Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У червні 2020 року дочірнє підприємство «Київгазенерджи» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач є споживачем природного газу, постачання якого з 01.07.2015 року здійснюється на підставі пропозиції укласти договір оферти, що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опублікованого 26.06.2015 року у газеті «Сегодня» за №116. Всі побутові споживачі, які продовжили після 30.06.2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «Київгазенерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30.06.2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладання вказаного договору. У разі якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015 року то він є таким, що з 01.07.2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання. Типовий договір про надання послуг з газопостачання є договором приєднання, відповідно до ст.ст. 12, 40 Закону України «Про ринок природного газу» затверджений Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 року і є договором приєднання, укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживачів до умов цього договору і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання до цього договору, та/або сплати рахунка, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Фактом згоди на приєднання (акцептування) договору постачання природного газу є фактичне споживання природного газу відповідачем, однак, через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 32955,45 грн. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22.06.2020 року підсудність справи визначено за Подільським районним судом міста Києва. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02.09.2020 року відкрито спрощене провадження у справі, встановлено строк відповідачу для подання відзиву. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник позивача подав клопотання про розгляду справи за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечив, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. 19.07.2021 року представником позивача подано до суду письмові пояснення, у яких зазначено, що з урахуванням часткової сплати, станом на 19.07.2021 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 6398,95 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є споживачем природнього газу, постачання якого з 01.07.2015 року здійснює ДП «Київгазенерджи» на підставі ліцензії АЕ №299069 від 26.06.2015 року. У газеті «Сегодня» №116 26.06.2015 року опубліковано пропозицію укласти договір (оферти), яка містить істотні умови про надання послуг газопостачання, який затверджений КМУ №398 в редакції постанови КМУ від 02.03.2015 року №74 (а.с. 5-6). Вказаний типовий договір постачання природнього газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником та є однаковим для всіх побутових споживачів України. Згідно п. 4.6. договору, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць, плата за надані послуги протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. 07.06.2019 року в «Газеті по-українськи» №43 були опубліковані зміни до умов Типового договору, зокрема, пункт 4.6 Договору доповнено, остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюється 25 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку не проведення розрахунків до 25 числа місяця наступного за розрахунковим, з 26 числа місяця наступного за розрахунковим умови Договору в частині проведення розрахунків, вважаються порушеними у зв`язку з чим постачальник здійснює нарахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (а.с. 7-11). У зв`язку з порушенням порядку розрахунків встановленого договором та правилами станом на 19.07.2021 року у відповідача наявна заборгованість, з урахуванням письмових пояснень представника позивача, у розмірі 6398,95 грн., яка складається із: 772,06 грн. - пеня; 1638,22 грн . - 3% річних; 3988,67 грн. - інфляційні втрати. Згідно із п. 1 Договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачеві, членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, житловому будинку, для побутових потреб, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати за надані послуги з газопостачання за встановленими цінами у строки та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п. 3 Договору споживач розраховується з постачальником за надані послуги з газопостачання за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Доказів про те, що відповідачем здійснювалась в повному обсязі оплата за житлово-комунальні послуги матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про те, що розмір заборгованості не відповідає дійсності. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси , передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved