Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, в якому просить суд скасувати наказ від 18 грудня 2019 року про звільненні [PERSON] з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та поновити позивачку на посаді. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ "Експрес" № 17/09-2018 від 17.09.2018 року [PERSON] була призначена на посаду генерального директора Товариства, про що видано наказ № 27-к від 19.09.2018 року. В подальшому, на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 07.11.2019 року у справі № 202/2567/19 наказом № 38-к від 25.11.2019 року позивачка була поновлена на посаді генерального директора ТОВ "Експрес" з 25.11.2019 року. 17 лютого 2020 року під час судового провадження по іншій справі позивачці стало відомо про те, що 17.12.2019 року її було знову звільнено з посади директора ТОВ "Експрес" з 17.12.2019 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Позивачка вважає, що відповідач звільнив її з роботи з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки останній при звільненні не було видану трудову книжку та копію наказу про звільнення, а також не проведенні відповідні розрахунки. Враховуючи наведене [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10 березня 2020 року вжито заходи забезпечення у вигляді Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом № 38-к від 25.11.2019 року [PERSON] поновлено на роботі на посаді генерального директора ТОВ "Експрес" згідно рішення Дніпровського апеляційного суду від 07.11.2019 року № 202/2567/19. 17 грудня 2019 року Загальними зборами учасників ТОВ "Експрес" прийнято рішення, оформлене Протоколом № 17/1/12/19, про припинення повноважень посадових осіб Товариства, а саме [PERSON] , звільнення вказаного Директора Товариства та призначення Директором Товариства - [PERSON] з 18 грудня 2019 року. Відповідно до копії наказу № 18/12/19 від 18.12.2019 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків Директора ТОВ "Експрес" з 19.12.2019 року. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що її звільнення відбулося з порушенням норм законодавства, так як її не було ознайомлено з наказом про звільнення, не видано його копію, а також не проведено відповідні виплати. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р., предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно із статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною першою статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В обґрунтування позову позивачка не надала належних та допустимих доказів порушення її прав відповідачем. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій неправомірними, скасування наказу , поновлення на роботі, оскільки не встановлено порушень прав позивача при звільненні. Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed