Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій зазначила, що з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 26 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 102. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], 23 грудня 204 року, в свідоцтві про народження якого батьком вказаний [PERSON]. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, відповідач не має. Стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. З відповідачем живуть окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Після уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 23 грудня 2014 року, у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що вона не працює, отримує лише соціальну допомогу, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Аліменти в твердій грошовій сумі вона просить стягнути, оскільки відповідач останнім часом не працює, розмір суми аліментів обгрунтовує тим, що саме таку суму вона щомісячно витрачає на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що на цей час не працює, має проблемі зі здоровям, на підтвердження чого надає довідку. Інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, стягнення за виконавчими листами з нього не здійснюються. Звертав увагу суду, що раніше аліменти на утримання його дитини в добровільному порядку сплачувала його мати. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матірю відповідача у справі і надає допомогу онукові продуктами, речами та здійснювала на імя позивача грошові перекази на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, вислухавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Згідно з ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 228497, повторно виданим 28 жовтня 2016 року Лисичанським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 квітня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 102. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] /а.с.4/ Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 389485, виданим 15 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 23 грудня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 45. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] /а.с.5/. Згідно з довідкою помічником начальника КП ЛЖЕК № 5 № 59 від 18.01.2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], кв. Молодіжний[ADDRESS], з 20 травня 2015 року по теперішній час, разом з нею мешкає [PERSON], [INFO] син /а.с.6/. Згідно з довідкою КУ «Центр Первиної медікосанітарнох допомоги № 1 м. Лисичанськ» від 15.05.2017 року, [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться під наглядом лікаря терапевта, лікаря стоматолога, інфекціоніста, з приводу хронічного гепатиту В і С, хронічного панкреатиту, остіоміеліту верхньої щелепи хронічного /а.с.26/. Таким чином, судом встановлено, під час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON], на цей час сторони проживають окремо, неповнолітній син мешкає з позивачем, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, а позивач потребує такої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. \~ \~ \~ Згідно з вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2017 рік", прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня становить 1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада - 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн. Враховуючи матеріальне становище матері дитини, яка існує з неповнолітньою дитиною лише за рахунок отримання соціальної допомоги, стан здоровя [PERSON], який має хронічні захворювання: гепатит В і С, панкреатит, остіоміеліт верхньої щелепи, не працює, проте є працездатним, доказів на підтвердження неможливості працевлаштування в судовому засіданні не надав, відсутність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків, відсутність стягнень з нього за виконавчими документами,витрати, які потрібні на утримання самого відповідача, а також, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку та ті обставини, що обовязок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 650 грн. щомісячно. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial