Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

03.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду з позовною заявою, яку згодом уточнила до Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], ТОВ «Стелла» Реєстраційна служба Дніпродзержинського МУЮ в Дніпропетровській області, в якій просила суд визнати право власності на [ADDRESS], загальною площею 66,2 кв.м . житловою площею 47,8 кв.м., в рівних частках за громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], зобовязати Реєстраційну службу Дніпродзержинського МУЮ зареєструвати право власності в рівних частках на [ADDRESS], загальною площею 66,2 кв.м . житловою площею 47,8 кв.м. за громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], зобовязати Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради внести зміни в свідоцтво про право власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м., а саме: замінити у частині «право приватної, спільної (сумісної або часткової) власності» на «право приватної спільної часткової власності» з виділом часток: 1/3 [PERSON], 1/3 [PERSON] та 1/3 [PERSON] та розподілити особовий рахунок між співвласниками квартири № 35 за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської обл., вул. Костромська , буд. № 18, загальна площа 66,2 кв.м: за [PERSON] - 1/3 ч. - 22,07 кв.м., за [PERSON] 07.12.1967р.н.; 2/3.- 44,13 кв.м. Позивачі в судове засідання зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд позовні вимоги задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не зявилася, але надала до суду заперечення, які були долучені до матеріалів справи, та просила суд розглянути справу без участі їх представника та винести законне рішення. Треті особи та їх представники в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик була надіслана на останню відому адресу, і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки третіх осіб та їх представників неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відсутня, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та відповідача згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, як засновані на законі і підтверджуються зібраними по справі доказами з огляду на наступне. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, яке було видано 28 грудня 1998 року фондом комунальної власності [ADDRESS] по вул. Костромській в будинку 18 у м. Дніпродзержинську, загальною площею 66,2 кв.м. була позивачці [PERSON], та третім особам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної сумісної часткової власності. Свідоцтво було видано згідно з Розпорядження Фонду комунальної власності Дніпродзержинської міської ради № 5п/1652-р від 28.12.1998 року. Судом встановлено, що в теперішній час позивач [PERSON] бажає використати своє право на пільги, але оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру не зазначений розмір часток кожного з власників, то використати це право вона не може. Крім того, судом встановлено, що позивачем було втрачено свідоцтво про право власності на житло, яке було видано 28 грудня 1998 року фондом комунальної власності м. Дніпроджержинська, і вона зверталась до відповідача та третьої особи ТОВ «Оселя» з заявою про видачу їй дублікати, але їй було відмовлено, оскільки згідно діючого законодавства отримати дублікат свідоцтва про право власності можливо лише коли всі учасники приватизації звернуться з такими заявами. Як вбачається з рішення Заводського районного суду у справі № 208/667/15, Провадження № 2-о/208/18/15 від 09 липня 2015 р. [PERSON], [INFO], визнано безвісно відсутнім. Судом встановлено, що після отримання рішення суду 06.10.2015 р. позивач звернулася в Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради із заявою про видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло, але їй було відмовлено у звязку з тим, що відповідно до п. 24 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитку у власність громадян, затверджений наказом Міністерства ЖКХ від 16.12.2009 № 396, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності на квартиру за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат, а Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.07.2015 року на підставі ст. 43 ЦКУ [PERSON] визнано безвісно відсутнім, проте ст. 43 ЦКУ не встановлює переліку правових наслідків визнання особи безвісно відсутнім, тому позивачці було рекомендовано звернутися до суду. Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступного, як передбачено пунктом 1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайно¬вого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтере¬сів може бути визнання права, що зазначено ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається на¬бутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набут¬тя права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним, що прописано ст. 41 Конституції України. У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виник¬нення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення сулу. У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). З зв'язку з тим, що Цивільний Кодекс України, чітко не врегульовує питання визначення часток у праві спільній сумісній власності, суд прийшов до висновку про визначення часток в праві спільній сумісній власності рівними виходячи з наступного: У відповідності зі п. 2 ст. 8 Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї. Згідно до ст. 370 ЦК України, „Визначення часток у праві спільної часткової власності" - частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. На підставі ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, оскільки позивач бажає сплачувати комунальні послуги тільки за свою частину в квартирі № 35 за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської обл., вул. Костромська, буд. № 18 самостійно, та бажає, щоб їй оформили субсидію, їй необхідно не тільки визначити її частку у спільній частковій власності а й розділити особисті рахунку в спірну квартиру, оскільки вона не може сплачувати комунальні платежі за всіх співвласників. Згідно зі ст.360 п.1 ЦК України «Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів( обов'язкових платежів) а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями пов'язаними із спільним майном» Виділ часток із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України» Згідно зі ст. 316 п.1 ЦК України «правом власності є право особи на річ( майно) яке вона здійснює відповідно до. закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб» Згідно зі ст. 317 п.1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 п.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.. Згідно зі ст. 319 п.1, п.2, п.3, п.6 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно статті 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Стаття 361 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. В статті 321 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Всупереч вищевказаним нормам актів цивільного законодавства України я не маю можливості здійснювати свої права, як власники, а саме: володіти та користуватися своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 166 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сімї і наймодавця... Як зазначено в ст. 167 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. Відповідно до ст. 104 Житлового кодексу України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо житлову площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сімї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Статтею 64 Житлового кодексу України - члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сімї. Суд враховуючи те, що на праві приватної сумісної часткової власності - квартира № 35 по вул.. Костромській в будинку 18 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, загальною площею 66,2 кв.м. була передана [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вважає можливим визначити однаковий розмір часток усіх співвласників у майні, а саме по 1/3 частині та визнати право власності за кожним саме в таких частках, з подальшою реєстрацією у відповідних органах державної реєстрації прав та їх обтяжень, вимоги позивача про розподіл особистих рахунків на спірну квартиру також підлягають задоволенню. В іншій частині уточнені позовні вимоги не були доведені позивачем, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: partial