Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

11 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їх сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2007 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, однак вказані аліменти відповідач не сплачував, у звязку з чим утворилась заборгованість по аліментах. Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментах за період з 23 жовтня 2013 року по 21 грудня 2015 року у розмірі 19364 грн. 50 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5917 грн. 93 коп. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Крім того, зазначили, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки та позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]) А.С. та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 115450 та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФП № 069132. Згідно рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 березня 2007 року [PERSON] зобовязаний був сплачувати на користь [PERSON] (після розірвання шлюбу - [PERSON]) А.С. аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 16 березня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією вказаного рішення суду. Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 23 жовтня 2013 року було відкрите виконавче провадження з виконання зазначеного вище рішення суду. Як слідує з довідок-розрахунків державного виконавця, заборгованість [PERSON] по аліментах за період з 23 жовтня 2013 року по 21 грудня 2015 року складає 19094 грн. 50 коп., із зазначенням суми щомісячної заборгованості. Позивачем або відповідачем не заявлялись відповідні вимоги з приводу оспорення розміру визначеної державним виконавцем заборгованості, в чому вбачається відсутність спору про розмір заборгованості відповідача по аліментам. Таким чином, виконавчий лист на стягнення з відповідача аліментів на підставі вищевказаного рішення суду знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиці, виконавче провадження не закривалось. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Такий же порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір. Тобто, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Стягнення заборгованості зі сплати аліментів судом за вказаних обставин призведе до подвійного стягнення цих коштів. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів за рішенням суду відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Зі змісту рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 березня 2007 року про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON] вбачається, що відповідач був присутнім у судовому засіданні та визнав позовні вимоги, що свідчить про те, що відповідач був обізнаний про ухвалене судове рішення про стягнення з нього аліментів у зазначеному вище розмірі. Доказів з приводу наявності обставин, які перешкоджали йому своєчасно сплатити аліменти у повному обсязі, та те, що вказана заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, відповідач суду не надав. Таким чином, наявні підстави для стягнення з [PERSON] неустойки відповідно до вимог ст. 196 СК України. Згідно уточнених позовних вимог, розмір пені за період з 23 жовтня 2013 року по 21 грудня 2015 року складає 5917 грн. 93 коп. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 01 липня 2015 року по справі за № 6-94цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15), з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). За таких обставин, пеню слід рахувати з жовтня 2013 року січня по грудень 2015 року таким чином: за жовтень 2013 року 744,00 х 1% х 31 день = 230,64 за листопад 2013 року 745,75 х 1% х 30 днів = 223,80 за грудень 2013 року 652,00 х 1% х 31 день = 202,12 за січень 2014 року 726,50 х 1% х 31 день = 225,37 за лютий 2014 року 726,75 х 1% х 28 днів = 203,56 за березень 2014 року 738,50 х 1% х 31 день = 229,09 за квітень 2014 року 664,75 х 1% х 30 днів = 199,50 за травень 2014 року 654,00 х 1% х 31 день = 202,74 за червень 2014 року 668,00 х 1 % х 30 днів = 200,40 за липень 2014 року 681,00 х 1% х 31 день = 211,11 за серпень 2014 року 682,00 х 1% х 31 день = 211,42 за вересень 2014 року 687,75 х 1 % х 30 днів = 206,40 за жовтень 2014 року 691,00 х 1 % х 31 день = 214,21 за листопад 2014 року 691,75 х 1% х 30 днів = 207,60 за грудень 2014 року 697,25 х 1% х 31 день = 216,07 за січень 2015 року 671, 75 х 1% х 31 день = 208,32 за лютий 2015 року 675,75 х 1 % х 28 днів = 189,28 за березень 2015 року 693,75 х 1 % х 31 день = 215,14 за квітень 2015 року 708,00 х 1% х 30 днів = 212,40 за травень 2015 року 722,75 х 1% х 31 день = 224,13 за червень 2015 року 741,25 х 1 % х 30 днів = 222,30 за липень 2015 року 759,25 х 1% х 31 день = 235,29 за серпень 2015 року 767,25 х 1% х 31 день = 237,77 за вересень 2015 року 778,75 х 1 % х 30 днів = 233,70 за жовтень 2015 року 792,5 х 1 % х 31 день = 245,83 за листопад 2015 року 801,00 х 1% х 30 днів = 240,30 за грудень 2015 року 801,00 х 1% х 31 день = 248,31, а всього 5896 грн. 80 коп. Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення пені такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 5896 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: partial