Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

07.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У судове засідання позивач не зявилася; через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 24). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов про стягнення аліментів визнав частково. Останній зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з його доходу, оскільки на даний час проживає з батьками, які є пенсіонерами та мають хронічні захворювання і змушений їм допомагати матеріально. Крім того, вказав, що сам має незадовільний стан здоровя після служби в зоні проведення АТО і змушений лікуватися, тому просив суд визначити розмір аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. Також долучив письмові заперечення (а.с. 28-30). Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши надані докази у справі, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до\~ ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами шлюб розірвано рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28.09.2016 року (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20.01.2011 року Виконавчим комітетом Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області, з якого вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], яка народилася 06.01.2011 року (а.с. 6). З копії довідки № 2478, виданої 07.11.2016 року Виконавчим комітетом Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що малолітня донька [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] у с. Висока Піч, вул. Нова, буд. 6, Житомирського району Житомирської області (а.с. 4). З довідки №2, виданої 03.01.2017 року Амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Висока Піч Житомирського району вбачається, що [PERSON], [INFO], перебуває на «Д» обліку; має діагноз: хронічний тонзиліт, аденоїди, також потребує санаторно-курортного лікування (а.с. 25). З довідки №1, виданої 03.01.2017 року Високопічською школою мистецтв, вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається у о-му класі хореографії (а.с. 26). Відповідно довідки № 68, виданої 05.01.217 року Виконавчим комітетом Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31). Також до матеріалів справи долучено медичні документи, з яких вбачається, що зазначені вище особи є пенсіонерами (а.с. 32, 33) та мають певні хронічні захворювання (а.с. 34, 35, 36, 37). Але ні позивачем, ні його представником не надано до суду належних доказів щодо утримання безпосередньо відповідачем [PERSON] та [PERSON], як і не надано доказів того, що зазначені особи є його батьками. З копії довідки №7 для однржання путівки на санаторно-курортне лікування, виданої 12.01.2017 року Комунальною установою «Центральна районна лікарня» вбачається, що відповідач потребує санаторно-курортного лікування з метою лікування захворювання серцево-судинної та нервової систем після АТО (а.с. 38). Відповідно до Витягу з Наказу Міністерства оборони України від 25.04.2016 року № 102 відповідач [PERSON] проходив службу у зоні АТО (а.с. 39, 40). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі\~ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач має задовільний стан здоровя, є працездатним та отримує дохід, проживає з батьками пенсіонерами, також враховуючи стан здоровя дитини, суд вважає необхідним призначити стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.11.2016 року. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до\~ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial