Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Акціонерне Товариство "Акцент-Банк"звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.12.2018 року (далі кредитний договір), укладеним у вигляді заяви між позивачем і [PERSON] разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, грошові зобов`язання відповідно до умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконуються, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 17.10.2020р. становить 29220,00 грн. та складається з наступного: 13976,22 грн. - заборгованість за кредитом; 15243,78 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Снятинського районного суду від 12.11.2020 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. В позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що 03.12.2018р. між ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який в будь-який момент має право змінити (зменшити або збільшити) його. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір. Згідно Договору відповідач зобов`язався: - відповідно до п. 2.1.1.5.5- погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором; - слідкуватим за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.5.6 на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту. Згідно п. 2.1.1.12.2.1 Договору, у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором, відповідач сплачує Банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки, визначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відпоаідно до п. 2.1.1.12.10 Договору Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань у цілому або в певній Банком частці у разі невиконання Клієнтом та/або довіреною особою Клієнта своїх боргових або інших зобов`язань за цим договором. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.12.2018р. вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, яка станом на 17.10.2020р. становить 29220,00 грн. та складається з наступного: 13976,22 грн. - заборгованість за кредитом; 15243,78 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та невиконання зобов`язань, що випливають з нього. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банку» передбачено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено строк користування кредитом - 20 років, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, розмірах і порядках нарахування. А тому, суд вважає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03.12.2018р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.11.2020р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Конституційний Суд України у рішенні у справі від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із [PERSON] позивач АТ «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Отже, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 13976 грн. 22 коп., а саме: 13976 грн. 22 коп. - заборгованість за тілом кредиту. В решті позову слід відмовити. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено, а саме в розмірі 1004 грн. 93 коп. На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial