Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У червні 2021 року представник ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 16805,23 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. (а.с. 1-5). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відподач [PERSON] є винуватим в ДТП, яка мала місце 04.09.2020 року у місті Дніпро по вулиці Космічній в районі електроопори № 114 за участю автомобілів: Toyota Camry р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власником якого є [PERSON] , Renault Fluenct р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , власником якого є ТОВ «Міропласт» та ЗАЗ Daewoo р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . На момент настання ДТП між власником автомобілю Toyota Camry р/н [NUMBER] , [PERSON] та позивачем ПрАТ «СК «АРКС», 27.07.2020 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 51251а0еа відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota Camry р/н [NUMBER] . Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 09.10.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2629766 від 25.09.2020 року, страхового акту № ARX2644891 від 26.10.2020 року, розмір страхового відшкодування склав 16805,23 грн., які позивач сплатив за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок СТО згідно платіжних доручень № 708345 від 28.09.2020 року, № 716510 від 27.10.2020 року. Після чого, позивач звертався до відповідача письмовою вимогою про відшкодування страхової виплати в добровільному порядку, проте, [PERSON] завдані збитки не відшкодував. На підставі викладеного, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.07.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.49). Позивач ПрАТ «СК «АРКС» та його представник про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явились, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с. 56, 65-71). При розгляді справи відповідач [PERSON] позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС» визнав в повному обсязі, відзив на позов не надав, не заперечував обставини вчинення ДТП та розмір матеріальної шкоди визначеної позивачем. Звернув увагу, що сплатити грошові кошти позивачу він не має можливості. Після чого, до судового засідання не прибув, про поважні причини неявки суд не повідомив (а.с. 60 - 61, 73-75). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 51251а0еа укладеного 27.07.2020 року між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] «Все включено», об`єктом страхування є легковий автомобіль Toyota Camry р/н [NUMBER] , 2007 року випуску, належний власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Строк дії договору з 28.07.2020 року по 27.07.2021 року включно (а.с. 32-35). Згідно схеми місця ДТП від 04.09.2020 року, відповіді НПУ № 3020251415269681, постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 09.10.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови суду, [PERSON] 04.09.2021 року о 08:30 год., керуючи автомобілем «ЗАЗ», д/н [NUMBER] , рухався в районі електроопори № 114 по вул. Космічна в м. Дніпрі, де, не обравши безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Рено», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду, після чого останній продовжив некерований рух вперед та здійснив наїзд на автомобіль «Тойота», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього\~руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. (а.с. 11-14). Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була, про що свідчить відповідь НПУ № 3020251415269681 та роздруківка сайту МТСБУ (а.с. 12-13, 36) Із заяви [PERSON] до ПрАТ «СК «АРКС» про подію на виплату страхового відшкодування від 04.09.2020 року, розрахунків суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2629766 від 25.09.2020 року, страхового акту № ARX2644891 від 26.10.2020 року, ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 від 09.09.2020 року, дефектної відомості автомобілю «Тойота Камрі», р/н [NUMBER] та фототаблиць до неї, рахунків фактур № 93 від 09.09.2020 та № 96 від 29.09.2020 року, актів здачі-приоймки робіт № 93 від 25.09.2020 року, № 96 від 02.10.2020 року, виданих СПД [PERSON] на загальну суму 16805 грн., встановлено, що розмір страхового відшкодування склав 16805.23 грн. (а.с. 15-31), які позивач сплатив за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок СТО згідно платіжних доручень № 708345 від 28.09.2020 року та № 716510 від 27.10.2020 року (а.с. 9,10). Претензіями ПрАТ «СК «АРКС» про регресні вимоги на загальну суму 16805,23 грн. від 06.11.2020 року та від 08.12.2020 року встановлено, що позивач звернувся до [PERSON] з вимогами про сплату вищевказаного боргу в розмірі та просить їх сплатити в добровільному порядку (а.с. 7, 8). За положеннями ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18). Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до положень ст. ст. 3, 6, 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 - VI, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Ці норми кореспондуються з положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. При цьому ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таким чином, виходячи з системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства України, суд вважає, що у потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виникає право на отримання від винуватця дорожньо-транспортної пригоди коштів понесених на відшкодування реальної шкоди майну потерпілого (в даному випадку коштів спланих на відновлення пошкодженого транспортного засобу), а у винуватця дорожньо-транспортної пригоди виникає обов`язок з відшкодування вартості завданих потерпілому реальних збитків. Із відомостей, наведених у вищезазначених розрахунках суми страхового відшкодування, страхових актах № ARX2629766 від 25.09.2020 року, № ARX2644891 від 26.10.2020 року, ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 від 09.09.2020 року, дефектної відомості автомобілю «Toyota Camry», р/н [NUMBER] та фототаблиць до неї, рахунків фактур № 93 від 09.09.2020 та № 96 від 29.09.2020 року, актів здачі - прийомки робіт № 93 від 25.09.2020 року, № 96 від 02.10.2020 року, виданих СПД [PERSON] на загальну суму 16805 грн., встановлено, що розмір страхового відшкодування склав 16805.23 грн. (а.с. 15-31). Вказані грошові кошти позивач сплатив за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок СТО згідно платіжних доручень № 708345 від 28.09.2020 року та № 716510 від 27.10.2020 року (а.с. 9,10). Належними та допустимими доказами вказані відомості відповідачем не спростовані, клопотання про призначення експертиз відповідачем не заявлені, і ніяких доказів на спростування вказаної суми заподіяної матеріальної шкоди суду не надано. Враховуючи, що у даній справі транспортний засіб потерпілого було застраховано, то страховиком потерпілого було виплачено грошові кошти на відновлення пошкодженого транспортного засобу. Відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди (відповідача у справі) на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 VI, реальні збитки, завдані діями відповідача транспортному засобу «Toyota Camry», р/н [NUMBER] , який потребував відновлення добровільно ним не відшкодовані, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Доводи [PERSON] про неможливість сплати ним грошових вимог позивачу не заслуговують на увагу, оскільки останнім вчинено ДТП, унаслідок якої автомобіль «Toyota Camry», р/н [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, потребував відновлювального ремонту та витрати за проведення ремонту були сплачені позивачем і це є підставою для стягнення з нього завданої матеріальної шкоди на користь позивача. Щодо судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати з оплати судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2270 грн. при звернені з цим позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved