Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

22.12.2015 року до суду надійшла позовна заява позивача про спростування недостовірної інформації. На підтвердження позовних вимог в заяві позивач вказав, що він працює головою Новобузької районної державної адміністрації. Відповідач [PERSON] здійснює поширення недостовірної інформації про нього як посадову особу, чим дискредитує його як державного службовця та депутата Новобузької районної ради, а також принижує його честь та гідність як людини. Поширення недостовірної інформації відповідач здійснює шляхом подання письмових звернень до Президента України, Генерального прокурора України, голови Миколаївської обласної державної адміністрації. Недостовірна інформація була висловлена у заяві [PERSON] від 07.07.2015 р. на імя Генерального прокурора України про те, що нібито він (позивач) перевищує службові повноваження, позбавляє земельних ділянок школи, а також пасовищ громадян-власників великої рогатої худоби; займається незаконним збагаченням, в тому числі збирає з сільгосптоваровиробників грошові кошти, які використовуються в невідомому напрямку; не задекларував свої доходи; здійснив незаконне поховання на території міста загиблого під час виконання бойового завдання військовослужбовця; використовує службовий транспорт в особистих цілях; має стосунок до розподілу коштів, зібраних волонтерами на потреби військовослужбовців, що проходять службу в зоні проведення антитерористичної операції, заяві відповідача від 25.11.2014 р. на імя голови Новобузької районної ради, про те, що нібито він (позивач) розповсюджує недостовірну інформацію про [PERSON] та погрожує йому і його сімї фізичною розправою, заяві відповідача на імя голови Новобузької районної державної адміністрації від 03.12.2014 року про те, що нібито він (позивач) заборгував перед [PERSON] гроші в сумі 3000 грн., а також що [PERSON] «негідник», «злочинець», «награбував», заяві відповідача від 21.10.2014 р. на імя голови Миколаївської обласної державної адміністрації про те, що він (позивач) принижує [PERSON] та членів його сімї, розповсюджує про останнього неправдиві чутки, а також в колективній заяві, підписаній в тому числі [PERSON] від 25.12.2014 р. на імя Президента України про те, що нібито він (позивач) не виконує закони по створенню сільськогосподарських кооперативів. Поширення недостовірної інформації викликає у позивача переживання , повязані з приниженням його честі, гідності та ділової репутації як керівника місцевого органу виконавчої влади та депутата районної ради. На усні зауваження відповідач відмовляється припинити поширення недостовірної інформації. За таких обставин позивач вважає можливим та необхідним обрати для захисту своїх прав спосіб, як зобовязання відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію у спосіб, аналогічний її поширенню, тобто шляхом направлення звернень до тих самих установ із вказівкою в них на недостовірність інформації в попередніх зверненнях. На підставі вищевикладеного позивач просив зобовязати відповідача [PERSON] протягом одного місяця, з дати набрання законної сили судовим рішенням про задоволення позову спростувати поширену ним недостовірну інформацію шляхом подання до Президента України, Генеральної прокуратури України, голови Миколаївської обласної державної адміністрації, голови Новобузької районної ради Миколаївської області, голови Новобузької районної державної адміністрації заяв, в яких вказати про ухвалення Баштанським районним судом Миколаївської області судового рішення про задоволення позову із вказівкою дати ухвалення рішення та номеру справи, а також повного відтворення його резолютивної частини, а саме інформації як недостовірної, викладеної в заявах відповідача від 07.07.2015 року, 25.11.2014 року, 03.12.2014 року, 21.10.2014 року та 25.12.2014 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи (копію розпорядження Президента України від 24.03.2015 року; копію заяви [PERSON] на імя голови обласної державної адміністрації [PERSON] від 21.10.2014 року; копію листа на імя Президента України зі штампом приймальні Президента України від 25.12.2014 року; копію заяви [PERSON] на імя [PERSON] від 25.11.2014 року; копію заяви [PERSON] на імя голови районної державної адміністрації [PERSON] від 03.12.2014 року; копію заяви [PERSON] на імя Генерального прокурора України [PERSON] від 07.07.2015 року; копію листа на імя Президента України [PERSON] зі штампом приймальні Президента України від 07.07.2015 року), суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: - в судовому засіданні вставлено, що розпорядженням Президента України від 24.03.2015 року за №284/2015-рп позивача призначено головою Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, - із змісту копії заяви від 07.07.2015 року (а.с.15-16) на імя Генерального прокурора України вбачається, що [PERSON] зазначає про те, що голова Новобузької державної адміністрації [PERSON] перевищує службові повноваження, позбавляє земельних ділянок школи, а також пасовищ громадян-власників великої рогатої худоби; займається незаконним збагаченням, в тому числі збирає з сільгосптоваровиробників грошові кошти, які використовуються в невідомому напрямку; не задекларував свої доходи; здійснив незаконне поховання на території міста загиблого під час виконання бойового завдання військовослужбовця; використовує службовий транспорт в особистих цілях; має стосунок до розподілу коштів, зібраних волонтерами на потреби військовослужбовців, що проходять службу в зоні проведення антитерористичної операції, - із змісту копії заяви від 21.10.2014 року (а.с.11) імя голови Миколаївської обласної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] зазначає про те, що голова райдержадміністрації [PERSON] принижує його та членів його сімї, розповсюджує про останнього неправдиві чутки, - із змісту копії заяви від 03.12.2014 року (а.с.14) на імя голови районної державної адміністрації [PERSON] вбачається, що [PERSON] вказує про те, що [PERSON] заборгував перед останнім гроші в сумі 3000 грн., а також що [PERSON], зокрема, «негідник», «злочинець», «награбував». Згідно вимог ст.ст.32, 68 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. В силу вимог статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу. Встановлені судом обставини свідчать, що відповідачем мало місце направлення вищевказаних заяв від 07.07.2015 року (а.с.15-16) на імя Генерального прокурора України, від 21.10.2014 року (а.с.11) імя голови Миколаївської обласної державної адміністрації та 03.12.2014 року (а.с.14) на імя голови районної державної адміністрації [PERSON] з відображенням у них відповідного змісту. Відображена у даних заявах інформація не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, відповідачем викладені в них фактичні дані не доведені, а тому ця інформація, на думку суду, є недостовірною. Наведене свідчить про наявність достатніх підстав для задоволення позову в цій частині наведеним позивачем засобом. Позовні вимоги, в частині спростування інформації, викладеної в колективній заяві підписаній в тому числі [PERSON] зі штампом приймальні Президента України від 25.12.2014 р. на імя Президента України [PERSON] про те, що голова Новобузької районної державної адміністрації [PERSON] не виконує закони по створенню сільськогосподарських кооперативів, не підлягають задоволенню, оскільки викладена в даному листі інформація, на думку суду, свідчить про оціночне (субєктивне) судження відповідача, щодо професійної діяльності позивача, тобто критичне оцінювання діяльності відповідача, при цьому лише висловлюючи свою особисту думку, однак жодним чином інформація в листі не містить фактичних даних. Зі змісту статті 30 Закону України «Про інформацію» слід, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Також, на думку суду, не підлягає задоволенню позов в частині спростування інформації, викладеної в заяві від 25.11.2014 р. на імя "ради [PERSON]М", про те, що депутат районної ради [PERSON] розповсюджує недостовірну інформацію про [PERSON] та погрожує йому і його сімї фізичною розправою, оскільки позивачем не доведено обставин поширення даної інформації відповідачем третім особам, так як, наявна в матеріалах справи копія заяви за а.с. 13 не містить достатньої інформації щодо адресата отримання такої заяви. Наведене свідчить про можливість часткового задоволення позову. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати понесені ним по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджено відповідною квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: partial