Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 21 липня 1990 року перебуває у шлюбі з відповідачем. У них народився один спільний син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином не забезпечує сина матеріально. У зв`язку з наведеним, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Ухвалою від 11.11.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 16.11.2020, 24.11.2020 надав відзив у якому позов визнав частково та погодився на стягнення з нього аліментів на утримання сина в сумі 3000 грн щомісячно (а.с. 22-23, 31). Позивач копію відзиву отримала 23.11.2020, відповіді на нього суду не надала (а.с. 24, 33). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 21.07.1990 перебувають у шлюбі (а.с. 6). У них народився один син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивача (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~- батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що позивач працює і її середньомісячна заробітна плата за 7 місяців 2020 року становила 7322 грн 18 коп. (а.с. 12-13). Відповідач також працює монтером колії АТ «Укрзалізниця» РФ ПЗЗ ВП Жмеринська дистанція колії і його середньомісячна заробітна плата за 6 місяців 2020 року становила 11867 грн 88 коп. Неповнолітній [PERSON] з 01.09.2018 навчається на денному відділенні Технологічно-промислового фахового коледжу Вінницького національного аграрного університету по спеціальності «Харчові технології» за державною формою навчання (а.с. 11). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В даному випадку у разі задоволення позову [PERSON] у повному обсязі з відповідача стягуватимуться аліменти в розмірі, що становитиме: 5000 / 11867,88 = 0,42 = 42/100 його середньомісячного доходу, тобто, майже половина. З положень ст. 183 СК України вбачається, що допустимим розміром аліментів, які можуть стягуватися на одну дитину є 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. 1/4 заробітку (доходу) [PERSON] становить: 11867,88 / 4 = 2966 грн 97 коп. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач визнав позов частково та погодився сплачувати аліменти в сумі 3000 грн щомісячно, що значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину встановлений законом, суд, враховуючи його розмір доходу вважає правильним задоволити позов частково саме у вказаному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у даній справі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Таким чином, зважаючи на щомісячний розмір заробітної плати відповідача та заявлену позивачем вимогу стягувати з того на її користь аліменти в розмірі 5000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, ціна позову в даному випадку становить: 5000 грн * 6 = 30000 грн за що, позивач, у разі б не звільнення її від сплати судового збору Законом України «Про судовий збір», при зверненні до суду повинна була б сплатити 840 грн 80 коп. судового збору (п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам: 3000 * 6 * 840 грн 80 коп. / 30000 грн = 504 грн 48 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial