Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Торезантрацит» про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1983 року по 2011 рік він працював на підприємствах вугільної промисловості з повним робочим днем під землею. При виконанні трудових обов'язків на підприємстві відповідача він отримав професійне захворювання, про що складено акт по формі П-4 № 60 від 15 листопада 2011 року. 20.12.2011 року висновком МСЕК йому вперше визначено 40% втрати працездатності і встановлена третя група інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням з датою переогляду 20.12.2012 року. Встановлені додаткові види допомоги - медикаментозне лікування і санаторно-курортне лікування. 19.12.2011 року він був звільнений з підприємства відповідача у зв'язку з виходом на пенсію, хоча основною причиною звільнення була неможливість продовження роботи в підземних умовах за станом здоров'я. 22.01.2013 року висновком МСЕК йому повторно визначено 30 відсотків втрати працездатності з 01.01.2013 року безстроково. Встановлені додаткові види допомоги - медикаментозне лікування і санаторно-курортне лікування. В зв'язку з отриманим професійним захворюванням в його житті відбулися різкі зміни. Йому протипоказана важка фізична праця, контакт с пилом, він не може продовжувати працювати у будинку як раніше. В зв'язку з постійними болями (задишкою) він не може надавати фізичну допомогу в огороді, не може вести повноцінне життя, брати участь в різних заходах, проводити своє дозвілля з друзями. Через отримане профзахворювання, він іспитує фізичні і моральні страждання, оскільки при зміні погодних умов настає загострення, погіршується його стан здоров'я. Постійне відчуття фізичного страждання і дискомфорту являється наслідком профзахворювання. Згідно приписів лікарів йому рекомендовано уникати переохолоджень, важких фізичних навантажень, у зв'язку з цим він повинен постійно проходити курси реабілітаційного лікування, що викликає додаткові труднощі і необхідність вишукувати кошти на лікування. Внаслідок отриманого профзахворювання він отримав як матеріальну так моральну шкоду. Завдану йому професійним захворюванням моральну шкоду позивач оцінює в 12 000 грн. Просить стягнути з відповідача у відшкодування завданої йому моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 12 000 грн. Позивач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує, просить їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача ДП "Торезантрацит" - Бережний Р.В., який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві указав, що позовні вимоги він не визнає, просив суд врахувати той факт, що позивач був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням, а не за станом здоров'я, що позивач більше чотирьох років працював на підприємстві, яке не входить до складу ДП «Торезантрацит». Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Матеріалів справи достатньо для розгляду справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із трудовою книжкою позивач тривалий час працював на підприємствах відповідача ДП «Торезантрацит» з повним робочим днем під землею. Звільнений з підприємства відповідача 19.12.2011 року відповідно до наказу № 238/к від 19.12.2008 року за ст.38 КЗпП України, за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком (а.с.3-7). Згідно медичного висновку ЛЕК комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» № 2337 від 11.11.2011 року позивачу встановлено діагноз основний: Хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, помірна течія. Ускл.: Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійне, встановлено вперше. Рекомендовано «Д» нагляд і лікування за місцем проживання з приводу профзахворювання у пульмонолога, терапевта. Санаторно-курортне лікування в санаторіях пульмонологічного профілю (а.с12). На підставі повідомлення про професійне захворювання (а.с. 17), на підприємстві відповідача проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за результатами якого складено акт по формі П-4 від 15.11.2011 року №60 (а.с.16). Згідно з випискою із акту огляду МСЕК № 045860 від 20.12.2011 року при первинному огляді 20.12.2011 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 40% з 07.12.2011 року по 01.01.2013 року в зв'язку з профзахворюванням. Дата переогляду 20.12.2012 року. Рекомендовано медикаментозне і санаторно-курортне лікування (а.с.14). Згідно з випискою із акту огляду МСЕК № 130316 від 22.01.2013 року при повторному огляді 22.01.2013 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 30% з 01.01.2013 року безстроково в зв'язку з профзахворюванням. Рекомендовано санаторно-курортне і медикаментозне лікування (а.с.15). Відповідно до ст.ст.1,3,21,43ч.4, 46ч.1 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про охорону праці» від 14.10.1992 року охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Відповідно до ст.13 цього закону роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до ч.3 ст.153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин механізмів, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Статтею 158 КЗпП України передбачено, що власник зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, засобів механізації та автоматизації виробництв, позитивного досвіду з охорони праці. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. № 4 (із змінами) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або без діями інших осіб. Судом встановлено, що позивач тривалий час працював на підприємствах відповідача - ДП «Торезантрацит», на роботах з повним робочим днем під землею. За період роботи у шкідливих і небезпечних умовах праці у позивача виникло професійне захворювання. В результаті огляду на МСЕК 20.12.2011 року позивачу вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності з 07.12.2011 року по 01.01.2013 року у зв'язку з професійним захворюванням. Визначено потребу в медикаментозному і санаторно-курортному лікуванні. При повторному огляді на МСЕК 22.01.2013 року позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 30% з 01.01.2013 року безстроково в зв'язку з профзахворюванням. Рекомендовано санаторно-курортне і медикаментозне лікування. В результаті професійного захворювання позивач відчуває фізичний біль, через що страждає, вимушений постійно лікуватись, у нього порушені нормальні життєві зв'язки, він не може продовжити активне життя (виконання домашньої фізичної роботи, зайняття спортом, активний спосіб відпочинку на вихідних та відпустці разом з сім'єю та друзями), у зв'язку з цим порушена його психіка, він страждає, переживає. Порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи викладене, а також сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, що узгоджуються між собою, суд дійшов висновку, що порушено право позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, через що він отримав професійне захворювання. У зв'язку з чим позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає: у фізичних стражданнях через відчуття фізичного болю; у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я і необхідністю постійного лікування, у зв'язку з встановленням йому первинно 40% втрати професійної працездатності, а при повторному огляді - 30 % у зв'язку із професійним захворюванням, позивач зафіксований на своїх почуттях у зв'язку з таким станом здоров'я, що викликає у нього почуття неповноцінності, спричиняє йому страждання; у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного життя, неможливість працювати за отриманою професією, виконувати домашню роботу; у моральних стражданнях у зв'язку з неможливістю продовження реалізації своїх звичок та захоплень, мати повноцінне сімейне життя. Для організації свого життя й життя своєї родини позивачу потрібно докладати додаткові зусилля. Тому суд вважає, що у позивача є право вимагати відшкодування моральної шкоди у зв'язку із спричиненням професійного захворювання, що порушення законних прав позивача призвело його до моральних страждань, його вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на матеріальному законі і знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до діючого законодавства, втрата працездатності, що встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про заподіяння моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. Обов'язкове ж призначення МСЕК для встановлення факту заподіяння моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів. Позивач тривалий час працював на підприємстві відповідача. Згідно із актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.11.2011 року №60, складеним на підприємстві відповідача, професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: недосконалість технологічних процесів виїмки й транспортування гірської маси. Низька ефективність пилеподавлення. Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: до 10%, середній 60-80 мг/куб.м., максимальний 210-280 мг/куб.м., загазованість повітря робочої зони шкідливими речовинами (концентрація речовин та їх гранично допустима концентрація): підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони: +18+20 0С, рівень шуму: 90-95 дБА, рівень загальної та локальної вібрації: 114-115 дБ у професії прохідник, рівень вологості та рухомості повітря: 80-85 %, 1,2-2,5 м/с, рівень фізичного перевантаження: важкість праці - 3 клас 1-2 ступінь. За наведених обставин, суд оцінює доводи представника відповідача, наведені у спростування позовних вимог, як безпідставні. Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену йому професійним захворюванням, що право позивача на відшкодування вказаної шкоди виникло з дня встановлення позивачу вперше стійкої втрати працездатності у зв'язку із професійним захворюванням у розмірі 40% - висновком МСЕК від 20.12.2011 року, у термін, коли набрав чинності ЗУ №717-У від 23.02.2007р., яким виключені статті ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності», що регламентували порядок відшкодування потерпілим на виробництві моральної шкоди, передбачали відшкодування моральної шкоди ВВД ФССНВВ. Конституційний Суд зазначив, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника (роботодавця). Професійне захворювання у позивача виникло у зв'язку з порушенням ЗУ «Про охорону праці» і не застосуванням роботодавцем заходів захисту робітників. За таких обставин необхідно застосувати ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, підстави відповідальності за завдану шкоду та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Тому з ДП «Торезантрацит», який є належним відповідачем по справі, підлягає стягненню моральна шкода у зв'язку з ушкодженням здоров'я позивача, заподіяного професійним захворюванням. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне врахувати конкретні обставини по справі: обставини хвороби позивача у зв'язку з професійним захворюванням, перенесені при цьому фізичний біль та страждання; тяжкість діагнозу захворювань; встановлення МСЕК вперше 40% втрати професійної працездатності з 07.12.2011 року по 01.01.2013 року, а в подальшому 30% втрати працездатності з 01.01.2013 року безстроково у зв'язку із професійним захворюванням, обмеження у праці та необхідність подальшого лікування. Позивач не має можливості повноцінно займатися фізичною працею. Необхідно врахувати велике значення негативних змін, які відбулися у нього в житті та в житті його сім'ї (вся фізична праця по дому та подвір'ю лягла на дружину, позивач не може як раніше матеріально забезпечувати сім'ю, проводити вільний час). Необхідно врахувати, що позивачу приходиться докладати значних зусиль по організації свого життя та життя сім'ї, що його моральні страждання носять тривалий та значний характер. Ті зміни, які наступили у його здоров'ї, житті є дуже значними. Моральна шкода, яка заподіяна позивачу, порушила основні особисті права позивача: право на життя, право на охорону здоров'я, тощо. Заподіяна моральна шкода визначена позивачем у розмірі 12000 грн., суд вважає, що позивачу заподіяні істотні моральні страждання, які підлягають відшкодуванню, однак, позов у цій частині завищений і підлягає частковому задоволенню у сумі 10 500 грн., з урахуванням вказаних конкретних обставин справи. Таким чином, стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 10 500 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України з ДП «Торезантрацит» підлягає стягненню в дохід Торезького УК (м.Торез) 22030001 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial