Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

17.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розподіл сумісно нажитого майна за час шлюбу з відповідачкою [PERSON], а сааме житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], вартістю 73629грн., а також іншого майна на загальну суму 19650грн., посилаючись при цьому на те, що з 4 жовтня 1991 року вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі і все майно, зазначене в позові придбавали під час шлюбу. За час шлюбу вони з чоловіком придбали вказаний будинок та інше майно, в зв'язку з чим просить визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS], а також виділити йому: телевізор «Lg» вартістю 1000 грн., холодильник «Атлант» -2000 грн., диван кутовий - 2000 грн., комод - 300 грн., сервант - 300 грн., скутер «Хонда» - 3000 грн., тумбу під телевізор 500 грн., пилосмок «Ракета» - 100 грн., два комплекти постільної білизни - 250 грн., посуд: дві каструлі, сковороду та 10 тарілок - 250 грн., велосипед « Україна» 150 грн., а всього майна на суму 9850 грн. Все інше майно, виділити відповідачці [PERSON], а саме: комп'ютер в зборі - 2000 грн., мікрохвильову піч «Samsung» -400 грн., морозильну камеру - 2000 грн., диван - 500 грн., ліжко - 1000 грн., два комода - 500 грн., два серванта 500 грн., пилосмок «Samsung» - 300 грн., комп'ютерний стіл 500 грн., пральну машину - 300 грн., центрифугу - 200 грн., кухонний комбайн - 400 грн., посуд 4 кострюлі, сковороду, 40 тарілок, ложки, виделки, - 250грн., два постільних комплекти -350 грн., два велосипеда - 300 грн., дві швейні машинки -350 грн., а всього майна на суму 9850 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на доводи, викладені в позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечуючи при цьому того факто, що за час перебування у шлюбі з позивачем [PERSON] ними було спільно придбано домоволодіння з надвірними будівлями [ADDRESS], вартістю 73629грн., однак у зв'язку з тим, що вона на утриманні має дитину інваліда, доньку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає в цьому будинку і вона є її опікуном, то просить збільшити її частку до 2/3 даного будинку. Також вона не заперечує, що за час перебування у шлюбі ними було придбано: холодильник «Атлант» за 2000 грн.; скутер «Хонда» за 3000 грн.; тумбу під телевізор за 500 грн.; диван за 400 грн.; велосипед «Україна» за 150 грн.; пральну машину за 300 грн. та кухонний комбайн за 400 грн. на загальну суму 6750 грн., які і підлягають поділу. Інший перелік майна визначений позивачем не відповідає дійсності, оскільки все те майно, яке позивач вважає, що воно начебто придбане за час шлюбу і повинно бути розділене між ними, ними не придбавалось та їм не належить. Так, комп'ютер який знаходиться в користуванні її доньки [PERSON], придбаний [PERSON], за договором кредитування № 0000114937 від 30.04.2006 року; телевізор «Lg CT 21 Q92 КЕХ» придбаний [PERSON]; морозильна камера придбана [PERSON] 24.07.2010 року; пилосмок «Samsung» придбаний [PERSON] 27.03.2011 року - відповідно вказане майно не є спільним майном подружжя та не підлягає поділу. Стосовно інших речей, а саме: диван кутовий за 2000 грн.; комод за 300 грн.; сервант за 300 грн.; пилосмок «Ракета» за 100 грн.; мікрохвильова піч «Samsung» за 400 грн.; ліжко за 1000 грн.; два комода за 500 грн.; два серванта за 500 грн.; центрифуга за 200 грн.; велосипед «України»; дві швейні машинки за 350 грн., то вказані речі за час перебування у шлюбі ними взагалі не придбавались. Крім того, позивач на свій розсуд розподілив постільну білизну, каструлі, сковороди, посуд, при цьому має їх в особистому користуванні після розлучення, відповідно вимоги щодо поділу цього мана є безпідставними. Суд заслухавши всіх осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані сторонами документи, допитавши свідків та оцінивши всі наявні докази в сукупності, вважає що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно зі ст.61 ЦК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не потребують доказуванню. Таким чином з урахуванням положення даної статті закону та того, що відповідач визнає позов в частині того, що за час перебування у шлюбі з позивачем [PERSON] ними було спільно придбано наступне майно: будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], холодильник «Атлант» за 2000 грн.; скутер «Хонда» за 3000 грн.; тумбу під телевізор за 500 грн.; диван за 400 грн.; велосипед «Україна» за 150 грн.; пральна машина за 300 грн.; кухонний комбайн за 400 грн. на загальну суму 6750 грн. і викладені обставини визнаються та не оспорюються всіма сторонами, то вони в суді не потребують доказуванню. Таким чином та з урахуванням рівності часток подружжя при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, відповідно до положень ст.70 СК України суд розділяє вказане майно в рівних частинах кожному, відповідно до грошового еквіваленту їх вартості, та вважає за можливе виділити позивачу скутер «Хонда» за 3000 грн. та велосипед «Україна» за 150 грн., а інше майно: холодильник «Атлант» за 2000 грн.; тумбу під телевізор за 500 грн.; диван за 400 грн.; пральну машину за 300 грн. та кухонний комбайн за 400 грн. залишити у власності відповідачки [PERSON] При цьому посилання відповідача про збільшення її частки у праві власності житлового будинку з 1/2 до 2/3, з урахуванням того, що на її утриманні знаходиться дитина-інвалід [PERSON], яка зареєстрована та проживає у вказаному будинку, суд вважає безпідставними. Так, відповідно до положень ч.2, 3 ст.70 СК України та п.30 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Однак як встановлено в ході судового розгляду, що не заперечується і сторонами по справі, дитина відповідачки [PERSON] є донькою від першого шлюбу і її батьком є [PERSON], тобто не позивач [PERSON] За таких обставин суд не може застосувати положення ч.3 ст.70 СК України при вирішенні питання про збільшення частки при розподілі сумісно нажитого майна між подружжям [PERSON], оскільки [PERSON] не є донькою позивача [PERSON] В зв'язку з викладеним, предметом судового розгляду та доказування даного судового засідання залишається все інше майно, яке зазначено в позові, а саме: телевізор «Lg» вартістю, диван кутовий, комод, сервант, пилосмок «Ракета», мікрохвильова піч «Samsung», морозильна камера, диван, ліжко, два комода, два серванта, пилосмок «Samsung», комп. стіл, центрифуга, посуд: каструлі, сковорідки, тарілки, ложки, виделки, постільні комплекти, велосипед «Україна», швейні машинки. З даного приводу, суд заслухавши сторін, допитавши заявлених свідків по справі та дослідивши надані сторонами документи, приходить до висновку про відмову в даній частині позову, в зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Так, в судовому засіданні позивачем будь-яких документально підтверджених доказів про те, що вказане майно ними придбавалося за час шлюбу та взагалі фактів його наявності у них, не надав, не долучені такі докази і до позовної заяви. Допитані в судовому засіданні свідки з цього приводу: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони дійсно бачили в домоволодінні подружжя [PERSON] деякі речі, диван, комод, шафи, комп'ютер та інші, однак звідки, за яких обставин та в який час вони там з'явилися(куплені, подаровані та ін.) їм не відомо, оскільки під час їх придбання, жоден з них особисту присутнім не був. Поряд з цим відповідачем надано документи на комп'ютер який знаходиться в користуванні її доньки, однак він придбаний [PERSON], за договором кредитування № 0000114937 від 30.04.2006 року; телевізор «Lg CT 21 Q92 КЕХ» придбаний [PERSON]; морозильна камера придбана [PERSON] 24.07.2010 року; пилосмок «Samsung» також придбаний [PERSON] 27.03.2011 року, на що надано відповідні чеки та договори, в зв'язку з чим вказане майно не є спільним майном подружжя та не підлягає поділу. Відповідно до положень ст.60 СК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного та положень ст.60 СК України, суд вважає, що позивачем належним чином не доведено факт придбання під час шлюбу вищезазначеного майна, його конкретні ознаки за допомогою яких можливо би було ідентифікувати та встановити, що це саме те майно яке придбавалося за час шлюбу, в зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову, в цій частині за недоведеністю. При цьому, відмова у задоволенні позову з вказаних підстав не перешкоджає позивачу [PERSON] звернутись до суду, обравши у відповідності до ст.16 ЦК України належний спосіб захисту свого майнового права та інтересу, які він вважає порушеними та доводити свої вимоги у відповідності до положення ст.60 ЦПК України. Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат по справі, то суд їх задовольняє частково, відповідно з вимогами ч.1 ст.88 ЦПК України, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Відповідно до матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, а саме: судового збору в сумі 469грн. та витрат на надання правової допомоги, однак остання вимога належним чином документально, як передбачено ст.88 ЦПК України, не підтверджена - будь якої квитанції про оплату правової дороги в матеріалах справи, не мається. Так в матеріалах справи мається оригінал квитанцій про оплату судового збору на суму 469грн., які суд вважає доведеними та задовольняє їх пропорційно до задоволення позовних вимог, в сумі 399,90коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial