Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. В обґрунтування позову посилається на те, що 27 квітня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу метало пластикових виробів №27. Відповідно до цього договору відповідач взяв на себе зобов'язання протягом 21 робочого дня з моменту внесення ним передоплати забезпечити доставку за домашньою адресою позивача [ADDRESS] металопластикові вікна WDS 5 SERIES WH activePilot, вартістю 2160 грн. А потім на протязі 5 робочих днів з моменту поставки провести за вказаною адресою монтаж придбаного метало пластикового виробу. На виконання п.2.6 договору в день його укладення, 27.04.2014 року, позивачка передала відповідачу попередню оплату в 100% розмірі у сумі 2160 грн. Термін виконання робіт, передбачений п.п.2.3, 4.1 договору сплинув 27.05.2014 року, однак придбане металопластикове вікно так і не було поставлено позивачу. На неодноразові вимоги щодо виконання зобов'язань за договором відповідач не реагує, гроші не повертає. Позивачка вважає, що відповідач порушив її права як споживача. Відповідно до п.п.5.1 договору у випадку затримки поставки виробів, оплачених замовником, виконавцем виплачує штраф у розмірі 0,01% від суми отриманої передоплати за кожен день затримки, але не більше 10% від суми передплати. Таким чином розмір пені складає 24192 грн. Також позивачу була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює у 5000 грн. Позивачка просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь суму попередньої оплати у розмірі 2160 грн., пеню у розмірі 24192 грн. та моральну шкоду у сумі 5000 грн. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засiдання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2014 року між позивачкою та СПД-фізичною особою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу металлопластикових виробів №27, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання протягом 21 робочого дня з моменту внесення ним передоплати забезпечити доставку за домашньою адресою позивача .[ADDRESS] металопластикові вікна WDS 5 SERIES WH activePilot, вартістю 2160 грн. (п.2.3 договору). Відповідно до п.4.1 договору строк поставки складає 21 день, строк встановлення металопластикових виробів - 5 днів з моменту доставки (а.с.5-7). Відповідно до п.2.6 договору 27 квітня 2014 року позивачка провела передоплату у розмірі 100% вартості виробів у сумі 2160 грн. Як вбачається з матеріалів справи, строк поставки за договором сплинув 27.05.2014 року. Відповідач - СПД-фізична особа [PERSON] зобов'язання за договором не виконав, оскільки замовнику [PERSON] не поставлені та не встановлені металопластикові вікна. Отримані за договором кошти в сумі 2160 грн. [PERSON] не повернуто. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Вдповідно до ч.2 ст.693 ЦК якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до абз.1 ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили (частина 6 статті 10 Закону України « Про захист прав споживачів »). Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі 3% загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. У ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Зі змісту договору № 27 від 27.04.2014 року вбачається, що сторони відступили від положень ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» і в п. 5.1 договору обумовили, що за порушення строків виконання послуг, зазначених у договорі, виконавець зобов'язаний виплатити штраф у розмірі 0,1% від суми договору, але не більше ніж 10% від суми передплати. Дане відступлення сторін відповідає положенням ч. 2 ст. 6 ЦК України та не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин, з відповідача на користь позивачки належить стягнути штраф (пеню), обумовлену сторонами в п. 5.1 договору. Тобто, за 112 днів прострочення (з 27.05.2014 року по 15.09.2014 року) штраф складає: 2160 грн. х 0,01% х 112 дня прострочення = 2419 грн. 20 коп. Враховуючи положення п.5.1 договору, відповідно до якого сума штрафу не може складати 10% від суми передплати, розмір штрафу складає 216 грн. Суд не бере до уваги розрахунок, наданий позивачем, оскільки він не відповідає умовам договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, а тому підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача суд стягує кошти сплачені позивачем за договором купівлі-продажу метало пластикових виробів №27 від 27.04.2014 року в сумі 2160 грн. та штраф в розмірі 216 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Розглядаючи позовні вимоги в цій частині, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити з наступних підстав. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК (в редакції Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частині вимог. Таким чином, з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial