Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

09.04.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка сталась 09.12.2019 року йому були завдані відповідачем збитки у розмірі 41761,35 грн., які відповідачі добровільно відмовляються відшкодовувати. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2020 року відкрито провадження.. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що пошкоджені частини автомобіля потребують заміні, а тому не впливають на зовнішній вигляд автомобіля. Представник відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що висновок не спростовує аварійний сертифікат, позивач погодився на страхове відшкодування. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із таких підстав. Судом встановлено, що 09 грудня 2019 року, близько 15.33 год., відповідач [PERSON] рухаючись по вул. Ак. Вільямса, в м. Одесі, напроти буд.59/8, керуючи автомобілем ТАТА LPT 613, реєстраційний номер [NUMBER] , в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 10.01.2020 року Київський районний суд м. Одеси виніс постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (Зазначеною постановою суду відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Автомобіль Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 08.10.2019 на праві власності належить позивачу [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №07- 20 від 09.01.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, яка відбулася 09.12.2019р. визначається рівною 53629 (п`ятдесят три тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 83 копійки. За вказаний звіт Позивачем було сплачено суму у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп., що підтверджується копією квитанції від 24.12.2019 року На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК Альфа-Гарант», відповідно до полісу ОСЦПВНТЗ серії AM № 9888843 який був дійсний на момент ДТП, на підставі Закону України «Пре обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 11 грудня 2020 року позивачем до ТДВ «СК Альфа-Гарант» , були подані заяви про страхове відшкодування з усіма необхідними документами, 03 березня 2020 року відповідач ТДВ «СК Альфа-Гарант» на підставі вище вказаних документів сплатив Позивачу страхове відшкодування у розмірі 11868 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 48 копійок, що не заперечувалось сторонами. Згідно ст.1166 Цивільного кодекс у України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України) Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; (частина 1 статті 1188 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Порядок відшкодування\~шкоди пов`язаний\~з пошкодженням\~транспортного засобу\~закріплений у\~ст.\~29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~де вказано,\~що у\~зв`язку\~з пошкодженнямтранспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. При вирішені даного спору суд приймає до уваги наданий стороною позивача висновок №07-20 від 09.01.2020, який є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує розмір завданої позивачу матеріальної шкоди, оскільки, останній, відповідає вимогам встановлених вимог та правил, та доказів зворотному з боку відповідача суду не надано. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами розмір відшкодування в сумі 11868,48 грн., який було фактично виплачено за страховим актом, оскільки, з аварійного сертифікату не вбачається яким чином та за якою методикою вираховувалась вказана сума, тому судом визнаються не допустимими та відкидаються, як такі що не підтверджують поза розумним сумнівом достовірний розмір завданої позивачу шкоди. Крім того, суд звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи на підтвердження своїх заперечень, - не було заявлено клопотань в частині призначення у справі судової експертизи з визначення дійсної вартості завданого позивачу матеріального збитку та не спростовано надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог. Разом з тим, стороною позивача в ході розгляду справи доведено розмір завданого матеріального збитку в сумі 53629,83 грн., що підтверджується висновком №07-20 від 09.01.2020, який суд вважає належним та допустимим доказом у справі, та який покладається судом в основу визначення суми завданого матеріального збитку позивачу при вирішенні даного спору, а також суд звертає увагу на те, що в ході розгляд справи стороною відповідача дану оцінку належними та допустимими доказами не спростовано. Враховуючи викладене в сукупності, приймаючи до уваги викладені вище вимоги закону та вартість матеріального збитку, завданого позивачу, суму страхового відшкодування, яка вже виплачена страхувальником позивачу, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 29089,83 грн., яка розрахована судом наступним чином: 4507,00 грн. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 4979,39 грн. (вартість матеріалів) + 31471,92 грн. (39339,90 ПДВ 20%) (вартість нових складників) за мінусом 11868,48грн. (сума фактичної виплати відшкодування страховиком). Відповідно до п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Статтею 1194 ЦК України передбачено особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону також виключав виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Саме такі правові висновки наведені в Постанові ВСУ № 6-49цс14 від 04 червня 2014 року. З висновку експерта №07-20 від 09.01.2020 року вбачається, що втрата товарної вартості складає 4803,54 грн., доказів того, що автомобіль не зазнав погіршення зовнішнього вигляду, а лише були замінені окремі деталі судові відповідачем не надано. Оскільки страховиком відповідно до п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується втрат товарної вартості, то обов`язок по виплаті різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди лежить на відповідачі [PERSON] та яка складає: 4803,54 грн. = 53 629,83 грн. грн. (матеріальний збиток)- 48 826,29грн. (страхове відшкодування) Отже відповідач [PERSON] повинен виплатити позивачу матеріальну шкоду у розмірі 4803 ( чотири тисячі вісімсот три) гривні 54 копійки. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 682,39 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial