Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

24 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що у період з 16 вересня 2013 року по 16 січня 2014 він працював на посаді експедитора транспортного в ТОВ «Локнянське-БСР» по строковому трудовому договору після чого був звільнений з роботи за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. 17 січня 2014 року його знову було прийнято на роботу до ТОВ «Локнянське-БСР» на посаду майстра, а 14 лютого 2014 року він був звільнений з роботи у зв'язку з закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України. У подальшому 20 травня 2014 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Локнянське-БСР» на посаду старшого майстра за безстроковим трудовим договором та 07 жовтня 2014 року був звільнений з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. З початку серпня 2014 року по середину вересня 2014 року, коли він працював старшим майстром, то поряд зі своєю основною роботою виконував додаткову роботу за іншою посадою - експедитора транспортного, зокрема: оформлював електронні заявки на навантаження вагонного транспорту та погоджував їх із Укрзалізницею, організовував та забезпечував проведення різних експертиз щодо якості зернових, які відвантажувались, забезпечував оформлення необхідних супровідних документів на вантаж як в паперовому так і в електронному вигляді, пломбував навантажені залізничні вагони та іншу роботу. За домовленістю з директором ТОВ «Локнянське-БСР» [PERSON] за вказану додаткову роботу за суміщенням посад йму повинна була здійснюватись оплата в розмірі 2000 гривень, якої в подальшому здійснено не було. Відповідно ТОВ «Локнянське-БСР» не зробило необхідних виплат щодо його загальнообов'язкового страхування. Натомість, 24 вересня 2014 року йому згідно наказів № 65 від 24 вересня 2014 року була винесена догана за порушення трудової дисципліни, а протягом двох днів - 25 і 26 вересня 2014 року його чотири рази було притягнено до дисциплінарної відповідальності наказами № 67 від 25 вересня 2014 року, № 70 від 26 вересня 2014 року, № 71 від 26 вересня 2014 року, № 72 від 26 вересня 2014 року. Вказані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності є незаконними, оскільки він не порушував трудову дисципліну та не вчиняв дисциплінарного проступку, а директор [PERSON] навіть не провів службового розслідування для встановлення його вини. Крім того, згідно трудового розпорядку та посадових інструкцій на підприємстві ТОВ «Локнянське-БСР» було встановлено п'ятиденний робочий тиждень та восьмигодинний робочий день, але незважаючи на це, в порушення законодавства, перебуваючи на посаді старшого майстра він був змушений за вказівкою директора [PERSON] працювати в вихідні дні та понадурочне. Так, він працював в вихідні дні: 30 червня 2014 року вісім годин, святковий день 28 червня 2014 року; 30 серпня та 31 серпня 2014 року, він працював по чотири години кожного вказаного дня, 20 вересня 2014 року він працював вісім годин. Також він працював понаднормово, а саме 18 червня та 20 червня 2014 року працював не по вісім годин в день, а по десять годин в день, тобто тривалість роботи понаднормово становила чотири години. При цьому, [PERSON] не видавав відповідних наказів про роботу у вихідні дні з метою ухилення від сплати за цю роботу та не оплачував роботу виконану понадурочне. Водночас при звільненні з роботи відповідачами було допущено затримку з розрахунком. Такими порушеннями трудових прав, які виразилися в незаконному притягненні до дисциплінарної відповідальності, несплаті заробітної плати за виконання роботи експедитора транспортного, роботу в вихідні дні та понадурочне, затримкою розрахунку при звільненні, йому було завдано моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях. З огляду на це, позивач остаточно уточнивши заявлені вимоги в заяві від 30 квітня 2015 року (а.с.151) просив суд: 1) визнати дії директора товариства з обмеженою відповідальністю «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо не видання розпорядження про нарахування та виплату йому заробітної плати за виконану роботу на посаді експедитора транспортного за суміщенням посад в період з 01 серпня 2014 року по 15 вересня 2014 року, перерахування відповідних виплат щодо загальнообов'язкового соціального страхування протиправними; 2) зобов'язати ТОВ «Локнянське-БСР» здійснити за його роботу за суміщенням посад на посаді експедитора транспортного в період часу з 01 серпня 2014 року до 15 вересня 2014 року відповідні виплати щодо загальнообов'язкового соціального страхування; 3) стягнути з ТОВ «Локнянське-БСР» на свою користь невиплачену заробітну плату за фактично виконану роботу за суміщенням посад за роботу на посаді експедитора транспортного за період з 01 серпня 2014 року до 15 вересня 2014 року в розмірі 2000 гривень; 4) стягнути з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди за протиправні дії директора [PERSON], вказані в п.1 вимог, в сумі 2000 гривень; 5) визнати дії директора товариства з обмеженою відповідальністю «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган наказами № 65 від 24 вересня 2014 року, № 67 від 25 вересня 2014 року, № 70 від 26 вересня 2014 року, № 71 від 26 вересня 2014 року, № 72 від 26 вересня 2014 року протиправними; 6) скасувати накази № 65 від 24 вересня 2014 року, № 67 від 25 вересня 2014 року, № 70 від 26 вересня 2014 року, № 71 від 26 вересня 2014 року, № 72 від 26 вересня 2014 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган на ТОВ «Локнянське-БСР»; 7) стягнути з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди за протиправне притягнення його до дисциплінарної відповідальності наказами, зазначеними в п.п.5, 6 вимог, в сумі 5000 гривень; 8) визнати дії директора товариства з обмеженою відповідальністю «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо організації його роботи в надурочний час та в вихідні дні за період роботи на посаді старшого майстра ТОВ «Локнянське-БСР» 18 червня, 20 червня, 30 червня 2014 року, 30 серпня, 31 серпня 2014 року та 20 вересня 2014 року протиправними; 9) визнати дії директора товариства з обмеженою відповідальністю «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо не видання розпорядження про виплату йому заробітної плати за роботу в вихідні дні та надурочний час за вказані в п.8 вимог дні протиправними; 10) стягнути з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь заробітну плату за роботу на посаді старшого майстра в вихідні дні: 30 червня 2014 року - вісім годин; 30 серпня та 31 серпня 2014 року - по чотири години; 20 вересня 2014 року - вісім годин, а всього загальною тривалістю 24 години в подвійному розмірі посадового окладу старшого майстра, а саме в розмірі -1171 грн. 92 коп.; 11) стягнути з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь заробітну плату за роботу на посаді старшого майстра в надурочний час за 18 червня та 20 червня 2014 року - по дві години роботи надурочного часу, загальною тривалістю чотири в подвійному розмірі посадового окладу старшого майстра, а саме: 195 грн. 32 коп.; 12) стягнути з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди за протиправні дії щодо невиплати заробітної плати за роботу в вихідні дні та надурочний час в розмірі 2000 гривень; 13) стягнути з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди за протиправну затримку розрахунку при звільненні 07 жовтня 2014 року в розмірі 200 гривень. Позивач в судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав. Представник ТОВ «Локнянське-БСР» в судове засідання з'явився, проти заявлених вимог заперечував. В обґрунтування заперечень посилався на те, що: 1) позивачем не надано ніяких доказів щодо виконання за суміщенням обов'язків експедитора транспортного чи видання відповідного наказу по підприємству, а в період, про який зазначає позивач - у серпні - вересні 2014 року у ТОВ «Локнянське-БСР» взагалі була відсутня посада експедитора транспортного; 2) дії директора ТОВ «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган № 65 від 24 вересня 2014 року, № 67 від 25 вересня 2014 року, № 70 від 26 вересня 2014 року, № 71 від 26 вересня 2014 року, № 72 від 26 вересня 2014 року є законними і підстав для визнання їх протиправними та скасування наказів немає, оскільки сам факт вчинення порушень трудової дисципліни, які і стали підставою для винесення оскаржуваних наказів підтверджується відповідними доповідними, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], при цьому накладення дисциплінарних стягнень на працівників у ТОВ «Локнянське-БСР» є звичайною практикою, яка застосовується адміністрацією підприємства, як реагування у порядку, передбаченому трудовим законодавством на дії працівників, які, на думку керівництва підприємства, не відповідають трудовій дисципліні чи порушують функціональні обов'язки; 3) організація роботи позивача в надурочний час та у вихідні дні за період його роботи на посаді старшого майстра нічим не підтверджується, оскільки в жодному з табелів, складених безпосередньо позивачем та наданих на затвердження керівнику товариства відсутні відомості про виконання позивачем робіт в надурочний час та у вихідні дні; 4) у позовній заяві позивача не зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; 5) позивачем пропущено строк звернення до суду з частиною заявлених позовних вимог. Представник [PERSON] в судове засідання з'явився, проти позову заперечував, посилаючись на те, що його довіритель є неналежним відповідачем по заявленим позовним вимогам. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач - [PERSON] у період з 16 вересня 2013 року по 16 січня 2014 року працював на посаді експедитора транспортного в ТОВ «Локнянське-БСР» по строковому трудовому договору після чого був звільнений з роботи за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. 17 січня 2014 року його знову було прийнято на роботу до ТОВ «Локнянське-БСР» на посаду майстра, а 14 лютого 2014 року він був звільнений з роботи у зв'язку з закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України. У подальшому 20 травня 2014 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Локнянське-БСР» на посаду старшого майстра за безстроковим трудовим договором та 07 жовтня 2014 року звільнений з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] від 03 грудня 2002 року та копіями наказів по ТОВ «Локнянське-БСР» №102 - К/1 від 16 вересня 2013 року; № 3-К від 16 січня 2014 року; № 5-К від 17 січня 2014 року; № 13-К від 14 лютого 2014 року; № 50-к від 20 травня 2014 року; № 110 - к від 07 жовтня 2014 року. (а.с. 21, 135-140) Розглядаючи заявлені позивачем вимоги суд дійшов висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом, вказаного положення закону слід дійти висновку, що належним відповідачем у справах за позовом про оплату праці та забезпечення умов праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Оскільки заявлені [PERSON] вимоги стосуються трудових відносин у сфері оплати праці та забезпечення умов праці, то таким належним відповідачем у даній справі є ТОВ «Локнянське-БСР», а не його директор - [PERSON]. За таких обставин, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про: визнання дій директора товариства з обмеженою відповідальністю «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо не видання розпорядження про нарахування та виплату позивачу заробітної плати за виконану роботу на посаді експедитора транспортного за суміщенням посад в період з 01 серпня 2014 року по 15 вересня 2014 року, перерахування відповідних виплат щодо загальнообов'язкового соціального страхування протиправними; визнання дій директора товариства з обмеженою відповідальністю «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган наказами № 65 від 24 вересня 2014 року, № 67 від 25 вересня 2014 року, № 70 від 26 вересня 2014 року, № 71 від 26 вересня 2014 року, № 72 від 26 вересня 2014 року протиправними; визнання дій директора товариства з обмеженою відповідальністю «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо організації роботи позивача в надурочний час та в вихідні дні за період роботи на посаді старшого майстра ТОВ «Локнянське-БСР» 18 червня, 20 червня, 30 червня 2014 року, 30 серпня, 31 серпня 2014 року та 20 вересня 2014 року протиправними; визнання дій директора товариства з обмеженою відповідальністю «Локнянське-БСР» [PERSON] щодо не видання розпорядження про виплату позивачу заробітної плати за роботу в вихідні дні та надурочний час протиправними, оскільки вони заявлені до неналежного відповідача. Також, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача про: зобов'язання ТОВ «Локнянське-БСР» здійснити відповідні виплати щодо загальнообов'язкового соціального страхування за його роботу за суміщенням посад на посаді експедитора транспортного в період часу з 01 серпня 2014 року до 15 вересня 2014 року; стягнення з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь невиплаченої заробітної плати за фактично виконану роботу за суміщенням посад за роботу на посаді експедитора транспортного за вказаний період в розмірі 2000 гривень; стягнення з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди за протиправні дії директора [PERSON], щодо не видання розпорядження про нарахування та виплату йому заробітної плати за виконану роботу на посаді експедитора транспортного за суміщенням посад, та щодо не перерахування відповідних виплат щодо загальнообов'язкового соціального страхування протиправними, в сумі 2000 гривень. При цьому суд виходить із того, що за змістом ст.105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. За змістом п. 2 постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 04 грудня 1981 року №1145, яка є чинною на час ухвалення рішення, суміщення професій (посад) передбачає виконання працівником поряд з основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією чи посадою на тому самому підприємстві, в установі, організації протягом установленої законодавством тривалості робочого дня. Робота за суміщенням здійснюється в той самий проміжок робочого часу, що відведений для основної роботи. При цьому, при роботі за суміщенням професій (посад) окремий трудовий договір з працівником не укладається, а видається по підприємству наказ про допущення працівника до роботи за суміщенням. Головною передумовою суміщення професій (посад) є наявність вакансії суміщуваної професії (посади) в штатному розписі. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки ТОВ Локнянське-БСР» № 24 від 04.02.2015 (а.с.23) та копії штатного розпису (а.с.170) у серпні - вересні 2014 року у ТОВ «Локнянське-БСР» взагалі була відсутня посада експедитора транспортного, а відповідно позивач не міг виконувати таку роботу за суміщенням. Крім того, у випадку суміщення професій (посад) з працівником має узгоджуватись доручення йому додаткової роботи в порядку суміщення і розмір доплати за неї. Якщо працівник згодний виконувати додаткові обов'язки в порядку суміщення, то керівник підприємства видає відповідний наказ. У наказі повинні бути вказані посада, що суміщається та розмір доплати за суміщення. В той же час, позивачем не було надано ніяких доказів, як того вимагає ст.ст.10, 60 ЦПК України щодо видання по ТОВ «Локнянське-БСР» наказу про покладення на нього виконання за суміщенням обов'язків експедитора транспортного, встановлення доплат за них. Щодо правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, то умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку встановлені ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI. Згідно із ст. 7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для роботодавців та працівників базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці". З огляду на зазначене та враховуючи, що виконання обов'язків експедитора транспортного за суміщенням позивачем не здійснювалося, відповідно відсутні і підстави для покладення на відповідача обов'язків здійснити виплати щодо загальнообов'язкового соціального страхування. Також, через відсутність порушеного права позивача щодо оплати праці у зв'язку із суміщенням посад, немає підстав і для відшкодування йому моральної шкоди. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення на його користь з ТОВ «Локнянське-БСР» заробітної плати за роботу на посаді старшого майстра в вихідні дні та святкові дні, суд виходить із наступного. Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Облік робочого часу - це фіксування відомостей про явку працівників на роботу і виконання ними встановленої тривалості робочого часу. Облік робочого часу ведеться в табелях встановленої форми. Для обліку робочого часу працівників підприємств застосовується Табель обліку використання робочого часу, який є основним джерелом інформації з цього питання. Типову форму Табеля обліку використання робочого часу № П-5 затверджено наказом Державного комітету статистики України від 5 грудня 2008 року № 489. Згідно з ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. У ч. 2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлені вимоги до первинних документів, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 8 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Як встановлено судом та сторонами не оспорювалось ведення табелів обліку працівників було покладено на позивача, як на старшого майстра. В ході судового розгляду справи судом було досліджено табеля обліку робочого часу за червень, серпень і вересень (а.с.119, 120, 121) складені позивачем та підписані директором ТОВ «Локнянське-БСР», але жоден з цих табелів не містить даних про виконання позивачем робіт в надурочний час та у вихідні дні, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених ним вимог про стягнення виплат за таку роботу. За відсутності порушеного права позивача не підлягають також задоволенню його вимоги про стягнення моральної шкоди у зв'язку із невиплатою заробітної плати за роботу в вихідні дні та надурочний час. При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на наявність інших табелів обліку робочого часу, які складені ним особисто та не містять підпису директора ТОВ «Локнянське-БСР», оскільки такі документи з огляду на вище наведені норми ЦПК України та ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є належними доказами у справі. Також, суд не вважає належними доказами роботи позивача у святкові дні та надурочний час показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки по-перше вказані свідки не змогли точно пригадати коли саме позивач працював у вихідні дні та понаднормово, а по-друге належними доказами такої роботи мають бути дані зі складених у відповідності до вимог закону табелів обліку робочого часу. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вищезазначених вимог позивача суд, разом з тим, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про скасування наказів ТОВ «Локнянське-БСР» щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на наступне. Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, роботодавець повинен з'ясувати справжню причину вчинення проступку, оскільки вона безпосередньо впливає на можливість або неможливість накладення стягнення. Судом встановлено, що на підставі наказів № 65 від 24 вересня 2014 року, № 67 від 25 вересня 2014 року, № 70 від 26 вересня 2014 року, № 71 від 26 вересня 2014 року, № 72 від 26 вересня 2014 року по ТОВ «Локнянське-БСР» позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани. Так, згідно копії наказу № 65 від 24 вересня 2014 року (а.с.147) підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення стала доповідна записка головного інженера (а.с.147), у якій повідомлялось про порушення [PERSON] трудової дисципліни, що полягало у невиконанні наказу № 56 від 12.08.2014 року (а.с.169), за яким в термін до 01 вересня 2014 року керівники структурних підрозділів повинні були розробити технологічні інструкції на кожне робоче місце. Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи письмові пояснення щодо вказаних обставин були відібрані у позивача лише 25 вересня 2014 року (а.с.171), тобто вже після винесення вищевказаного наказу, що є свідченням порушення порядку накладення дисциплінарних стягнень визначеного законом. Разом із тим, як вбачається з копії посадової інструкції старшого майстра затвердженої директором ТОВ «Локнянське-БСР» від 20 травня 2014 року серед обов'язків позивача відсутній прямий обов'язок по розробці технологічних інструкцій на кожне робоче місце, на що також звертав увагу [PERSON] у своїх письмових поясненнях від 25 вересня 2014 року. Безпідставне накладення дисциплінарного стягнення також встановлене судом і під час притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за наказом № 67 від 25 вересня 2014 року. Так, згідно з вказаним наказом позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за те, що при передачі зміни 23 вересня 2014 року не надав інформацію щодо стану підприємства для завантажування залізничних вагонів по технологічній схемі з записом у журналі передачі змін, а також за те, що зміна була передана майстру [PERSON] в усній формі. В своїх письмових поясненнях від 25 вересня 2014 року, [PERSON] не погоджуючись із обставинами викладеними в доповідній записці головного інженера [PERSON] від 25 вересня 2014 року та пояснювальній записці майстра [PERSON] від 25 вересня 2014 року пояснив, що по завершенню роботи 23 вересня 2014 року він передав майстру [PERSON] усну та письмову інформацію необхідну для подальшого виконання роботи. Водночас, судом встановлено та сторонами визнається, що на ТОВ «Локнянське-БСР» відсутній позмінний робочий графік, а тому передача змін між працівниками взагалі нічим не передбачена, а її порядок не визначено. Відповідно відсутній обов'язок працівника щодо передачі зміни. У зв'язку із цим, суд дійшов висновку, що накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани згідно наказу № 67 від 25 вересня 2014 року є безпідставним, а тому цей наказ підлягає скасуванню. З матеріалів справи вбачається, що у подальшому, за наказом № 70 від 26 вересня 2014 року (а.с.144), позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за доповідною запискою завідуючої лабораторії [PERSON] від 26 вересня 2014 року (а.с.144), в якій повідомлялось про те, що точка навантаження залізничних вагонів №1 не підготовлена [PERSON] належним чином до початку навантаження. На цій точці мають місце розсипи зернових культур, які своєчасно не прибираються, намокають, змішуються з землею, також не своєчасно прибираються порослі, що можуть стати причиною розмноження амбарних шкідників. За наказом № 72 від 26 вересня 2014 року (а.с.141), позивача ще раз було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за доповідними записками завідуючої лабораторії [PERSON] та головного інженера [PERSON] від 26 вересня 2014 року (а.с.142), в яких повідомлялось про те, що точка навантаження залізничних вагонів №1 не підготовлена [PERSON] належним чином до початку навантаження. Станом на 14.40 дня 26 вересня 2014 року ситуація не змінилась. Старший майстер [PERSON] не стежить за дбайливим витрачанням і збереженням матеріалів та напівфабрикатів. В ході судового розгляду справи судом було встановлено, що вказаним наказам передували накази по ТОВ «Локнянське-БСР» № 68 від 26 вересня 2014 року та № 69 від 26 вересня 2014 року. Згідно наказу № 68 від 26 вересня 2014 року (а.с.176) старшому майстру [PERSON] було доручено провести підготовку відвантажуємого зерна (пшениця 6 клас) згідно технологічного рішення потужності вузла завантаження залізничних вагонів приймального відділення зернових на 27 вересня 2014 року в кількості 700 (сімсот) тон в ємності СМВУ-73 та СМВУ-37 для оперативного завантаження згідно паспортної потужності. Згідно наказу № 69 від 26 вересня 2014 року (а.с.177) старшому майстру [PERSON] було доручено терміново в строк до 29 вересня 2014 року усунути недоліки, вказані в доповідній записці завідуючої складом [PERSON] від 26 вересня 2014 року, згідно з якою на території підприємства мають місце розсипи зернових культур, скопичення пилу від зернових культур,не прибрані порослі культур Таким чином, як вбачається з наказів № 68 від 26 вересня 2014 року та № 69 від 26 вересня 2014 року [PERSON] був встановлений строк для їх виконання до 27 вересня 2014 року та 29 вересня 2014 року відповідно, проте, незважаючи на це, дисциплінарні стягнення за невиконання вказаних наказів були накладені на позивача згідно оскаржуваних наказів вже 26 вересня 2014 року, що на думку суду свідчить про їх передчасність. Крім того, як вбачається з листа ТОВ «Локнянське-БСР» № 245 від 26 вересня 2014 року всупереч положенням ст. 149 КЗпП України письмові пояснення від [PERSON] були відібрані вже після притягнення його до дисциплінарної відповідальності за наказами № 70 від 26 вересня 2014 року та № 72 від 26 вересня 2014 року, що є свідченням порушення порядку накладення дисциплінарних стягнень визначеного законом. (а.с.179) Ще одним наказом, за яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани став наказ № 71 від 26 вересня 2014 року (а.с.143), підставою для винесення якого стала доповідна записка старшого зміни охорони ТОВ «Асгар» [PERSON] від 26 вересня 2014 року (а.с.143), згідно з якою під час обходу території ТОВ «Локнянське-БСР» два працівника палили не в призначеному для цього місці. У своїх письмових поясненнях від 26 вересня 2014 року [PERSON] факт паління на території ТОВ «Локнянське-БСР» в призначеному для цього місці заперечував.(а.с178) Даючи оцінку обґрунтованості та законності вказаного наказу, суд бере до уваги, що доповідна записка старшого зміни охорони ТОВ «Асгар» [PERSON] від 26 вересня 2014 року (а.с.143) не містить точних відомостей про місце де було вчинено порушення трудової дисципліни. Крім того, відповідачами в супереч положенням ч. 3 ст. 10 ЦПК України не надано доказів того, що вказані заборонені для паління місця взагалі визначені на підприємстві. З огляду на зазначене суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про скасування наказу № 71 від 26 вересня 2014 року як незаконного. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Локнянське-БСР» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди за протиправне притягнення його до дисциплінарної відповідальності вказаними наказами, та моральної шкоди за протиправну затримку розрахунку при звільненні від 07 жовтня 2014 року в розмірі 200 гривень, суд виходить із наступного. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30 січня 2015 року було встановлено факт затримки у розрахунку при звільненні [PERSON] з ТОВ «Локнянське-БСР» на один день та стягнуто на його користь 195,32 гривень з розрахунку середнього заробітку. (а.с.104 -106) За правилами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Тобто, передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Оскільки судом було встановлено факт порушення трудових прав позивача необґрунтованим притягненням до дисциплінарної відповідальності та затримкою у розрахунку під час звільнення, що безумовно призвело до певних моральних страждань останнього, то наявні всі підстави для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду. Із урахуванням фактичних обставин справи та вимог розумності і справедливості суд визначає цю шкоду в розмірі 1000 грн. Відмовляючи у стягненні з ТОВ «Локнянське-БСР» відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі, суд виходить із того, що поновлення трудових прав судовим рішенням також компенсує позивачу заподіяння моральної шкоди. Враховуючи зазначене,

Outcome: partial