Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, уточнивши свої позовні вимоги в суді, мотивує свої вимоги тим, що 20 листопада 2012 року до позивача [PERSON] звернувся відповідач [PERSON] з проханням про надання йому позики у сумі 2.500 долларів США. Своє прохання про позику останній пояснив наявністю планів щодо власного бізнесу. Враховуючи, що позивач та відповідач знали один одного на протязі більш 10 років, позивач [PERSON] дав відповідачу [PERSON] усну згоду. 20 листопада 2012 року за місцем мешкання позивача - [ADDRESS], сторони уклали угоду про надання грошової позики. Відповідач власноруч склав боргову розписку про те, що отримав від позивача гроші у сумі 2.500 ( дві тисячі п'ятсот доларів США), що за курсом НБУ доларів США до української гривні станом на 28.03.2014 року становить 27 150 грн. 50 коп., які повинен був повернути позивачу [PERSON]. Крім цього відповідач [PERSON] у борговій розписці власноруч вказав, що він зобов'язується повернути позивачу гроші в сумі 3 тис. 500 доларів США до 20.01.2013 року, то б то з урахуванням проценту 1000 доларів США за користування грошовими коштами. У січні 2013 року позивач [PERSON] зателефонував відповідачу [PERSON], та попередив що термін позики закінчується і він розраховує на повернення грошей 20.01.2013 року, як і домовлялися, але відповідач попросив трохи зачекати, та пообіцяв повернути борг 20.02.2013 року. Розуміючи, що сторони знають один одного на протязі багатьох років, позивач довірився обіцянкам відповідача і продовжував добросовісно чекати повернення грошей. Після 20.02.2013 року позивач неодноразово намагався додзвонитися відповідачу, але останній не брав телефон, а потім змінив номер мобільного телефону. У квітні 2013 року позивач зустрів відповідача за місцям його мешкання [ADDRESS], та наповнив про борг, на що відповідач відповів що поверне борг до 01.05.2013 року. Але 01.05.2013 року відповідач позивачу борг не повернув. Після цього позивач [PERSON] знову намагався зателефонувати відповідачу [PERSON], але відповідач знову змінив номер мобільного телефону. В липні 2013 року позивач знову зустрів відповідача , зо місцем його мешкання [ADDRESS], та наповнив йому про борг, але відповідач йому нічого не відповів, нічого не пояснив, а взагалі відмовився з ним розмовляти. Починаючи з липня 2013 року по теперішній час, відповідач усіляко уникає зустрічі з позивачем, на телефоні дзвінкі не відповідає, змінює номера мобільного телефону. На теперішній час боргові обов'язки відповідача залишилися невиконаними. Загальна сума заборгованості складається з: основної суми боргу 2 500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2014 рік становить 27 125,50 грн + процент за користування коштами у сумі 1000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2014 рік становить 10 850,20 грн. + 3% річних у сумі 948,50 грн. В зв.язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму позики у розмірі 27 125 грн. 50 коп, процент за користування коштами 10 850 грн 20 коп та 3% річних у розмірі 948 грн.50 коп, а всього: 28 074 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати - судовий збір в сумі 280 грн. 74 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], кожний окремо, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи неодноразово, причину своєї неявки суду не повідомив, суд вирішив розглянути справу без присутності відповідача в заочному порядку. Суд, вислухавши позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, пояснив позивач в судовому засіданні, вбачається з розписки , [PERSON] 20 листопада 2012 року отримав у [PERSON] гроші в сумі 2500 доларів США в строк на два місяці до 20 січня 2013 року та бере на себе зобов.язання повернути [PERSON] суму в розмірі 3500 доларів США 20 січня 2013 року. Як пояснив позивач [PERSON] [PERSON] зобові.язався повернути отриману ним у [PERSON] суму грошей 2500 доларів США та проценти за користування грошима у сумі 1000 доларів США, а всього, як зазначено в розписці - 3500 доларів США. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов.язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами [PERSON] та [PERSON] виникли договірні зобов.язання у вигляді договору позики. Відповідач [PERSON] у передбачений договором строк не повернув суму позики, оскільки оригінал розписки знаходився у позивача і наданий позивачем до суду в якості доказу укладенні зазначеного договору, що свідчіть про невиконання [PERSON] умов договору. За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов.язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочів виконання грошового зобов.язання, на вимогу кредитора зобов.язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] основну суму боргу в гривнах (2 500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2014 рік 27 125,50 грн ) та 3% річних у сумі 948,50 грн.( 271 грн = 1% річних; 271 грн х 3% річних = 813 грн : 12 місяців = 67,65 грн- процент за місяць х 14 місяців заборгованості = 948 грн 50 коп). Крім того, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом... Однак п. 5 розд. УШ „ Прикінцевих положень" Закону „ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що до проведення законодавства у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим законом. Відповідно до п. 6 ст. 4 Закону надання коштів ( грошових) у позику є фінансовою послугою. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти ( п.5 ч.1 ст. 1 Закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами- суб,єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов.язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов.язання, на вимогу кредитора зобов.язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час просрочення, також 3% річних від просроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст. 625 ЦК). Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає необхідним в задоволені позову в частині сплати процентів за користування грошовими коштами відмовити, оскільки таке надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів законом не передбачено. Згідно ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 280 грн. 74 коп.

Outcome: partial