Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

08.06.2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який уточнила 01.12.2015 року, остаточно просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за аліментами на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 28 505,89 грн. та суму неустойки (пені) 378 166,44 грн., а всього до стягнення 406 672,33 грн. Також просила стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. З 23 грудня 2000 року по 10 грудня 2003 оку вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син після розірвання шлюбу залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. На підставі виконавчого листа № 2-426 від 28.03.2003 року виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області з [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Постановою про відкриття виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 16.01.2004 року відкрито провадження з примусового виконання документа № 2-426. Відповідач належним чином не здійснював виплати по аліментам, в результаті чого, станом на 01.09.2015 року утворилась заборгованість в сумі 28 505 грн. 89 коп. За період з жовтня 2005 року по серпень 2015 року неустойка (пеня) становить 378 166 грн. 44 коп. Позивач у судовому засіданні на уточнених позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково проти стягнення неустойки (пені) у розмірі 28 505 грн. 89 коп. не заперечував. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 196 СК України передбачено стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на користь одержувача аліментів. Судом встановлено, що з 23 грудня 2000 року по 10 грудня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 11, 19-20). На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а. с. 18). На підставі виконавчого листа № 2-426 від 28.03.2003 року виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області з [PERSON] було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а. с. 12). Постановою про відкриття виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 16.01.2004 року відкрито провадження з примусового виконання документа № 2-426 (а. с. 13). Відповідач на утримання сина належним чином не сплачував аліменти, у звязку з чим, його заборгованість згідно виконавчого листа № 2-426 виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області станом на 01.09.2015 року складає 28 505 грн. 89 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам наданої Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції (а. с. 54-56). У зв'язку з невиплатою відповідачем аліментів пеня від суми несплачених аліментів за період з жовтня 2005 року по 01.09.2015 року складає 378 166 грн. 44 коп. Суд погоджується з розрахунком пені позивача, оскільки наведений розрахунок пені на суму 378 166 грн. 44 коп. відповідає вимогам чинного законодавства. (а. с. 48-53). У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, під час розгляду справи суд повинен встановити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки. Оскільки сума неустойки перевищує суму боргу зі сплати аліментів, виходячі з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що розмір неустойки слід зменшити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за несплату аліментів в сумі 28 505 грн. 89 коп. (двадцять вісім тисяч п'ятсот п'ять грн ). 89 коп. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 28 505 грн. 89 коп. не підлягають задоволенню, у звязку з тим, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Outcome: partial