Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

16 серпня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В позові позивач зазначив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 27 травня 2008 року укладений кредитний договір № 190М-08, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 березня 2016 року. Відповідач не виконував зобовязання за кредитним договором і станом на 20 липня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 8662,07 доларів США, з яких: - заборгованість за кредитом 4344,12 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1910,88 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 2407,07 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки № 190М-08, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,70 кв.м, житловою площею 44,90 кв.м, яка належить відповідачу на підставі договору міни. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки складає 84000,00 грн. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 190М-08 від 27 травня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,70 кв.м, житловою площею 44,90 кв.м, шляхом її продажу позивачем з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме 84000,00 грн. будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предметі іпотеки), стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що з моменту отримання кредитних коштів у іноземній валюті її курс по відношенню до гривні зріс у декілька разів, тому він не має можливості погасити заборгованість. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зокрема, статтею 9, встановлений мораторій та звернення стягнення на предмети іпотеки та на виселення боржників з житлових приміщень, які є предметом іпотеки. У звязку з цим, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Суд встановив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 27 травня 2008 року укладений кредитний договір № 190М-08, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 березня 2016 року. Відповідно до п.6.1 кредитного договору при порушенні будь-якого з зобовязань боржник сплачує банку пеню в розмірі 0,2 %від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла на момент сплати пені. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути грошові кошти та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Статтею 549 ЦК України закріплено, що неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобовязання. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідач не виконував зобовязання за кредитним договором і станом на 20 липня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 8662,07 доларів США, з яких: - заборгованість за кредитом 4344,12 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1910,88 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 2407,07 доларів США. Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Суд встановив, що сторони не змінили та не розірвали кредитний договір у звязку зі збільшенням курсу іноземної валюти долару США по відношенню до національної грошової одиниці гривні. Тому суд не бере до уваги заперечення відповідача про невизнання ним заборгованості у звязку зі збільшенням курсу долару США, оскільки будь-яких застережень з цього приводу кредитний договір не містить. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки № 190М-08, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,70 кв.м, житловою площею 44,90 кв.м, яка належить відповідачу на підставі договору міни. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки складає 84000,00 грн. Відповідно до п. 18.8 договору іпотеки іпотеко держатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет за-стави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобовязання не буде виконане у встановлений строк, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» закріплює право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, та встановлює порядок його продажу. Суд вважає, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню, оскільки боржник не виконував умови кредитного договору в достатньому обсязі. Разом з тим, ані статтею 38 Закону України «Про іпотеку», ані умовами іпотечного договору не передбачено надання іпотекодержателю додаткових повноважень, а саме: отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Тому, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню. Окрім цього, стаття 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку". Предмет іпотеки - квартира [ADDRESS], яке внесено до Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Таким чином право іпотекодержателя ПАТ КБ «Приватбанк» на продаж предмета іпотеки зупинено на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Outcome: partial