Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії та просить стягнути з відповідача на її користь суму страхових виплат у розмірі 18 424 грн., та пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України з 06.03.2013 по день ухвалення судом рішення по цієї справі. Позивач посилається на те, що 05.03.2013 в вечорі, в місті Одесі по вулиці Водопровідна дорога, відбулась дорожня транспортна пригода за участю належного їй автомобіля GEELY MK GL реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобілем ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В наслідок пригоди, яка сталася з вини водія ВАЗ-2106, автомобілю позивача завдано ушкодження. Вина водія [PERSON] за ст.124 КУпАП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2013. Оскільки автомобіль ВАЗ-2106 був застрахований ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії, відповідачу було своєчасно сповіщено про пригоду. Розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди в сумі 17 624 грн. підтверджено експертним висновком ОНДІСЕ №1365 від 11.04.2013 авто товарознавчого дослідження. За проведення експертизи позивачем сплачено 800 грн. Разом, майнова шкода становить 18 424 грн. Однак, ОФ ПАТ «УСК «Гарант-Авто» відмовило потерпілому у виплаті страхового відшкодування листом від 17.04.2013 вих.№460 посилаючись на страховий акт №000007982/01 (144382), яким подія була визнана не страховою. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що дійсно, [PERSON] є власником автомобіля марки GEELY MK GL реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого РЕВ №1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 04.10.2011. 05.03.2013, автомобіль позивача під керуванням водія [PERSON] з'явився учасником дорожньо-транспортної пригоди в м.Одесі по вул.Водопровідна, 13-А, за участю автомобіля ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 14.06.2008. Внаслідок ДТП, автомобіль марки GEELY MK GL реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, перелік яких наведено у довідці інспектора ДПС 2-ого взводу прапорщика Федорович М.Я. В момент пригоди, автомобілем ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER] керував водій [PERSON], щодо якого співробітниками Управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області складено протоколи про адміністративне правопорушення серія АГ2№799033 та серія АГ2№799020. 05.04.2013, [PERSON] визнаний винним у порушенні пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та притягнутий за ст.124 КУпАП до адміністративної відповідальності постановою Малиновського районного суду м.Одеси по справі №3/521/4099/2013п (провадження №3/521/2179/2013). Копія постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 05.04.2013 по справі №3/521/4099/2013п (провадження №3/521/2179/2013), яка набрала законної сили, приєднана до справи та оглянута судом. Автомобіль ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER] є застрахованим транспортним засобом, в зв'язку із чим, про вищевказаний страховий випадок було повідомлено страховику - ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії. 06.03.2013, відповідачем складено страховий акт №000007982/01 (144382). 11.04.2013, судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Шпак О.В. складено висновок №1365 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди власнику транспортного засобу GEELY MK GL реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого в ДТП 05.03.2013, яким розмір завданої шкоди визначено в розмірі 17 624 грн. За проведення експертизи позивачем сплачено 800 грн. Копія експертного висновку від 11.04.2013 отримана ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії. 17.04.2013 страховик спрямував представнику позивача [PERSON] лист за вих.№460, в якому повідомив, що згідно страхового акту №000007982/01 (144382) подія була визнана не страховою - водій автомобіля ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER] керував транспортним засобом без наявності посвідчення водія в порушення п.2.1 ПДР, що тягне наслідки передбачені ст.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Копія листа ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії від 17.04.2013 вих.№460 долучена позивачем до матеріалів справи, та оглянута в судовому засіданні. Отже, суд вважає, що відмова відповідача у страховому відшкодуванні не відповідає законові. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ст.22 ЦК України). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст.1188 ЦК України). В даному випадку, відповідальність власника та інших володільців автомобіля ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER] застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п.1.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Правомірність володіння [PERSON] автомобілем ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER] не спростована відповідачем у визначений законом спосіб, тому суд вважає, що вказаний транспортний засіб перебував у правомірному володінні особи в момент ДТП 05.03.2013. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховим полісом АЕ 1835122 строком дії з 23.02.2013 до 22.02.2014 виданим ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії на ім'я співвласника ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], встановлено страхову суму в розмірі 51000 грн. Суд звертає увагу, що страховий поліс не містить обмежень кола володільців (користувачів) застрахованого автомобіля. На виконання ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до п.6 ст.7 Закону України "Про страхування"; шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо - транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов'язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Шкода, заподіяна позивачу, не належить до переліку встановленому ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому підлягає відшкодуванню страховиком. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності необхідних документів, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. На думку суду, позивач належно підтвердив розмір страхового відшкодування, своєчасно повідомив про ДТП страховика, тому відповідач повинен був відшкодувати шкоду та здійснити страхову виплату у розмірі встановленому експертним висновком №1365 від 11.04.2013 в розмірі 17 624 грн., що перебуває у межах страхової суми 51000 грн. визначеної страховим полісом АЕ 1835122, не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто до 06.06.2013. Пунктом 36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Суд визначає період, за який повинно бути стягнута з відповідача пеня - з 06.06.2013 по день ухвалення судового рішення у цієї справі, тобто по 05.11.2014. Облікова ставка Національного банку України становить в період 06.06.2013 по 09.06.2013 - 7,5% річних, з 10.06.2013 по 12.08.2013 - 7% річних, з 13.08.2013 по 14.04.2014 - 6, 5 % річних, з 15.04.2014 по 16.07.2014 - 9, 5 % річних, з 17.07.2014 - 12, 5% річних. З наведеного, пеня за період з 06.06.2013 по 09.06.2013 складає 28, 97 грн. (борг 17 624 грн. х 15% річних : 365 днів х 4 дня прострочення); з 10.06.2013 по 12.08.2013 складає 432, 63 грн. (борг 17 624 грн. х 14% річних : 365 днів х 64 дня прострочення); з 13.08.2013 по 14.04.2014 складає 1 537, 88 грн. (борг 17 624 грн. х 13% річних : 365 днів х 245 днів прострочення); з 15.04.2014 по 16.07.2014 складає 853, 19 грн. (борг 17 624 грн. х 19% річних : 365 днів х 93 дня прострочення); з 17.07.2014 по 05.11.2014 складає 1 351, 98 грн. (борг 17 624 грн. х 25% річних : 365 днів х 112 днів прострочення), загалом належить стягнути пеню в сумі 4 204, 65 грн. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Як вказує ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід другої групи, тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн. розрахований пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial