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №4172 від 17.03.1993. [INFO] [PERSON] померла, згідно свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції 23.05.2014, зроблено відповідний актовий запис №399 від 06.03.2014. З довідки, виданої комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №31" №1020 від 26.06.2014 вбачається, що на момент смерті [PERSON] в квартирі [ADDRESS] прописаний [PERSON]. [PERSON], мати померлої [PERSON], 21.10.2014 звернулась до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно постанови державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори Биканова Р.І. від 21.10.2014 гр. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири в зв'язку з не поданими відомостями (інформацією) та документами, а саме Свідоцтвом про право власності на квартиру, необхідним для вчинення нотаріальної дії. [PERSON], донька померлої [PERSON], 09.01.2015 звернулась до Другої Криворізької державної нотаріальної контори для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало її матері [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно постанови державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори Биканова Р.І. від 09.01.2015 гр. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно в зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини. Відповідно до частини 12 абзацу 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України). Після смерті [PERSON] була відкрита спадщина у вигляді 1/3 частки квартири під номером [ADDRESS] Відповідно до ст.1220 Цивільного кодексу України датою відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. За змістом ст.1217 Цивільного кодексу України після смерті спадкодавця відкривається спадщина для спадкування за законом або за заповітом. У відповідності до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки їх майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Спадкування за законом здійснюється почергово, що передбачено ч. 1 ст. 1258 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], як спадкоємець першої черги, зверталась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини. Таким чином, належна оцінка доказів вказує на те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Роз'ясненнями викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживає без реєстрації з 2012 року за адресою: [ADDRESS], згідно акту, виданого ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" від 22.01.2015., а згідно пояснень свідків, померла [PERSON] на момент смерті мешкала з цивільним чоловіком [PERSON] на [ADDRESS]. Тому відсутні підстави для встановлення факту спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] Даний факт не спростовано позивачем у суді. Також не вбачається, що [PERSON] вела спільне господарство, мала спільні права та обов'язки зі спадкодавцем [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку, що факт постійного сумісного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на день смерті останньої - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому безпідставні, і задоволенню не підлягають. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Суд прийшов до висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного побуту та взаємності прав та обов'язків , відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Outcome: dismissed