Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Токмацького районного суду Запорізької областіз позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з відповідачем з 14.09.2007 перебувають у зареєстрованому шлюбі. В квітні 2019 року припинили спільне проживання та відповідач переїхав в інше місце проживання. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .Діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться на її утриманні. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. На розгляд справи в судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач на розгляд справи у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи згоду позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.09.2007. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.02.2008, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.01.2012, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.2015. Діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі разом з дітьми та позивачем не проживає, що підтверджується довідками виконавчого комітету Кіровської сільської ради за №394 від 03.05.2019 та №395 від 03.05.2019. Відповідно до довідки Вільнянської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області за №219 від 19.06.2019, відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, є обґрунтованими та законними, та підлягають задоволенню. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення дітьми повноліття, не підлягає задоволенню, так як суперечить ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів, оскільки при подачі даного позову позивач була звільнена від оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial