Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

ФОП [PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - «Відповідачі») про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 04.12.2018 року о 20 год. 44 хв Південному мості у м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ДАФ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням Відповідача [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 07.06.2019 року Відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також за залишення місця ДТП. Між ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» та Відповідачем [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК 9064695 від 09.05.2018 року, відповідно до якого страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 78 606,38 грн. 10.03.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» та ФОП [PERSON] укладено договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (поліс) №АК 9064695. Таким чином до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідачів суми боргу в розмірі 78 606,38 грн. Позивач просив стягнути з Відповідачів суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 78 606,38 грн., судовий збір у сумі 840,80 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 10 757,60 грн. Ухвалою суду від 04.09.2020 року було прийнято до свого провадження цивільну справу даним складом суду (а.с.80-81). 09.11.2020 року на адресу суду від Відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що Відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, то відповідно до п. «в» п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування обґрунтовано звернувся з регресним позовом до водія забезпеченого транспортного засобу, якій спричинив дорожньо-транспортну пригоду - [PERSON] , який самовільно залишив місце пригоди. Що ж застосується заявлених вимог Позивачем до нього, як власника джерела підвищеної небезпеки - забезпеченого транспортного засобу «ДАФ», що є предметом страхування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то такі є безпідставними, оскільки він не керував транспортним засобом на момент настання ДТП, не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП за вчинення ДТП, що відбулося 04.12.2018 року. У задоволенні позову в частині вимог до нього просив відмовити в повному обсязі. Розгляд справи провести без його участі (а.с.93-95). 25.11.2020 року на адресу суду від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, разом із підтвердженням її направлення Відповідачам. У відповіді на відзив той зазначив, що посилання Відповідача [PERSON] , викладені у поданому відзиві на позовну заяву вважає необґрунтованими та такими, що не мають значення для справи. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.103-104). Ухвалою суду від 01.03.2021 року з урахуванням особливостей даної цивільної справи та строків її розгляду, явку Позивача ФОП [PERSON] та Відповідачів [PERSON] , [PERSON] або їхніх представників у всі наступні судові засідання у даній справі визнано обов`язковою (а.с.140). У судовому засіданні представник Позивача вимоги позову підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, в матеріалах справи міститься заява Відповідача [PERSON] про розгляд справи без його участі та заява яка була подана засобами електронного зв`язку про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги в частині стягнення з нього збитків в порядку регресу не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву(а.с. 84, 92, 95, 138, 150, 151, 153, 155, 170, 173, 174, 176). Суд, вислухавши пояснення представника Позивача, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 04.12.2018 року о 20 год. 44 хв Південному мості у м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ДАФ» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням Відповідача [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність Відповідача [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК 9064695 від 09.05.2018 року, відповідно до якого страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу (а.с.14-15). Згідно постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 07.06.2019 року, Відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також за залишення місця ДТП (а.с.23). Як убачається зі звіту про оцінку КТЗ №03-28/12 від 28.12.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] , склала - 79 593,32 грн. (а.с.17-48). ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 78 606,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.03.2020 року №30 (зворот а.с.12). 10.03.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» та ФОП [PERSON] укладено договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (поліс) №АК 9064695 (а.с.9-13). Таким чином, Позивачу перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідачів вищевказаної суми боргу. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В силу підпункту «в» пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він, зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Як вбачається із постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 07.06.2019 року, Відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також за залишення місця ДТП. Що стосується заявлених Позивачем вимог до Відповідача [PERSON] , як власника джерела підвищеної небезпеки - забезпеченого транспортного засобу «ДАФ» із державним номерним знаком [NUMBER] , що є предметом страхування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то такі є безпідставними, оскільки його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП за вчинення ДТП що відбулась 04.12.2018 року. Тобто, вину Відповідача [PERSON] не встановлено. Таким чином, у даному випадку фізична особа-підприємць [PERSON] має право зворотної вимоги до Відповідача [PERSON] , як винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі, що становить 78 606,38 грн. Стосовно вимог Позивача про стягнення на його користь понесених витрат на правову допомогу в сумі 10 757,60 грн. суд зазначає наступне. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до ст.137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Як убачається з матеріалів справи, між адвокатом Самойленко П.М. та Позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2019 року. Витрати на правову допомогу складаються з: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції - 2,305,20 грн.; підготовка та відправка запитів до поліції та суду про отримання адміністративних матеріалів по ДТП (довідка про ДТП, постанова про адміністративне правопорушення) - 768,40 грн.; підготовка позовної заяви для подачі до суду - 3 842,00 грн.; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову - 1 536,80 грн.; підготовка заяви, клопотання до суду - 384,20 грн.; представництво інтересів позивача у суді - 1 921,00 грн. Тобто, в обґрунтування витрат на правничу допомогу, стороною позивача було додано договір про надання правової допомоги та розрахунок витрат за надану правову допомогу, який містить в собі детальний опис робіт та платіжне доручення №39 від 15.05.2020 року про фактичну оплату таких витрат Позивачем (а.с.53-55). Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», у якому суд зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у певному розмірі, він виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), при цьому судом враховано складність справи та виконаних представником робіт (наданих послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони позивача. У даній справі суд приходить до висновку про те, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню у заявленому розмірі, а саме - 10 757,60 грн., які необхідно стягнути з Відповідача [PERSON] на користь Позивача. Згідно з приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір, який сплатив Позивач при зверненні до суду, також підлягає стягненню з Відповідача [PERSON] , а саме у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial