Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

13 червня 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 29.03.1997 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2011 року. За час перебування в шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Син сторін проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] . Позивач вказує, що рішенням Залізничного районного суду м.Києва від 17.02.1999 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку. Однак аліменти відповідачем за рішенням суду не сплачувались. У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду про стягнення аліментів позивач була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.10.2014 року, позов [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість по аліментам. Позивач вказує, що з серпня 2011 року по теперішній час відповідач не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, матеріально не допомагає та не забезпечує сина. В подальшому, рішенням Шевченківського районного суд ум. Києва від 05.02.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки-розрахунку заборгованості по алімента розмір заборгованості [PERSON] становить 223903,43 грн. В ході примусового стягнення аліментів у виконавчому провадженні було встановлено, що відповідач працює в Національному авіаційному університеті, де отримує заробітну плату. Разом з тим, заборгованість по аліментам не сплачує, матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання не надає. Враховуючи, що син продовжує навчання у Київському інституті музики ім. Р.М. Глієра та є студентом денної форми навчання, при цьому відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, в тому числі після досягнення сином повноліття з 16.07.2016 року, позивач вказувала на необхідність стягнення аліментів за минулий час та позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] за період навчання у Київському інституті музики ім. Р.М.Глієра у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 17.07.2016 року до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 01 липня 2019 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 07 серпня 2019 року. 07.08.2019 року розгляд справи було відкладено на 16.09.2019 року. В судовому засіданні 16.09.2019 року позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. З приводу ухвалення заочного рішення у справі не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подавав, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.03.1997 року, яеий розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11. 2011 року (а.с .7). За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Залізничного (Солом`янського) районного суду м. Києва від 17.02.1999 року стягнуто з [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку. Рішенням Шевечнківського районного суду м. Києва від 28.07.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 06.10.2014 року, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: відділ державної виконавчої служби Шевечнківського районного управління юстиції в м. Києві про стягнення заборгованості по аліментам задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість у розмірі 282 672,02 грн. за період з 25.02.2013 року по 20.06.2014 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2015 року задоволено позов [PERSON] та позбавлено [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . Син сторін протягом всього часу проживав та проживає разом з позивачем. При цьому, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав та не надає, а в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дітей між сторонами не є можливим. Згідно довідки-розрахунку Шевечнківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, заборгованість по аліментам [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх доходів з лютого 2013 року станом на 16.07.2016 року (досягнення дитиною повноліття) становить 223 903,43 грн. Судом встановлено, що [PERSON] , навчався в Київському інституту музики ім. Р.М.Глієра, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою № 332/17 від 31.01.2017 року. (а.с. 26). Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. За ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Згідно довідки від 14.09.2018 року № 3399 Київського інституту музики ім. Р.М. Глієра, [PERSON] є студентом 1 курсу освітнього ступеня бакалав, спеціалізація "Народні інструменти" факультету виконавчього мистецтва та музикознавства Київського інституту музики ім. Р.М.Глієра, денної форми навчання, термін навчання до 30.06.2022 року (а.с 27). Навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому він потребує матеріальної допомоги. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком, доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців) не надав. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання у Київському інституті музики імені Р.М. Глієра у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходів), починаючи з 13.06.2019 року до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, а саме до [INFO] . Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів за минулий період з 17.07.2016 року, то дана вимога не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, в обгрунтування позовних вимог в цій частині позивач вказувала, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання сина в тому числі з 16.07.2016 року, а тому просила суд стягувати з відповідча аліменти починаючи з 17.07.2016 року. Частиною 2 статті 191 СК України, передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий не підтверджені доказами того, що починаючи з досягнення сином, який з 01.09.2014 року вже навчався в Київському інституті музики ім. Р.М.Глієра, повноліття вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. В даному випадку слід зазначити, що наявність заборгованості по сплаті аліментів, які були стягнуті з відповідача за рішенням суду до досягнення дитиною повноліття та невиконання відповідачем вказаного рішення суду не свідчить про те, що позивачем вживались заходи після досягнення сином повноліття щодо одержання аліментів з відповідача саме у зв`язку із його навчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана позивачем 13.06.2019 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial