Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право в користуванні житлом та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що йому згідно витягу про реєстрацію права власності належить житловий будинок з господарськими спорудами розташований в [ADDRESS]. Крім членів його сім'ї, в будинку прописаний також його син [PERSON], який в 2006 році одружився і пішов проживати до дружини. Зазначає, що на даний час він утримує в належному стані житловий будинок, вкладає кошти в благоустрій житла, сплачує послуги за газ, електроенергію, і прописка відповідача, який не проживає з 2006 року не дає йому змоги скористатися субсидією та іншими соціальними пільгами. Вказує, що просив відповідача добровільно виписатися з будинку, але він цього робити не бажав і на даний час зв'язки вони не підтримують, а тому просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання через оголошення в газеті. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Так, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, який знаходяться за адресою [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 вересня 2008 року. Згідно акту обстеження господарства [PERSON] по [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований в господарстві батька, однак за вказаною адресою не проживає з 2006 року. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідачки у квартирі позивача порушує його права у володінні, користуванні та розпорядженні цим житлом і він як власник вправі вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Крім того, згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У зв'язку із цим, відповідно до ст.16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст..7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежить від вирішення питань про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наявності законних на те підстав і оскільки це відповідає вимогам закону стосовно захисту права власності, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: partial