Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом та просила суд, з урахуванням уточнення позовних вимог, збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва №2/756/5956/19 від 11 грудня 2019 рокуз [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 2200 грн. на 4 000 грн., щомісячно, починаючи з 08.06.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття. В мотивування заявлених позовних вимог зазначила, що визначений рішенням суду від 11 грудня 2019 року розмір аліментів на даний час є недостатнім, оскільки прожитковий мінімум на дитину зріс, сама дитина підросла та потребує значно більших витрат на харчування, одяг, репетиторів з ключових дисциплін задля підготовки до її вступу до вищих навчальних закладів, на оздоровлення дитини під час канікул, на культурно-просвітницькі заходи, на лікувально - профілактичні заходи. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ 08.06.2021 року матеріали справи передано в провадження судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.07.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва справа №2/756/5956/19 від 11 грудня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2200 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 01.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9). Як на підставу збільшення розміру аліментів позивач посилається на ту обставину, що дитина підросла, а відтак змінився і розмір необхідних витрат та її утримання. Перевіряючи обґрунтованість таких вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інші випадки, передбачені СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3. При цього, з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст.182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності збільшення попередньо визначеного відповідно до ст.182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, не маючи заперечень проти зміни та збільшення розміру аліментів на утримання сина. Відповідно до змісту ч.1,4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на те, що відповідач визнав заявлені позовні вимоги, суд приходить до переконання про наявність обумовлених законодавством підстав для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи встановлені обставини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства та захисту прав неповнолітньої дитини, необхідності забезпечення розвитку її здібностей, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та зміни розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з 2200 грн. на 4 000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремим норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, аліменти у збільшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. Враховуючи положення ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 454 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved