Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 300 грн. є недостатньою при тому, що прожитковий мінімум з часу ухвалення судом рішення підвищився. Матеріальний стан відповідача покращився, а її погіршився, у зв`язку підвищенням витрат на утримання сина, який повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні, зростанням цін на одяг та харчування. Відповідач ухиляється від надання будь-якої додаткової матеріальної допомоги, аліменти не сплачує та не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання сина та забезпечення його усім необхідним для нормального розвитку та життя. В судове засідання сторони не прибули. В письмових заявах просили справу слухати без їх участі. Позивач - позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у своїх письмових поясненнях позицію щодо заявлених позовних вимог не висловив, пояснив, що у зв`язку з війною у країні втратив роботу, має іншу родину та виховує ще трьох неповнолітніх дітей. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України). Судом установлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач сплачує на користь позивача аліменти, присуджені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 05.02.2009 на підставі виконавчого листа №2-307/09, виданого 26.02.2020, в розмірі 300 грн. щомісячно. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 01.07.2020 - 2 318 грн., з 01.12.2020 - 2395 грн. Позивач на підтвердження своїх доводів зазначала, що її син повністю перебуває на її утриманні, а доходів які вона отримує разом з присудженою сумою аліментів в розмірі 300 грн. недостатньо для забезпечення дитини усім матеріально-необхідним, належним рівнем життя, розвитку, навчання та проведення дозвілля. В той же час слід відмітити, що розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін стягується з відповідача в розмірі, меншому за мінімальний розмір, передбачений ч.2 ст.182 СК України (300 грн. становить біля 13 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років). Таким чином, визначений у 2009 році розмір аліментів в сумі 300 грн. з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітнього сина сторін. Зазначена обставина є підставою для зміни розміру аліментів. Також сімейний стан відповідача з часу ухвалення судового рішення змінився, він вдруге одружився та в нього народилось троє неповнолітніх дітей. Однак, ні наявність інших дітей, ні будь-які воєнні дії на сході країни, не можуть бути підставою для звільнення відповідача від утримання усіх його неповнолітніх дітей. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільного сина сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Відповідач є здоровою молодою особою 36 років, офіційно не працює і при цьому на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває та не вчиняє будь-яких дій щодо пошуку роботи. Крім того, з урахуванням того, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні неповнолітнього сина, має високу заборгованість по аліментах, не створює всі необхідні умови для його розвитку і життя, а також беручи до уваги визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років та потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, - суд приходить до висновку, що останній спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові. Це відповідатиме як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 з дня набрання рішенням законної сили. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved