Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису №58228, вчиненого05.10.2020р. нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Мороки С.М. від 18.06.2021 року відкрито провадження у справі (а.с.25). 19.07.2021 року позивач подав змінену позовну заяву (а.с.30-34), в якій просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача 15\~219,67 грн., як повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса. 23.09.2021 року розпорядженням керівника апарату суду №315 від 23.09.2021р. справу було передано на повторний автоматизований розподіл (а.с.53). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу від 23.09.2021 року дана справа була передана на розгляд судді Прінь І.П. (а.с.54). Ухвалою судді Прінь І.П. від 27.09.2021 року дана справи прийнята до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04.11.2021р. позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.59-64). Ухвалою суду від 08.11.2021 року було прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду (а.с.71). В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 27681,03 грн. зазначає, що вказаний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, а саме ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Жодних вимог від відповідача про погашення боргу позивач не отримував. Позивач вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис без оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис№58228, вчинений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславовичем, стягнути з відповідача 15\~162,13 грн., як повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, та стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 7816 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати по справі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч.8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Судом встановлено, що 07.07.2012 року між АТ «ВТБ Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №R53100292851B. 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №58228 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором№R53100292851B від 07.07.2012р. за період з 11.08.2020р. по 17.08.2020р. в розмірі 20\~668,05 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 15\~096,27 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5\~571,78 грн. та стягнення плати за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 21\~168,05 грн. (а.с.10). У виконавчому написі зазначено, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №R53100292851B від 07.07.2012 року, укладеним між ним і АТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане приватному нотаріусу Гораю. О.С., анульовано 18.02.2021 року. На підставі виданого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. 28.12.2020 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого напису нотаріуса (а.с.17). 12.03.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Військовій частині [NUMBER] у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 23\~953,86 грн. (а.с.40). Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати військової частини [NUMBER] №523 від 08.10.2021р. загальна сума, яка була утримана із заробітної плати [PERSON] за період з 01.04.2021р. по 01.10.2021р. становить 15\~162,13 грн. (а.с.65). Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами позивач посилався на те, що вказаний виконавчий напис було вчинено нотаріусом із порушенням вимог\~ЗУ «Про нотаріат»\~та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому вказаний виконавчий напис маж бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 1212 ЦК України стягнута з нього в примусовому порядку сума коштів у розмірі 15\~162,13 грн. підлягає стягненню з відповідача, як набута ним без достатньої правової підстави. Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного. За загальним правилом статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Також,\~ст.50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків: Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Саме тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17 та від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 р. по справі № 305/2082/14-ц, яка відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Позивач вказує на те, що виконавчий напис взагалі не містить інформації про надані нотаріусу документи, на підставі яких нотаріус дійшов висновку про безспірність заборгованості і наявності підстав для вчинення виконавчого напису. Дійсно, з виконавчого напису від 05.10.2020 року взагалі не вбачається, що нотаріусу були надані документи, які б свідчили про наявність заборгованості і її безспірність, а також документи, які б підтверджували направлення вимоги про погашення заборгованості боржнику і отримання ним такої вимог. За таких підстав, суд вважає, що безумовним фактом, який свідчить про не безспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем, з позивачем розмір заборгованості не узгоджувався і ним не визнається. Відповідно до ч.3 ст.\~12\~та ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14\~постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема й щодо доповнення Переліку документів новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України. Постановою Великою Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмолено у задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Таким чином, на сьогодні редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, незважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 05.10.2020 року, тобто після набрання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 законної сили, а отже на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та не чинним. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому стягнення не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису. Кредитний договір від 07.07.2012р. , укладений між ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON] нотаріально не посвідчувався (а.с.11-14), що унеможливлює стягнення боргу у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, вчинив виконавчий напис без дотримання умов його вчинення в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності розміру заборгованості боржника, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, із заробітної плати позивача в рахунок погашення заборгованості, визначеної у виконавчому написі від 05.10.2020 року, було утримано 15\~162,13 грн. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ\~«ФК «Аланд» \~суми в загальному розмірі\~15\~162,13 грн. було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст. 1215 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 15\~162,13 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1816,00 грн.(а.с.28,35). Згідно зі ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги №15/21 від 19.04.2021р., квитанції до прибуткового ордеру від 19.04.2021р., 04.11.2021р., акт виконаних робіт від 04.11.2021р. Згідно акту виконаних робіт до від 04.11.2021р. до Договору про надання правової допомоги від 19.04.2021р. №15/21 адвокатом Безух М.І. виконані наступні роботи: - підготовка та складання адвокатського запиту на отримання документів вартість робіт склала 1000,00 грн.; - підготовка та подача позову до суду вартість робіт склала 3000,00 грн.; - складання та подача до суду змінених позовних вимог одна година - вартість робіт склала 1000,00 грн.; - представництво інтересів в суді вартість робіт склала 1000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 6000,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Таким чином, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 7816,00 грн. (1816,00+6000,00).

Outcome: approved