Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила: визнати обєктом права спільної сумісної власності її та відповідача квартиру №124, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Дружби, буд. 7б; провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частини зазначеної квартири. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 25 листопада 2000 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 30 травня 2013 року. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Перебуваючи у шлюбі, вони з чоловіком купили квартиру та вирішили оформити її на імя чоловіка. Право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу [PERSON] 13.09.2007 року. Враховуючи те, що договір купівлі-продажу квартири було укладено в інтересах сімї, а договору на володіння, користування чи розпорядження набутим майном між ними укладено не було, як і не укладався шлюбний договір з цього приводу, тому придбану квартиру вона вважає спільною сумісною власністю подружжя, а провести добровільний розподіл даного майна, набутого у шлюбі, відповідач відмовляється, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: встановити факт окремого проживання в шлюбі з [PERSON] у шлюбі з жовтня 2012 по 30 травня 2013 року; визнати за ним право власності в цілому на квартиру №124 за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Дружби, буд. 7б; зобовязати його виплатити [PERSON] грошову компенсацію затрат по сумісній сплаті кредиту у розмірі 11\~800 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказував, що відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу від 13.09.2007 року продаж спірної квартири за домовленістю сторін вчинявся за 81 000 грн. Право власності, відповідно до договору купівлі-продажу, в цілому на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ним на праві особистої приватної власності в Чугуївському МБТІ. Для придбання квартири були позичені грошові кошти у ЗАО КБ «Приватбанк», які були отримані відповідно до кредитного договору № НАН2С0000000224 у розмірі 20250,0 грн. та договору про іпотечний кредит № НАН2С0000000224 від 13.09.2007 року у розмірі 60750,0 грн. Всього отримано грошових коштів на суму 81 000 грн. Фактично шлюбно-сімейні відносини з позивачем за первісним позовом ним були припиненні з жовтня 2012 року. На момент розлучення за двома договорами було сплачено 41648.33 грн. Ніякої заслуги [PERSON]в достроковому погашенні кредиту вже після розлучення не має, так як у сплаті платежів вона участі не брала. На даний момент зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк» він не має, так як кредитний борг був ним погашений у 2014 році, тобто вже після розірвання шлюбу. [PERSON] спірною квартирою не користується, не сплачує комунальні послуги, не утримує квартиру належним чином, на даний момент проживає за іншою адресою. Представник позивача за первісним позовом під час розгляду справи в суді першої інстанції не надала згоди на отримання грошової компенсації. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01 червня 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя квартири №124, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Дружби, 7-б та припинення права спільної сумісної власності між співвласниками відмовлено; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання чоловіка та жінки в шлюбі та визнання права власності задоволено частково; встановлено факт окремого проживання чоловіка та жінки в шлюбі, а саме [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2012 року по 30 травня 2013 року; в задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності в цілому за [PERSON] на квартиру №124у будинку №7-б по вул. Дружби в м. Чугуєві Харківської області та зобовязання [PERSON] виплатити на користь [PERSON] 20824,16 грн. відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати вказане рішення, як незаконне та необґрунтоване, в частині відмови в задоволенні позовних вимог за первісним позовом [PERSON] до [PERSON], ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] вказує на невідповідність висновку суду першої інстанції обставинам справи, а також порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме ст. ст. 60, 65, 69 СК України, ст. 368 ЦК України. При цьому [PERSON] наголошує, що оскільки спірна квартира була придбана під час перебування її з відповідачем у шлюбі, то вона є спільною сумісною власністю та має бути поділена між ними шляхом визначення рівних ідеальних часток. [PERSON] подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги, оскільки відповідним доводам [PERSON] надана належна оцінка в оскаржуваному рішенні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до таких висновків. У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, а сторонами не оспорюється та підтверджується належними доказами, що 25 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Печенізьким відділом реєстрації актів громадського стану Харківської області, актовий запис №31.Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 30 травня 2013 року даний шлюб було розірвано (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу 13 вересня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу [PERSON] була придбана на імя [PERSON] квартира [ADDRESS]. Відповідно до п. 6 вказаного договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 81 000 грн. (а.с. 9). Право власності, відповідно до договору купівлі-продажу, в цілому на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в Чугуївському МБТІ. Дана квартира є однокімнатною, загальною площею 25,1 кв.м., житловою 12,7 кв.м. Для придбання квартири були позичені грошові кошти у ЗАО КБ «Приватбанк», які були отримані відповідно до кредитного договору № НАН2G50000000224 у розмірі 20 250,00 грн. та договору про іпотечний кредит № НАН2G40000000224 від 13.09.2007 року у розмірі 60\~750,00 грн. Всього отримано грошових коштів на суму 81 000 грн. Позичальником по вищевказаним договорам був відповідач за первісним позовом - [PERSON] Тобто, спірну квартиру було придбано за рахунок кредитних коштів. Отриманих згідно вищезазначених кредитних договорів. Відмовляючи в задоволенні первісного позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що спірну квартиру було придбано у кредит, за час перебування сторін по справі у шлюбних відносинах тіло вказаного кредиту було погашено у дуже незначному розмірі, решту кредиту було сплачено [PERSON] після припинення шлюбно-сімейних відносин з [PERSON], а тому в силу ч. 7 ст. 57 СК України, зазначену квартиру необхідно вважати особистим майном [PERSON] При цьому, оскільки квартира зареєстрована за [PERSON] відсутні підстави задоволення його позовних вимог про визнання квартири його особистою власністю. Із зазначеними висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на таке. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч.ч. 1, 3 ст. 61 СК України) Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Водночас, за змістом ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. При цьому п. 3 ч. 1, ч. ч. 6, 7 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Згідно роз'яснення\~\~Пленуму Верховного Суду України - п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4\~ст. 65 СК України). При визначенні розміру частки кожного з подружжя у майні, придбаному під час шлюбу за кредитні кошти необхідно встановлювати хто сплачує заборгованість по кредиту, яка частка була сплачена за спільні кошти та яка за особисті кожного з подружжя. (ухвала ВСУ від 29 квітня 2009 року по справі № 6-4822св08: ухвала ВСУ від 2 лютого 2011 року по справі № 6-23039св10). Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про розмір сплаченої сторонами по справі під час шлюбу заборгованості за кредитом, оскільки ним було взято до уваги лише погашену суму тіла кредиту. Разом з тим, відповідно до п. 1.2. договору про іпотечний кредит № НАН2G40000000224 від 13.09.2007 року детальний опис загальної вартості кредиту вказаний у п.п. 1.1., 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.4, 4.1, 5.2, 5.3.3, 5.3.12, 6.3, 6.5. цього договору, а саме: сум кредиту, відсотків за користування Кредитом, винагород, неустойки, затрат на укладення договорів страхування та договорів забезпечення. Ці положення договору узгоджуються з Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 N 168, зокрема п. 1.2. Правил. Отже, для визначення сукупної вартості сплаченого (погашеного) кредиту необхідно враховувати не лише погашену частину тіла кредиту, а інші платежі сплачені проценти, штрафні санкції тощо. Рішенням суду першої інстанції було встановлено факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] у шлюбі з жовтня 2012 року по 30 травня 2013 року. В цій частині рішення сторонами, в тому числі [PERSON], не оскаржується. Також вказаний факт підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими судом. Згідно даних виписки по погашенню кредиту №НАН2G40000000224 (а.с. 42, 43, 66, 67) за період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у шлюбі з 13.09.2007 року по 01.10.2012 року за відповідними кредитними договорами було сплачено 40269,19 грн., решта сукупна вартість кредиту у сумі 95678,89 грн. була сплачена особистими коштами [PERSON] з 15.10.2012 року по 03.03.2014 року. Разом за відповідними кредитним зобовязаннями було сплачено 135948,08 грн. (а.с. 42, 43, 66, 67) Колегія суддів враховує, що у зазначеній виписці містяться дані про погашення заборгованості за обома кредитними договорами - №НАН2G50000000224 та №НАН2G40000000224 від 13.09.2007 року, адже відповідно до п. 7.2. договору №НАН2G50000000224 для його виконання банк відкриває позичальникові рахунок 29094058566405 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами №НАН2G40000000224 від 13.09.2007 року, далі за текстом ОСНОВНИЙ КРЕДИТ, та №№НАН2G50000000224 від 13.09.2007 року, далі за текстом КРЕДИТ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК. При цьому кошти розподіляються наступним чином: 1)погашення заборгованості за КРЕДИТОМ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК (за виключенням суми спрямованої на дострокове погашення кредиту); 2)погашення заборгованості за ОСНОВНИМ КРЕДИТОМ (за виключенням суми спрямованої на дострокове погашення кредиту); 3)за наявності поточних зобовязань за КРЕДИТОМ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК дострокове погашення КРЕДИТУ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК у межах суми заборгованості; 4)при відсутності поточних зобовязань по КРЕДИТУ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК дострокове погашення ОСНОВНОГО КРЕДИТУ у межах суми заборгованості. При цьому, згідно виписки фактично сплачені щомісячні внески перевищували суму погашення тіла кредиту та відсотків за договором №НАН2G40000000224, що свідчить про те, що решта коштів відповідно до вищезазначених вимог п. 7.2. договору №НАН2G50000000224 спрямовувались на погашення заборгованості за ним. Отже, 70% (95678,89/135948,08=0,7037 коефіцієнт; 0,7037х100=70% ) сукупної вартості кредиту було сплачено [PERSON] за рахунок особистих коштів, решта 30% - під час спільного проживання у шлюбі з [PERSON] Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при поділі квартири [ADDRESS] в. м. Чугуїв Харківської області виділенню [PERSON] підлягає 3/20 (30% / 2= 15%; 15% = 15/100 = 3/20) часток спірної квартири, а [PERSON] решта 17/20 часток (15/100+70/100=85/100=17/20). З огляду на викладене, апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про розподіл спільного майна подружжя, з постановленням в цій частині нового рішення про їх часткове задоволення та поділу спірної квартири згідно вищезазначених часток. Згідно наявних в матеріалах справи письмових доказів [PERSON] понесла судові витрати у сумі 2\~656 грн. 92 коп., які складаються з витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (а.с. 1, 2, 110, 126). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути з відповідача [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] за звернення з позовом до суду першої інстанції сплачено 243 грн. 60 коп. та 233 грн. 40 коп. (а.с. 1, 2), а за звернення з апеляційною скаргою нею сплачено 524 грн. 70 коп. (а.с. 110) та 1655 грн. 22 коп. (а.с. 126) Оскільки позов і апеляційна скарга [PERSON] задоволені частково, то сума відшкодування судових витрат становить 797,08 грн. з розрахунку компенсації понесених нею витрат по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial