Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, про визнання батьківства, пояснивши суду, що вважає себе батьком малолітнього [PERSON] [INFO] В підтвердження своїх вимог вказує, що починаючи з кінця 2011 р. матір дитини - [PERSON] з своїм чоловіком не проживала і будь-яких відносин не підтримувала. До участі у спарві в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено з ініціативи суду орган опіки та піклування - Городоцьку районну державну адміністрацію Хмельницької області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує, вважає що його задоволення є в інтересах дитини. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, що не є перешкодою для розгляду справи, проти чого не заперечують учасники судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, оголосивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] починаючи з кінця 2011 р. підтримував відносини з [PERSON], яка на той час перебувала у шлюбі з [PERSON], однак спільно з останнім не проживала, оскільки виїхала за межі Хмельницької області. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження дитини було зазначено чоловіка останньої - [PERSON] (а.с.5). 09.09.2013 р. згідно рішення Городоцького районного суду Хмельницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на дошлюбне - [PERSON] (а.с.7-8). 11.04.2014 р. [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] (а.с.7). Позивач стверджує, що народжений [INFO] син [PERSON] - [PERSON] є його сином, що визнає і сама [PERSON] На підтвердження даної обставини позивач зазначає, що за рік до народження дитини, так і після цього [PERSON] проживала за місцем проживання своїх батьків у АР Крим, а у подальшому разом із ним у м. Яворів, Львівської області. З серпня 2013 р. вони з [PERSON] проживають у фактичних шлюбних відносинах. Дані обставини відповідачем не заперечуються і визнаються у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.129 СК України: Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно абз.2 п.6 Постанови Пленуму №3 Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", визначено, що : У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Позивач пояснив, що вони з відповідачем зверталися до органів РАЦС з метою подання спільної заяви про визнання позивача батьком дитини, однак працівниками Городоцького РАЦС було роз'яснено, що визнавати батьківство в даному випадку можливо лише через суд і лише про спливу одного року після народження дитини та після розлучення [PERSON] з її офіційним чоловіком. Згідно ч. 2 ст.129 СК України визначено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Як вказує позивач, він від народження дитини знав, що є її батьком, однак згідно роз'яснень працівників Городоцького РАЦС вважав, що має право для звернення до суду з таким позовом лише після спливу річного строку після народження дитини. В силу ч.2 ст.127 ЦК України: Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Отже, фактично позивачем пропущено визначений ч.2 ст.129 СК України строк позовної давності по даній категорії спорів. Однак вважаючи на те, щ в силу ч.3 ст.167 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. а такої заяви відповідач не заявляв, а навпаки позов визнав, суд не вбачає перешкод для задоволення позовних вимог позивача. Крім того, суд бере до уваги і позицію відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.174 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Однак суд не погоджується з позовними вимогами [PERSON] в частині зобов'язання відділ РАЦС Городоцького районного управління юстиції в Хмельницькій області внести зміни до свідоцтва про народження [PERSON] в частині заміни відомостей про батька, з тих підстав, що такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Згідно положень ст.134 СК України: На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає Свідоцтво про народження. Отже, як вбачається із вищевказаної норми закону, рішення суду про визнання батьківства є підставою для органу РАЦС для видачі нового свідоцтва про народження дитини. Проте внесення змін (виправлень, тощо…) до старого свідоцтва про народження дитини, як про те просить позивач, діючим законодавством не передбачено, а тому вимоги в цій частині є безпідставними. Також, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі - 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial