Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою, в якій зазначають, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] 06.09.2018 року заявниками було подано заяву про прийняття спадщини до другої Херсонської державної нотаріальної контори. Під час усної консультації нотаріус повідомив, що свідоцтво про право на спадщину видано бути не може, так як не встановлено факт проживання заявників з померлим. У зв`язку з тим, що заявники проживали на території окупованого м. Севастополя встановити факт проживання однією сім`єю лише через суд. Ситуація, яка склалася перешкоджає в оформленні спадщини. Просять встановити факт того, що с [PERSON] на момент його смерті [INFO] спільно проживали члени його родини: дружина [PERSON] та син [PERSON] . Заявники в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.7). 06.09.2018 року заявниками [PERSON] та [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини до другої Херсонської державної нотаріальної контори (а.с.8, 9). Згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 26.06.1962 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 26.06.1962 року з [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , батьком вказано [PERSON] , матір`ю вказано [PERSON] (а.с.10). Згідно копії довідки від 30.05.2003 року № 299 виданої Державним комунальним ремонтно-експлуатаційним підприємством № 23 [PERSON] проживав в м. Севастополь та мав склад сім`ї: [PERSON] дружина, [PERSON] син (а.с. 11). Згідно довідки Державного унітарного підприємства Севастополя «Єдиний інформаційно-розрахунковий центр» паспортний відділ від 17.12.2019 року [PERSON] був постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.06.1985 року по день своєї смерті [INFO] . Спільно з ним були зареєстровані: [PERSON] дружина (знята з реєстраційного обліку 30.07.2019) та син [PERSON] . Згідно Постанови Верховного суду від 22.10.2018 року № 235/2357/17 У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.96, § 45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать". При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. З огляду на вищевикладене суд визнає належним та допустимим доказом у справі довідку Державного унітарного підприємства Севастополя «Єдиний інформаційно-розрахунковий центр» паспортний відділ від 17.12.2019 року та приймає її до уваги. \~\~\~ Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані\~ спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять, що [PERSON] , [PERSON] проживали однією сім`єю із [PERSON] , на момент його смерті - [INFO] . За таких обставин, вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved