Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 27 вересня 2016 року на 297 кілометрі автотраси Знам"янка-Луганськ-Ізваріно відбулась ДТП за участю автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2016 року [PERSON] був визнанний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАп України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. На час вчинення ДТП [PERSON] працював у відповідача цивільна відповідальність якого була застрахована в АТ "СТ "АХА Страхування". На теперішній час позивачем здійснений відновлювальний ремонт належного йому автомобілю, вартість якого склала 99539 грн. Згідно звіту про оцінку, складеного ТОВ "Клевер-Експерт" №58/102-16 від 06.01.2017 року, загальна вартість відновлювального ремонту належного йому автомобілю становить 93549 грн.59 коп. На теперішній час страховою компанією йому була відшкодована частка зазначеного ремонту у розмірі 50000 грн. Оскільки винуватець ДТП перебував в трудових відносинах з відповідачем, просив стягнути з відповідача різницю між загальним розміром відновлювального ремонту та розміром відповідальності страховика за заподіяну шкоду у розмірі 43549 грн.59 коп. та понесені судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не з"явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав суду письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступне. На вирішення спеціалісту, який проводив огляд автомобіля позивача не ставилися питання щодо причинного зв"язку між подією ДТП та вартістю матеріального збитку, заподіяного позивачеві внаслідок цієї події. Також спеціалістами не вирішувалось питання щодо можливості отримання автомобілем позивача зазначених пошкоджень внаслідок саме цієї ДТП, оскільки він зберігався в неналежних умовах і з часу ДТП до моменту його огляду пройшов тривалий час. На проведення огляду не запрошувались представники страхової компанії, відповідача та третя особа. Крім того, в звіті не зазначена наступна інформація: питання, поставлені перед оцінювачем (мета оцінки); відомості про особу, яка проводить оцінку - посада, прізвище, ім"я, по батькові, освіта, спеціальність, стаж роботи за спеціальністю, номер та дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; на підставі якого документу провадилась оцінка транспортного засобу; чому оцінка провадилась в місті Києві, хоча транспортний засіб позивача перебуває в місті Харкові. З акту робіт, виконаних по відновленню транспортного засобу позивача вбачається, що він виконаний [PERSON], місцем знаходження якого зазначено місто Київ, місцем реєстрації - місто Донецьк, при цьому [PERSON] перебуває на обліку в Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області. Крім того, позивачем не підтверджений факт того, що він поніс витрати по оплаті відновлювального ремонту, оскільки надана квитанція не відповідає вимогам діючого фінансового законодавства. Третя особа у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено у судовому засіданні 27 вересня 2016 року о 13 годині 30 хвилин на 297 кілометрі автотраси Знам"янка-Луганськ-Ізваріно відбулась ДТП за участю автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2016 року [PERSON] був визнанний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАп України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. У судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні зазначеної ДТП визнав у повному обсязі (а.с.10). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. На час вчинення ДТП [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ СТВ "Харків", відповідальність якого застрахована в АТ "СК "АХА Страхування" (а.с.10-11). Відповідно до вимог п.п.8, 9 ч.2 ст.16 Цивільного Кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Згідно з вимогами ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В той же час, відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач здійснив ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля [NUMBER]. Згідно з висновками щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №58/012-16, зробленого ТОВ "Клевер Експерт" 06 січня 2017 року, вартість відновлювального ремонту легкового автомобілю [NUMBER], без урахування фізичного зносу візлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 93549 грн.59 коп. (а.с.13-22). Суд не приймає до уваги доводи відповідача про недоведеність позивачем вартості відновлювального ремонту з огляду на наступне. У відповідності з вимогами ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Статтею 150 ЦПК України встановлено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Враховуючи те, що жодною з сторін не було заявлено клопотання про призначення по справі додаткової чи повторної експертизи, суд приймає за основу саме звіт про оцінку, наданий позивачем. Судом також не приймаються до уваги доводи відповідача стосовно необгрунтованості акта виконаних робіт №Ко-00000000000000284 від 27.02.2017 року, виданий [PERSON], оскільки при відшкодуванні шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП, суд виходить з розміру шкоди, зазначеної у висновках щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №58/012-16, зроблених ТОВ "Клевер Експерт" 06 січня 2017 року. Страховою компанією - АТ "СТ "АХА Страхування" позивачу було виплачено відшкодування завданої шкоди в сумі 50000 грн. (а.с.36). Згідно вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна норма міститься у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». А саме, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром понесеної шкоди і страховою виплатою становить 43549 грн.59 коп. (93549 грн.59 коп. (розмір відновлювального ремонту) - 50000 грн. (розмір страхового відшкодування, виплаченого страховою компанією). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved