Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду через представника за довіреністю [PERSON] із позовною заявою, якою просила суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном Скасувати заборону на відчуження 83/100 ч. домоволодіння, що розташоване в м Харкові, по вул. Софіївській, №50, накладену у відповідності з рішенням Харківське ради №145-48 від 13.05.1987 р., затвердженого рішеннями Харківської обласної ради від 21.12.1987 р. №533, та від 20.02.1989 р. №57 та зобов'язати Департамент реєстраційної служби Харківської міської [PERSON] провести державну реєстрацію припинення обтяження речового нрава на нерухоме майно, а саме заборону відчуження 83/100 ч. домоволодіння з відповідними надвірними будівлями, розташоване в м. Харкові, по вул. Софіївській, №50. В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 28.01.2017 року [PERSON] отримала у спадок після смерті чоловіка 83/100 ч. домоволодіння, що розташоване в м. Харкові, по вул. Софіївській, №50. Оскільки позивач людина похилого віку, інвалід 2-ї групи, мешкає за межами міста, важко виконувати обов'язки та користуватися правами власника нерухомого майна, вона прийняла рішення продати належну їй частку домоволодіння, однак не може цього зробити, оскільки при оформленні спадщини стало відомо про заборону відчуження домоволодіння в цілому, в тому числі її частки. Згідно інформації, наданої Шостою ХДНК, 06.09.2007 року Першою Харківською ДНК було зареєстроване обтяження у вигляді заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна в 351-му мікрорайоні по вул. Клочківській в м Харкові на підставі рішення Харківської обласної ради від 20.02.1989 р. Такий вид обтяження був зроблений у зв'язку зі зверненням ДП "ХЗЕА" до Першої ХДНК від 30.03.2001 р № СБЩ 119 на підставі рішення Харківської міської ради №145-48 від 13.05.1987 р., затвердженого рішеннями Харківської обласної ради від 21.12.1987 р. №533, за від 20.02 1989 р №57. Як вбачається\~з відповіді\~ДП «ХЗЕА»\~від 05.04.2017\~р.\~представнику позивача\~[PERSON],\~домоволодіння №50\~по вул.\~Софіїївській в\~м.\~Харкові підлягало\~зносу у\~зв'язку\~з реконструкцією\~мікрорайону №351\~по вул.\~Клочківській.\~Зазначені рішення\~були виконані\~частково,\~та через\~брак коштів\~підприємство не\~встигло провести відселення мешканців домоволодіння по вул. Софіївській, №50 в м. Харкові, та не проводило відповідних компенсацій. На сьогодні ДП «ХЗЕА» знаходиться в процесі ліквідації і знос домоволодіння не планує. Однак, у зв'язку з тим, що зазначені вище рішення про відведення земельних ділянок є діючими, представнику позивача було рекомендовано звернутися до суду з питання дозволу на відчуження домоволодіння. Таким чином, позивач [PERSON] не має можливості скористатися своїм правом розпорядження нерухомим майном у вигляді 83/100 ч. домоволодіння, що розташоване м Харкові, по вул. Софіївській, №50, та вимушена звернутися до суду за захистом свого права власника з приводу усунення перешкод в користуванні та розпорядженні зазначеним майном та скасування заборони на його відчуження. У судове засідання сторони не з'явились, відповідачем ДП "ХЗЕА" подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, аналогічні заяви було подано третіми особами. Представники Харківської міської ради та Департаменту реєстрації Харківської міської ради попри належне повідомлення про дату та час судового засідання, у судове засідання не з'явились, відзив на позовну заяву не надавався. У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 28 січня 2017 року, в порядку спадкування за законом набула право власності на 83/100 часток житлових будинків літ А-1, літ Б-1 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою м. Харків, вул. Софіївська, 50. Згідно названого свідоцтва, на земельній ділянці розташовані житловий будиноу з прибудовами літ. А-1, матеріал стін дерево, обкладене цеглою, загальною площею 76,5 м.кв., житловою площею 53,1 м.кв., житловий будиноу з прибудовами літ. Б-1, матеріал стін: частково дерево, цегла, загальною площею 30,7 м.кв., житловою площею 18,1 м.кв. та надвірні будівлі та споруди при них: льох літ. В., вбиральня літ. Н, сарай літ.Г, душ літ.М, гараж літ.Ж, сарай літ.К, навіс літ.0, огорожа № 4-7, замощення ІІ. На зазначене майно накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, накладене рішенням Облвиконкому від 20.02.1989 року. Згідно листа Державного підприємства "Харківський завод електроапаратури" № СБО/119 від 30.03.2001 року та 66/69 від 05.04.2017, обтяження на майно позивача накладено у зв'язку із плануванням будівництва підприємством житлових будинків та об'яєктів обслуговування в 351 мікрорайоні по вул. Клочківській. На сьогодні ДП "ХЗЕА" знаходиться в процесі ліквідації та знос домоволодіння позивача не планує. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 4 Наказу Міністерства юстиції України №1844/5 від 14.12.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2102/22414 "Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна" з 01.01.2013 року доступ державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, приватних нотаріусів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек припинено і такі повноваження надано державним реєстраторам прав на нерухоме майно державної реєстраційної служби України. З наведеного слідує, що на теперішній час чинним законодавством України не передбачено право державного нотаріуса вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зняття заборони на відчуження нерухомого майна. При цьому, Постановою Кабінету Міністрів від 26 жовтня 2011 року за № 1141, якою затверджено «Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» зокрема пунктом 41 передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. З вищевикладеного вбачається, що у даному випадку, внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зняття заборони на відчуження, передбачає судовий порядок скасування рішення нотаріуса (як державного реєстратора) про державну реєстрацію вказаного обтяження. З 01.01.2013 року відповідно до ст. 6 ч.1, ст. 8, ст. 16 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. За ч.9 ст.16 вказаного Закону державна реєстрація припинення обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Статтею 393 Цивільного кодексу України зазначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачені способи захисту цивільних прав, до яких зокрема відноситься визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб та інші способи захисту порушеного права. З огляду на наведене, суд погоджується з думкою позивача стосовного, що обмеження його прав оскаржуваним рішенням є неприпустимим та підлягає усуненню. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved