Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

30 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, яким просила суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки при видачі трудової книжки та затримка розрахунку при звільненні за період з 17.10.2017 року по 19.06.2018 року в розмірі 67\~138 грн. 48 коп. (сума зазначена без утримання податків та інших обовязкових платежів). Свої вимоги мотивувала тим,що: - перебувала в трудових відносинах з Миколаївським професійним ліцеєм торгівлі та ресторанного сервісу до 17.10.2017 року; -17.10.2017 року було подано заяву до Миколаївського професійного ліцею про розірвання трудового договору з 17.10.2017 р. та звільнення її з посади керівника фізичного виховання за власною ініціативою внаслідок порушення законодавства про працю, проте наказом керівника останню було звільнено за прогул; -Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2018 року, зобовязано відповідача припинити трудові відносини з позивачем на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України за порушення роботодавцем законодавства про працю та внести відповідний запис у її трудову книжку; -08.05.2018 року відповідачем було внесено зміни до трудової книжки на підставі рішення суду, проте позивач отримала трудову книжку тільки 19.06.2018 року в супроводі державного виконавця, про що було складено відповідний акт про повернення трудової книжки та здійснено запис в журналі обліку видачі трудових книжок; -відповідачем було видано трудову книжку тільки 19.06.2018 року, у звязку з чим позивач просить стягнути середній заробіток під час затримки видачі трудової книжки; \~ \~ \~ \~Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вони заперечують проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі посилаючись на те, що: -позивач посилається на те, що відповідач не виконував добровільно Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04.10.2017 року, та не зазначала причин його не виконання; -28.04.2017 року був виданий наказ Наказ № 26/А про заборону допуску на територію ліцею осіб, які були звільнені, лише тоді, коли позивач разом із звільненими працівниками намагалися пройти на територію в неробочий час, з невідомою метою, що суворо заборонено, оскільки робочий час ліцею з 08-00 до 17-00; -17.10.2017 року позивачем було написано заяву про звільнення, і з цього дня вона більше не зявилася на робочому місці, у звязку з чим її було звільнено за прогул; -наказом № 94 К/РТ від 08.05.2018 року було виконано рішення суду від 22.01.2018 року в частині внесення запису до трудової книжки, про що позивача було повідомлено листом, проте позивач з`явилася за трудовою книжною лише 19.06.2018 року; -позивач зазначає, що відповідачем безпідставно утримувалася трудова книжка, що спростовується листами в матеріалах справи; Позивачем було направлено до суду відповідь на відзив, згідно якої вона вказувала, що: -відповідач спростовуючи факт безпідставного утримання трудової книжки у відповідача посилається на те, що нібито представником трудового колективу [PERSON], було запропоновано зявитися на засідання комісії щодо зясування фактів, проте не зрозуміло яких саме; -відповідач виконував рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2017 року у цивільній справі за № 489/5871/17, яким було встановлено факт неналежного звільнення, внаслідок чого був складений акт державного виконавця 03.11.2017 року про отримання трудової книжки; -відповідач посилається на те, що ними здійснено запис до трудової книжки про звільнення від 17.10.2017 року, було здійснено лише 08.05.2018 року в межах виконання рішення; - відповідачем не надано доказів про направлення поштового повідомлення щодо отримання трудової книжки. 27 серпня 2018 року Ухвалою суду було відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 14 вересня 2018 року Ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання про перехід зі спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в загальне позовне провадження. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Миколаївським професійним ліцеєм торгівлі та ресторанного сервісу. Рішенням Ленінського районного суду м, Миколаєва від 22.01.2018 року, позов [PERSON] було задоволено частково, а саме зобовязано Миколаївський професійний ліцей торгівлі та ресторанного сервісу видати наказ про припинення трудових відносин з [PERSON], з 17 жовтня 2017 року на підставі ч.3 ст. 38 КзпП України за порушення роботодавцем законодавства про працю та внесення відновного запису у її трудову, а також стягнули вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку з вирахуванням відповідних податків та інших обовязкових платежів. Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 03.05.2018 року, Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2018 року залишено без змін. Так, у вищезазначеному рішенні встановлено, що 17.10.2017 року позивач звернулася до директора Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу із заявою про розірвання трудового договору з 17.10.2017 року та просила звільнити її з посади керівника фізичного виховання за власним бажанням внаслідок порушення керівництвом ліцею законодавства про працю через винесення незаконного наказу № 55к/тр від 02.04.2017 р., а також про виплату їй вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку. На теперішній час Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2018 року, набрало законної сили. Відповідно до наказу № 94-К/ТР від 08.05.2018 року виданого Миколаївським професійним ліцеєм торгівлі та ресторанного сервісу було внесено зміни до трудової книжки [PERSON], а саме керівника фізичного виховання звільнено з 17.10.2017 року за власним бажанням на підставі згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було складено акт від 19.06.2018 року, про виконання рішення суду та отримання трудової книжки [PERSON], про що було поставлено підпис до журналу обліку про видачу трудової книжки. Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що 08.05.2018 року було виконано рішення Ленінського районного суду від 22.01.2018 року, в частині внесення запису до трудової книжки позивача, про що вона була повідомлена. Проте, позивач заявилася до ліцею тільки 19.06.2018 року в супроводі державного виконавця про що було складено акт. \~Однак, твердження представника відповідача про те, що позивач була повідомлена про можливість зявитися до ліцею та забрати трудову книжку, не знайшло свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про направлення таких листів. До того ж, у трудових спорах обов'язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця, а не на працівника. Посилання відповідача на Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 04.10.2017 року, акт державного виконавця від 03.11.2017 року про виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та внесення відомостей до трудової книжки, не можуть братися до уваги, оскільки ці докази були дослідженні при розгляді іншої справи та не відносяться до предмету спору по даній справі. Що стосується доводів відповідача стосовно того, що стягнення середньої заробітної плати за час затримки при видачі трудової книжки, є подвійним стягненням, оскільки рішенням у цивільних справах №489/2349/17 та № 489/5871/17 було повністю поновлено права позивача та здійснено захист порушеного права у сфері трудових відносинах у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, проте суд відноситься до них критично, так як ці рішення стосуються іншого предмету спору, де предметом спору є поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог\~ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. За правилами\~ст. 48 КЗпП України\~основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка, а\~ст.47 цього Кодексу\~передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~ст. 116 КЗпП України. Відповідно до п. п. 2.4, 2.5 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до п. 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Частиною 4\~ст. 235 КЗпП України\~передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, для застосування цієї норми необхідна наявність таких умов: затримки у видачі трудової книжки; вини власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Відповідно до п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки за затримку при звільненні за період з 17.10.2017 р. по 19.06.2018 року в розмірі 67\~138 грн. 48 коп. (кількість місяців х на суму середнього заробітку за останні два місяця). Відповідно до довідки № 41 від 07.08.2017 року виданого Миколаївським професійним ліцеєм торгівлі та ресторанного сервісу, середній заробіток [PERSON] становить за день 390 грн. 94 коп. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Відповідно до пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна(годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної\~плати\~за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З огляду на викладені положення законодавства, середній заробіток позивача за весь час затримки при видачі трудової книжки та затримка розрахунку при звільненні за період з 17.10.2017 року по 19.06.2018 року (390 грн. 34 коп. х 167 днів) складає 65\~186 грн. 78 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial