Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

06 грудня 2017 року [PERSON] подала до Томашпільського районного суду даний позов, в якому просить збільшити розмір стягнення аліментів визначений рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2014 року та стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів (заробітку) доходів відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду. Позов обґрунтовано наступним. Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2014 року позивач отримує аліменти від [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 вересня 2014 року. Позивач зазначає, що на даний час на законодавчому рівні визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач матетірально забезпеченний та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки працює в ПАТ ПУ «Поділля» смт. Крижопіль Крижопільського району Вінницької області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в позовній заяві просить справу слухати у її відсутності в звязку з виїздом на роботу за межі України. Відповідач [PERSON] в судове засідання\~ не зявився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої справу просить розглядати без його участі, позовні вимоги визнає частково. Зазначив, що згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, у мінімальному розмірі визначеному законом, оскільки ніде не працює, в підтвердження чого надав копію трудовї книжки. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст.129 Конституції України\~судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України особа має право на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 09 вересня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Нетребівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, який було розірвано рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2010 року (а.с.3). Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьками записані сторони (а.с.4). Згідно довідки № 573 від 08 листопада 2017 року виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради [PERSON] про те, що на її утриманні знаходиться дочка [PERSON], 22 трваня [INFO] (а.с.5). На підставі виконавчого листа у справі № 146/1443/14-ц від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], на користь [PERSON], яка проживає [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 50 (пятдесят) гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 12 вересня 2014 року (а.с.8). Згідно довідки № [NUMBER] від 21 листопада 2017 року, виданої ПрАТ «ПК «Поділля», [PERSON] працює в ПрАТ «ПК «Поділля», займає посаду підсобного робітника та отримує заробітну плату (а.с. 6). Проте, як вбачається з наданої відповідачем копії трудової книжки, 21 грудня 2017 року останнього було звільнено із займаної посади (а.с.17). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3\~ст. 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1\~ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених\~ст. 184 Сімейного кодексу України\~(коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» за пoданням Міністерства фінансів. Так, статтею сьомою даного Закону встановлено такі прожиткові мінімуми: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 травня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них. Відповідно до п.п.3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як було встановлено, на підставі рішення Томашпільського районного суду від 25 вересня 2014 року аліменти із відповідача стягувалися в твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшеню з твердої грошової суми у розмірі 300 грн на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Суд дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов»язку обох батьків утримувати дитину, враховуючи те, що аліменти на дитину стягуються, відповідач записаний батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження, інтереси самої неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини, доцільно змінити розмір аліментів, визначених рішенням Томашпільського районного суду від 25 вересня 2014 року, а тому позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно\~Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600,00 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 640,00 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 640,00 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial