overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

що позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 28.01.1998. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], яка на даний час є повнолітньою, а 06.04.11.2004 F дочка [PERSON]. [PERSON] зазначила, що подружнє життя не склалося, між ними немає взаєморозуміння, різні погляди на життя та ведення господарства, часто виникають сварки та непорозуміння. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Небилович», дочку [PERSON] залишити проживати з нею, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, зокрема розміщенням повідомлення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті суду, а також рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав суду відзив. Тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 28.01.1998 у селі Новиця Калуського району Івано-Франківській області, актовий запис F 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). В шлюбі народилося двоє дітей: Кароліна, яка на даний час є повнолітньою, а 06.04.2004 F дочка [PERSON], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження (а.с. 5). Причиною розлучення є те, що спільне життя у подружжя не склалося, вони перестали розуміти один одного, що призвело до фактичного розладу в сімFї, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує тільки формально. У відповідності до вимог ст.ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, а тому позов слід задоволити. Частиною другою ст. 29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Оскільки [PERSON] досягла 14-річного віку, вона вправі самостійно обирати собі місце проживання, а тому суд відмовляє в задоволенні даної позовної вимоги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн., який був сплачений нею при зверненні до суду (а.с. 1), а також 800,00 гривень витрат на правничу допомогу (а.с. 8). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

що позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 29.01.2014 року. Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, між ними часто виникали сварки, відповідач залишав сім'ю та тижнями не повертався. [PERSON] зазначила, що неодноразово просила чоловіка змінити свою поведінку, однак жодної реакції на її прохання не було. Тому вважає, що примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Тому просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ільків», дитину залишити проживати з нею, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач подала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 29.01.2014 року у виконкомі Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Причиною розлучення є те, що спільне життя у подружжя не склалося, вони перестали розуміти один одного, що призвело до фактичного розладу в сімї, не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведеться, шлюб існує тільки формально. У відповідності до вимог ст.ст.110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, а тому позов слід задоволити. У відповідності до ст.ст. 84, 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00грн. (а.с. 1), а також 500,00 грн. витрат за надання правової допомоги згідно квитанції від 28.11.2016 року (а.с. 6). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

що позивач звернулася із даним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі крім неї та її сина зареєстрований також її колишній чоловік відповідач [PERSON], який від 2014р. не проживає у даній квартирі, однак у добровільному порядку з реєстрації не знявся. Тому [PERSON], як власник квартири звернулася до суду із позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задоволити, стягнути з відповідача судові витрати та не заперечила проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що стверджується оголошенням в газеті «Галичина». Суд, вислухавши доводи позивача та показання свідків, проаналізувавши інші докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав: [PERSON] ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Договору дарування квартири від 20.11.2012 р. (а.с. 8). Відповідач являється колишнім чоловіком [PERSON], однак після розірвання шлюбу 14.03.2014р.(а.с.5) і до цього часу залишається зареєстрованим у даній квартирі, що підтверджується довідкою № 2931/09-56 від 16.05.2016 р.(а.с. 6). [PERSON] від 13.05.2016 р. слідує, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, однак не проживає там з 2014 р. (а.с.4). Дані факти в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які також ствердили, що в спірній квартирі особистих речей відповідача не має. Оскільки судом не встановлено поважних причин непроживання відповідача в спірному житлі, тому суд вважає, що він не проживає без поважних причин, а отже, втратив право на користування квартирою № 37 по вул. Пушкіна, 6 м. Калуш Івано-Франківської області. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі, які понесла позивач, а саме: 551.20 грн. судового збору, 800 грн. за надання юридичної допомоги та 150 грн. за дачу оголошення в газету, всього 1501.20 грн. На підставі ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

що позивачі звернулися до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що являються власниками домоволодіння, що по [ADDRESS]. В будинку також зареєстрований [PERSON], котрий являється чоловіком [PERSON]. Однак він з 1.06.2010 року в будинку не проживає без поважних причин. Участі у витратах по утриманню житла не бере. На даний час проживає у своїх батьків у Житомирській області. Тому просить визнати його таким, що втратив право на користування вказаним житлом. В судове засідання позивачі подали заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення / а.с.21-22/ , причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд в межах заявлених позовних вимог, на підставі представлених доказів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Власниками житлового будинку [ADDRESS] являються [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7/. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.02.2010р. за позивачами зареєстровано право власності на вказане домоволодіння /а.с.8/. Про те, що між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] зареєстрований шлюб свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.9/ Як зазначає ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки від 4.02.2014 р., виданої Новицькою сільською радою, відповідач зареєстрований в складі сім»ї /а.с.5/. Про те, що [PERSON] не проживає в спірному житлі з 2010 року свідчить акт комісії від 4.10.2013 р. та 3.02.2014 року /а.с.4,6/. Про те, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] за №103 від 12.03.2014 року /а.с.19/. Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідача по місцю своєї реєстрації, і приходить до висновку, що [PERSON] без поважних на це причин не проживав в спірному житлі понад один рік, а тому втратив право на користування цим житлом. На підставі викладеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

що позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення боргу із [PERSON] посилаючись на те, що 25.07.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позивачка передала відповідачу у позику кошти в розмірі 70000,00 грн. зі строком повернення до 20.05.2015 р. Відповідач не виконав умови договору позики у встановлений договором строк до 20.05.2015р., тому [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення із [PERSON] 70000 грн. заборгованості за договором позики. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву про те, що позов підтримує, а справу просить розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, однак подав до суду заяву в якій зазначив про те, що позов визнає, борг не повертає у звязку із важким матеріальним становищем, а справу просить розглянути у її відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Із матеріалів справи вбачається, що 25.07.2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено договір позики на суму 70000,00 грн. (а.с. 3), у відповідності до умов якого позивачка передала, а відповідач прийняв, кошти у розмірі 70000,00грн. зі строком повернення до 20.05.2015р., кошти, які є предметом цього договору, були передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання даного договору. Відповідно до зазначеного договору позики від 25.07.2012 р. відповідач [PERSON] зобовязався повернути позивачу отриману суму позики до 20.05.2015 р., однак у строк визначений договором зобовязання не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, суд приходить до висновку, що порушення відповідачем взятого на себе зобовязання про повернення боргу в зазначений строк призвело до того, що його заборгованість складає 70000,00 грн. Таким чином суд враховуючи вищезазначене приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

що позивачка в поданій суду позовній заяві просить визнати [PERSON] втратившим право на житло в кімнаті [ADDRESS] в м. Нетішин посилаючись на те, що 25.12.2002 року отримала ордер на жилу кімнату в гуртожитку, в якій на даний час позивач значиться зареєстрованими, однак фактично з 2005 року в кімнаті не проживає. В даний час проживає в м. Шепетівка, де створив нову сім`ю. Дана обставина створює їй, як користувачеві, відповідні незручності, у зв'язку з тим, що особовий рахунок на кімнату відкрито на неї, вона несе лишні витрати по оплаті житла, які відповідач їй не компенсує. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на зазначені в ньому підстави. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання», будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], підтвердили факт не проживання відповідача на спірній житловій площі, відсутність в кімнаті його майна та особистих речей. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є зареєстрованим в кімнаті [ADDRESS] в м. Нетішині, який підпорядкований КП НМР ЖКО. У вказаному житлі [PERSON], не проживає з 2005 року і не оплачує його. На факт відсутності відповідача у спірному житлі вказали в судовому засіданні і свідки [PERSON] та [PERSON] Викладене, крім пояснень учасників процесу, підтверджується довідкою з місця реєстрації, копією ордеру № 965 від 25.12.2002 року, актами від 06.08.2014 року, 05.09.2014 року, згідно яких відповідач за місцем реєстрації відсутній, його речей в кімнаті та місцях загального користування немає, що ніким не оспорюється. У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив інтерес до спірного житла як до свого постійного місця проживання, оскільки з 2005 року в спірній кімнаті не проживає. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

що позивачка в поданій суду позовній заяві просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на житло в квартирі № 109, що по вул. Будівельників, 1 в м. Нетішин. В обґрунтування заяви позивачка посилається на те, що 26.02.1997 року на склад сімї з чотирьох чоловік отримала ордер на двокімнатну квартиру площею 27,56 кв.м № 109, що по вул. Будівельників, 1 в м. Нетішин. 03.01.2007 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, після чого він залишив сімю та поїхав до своєї матері в с. Волосів Надвірнянського району Івано-Франківської області, забравши з кімнати всі свої особисті речі. З того часу відповідач в спірному житлі не зявлявся, однак його реєстрація в такому створює їй, як користувачеві, відповідні незручності, у зв'язку з тим, що вона несе додаткові витрати по оплаті житла, які відповідач їй не компенсовує. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на зазначені в ньому підстави. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча судом приймались міри щодо належного його повідомлення про день, час та місце розгляду справи. будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Представник Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне обєднання», будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили факт не проживання відповідача на спірній житловій площі, відсутність в там його майна та особистих речей з 2007 року. Свідок [PERSON] показала, що є дочкою відповідача, після розірвання шлюбу з матірю батько залишив сімю в 2007 році і з того часу в квартирі не зявлявся. Вказала, що в телефонній розмові вона повідомила відповідача про день і час розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є зареєстрованим в квартирі № 109, що по вулиці Будівельників, 1 в м. Нетішині. У вказаному житлі [PERSON], не проживає з січня 2007 року і не оплачує його. На факт відсутності відповідача у спірному житлі вказали в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Викладене, крім пояснень учасників процесу, підтверджується довідкою з місця реєстрації, копією ордеру № 21-01-2286 від 26.02.1997 року, актом комісії в складі старшого майстра, майстра та паспортиста КП НМР «ЖКО» та сусідів [PERSON], [PERSON] [PERSON] від 11.12.2014 року, згідно якого відповідач за місцем реєстрації відсутній, його речей в квартирі немає, що ніким не оспорюється. У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON]. втратив інтерес до спірного житла як до свого постійного місця проживання, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

що позивачка в поданому суду позові, який підтримала в судовому засіданні, просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж» заборгованість по заробітній платі в сумі 13550,39 грн., що належала її померлому чоловікові [PERSON], посилаючись на те, що останній за життя працював у Хмельницькому монтажному управлінні Відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж», яке є виробничим підрозділом Відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж». Оскільки заробітна плата підприємством виплачувалася з порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП, за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року по зарплаті [PERSON] утворилася заборгованість в зазначеній вище сумі [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті заборгованість по заробітній платі не виплачена і тому їй, як спадкоємцю першої черги по закону, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти у вигляді заробітної плати, яку вони просять стягнути на її користь в судовому порядку. Представник ВАТ «Теплоенергомонтаж» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді. Заслухавши доводи позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Як убачається з матеріалів справи, чоловік позивачки - [PERSON] працював у Хмельницькому монтажному управлінні Відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж», яке є виробничим підрозділом Відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж». [INFO] року останній помер, про що в матеріалах справи наявна відповідна копія свідоцтва про смерть. Заборгованість по заробітній платі померлого, яка не була виплачена за життя останнього, згідно даних довідки № 39 від 12.05.2014 року складає 13550 грн. 39 коп. і увійшла до складу спадщини. Позивачка, являючись дружиною померлого, 19.03.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, на вказані грошові кошти у вигляді заробітної плати в зазначеній вище сумі, що є підставою для задоволення позову, так як позивачка наділена правом на отримання заробітної плати спадкодавця, нарахованої, але не виплаченої останньому за життя. При цьому, виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved