Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даним позовом та просить стягнути з [PERSON] 20000 грн. боргу за договором позики та 24150 грн. моральної шкоди. Вимоги обгрунтовує тим, що 03.11.2014 р. надала [PERSON] позику в сумі 20000 грн. Остання зобовязалася щомісячно сплачувати борг в сумі не менше 500 грн. до повного його погашення. Крім цього, було погоджено, що в разі неповернення вказаної суми у зазначений термін, відповідач зобов"язався за кожен день прострочення сплатити 50 грн. моральної шкоди. Однак, [PERSON] умови договору позики не виконує, що і змусило звернутися із позовом до суду. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи до судового засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач заперечує задоволенню позовних вимог та пояснила, що вказану суму грошей в борг у [PERSON] не брала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 03.11.2014 р. [PERSON] передала у власність відповідача грошові кошти в сумі 20000 грн., які та зобовязалася повертати частково щомісяця в розмірі не менш ніж 500 грн. в період з 10 по 15 число поточного місяця до повного погашення. У разі несвоєчасного повернення боргу відповідач зобов"язався сплатити моральну шкоду в розмірі 50 грн. за кожний прострочений день (а.с. 6-9). [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт власноручного написання вищевказаної розписки та наявність у ній саме її підпису. Факт наявності у позивача оригіналу розписки на підтвердження укладання договору позики та його умов з позичальником, згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, свідчить лише про невиконання умов угоди останнім. В той же час, відповідачем надано копії чеків про перерахування нею на рахунки позивача, з її слів, частини суми боргу в розмірі 5167,63 грн. (а.с. 35-36). Оскільки з вказаних чеків не вбачається у якій саме установі відкрито рахунки [PERSON], відповідно судом, з метою зясування даної обставини, було визнано явку позивача до суду обовязковою. Однак, позивач будучи неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи, до судового засідання не зявилася. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Ввостаннє частину позики [PERSON] повернуто 22.09.2015 р. (а.с. 35). Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 14832 грн., виходячи з наступного розрахунку : 20000 грн - 5167,63 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то вони не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно з нормами ЦК, що стосуються позикових правовідносин, позикодавець (кредитор) має право стягнути з позичальника (боржника), крім самої позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також проценти. Отже, главою 71 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини не передбачено у разі порушення умов договору позики стягнення з позичальника моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 60 грн. та 176 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial