Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] сільська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, яка вибула поза волею власника. В обґрунтування позову зазначено, що за заявою [PERSON] рішенням [PERSON] сільської ради від 18.07.2014 р. їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею біля 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с.Скаржинці. Також за заявою [PERSON] рішенням [PERSON] сільської ради від 03.12.2014 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність [PERSON] У позові позивач вказує, що [PERSON] неправомірно отримала свідоцтво про право власності, оскільки отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою на одну земельну ділянку, а приватизувала іншу земельну ділянку, на якій розташована артезіанська свердловина. З урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просить скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 03.12.2014 р., яким затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки та передачу її у власність [PERSON], скасувати свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку, видане [PERSON], визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.0.2015 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.2015 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 16.03.2016 р. за клопотанням позивача до участі в справі залучено співвідповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання недійсним рішення №5 від 22.09.2015 року [PERSON] сільської ради «Про скасування рішення [PERSON] сільської ради № 2 п.5 від 18.07.2014 р. «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею біля 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці» та про скасування рішення [PERSON] сільської ради № 2 п.2 від 03.12.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність [PERSON] площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці». В обґрунтування позову вказано, що на підставі вищезазначених рішень, які скасовані [PERSON] сільською радою, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці Ярмолинецького району, яку 27.05.2015 р. відчужила [PERSON], яка в свою чергу, 18.06.2015 р. відчужила її [PERSON] Оскільки на підставі вказаних рішень [PERSON] сільської ради [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, тому прийняття рішення [PERSON] сільською радою №5 від 22.09.2015 року про скасування вказаних попередніх рішень, є незаконним. Представники [PERSON] сільської ради позов сільської ради підтримали з підстав, зазначених у ньому, проти позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] сільської ради заперечили, вказавши, що сільська рада правомірно скасувала свої рішення про надання у власність [PERSON] земельної ділянки, оскільки остання незаконно заволоділа земельною ділянкою, на якій розташована артезіанська свердловина. Позивач [PERSON] та її представник позов до [PERSON] сільської ради підтримали з підстав, вказаних у ньому, та заперечили проти позову сільської ради, вказавши що земельну ділянку [PERSON] отримала законно. Заслухавши пояснення представників [PERSON] сільської ради, [PERSON] та її представника, свідків, спеціалістів, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання недійсним рішення №5 від 22.09.2015 року [PERSON] сільської ради підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради від 18.07.2014 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею біля 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці». Рішенням [PERSON] сільської ради від 03.12.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці, кадастровий номер 6825886400:04:024:0072. 12.12.2014 р. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці, кадастровий номер 6825886400:04:024:0072. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно [PERSON] з реєстру № 30876555 від 12.12.2014 р. Рішенням [PERSON] сільської ради № 5 від 22.09.2015 року скасовано рішення [PERSON] сільської ради № 2 п.5 від 18.07.2014 р. «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею біля 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці» та скасовано рішення [PERSON] сільської ради № 2 п.2 від 03.12.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність [PERSON] площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці». Згідно рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Оскільки рішення [PERSON] сільської ради № 2 від 03.12.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність [PERSON] площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці» стало підставою для набуття [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом по право власності на земельну ділянку, [PERSON] сільська рада не мала права скасовувати це рішення, а тому позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання недійсним рішення [PERSON] сільської ради № 5 від 22.09.2015 року підлягає задоволенню. Щодо позову [PERSON] сільської ради до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним рішення [PERSON] сільської ради № 2 п.2 від 03.12.2014 р., скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, суд виходить з наступного. Спеціалісти ТзОВ «Бюро судових будземекспертиз» [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що при проведенні робіт, необхідних для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, замовником яких була [PERSON], спеціалісти виходили на місце, при проведенні кадастрової зйомки була присутня [PERSON], однак, вона нічого не повідомляла про те, що на території земельної ділянки знаходиться свердловина, а візуально її не було видно, оскільки роботи проводилися восени, коли все було засипано листям. Спеціаліст [PERSON] суду пояснив, що після отримання ухвали суду про залучення їх як спеціалістів, їхні інженери виходили до місця розташування земельної ділянки [PERSON] і бачили на території ділянки трубу діаметром 50 см, яка виступає вверх на 15-20 см. Спеціаліст вказав, що якби вони з самого початку побачили цей обєкт на земельній ділянці [PERSON], то припинили б роботу до вирішення всіх питань. Спеціаліст [PERSON] також вказав, що коли [PERSON] зверталася до них для замовлення відповідних послуг, то також не повідомляла, що на території земельної ділянки є свердловина, однак, в судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила наявність свердловини на земельній ділянці, яку вона отримала у власність. Як вбачається з пояснень представників позивача [PERSON] сільської ради [PERSON] сільського голови [PERSON] та землевпорядника [PERSON], а також свідків [PERSON] (депутата [PERSON] сільської ради) та [PERSON] (секретаря Скаржинецької сільської ради в 2010-2015 р.р.), при вирішенні питання про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та при затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність [PERSON], на сесіях сільської ради неодноразово ставилися питання про те, що до земельної ділянки, яку надавали [PERSON], не може входити артезіанська свердловина. Згідно рішення [PERSON] сільської ради № 6 від 19.05.2011 р. заяву [PERSON] задоволено частково, зокрема, надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель в с. Скаржинці, вул. Садова, 6 та біля 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Скаржинці, по вул. Олімпійській за соснами. Згідно цього ж рішення [PERSON] сільської ради земельна ділянка площею біля 0,13 га, яка прилягає до земельної ділянки [PERSON], передаватись у приватну власність не може, так як знаходиться згідно ст.113 ЗК України в зоні санітарної охорони. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали, що [PERSON] (батькові позивачки [PERSON]М.) в 90-х роках як колгоспнику надали земельну ділянку біля лікарні близько 30-ти сотих, на якій потім вибурили свердловину. Факт наявності свердловини на вказаній земельній ділянці підтвердив і свідок [PERSON] (брат [PERSON]М.); свідок [PERSON] вказала, що чула про наявність свердловини на земельній ділянці [PERSON], але сама не бачила її. Свідок [PERSON] суду пояснив, що свердловину бурили на городі [PERSON], але документів на неї не було і грошей не було, тому її законсервували. При цьому, свідок [PERSON] суду пояснила, що 14 років працювала [PERSON] сільським головою і що свердловина йшла комплексом з [PERSON] школою, що замовником свердловини була держава і що [PERSON] незаконно приватизувала земельну ділянку зі свердловиною, оскільки колгосп виділив 13 сотих землі під будівництво свердловини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працював головою колгоспу «Мир» з 1989 по 1997 роки і що в 1993-1994 р. на городі в [PERSON] викопали свердловину, він ([PERSON]П.) про це не заперечував, лікарня відмовилася брати свердловину на баланс і її опломбували. [PERSON] сільською радою подано оголошення в газету «Вперед» від 03.06.2011 р. про те, що згідно ст.335 ЦК України та у звязку з відсутністю власника майна, сільська рада бере на облік, як безхазяйну нерухому річ, розташовану на території сільради, зокрема, артсвердловину в с. Скаржинці. Згідно листа Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 до [PERSON] сільської ради від 03.10.2011 р., лікарня просить передати їй на баланс артезіанську свердловину, розташовану в с. СкаржинціЯрмолинецького району. Згідно рішення [PERSON] сільської ради від 21.10.2011 р., остання не заперечувала проти взяття на баланс артезіанської свердловини та виготовлення документації на її використання Хмельницькою обласною психіатричною лікарнею № 1 і в подальшому забезпеченню водопостачанням, при потребі, жителів с. Скаржинці. Згідно акту обстеження земельної ділянки від 09.08.2016 р. та фотографій до нього, комісією в складі депутатів сільської ради, сільського голови та землевпорядника обстежено земельну ділянку площею 0,16 га, кадастровий номер 6825886400:04:024:0072, та встановлено, що на ній розташована затомпована артсвердловина у вигляді стальної труби діаметром 430 мм, товщина стінки 15 мм, висота наземної частини 270 мм. Представник [PERSON] сільської ради сільський голова вказав, що в подальшому буде вирішуватись питання про виготовлення документів на свердловину та її використання в інтересах жителів села. Враховуючи викладене, суд вважає, що отримання [PERSON] у власність вказаної земельної ділянки відбулося з порушенням вимог земельного законодавства, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.8,9 ЗКУ України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому\~статтею 186-1\~цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного\~висновку\~такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ч.1 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ч.6 ст.186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Таким чином, судом встановлено, що роботи по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та його погодження відділом Держземагенства в Ярмолинецькому районі відбулися з порушенням вказаних вимог ЗК України, оскільки при проведенні відповідних робіт, спеціалістами ТзОВ «Бюро судових будземекспертиз» не виявлено та не враховано те, що на земельній ділянці [PERSON] знаходилася артезіанська свердловина, про що дані спеціалісти повідомили в судовому засіданні, вказавши також, що якби свердловину було виявлено, то роботи по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] були б припинені до вирішення питання зі свердловиною. А тому суд вважає, що вимоги [PERSON] сільської ради про скасування рішення ради від 03.12.2014 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скаржинці, кадастровий номер 6825886400:04:024:0072, та передачу її у власність [PERSON]М.» та про скасування свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку, як похідну вимогу, підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] сільської ради про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.0.2015 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.2015 р. між [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав; зокрема, відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, тому вимоги[PERSON] сільської ради про визнання недійсними договорів купівлі-продажу суд вважає безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.118, 186-1 ЗК України,

Outcome: partial