Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

08.06.2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 11873,21 доларів США, а саме: суму заборгованості за кредитом 10687,15 доларів США, суму заборгованості за відсотками 1186,06 доларів США та витрати по сплаті судового збору у сумі 4677,95 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.07.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту №31207Ж055-К. Банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 19000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання було укладено договір поруки №31207Ж055-П від 11.07.2007 року між позивачем та [PERSON] . Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.04.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 11873,21 доларів США. 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу та назви банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 14.06.2010 року відбулась зміна найменування Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.07.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання (том №1 а.с.63). 24.10.2017 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про захист прав споживачів фінансових послуг (том №1 а.с.122-123). В обґрунтування зустрічної позовної заяви відповідач [PERSON] зазначив, що між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року зі встановленою відсотковою ставкою в розмірі 12% річних. 08.06.2017 року позивач звернувся з позовом та як вбачається з розрахунку доданого до позовної заяви, банк нараховував відсотки не за ставкою 12% річних, а за іншою процентною ставкою: з 11.07.2007 року по 19.10.2008 року - 12,2% річних, з 20.10.2008 року по 14.01.2015 року - 13,5% річних. До позовної заяви була додана додаткова угода від 11.10.2008 року про внесення змін до Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року у п.1 якої зазначено, що у зв`язку зі зміною умов кредитування за договором кредиту сторони домовились: «з 20.10.2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,5% річних та відповідно зазначити по тексту договору проценту ставку в розмірі 13,5% річних». З додатковою угодою від 11.10.2008 року про підвищення процентної ставки до отримання позовної заяви в вересні 2017 року [PERSON] ознайомлений не був та її не підписував. Підпис, який стоїть на вказаній додатковій угоді не належить [PERSON] . Банк не повідомляв його про підвищення процентної ставки. Просить суд визнати недійсною Додаткову угоду від 11.10.2008 року про внесення змін до Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, зобов`язати ПАТ «Укрсоцбанк» провести перерахунок кредитної заборгованості, нарахування процентів та списання коштів за процентною ставкою 12% річних по Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року з 11.07.2007 року по 14.01.2015 року. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.01.2018 року зустрічний позов було прийнято до свого провадження (том №1 а.с.161). 16.01.2018 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування позовної давності (том №1 а.с.152). 14.02.2018 року на адресу суду надійшла уточнена зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про захист прав споживачів фінансових послуг (том №1 а.с.175-177). В обґрунтування уточненої зустрічної позовної заяви відповідач [PERSON] зазначив, що між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року зі встановленою відсотковою ставкою в розмірі 12% річних. 08.06.2017 року позивач звернувся до суду та як вбачається з розрахунку доданого до позовної заяви, банк нараховував відсотки не за ставкою 12% річних, а за іншою процентною ставкою: з 11.07.2007 року по 19.10.2008 року - 12,2% річних, з 20.10.2008 року по 14.01.2015 року - 13,5% річних. До позовної заяви була додана додаткова угода від 11.10.2008 року про внесення змін до Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року у п.1 якої зазначено, що у зв`язку зі зміною умов кредитування за договором кредиту сторони домовились: «з 20.10.2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,5% річних та відповідно зазначити по тексту договору проценту ставку в розмірі 13,5% річних». З додатковою угодою від 11.10.2008 року [PERSON] ознайомлений не був та її не підписував. Підпис, який стоїть на вказаній додатковій угоді не належить [PERSON] . Просить суд визнати недійсною Додаткову угоду від 11.10.2008 року про внесення змін до Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, визнати неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо нарахування процентів по Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року з 11.07.2007 року по 19.10.2008 року за ставкою 12,2% річних, визнати неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо нарахування процентів по Договору кредиту №31207Ж055 від 11.07.2007 року з 20.10.2008 року по 14.01.2015 року за ставкою 13,5% річних, зобов`язати ПАТ «Укрсоцбанк» провести перерахунок кредитної заборгованості, нарахування процентів та списання коштів за процентною ставкою 12% річних по Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року з 11.07.2007 року по 14.01.2015 року. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.02.2018 року уточнений зустрічний позов було прийнято до свого провадження (том №1 а.с.183). 02.04.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] за первісним позовом про призначення судово-почеркознавчої експертизи (том №2 а.с.18-19). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.04.2018 року по справі була призначена судово почеркознавча експертиза та провадження було зупинено (том №2 а.с.23). 21.08.2018 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, експертиза не виконана (том №2 а.с.53). 12.09.2018 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача [PERSON] за первісним позовом про призначення судово-почеркознавчої експертизи (том №2 а.с.61-63). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.09.2018 року по справі була призначена судово почеркознавча експертиза та провадження було зупинено (том №2 а.с.66-67). 02.11.2018 року на адресу суду надійшло повідомлення від експерта про неможливість проведення експертизи (том №2 а.с.75-77). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.11.2018 року, відповідно до розпорядження заступника керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл даної справи, справа була прийнята до провадження, поновлена та призначена до судового засідання (том №2 а.с.87). 11.01.2019 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] про призначення судово-почеркознавчої експертизи (том №2 а.с.103). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.05.2019 року по справі була призначена судово почеркознавча експертиза та провадження було зупинено (том №2 а.с.131-132). 04.09.2019 року на адресу суду надійшов висновок експерта (том №2 а.с.178-185). 03.12.2019 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача за первісним позовом про заміну сторони правонаступником (том №2 а.с.194-195). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.12.2019 року по справі було замінено правонаступника АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфабанк» (том №2 а.с.217). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 01.09.2020 року були витребувані докази та визнана явка представника позивача за первісним позовом АТ «Альфа-Банк» у судове засідання - обов`язковою (том №3 а.с.35). В судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» за первісним позовом не з`явився, в матеріалах справи маються заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач за первісним позовом [PERSON] не з`явився, в матеріалах справи маються заяви про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом не з`явився. В матеріалах справи мається копія договору та ордеру укладеного між [PERSON] та адвокатом Усатенко А.О., якою до суду було надано відзив на позовну заяву. Відповідача було належним чином повідомлено про розгляд даної справи в суді шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача. В судове засідання представник відповідача [PERSON] за первісним позовом адвокат Дрозд Р.Ю. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву АТ «Альфа-Банк» просить залишити без розгляду, зустрічну позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд приходить до такого висновку. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого з всіма правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту №31207Ж055-К, відповідно до якого [PERSON] надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 19000,00 доларів США зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення 10.07.2027 року. Відповідно до п.1.1. банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 19000,00 доларів США зі сплатою 12% процентів річних. В п.2.2. зазначено, що моментом (днем) надання Кредиту вважається день видачі Позичальнику готівкових грошей в сумі Кредиту. На підтвердження позовних вимог позивачем додано до позовної заяви копію договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року. На вимогу суду, враховуючи заперечення позовних вимог відповідача, позивачем надано суду оригінал вказаного договору кредиту. Також судом, приймається до уваги те, що відповідач [PERSON] не заперечує того, що ним з Акціонерним комерційним банком соціального розвиту «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року. Крім того, судом враховується, що відповідачем [PERSON] не оспорюється факт отримання ним від Банку коштів у розмірі 19000,00 доларів США (як вбачається з зустрічної позовної заяви відповідача [PERSON] , заперечень, відзивів, наданою позивачем копією заяви на видачу готівки №1 від 11.07.2007 року, а також часткового погашення кредиту, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості). Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Судом встановлено, що 15.01.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1 до договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, відповідно до якого, пунктом 2 зазначено, що станом на дату укладення цього договору, заборгованість за кредитом становить 11409,16 доларів США 16 центів та у зв`язку з цим внесено зміни щодо графіку погашення заборгованості. Пунктом 3.4. встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 11,5 % річних (том №1 а.с.10-12). Крім того, в цей же день, 15.01.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, відповідно до п.1.1. зазначено, що на дату підписання цього договору, залишок заборгованості за кредитом складає в сумі 19000,00 доларів США 00 центів зі сплатою 13,5% процентів річних та комісій та у зв`язку з цим внесено зміни щодо графіку погашення заборгованості (том №1 а.с.16-23). Тобто, до Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, наявні два договори про внесення змін, зміст яких суперечить один одному, у тому числі, щодо наявного станом на 15.01.2015 року тіла кредиту, розміру відсоткової ставки по кредиту та інших наявних умов, що впливає на зміст зобов`язань по Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року. В зв`язку з цим, ухвалою суду від 01.09.2020 року були витребувані докази у позивача та визнана явка у судове засідання представника позивача за первісним позовом АТ «Альфа-Банк» - обов`язковою. Представник позивача АТ «Альфа Банк» в судове засідання не з`явився, відповідно до рекомендованого поштового повідомлення, ухвала суду банком була отримала 23.09.2020 року (том №3 а.с.40). Крім того, позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 жовтня 2008 року додатковою угодою №31207Ж055-К внесено зміни до договору кредиту від 11.07.2007 року. Відповідно до п.1.1. зазначеної угоди з 20.10.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,5% річних (том №1 а.с.13). На підтвердження позовних вимог позивачем додано копію додаткової угоди №31207Ж055-К від 11.10.2008 року. На вимогу суду, щодо надання оригіналу вказаної додаткової угоди №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, враховуючи заперечення позовних вимог відповідача, позивачем суду надано оригінал. Сторона відповідача заперечує факт підписання відповідачем [PERSON] додаткової угоди №31207Ж055-К від 11.10.2008 року. Одним з видів доказів відповідно до ст.76 ЦПК України є висновки експертів. Ухвалами суду від 02.04.2018 року, 12.09.2018 року та 27.05.2019 року за клопотанням представника відповідача призначались судово почеркознавчі експертизи для перевірки доводів відповідача. На виконання ухвали суду від 27.05.2019 року Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України було проведено експертне дослідження, за результатами якого складено висновок №4-105 від 27.09.2019 року (том № 2 а.с.178-185). За висновком експерта № 4-105 від 27.09.2019 року, за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підписи в додатковій угоді про внесення змін до Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року датованій 11.10.2008 року, виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Короткий рукописний запис « [PERSON] » в графі «Позичальник (ПІП)» в детальному розписі сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту від 20.10.2008 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (том №2 а.с.178-185). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення . Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Вільне волевиявлення учасника правочину, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Таким чином, якщо особа не підписувала укладений договір, у неї було відсутнє відповідне волевиявлення на укладання договору відповідно до умов, викладених в ньому та в подальшому позичальник не схвалив укладений договір, є підстави, при наявності належних та допустимих доказів, для визнання договору недійсним за статтями 203, 215 ЦК України. Відповідно до ст.236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Крім того, в забезпечення виконання кредитного договору №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 11.07.2007 року було укладено договір поруки №31207Ж055-П (том №1 а.с.24-26). У договорі поруки № 31207Ж055-П, укладеному між банком та [PERSON] вказано, що Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). В відзиві на первісну позовну заяву представник відповідача [PERSON] , просив відмовити в задоволення позову, в зв`язку з тим, що він виступив поручителем за кредитним договором з процентною ставкою в розмірі 12 % річних, але банк нараховував відсотки за ставкою 13,5% річних, а згоду на таку зміну [PERSON] не надавав та взагалі про дані зміни не знав (том №1 а.с.200-201). Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до кредитного договору №31207Ж055-К від 11.07.2007 року пунктом 1.1. зазначений розмір процентів, а саме: 12% річних. Банк надав розрахунок заборгованості станом на 12.04.2017 року, відповідно до якого заборгованість за кредитом становить 10687,15 доларів США, заборгованість за відсотками 1186,06 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 120,22 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 140,25 доларів США (том №1 а.с.33-34). Пунктом 2.6.1. зазначено що, про намір змінити розмір процентів кредитор зобов`язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. Пунктом 2.6.2. зазначено, що, у разі якщо позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів, він зобов`язаний протягом строку зазначеного в п.2.6.1. цього договору, підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до цього договору та повернути кредитору. Пунктом 4.5 зазначено, що, у разі невиконання позичальником обов`язків, визнаних п.п.3.3.8, 3.3.9. цього договору (3.3.8. своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, 3.3.9. достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції), протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплати проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4-105 від 27.09.2019 року, підписи в додатковій угоді про внесення змін до Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, датованій 11.10.2008 року, виконані не [PERSON] . Відповідно до таблиці розрахунку, що надана банком, відсоткова ставка з 07.08.2007 року по 30.12.2008 року становила 12,2 %, з 24.02.2009 року по 28.03.2017 року становила 13,5 %. Договором про внесення змін №1 від 15.01.2015 року до договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року була встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 11,5% річних (том №1 а.с.10-12). Крім того в матеріалах справи мається договір про внесення змін від 15.01.2015 року до договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року, яким теж була встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних (том №1 а.с.16-23). Тобто з наданих доказів вбачається, що починаючи з 11.07.2007 року по 14.01.2015 року банк нараховував проценти за ставкою 12,2% та 13,5%, а не за ставкою 12%, як то було передбаченого п.1.1. Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року. 16.01.2018 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування позовної давності в порядку ст.267 ЦК України. Крім того, в своєму відзиві на уточнену зустрічну позовну заяву, представник позивача за первісним позовом також зазначив про пропущення строку позовної давності для звернення до суду з зустрічною позовною заявою. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як зазначає представник відповідача в свої заяві про застосування позовної давності, останній платіж у погашення кредитної заборгованості [PERSON] здійснено 24.09.2009 року і після цього ні він, ні поручитель не здійснювали жодних оплат на погашення кредитної заборгованості. Відповідно розрахунку заборгованості та виписками по рахункам, останній платіж [PERSON] здійснено в 2016 року. Крім того в матеріалах справи маються договори про внесення змін до договору кредиту, датовані 15.01.2015 року укладеними між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Щодо тверджень представника позивачаза первісним позовом про пропущення строку позовної давності для звернення до суду з зустрічною позовною заявою, відповідачем [PERSON] в своїх запереченнях та зустрічному позові зазначалось, що про підвищення процентної ставки він дізнався лише в вересні 2017 року, коли отримав позовну заяву про стягнення кредитної заборгованості. Тобто, підстав для застосування строків позовної давності, відсутні. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд з наявних у справі матеріалів, позбавлений можливості встановлення розміру наявних чи виконаних зобов`язань по Договору кредиту №31207Ж055-К від 11.07.2007 року. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Враховуючи, що додаткову угоду від 11.10.2008 року підписано іншою особою, а не [PERSON] , наявність двох договорів про внесення змін від 15.01.2015 року, зміст яких суперечить один одному та на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Альфа-банк» не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Статтею 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;як розподілити між сторонами судові витрати;чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial