Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

У червні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 14 вересня 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис №1508. За час перебування у шлюбі у них із відповідачем, [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом із нею. При цьому, між нею та відповідачем не досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їх дитини, й відповідно відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Також вказувала, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований у Заставнівському районному військовому комісаріаті й відповідно має постійний дохід. Крім того, не зважаючи на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1000 грн., однак має змогу та зобов`язаний брати участь в утриманні сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, а також те, що у добровільному порядку у позивачці не вдалося вирішити питання щодо утримання їхнього сина, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі. Також вказав про те, що на даний час він не працює, а перебуває на пенсій й відповідно єдиним доходом є його пенсійне забезпечення. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1\~ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що 14 вересня 2016 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис №1508 (а.с. 4). У період шлюбу, а саме [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). На даний час дитина проживає разом із позивачкою, яка й несе самостійно усі витрати по утриманню сина (а.с. 6), що не заперечив й відповідач в ході розгляду справи. Так, ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, як встановлено судом, між сторонами не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їхньої спільної дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення аліментів, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дитини, суд виходить з наступного. Так, ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому,\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] згідно наказу командувача військ оперативного командування « [INFO] » Міністерства оборони України №263 від 24 липня 2020 року звільнений з військової служби у запас (а.с.37). Крім того, як судом встановлено, [PERSON] перебуває на обліку в секторі обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії за вислугу років. Пенсію призначено з 01.08.2020 року, розмір якої станом на 01.09.2020 року становить 11303,17 грн. (а.с. 36). Таким чином, при визначенні розміру аліментів відповідно до\~ст. 182 СК України\~суд, враховує те, що відповідач [PERSON] здоровий, є пенсіонером та отримує пенсію, розмір якої надає можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, а тому спроможний платити аліменти на утримання дитини в розмірі заявлених позовних вимог, а саме\~в 1/4 частці від його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення \~позову \~і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, при призначенні такого розміру аліментів , судом також враховано й те, що відповідач сплачує аліменти на утримання повнолітньої дитини щомісячно у розмірі 1 тис. грн. При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів в розмірі , про який просить позивачка, а також доказів наявності на його утриманні непрацездатних дружини чи батьків, а також інших зобов`язань матеріального характеру, у тому числі кредитних тощо. Щодо доводів відповідача про необхідність стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина саме в твердій грошовій сумі, суд зазначає наступне. Стаття 181 СК України\~визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Так, згідно з частиною третьою вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається з матеріалів справи позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача саме у частці від заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі. Отже, право вибору порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму існує винятково у стягувача аліментів. Таким чином, оскільки судом в ході судового розгляду встановлено, що дитина сторін проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні, тоді як батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому стягнення з відповідача аліментів саме у частці від заробітку (доходу) є виключно правом вибору позивача. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтований та підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст. 141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved