Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

24 квітня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , заявивиши вимоги про щомісячне стягнення твердої грошової суми в розмірі 7000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстровану шлюбі, від якого останні мають неповнолітню доньку. На даний час вони мешкають окремо, чоловік створив іншу сім`ю. Їх спільна дитина проживає з нею, тому просить стягнути з чоловіка аліменти. Позовна заява надійшла до суду 24 квітня 2019 року. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, 26 квітня 2019 року судом направлявся запит до відповідного органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, для перевірки зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача. Відповідь на запит судом отримана 13 травня 2019 року. Справа підсудна Жовтневому районному суду м.Кривого Рогу. 20 травня 2019 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено його право на пред`явлення зустрічного позову. Ухвалою суду від 09 липня 2019 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача про надання йому часу для підготовки відзиву у зв`язку з тим, що їй необхідно скористатися допомогою фахівця. 15 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзові відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що позивачка повинна належним чином обгрунтувати, чому вона просить стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі і чому саме у розмірі 7000,00 гривень, а також навести докази того, чи спроможний він виплачувати таку суму аліментів щомісяця. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги позовної заяви підтримала повністю, просила їх задовольнити. Наполягала на стягненні аліментів саме у твердій грошовій сумі у розмірі 7000,00 гривень, оскільки, на її думку, відповідач отримує велику заробітну плату і приховує це. Запевняла суд, що відповідач платоспроможний і може платити саме таку суму. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на обставини викладені у відзиві, просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що офіційно працевлаштований, його заробітна плата складає 4200,00 гривень і він не може платити аліменти у розмірі 7000,00 гривень. Вважає, що позов не обґрунтований. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 15 жовтня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Жовтневому районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 651, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2016 року, яка міститься у матеріалах справи. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис № 571 від 20 квітня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.2017, копія свідоцтва долучена до матеріалів справи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону, передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст.182 Сімейного Кодексу України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Утримання неповнолітньої дитини є спільним обов`язком батьків, то необхідно брати до уваги і надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей з боку їх матері, а відтак, можна дійти висновку, що вказана частка від всіх видів заробітку яку пропонує позивач є прийнятною та такою, що повністю задовольнить матеріальні потреби дітей, при цьому, не допустить виникнення дисбалансу інтересів інших осіб, що забезпечить рівність сторін по забезпеченню дітей, не допустить дискримінацію позивача та перекладання на нього усього тягаря матеріального утримання дітей. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивачка ставить перед судом питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 7000,00 гривень на утримання доньки до її повноліття. До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч.2 ст.184 СК України, згідно якої стягнення відбувається саме у такий спосіб, яукщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Однак, судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ «Трейдізол» на посаді ізолювальника та має стабільний заробіток у розмірі 4200,00 гривень щомісячно, копія довідки про доходи № 11/07-1 від 11 липня 2019 року долучена до матеріалів справи. В даному випадку, при наявності у відповідача постійного місця роботи, знаходження його у місті Кривому Розі постійно, з урахуванням розміру заробітної плати відповідача - відсутні підстави для стягнення ліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , суд приймає до уваги положення ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» згідно яких прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; та положення ч.2 ст.182 СК України, згідно яких розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (тобто не менше 813 - 890 гривень у відповідні проміжки часу з 01 січня 2019 року до 01.12.2019 року). Таким чином, у разі задоволення позову частково, а саме стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сума аліментів буде забезпечувати їх мінімальний гарантований розмір (1/4 від 4200,00 гривень дорівнює 1050,00 гривень). Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути аліменти в частині від доходу відповідача. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 768,40 гривень.

Outcome: partial