Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, зазначивши, що постановою Кіровського райсуду м. Донецька від 19 квітня 2012р. відповідач [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч.1 КК України, звільнений внаслідок акту про амністію, а провадження по кримінальній справі закрито. За вказаною кримінальною справою він був визнаний потерпілим. Відповідач [PERSON] органами досудового розслідування обвинувачувався у тому, що 16 липня 2010р., приблизно о 07 год. 40 хвл., відповідач [PERSON] керував технічно справним автобусом «БАЗ А 079.14» державний реєстраційний номер [NUMBER], на якому здійснював рух по проїзній частині вул. Петровського, з боку вул. Пінтера та в напрямку вул. Державної в Кіровському районі м. Донецька. Діючи необережно, в порушення вимог п.п.12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідач [PERSON] перевищив швидкість руху керованого транспортного засобу в населеному пункті. У вказаний час він керував мопедом «Kanuni» без державного реєстраційного номеру та змінював напрямок руху керованого мопеду і виконував маневр перестроювання зправа – наліво, на полосу руху автобуса «БАЗ А 079.14» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач [PERSON] своєчасно не прийняв заходів для зменшення швидкості руху керованого транспортного засобу та скоїв зіткнення передньою лівою частиною кузова керованого ним автобуса з задньою частиною мопеда «Kanuni» під його керуванням. Внаслідок цієї події ДТП він був травмований. [PERSON] висновку СМЕ № 531 від 23.09.10р. встановлено, що при ДТП йому були спричинені наступні тілесні ушкодження: садно тулубу та кінцівок, закритий перелом переднього краю лівої вертлюжної впадини, закритий перелом основної фаланги 1-го пальця правої руки, які відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості та потребують для свого загоєння строк більш, ніж 21 день. Після ДТП він був доставлений до Донецької обласної травматологічної лікарні, де його госпіталізували та він проходив курс стаціонарного лікування з 16.07.2010 р. по 27.08.2010р., після чого був виписаний для проходження амбулаторного лікування за місцем проживання. З 21 вересня 2010р. по 11 жовтня 2010р. він проходив курс відновлювального лікування в Донецькій обласній лікарні поновлювального лікування. За час його лікування ним було витрачено 1091 грн. 75 коп. [PERSON] висновку експерта № 80 від 24.09.2010р., сума майнових збитків, спричинених йому в наслідок пошкодження мопеду, складає 1928 грн. 36 коп. Крім того, він був вимушений сплатити вартість проведення вищезазначеної експертизи, яка складає 400 грн. Також він від свого імені направляв відповідачу телеграму з повідомлення про явку на товарознавче дослідження, вартість якої становить 35 грн. 60 коп. У зв’язку з наданням йому правової допомоги, а саме: написання позовної заяви, юридичної консультації та участі адвоката на досудовому слідстві, а також при розгляді кримінальної та цивільної справи у суді, він сплатив 4500 грн. Крім того, вказаними протиправними діями відповідача [PERSON] йому також була спричинена моральна шкода, так як все це визвало у нього постійні переживання, він став себе погано почувати, що негативно вплинуло на стан його здоров’я та відносини в сім’ї і з оточуючими людьми, а також визвало значні моральні страждання, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Спричинену внаслідок ДТП моральну шкоду позивач оцінив в 20000 грн. [PERSON] обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0766603 від 26.12.2009р, виданого Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», який діяв на момент ДТП, останнє зобов’язано відшкодувати спричинену під час ДТП забезпеченим транспортним засобом майнову та моральну шкоду третім особам в межах лімітів відповідальності, встановлених вказаним Полісом. 22 квітня 2013р. він звернувся до СТ з додатковою відповідальністю «Гарантія» для відшкодування спричиненої йому шкоди, однак відповіді від страхової компанії йому не надійшло. Ліміт страхової відповідальності щодо відшкодування моральної шкоди за даним Страховим полісом складає 2 550 грн.. вказана сума підлягає стягненню зі СТ з додатковою відповідальністю «Гарантія», а решту суми - 17450 грн. він вважає повинен сплатити йому відповідач [PERSON] Вважає, що з СТ з додатковою відповідальністю «Гарантія» на його користь підлягає відшкодуванню загальна майнова шкода: -1091, 75 грн. – за лікування, -1928,36 грн. – за пошкодження транспортного засобу. Вартість проведення товарознавчої експертизи та телеграми в загальній сумі 435 грн. 60 коп. позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] Крім того, позивач вважає, що відповідач [PERSON] зобов’язаний сплатити франшизу в сумі 510 грн. згідно [PERSON] цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0766603 від 26.12.2009р., виданого СТ з додатковою відповідальністю «Гарантія». Відповідачі в добровільному порядку відмовляються відшкодовувати спричинену при ДТП майнову та моральну шкоду. Просив ухвалити судове рішення, яким: -стягнути з СТ з додатковою відповідальністю «Гарантія» на його користь в відшкодування майнової шкоди 2510 грн. 11 коп. та в відшкодування моральної шкоди 2 550 грн.; -стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в відшкодування спричиненої при ДТП майнової шкоди - 945 грн. 60 коп. та в відшкодування моральної шкоди - 17450 грн., а також витрати, пов’язані з правовою допомогою адвоката в сумі 4500 грн. і судові витрати, пов’язані з розглядом даної цивільної справи. Представник позивача [PERSON] – адвокат [PERSON] в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання з’явився, позов визнав частково та суду пояснив, що дійсно при обставинах, вказаних позивачем [PERSON], він скоїв ДТП, при якому було пошкоджено транспортний засіб, а саме: мопед позивача, а та його автомобіль. Крім того, позивачу були спричинені тілесні ушкодження. Вважає, що спричинену при ДТП майнову шкоду повинні сплачувати в рівних частках він та СТ з додатковою відповідальністю «Гарантія». Заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення спричиненої моральної шкоди не визнав, так як, на його думку, вони позивачем були безпідставно перебільшені і не грунтуються на будь-яких доказах. Представник відповідача СТ з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судове засідання не з’явився, суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та надав письмові пояснення на позов, з яких вбачається, що правовідносини між СТ з ДВ «Гарантія», відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] виникли на підставі [PERSON] обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0766603 від 26.12.2009 р., тобто є не деліктними, а договірними. Строк для виплати страхового відшкодування не може настати раніше, ніж буде подана заява про виплату страхового відшкодування на надані відповідні документи. Позивач не звертався до СТзДВ «Гарантія» з заявою про виплату страхового відшкодування та не надавав необхідних документів, а тому в СТзДВ «Гарантія» відсутні як обов’язок, так і можливість виплатити йому страхове відшкодування, тобто відповідач не порушував прав позивача [PERSON] Щодо виплат страхового відшкодування у зв’язку з понесеними витратами на придбання лікарських препаратів, то не підлягають відшкодуванню страховою компанією надані позивачем в підтвердження своїх позовних вимог фіскальні касові чеки про понесені ним витрати на благодійну допомогу Благодійному фонду «Святий Пантелейон» у розмірі 280, 00 грн., витрати на послуги банку у розмірі 15, 00 грн., витрати на сплату страхового платежу у розмірі 280, 00 грн. та витрати на послуги банку у розмірі 15, 00 грн., а всього на суму 590, 00 грн. Також не підлягають відшкодуванню витрати на придбання диску СД-Р 1 штуки вартістю 4 грн., оскільки вони не є витратами на лікування та не пов’язані з подією ДТП. Щодо інших витрат на лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 497, 75 грн., які позивач підтверджує фіскальними касовими чеками без вказівок на прізвище особи, яка купувала вказані лікарські препарати, то вони також не підлягають відшкодуванню виходячи з наступного. Відповідно до наданих позивачем [PERSON] виписок з історії хвороби, неможливо встановити факт призначення [PERSON] саме цих ліків лікарем, а також неможливо встановити необхідність придбання зазначених ліків для лікування саме [PERSON], а не будь-якої іншої особи. Під час лікування позивача [PERSON] лікарем було призначено лише один лікарський засіб – кальцій ДЗ никомед по 1т. 2 рази на добу протягом 1 місяця. Будь-яких інших лікарських препаратів позивачу для лікування наслідків ДТП не призначалось. Придбання інших лікарських препаратів не є обгрунтованим та не підлягає відшкодуванню з боку страхової компанії. Придбані вітаміни на суму 48, 90 грн. взагалі не є ліками. Виходячи зі змісту наданих позивачем копій фіскальних касових чеків, неможливо встановити які ж саме ліки за ним купувались, оскільки в них міститься лише вказівка на фармакологічну групу ліків, а не назву конкретного лікарського препарату. Щодо витрат на придбання рентгенівських плівок, то СТ з ДВ «Гарантія» вважає, що необхідності у придбанні цих плівок не було, оскільки потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні і ці витрати повинна була нести медична установа. Щодо відшкодування майнової шкоди у розмірі 1928, 36 грн. у зв’язку із пошкодження мопеду потерпілого, то згідно з висновками судової автотехнічної експертизи № 5284/18 від 24.09.2010р., то в даній дорожній обстановці водій мопеду [PERSON] мав технічну можливість попередити ДТП та його дії не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв’язку із ДТП. Так само й водій автобуса «БАЗ» - відповідач [PERSON] мав технічну можливість попередити ДТП та його дії не відповідали вимогам п.12.4, 12.9 б, 12.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв’язку із ДТП. Вважають, що частка відшкодування потерпілому завданої йому майнової шкоди у розмірі 1 928, 36 грн., спричиненої у зв’язку із пошкодженням мопеду, повинна становити не більш, ніж 50%. В той же час, згідно із висновком судової автотоварознавчої експертизи № 80 від 24.09.2010 р., розмір витрат на ремонт мопеду експертом не встановлювався. Потерпілий своєї волі на визнання мопеду фізично знищеним або не визнання його таким, не висловив, у матеріалах справи відсутні дані про вартість мопеду після ДТП та відсутні дані про наявність у [PERSON] пошкодженого мопеду до теперішнього часу. Експерт необґрунтовано дійшов до висновку про економічну недоцільність відновлення пошкодженого внаслідок ДТП мопеда потерпілого. Все це позбавляє можливості страховика здійснити обґрунтований та законний розрахунок суми страхового відшкодування, який повинен бути сплачений потерпілому. У відповідності із полісом страхування та ст.12 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» у будь-якому випадку із розміру відшкодування, визначеному судом, повинна бути вирахувана франшиза, розмір якої за полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/0766603 складає 510, 00 грн. Щодо відшкодування витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 400 грн. та на відправку телеграми у розмірі 35, 60 грн., то позивач не надав Страховику письмового повідомлення про страховий випадок. З огляду на наведене, Страховик не порушував строки направлення аварійного комісара або експерта, а тому немає підстав для відшкодування СТзДВ «Гарантія» витрат на проведення вказаної експертизи та відправку телеграми і закон цього не передбачає. Ці витрати повинен відшкодувати відповідач [PERSON], як безпосередній винуватець події ДТП. Крім того, СТзДВ «Гарантія» вважає, що вказана експертиза проводилася в межах розслідування кримінальної справи на підставі постанови слідчого, а тому ці витрати повинні здійснюватися за рахунок коштів держави. Щодо виплати страхового відшкодування у зв’язку із заподіянням потерпілому [PERSON] моральної шкоди, то оскільки [PERSON] до СТзДВ «Гарантія» з заявою про виплату страхового відшкодування не звертався, необхідні для виплати страхового відшкодування документи не надав, то Страховик його право щодо отримання страхового відшкодування відносно завданої йому моральної шкоди не порушував, а тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди з СТ зДВ «Гарантія». Просили ухвалити судове рішення, яким відмовити позивачу [PERSON] в задоволені позовних вимог до СТзДВ «Гарантія», так як Страховою компанією не порушувались будь-які права потерпілої сторони. З огляду на наведене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника СТ зДВ «Гарантія» на підставі наявних по справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача – адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до переконання у тому, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2010р., приблизно о 07 год. 40 хвл., відповідач [PERSON] керував технічно справним автобусом «БАЗ А 079.14» державний реєстраційний номер [NUMBER], на якому здійснював рух по проїзній частині вул. Петровського, з боку вул. Пінтера та в напрямку вул. Державної в Кіровському районі м. Донецька. Діючи необережно, в порушення вимог п.п.12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідач [PERSON] перевищив швидкість руху керованого транспортного засобу в населеному пункті. У вказаний час позивач [PERSON] керував мопедом «Kanuni» без державного реєстраційного номеру та змінював напрямок руху керованого мопеду і виконував маневр перестроювання зправа – наліво, на полосу руху автобуса «БАЗ А 079.14» державний реєстраційний номер [NUMBER]. В даній дорожній ситуації водію мопеда - позивачу [PERSON] необхідно було перед початком зміни напрямку руху вліво переконатись, що це буде безпечно і не створить небезпеку чи перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, що регламентується вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України.. В даній дорожній ситуації водій мопеда-позивач [PERSON] мав технічну можливість перешкодити виникненню події ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. Відповідач [PERSON] своєчасно не прийняв заходів для зменшення швидкості руху керованого транспортного засобу та скоїв зіткнення передньою лівою частиною кузова керованого ним автобуса з задньою частиною мопеда «Kanuni» під керуванням позивача [PERSON] Внаслідок цієї події ДТП позивач [PERSON] був травмований. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №5284/18 від 24 вересня 2010р., в даній дорожній обстановці дії водія - відповідача [PERSON] не відповідали вимогам п.п.12.4, 12.9 (б), 12.3 та, з технічної точки зору, перебували у причинному зв’язку з настанням події ДТП (а.с.79-87) [PERSON] висновку СМЕ № 531 від 23.09.10р., при ДТП [PERSON] були спричинені наступні тілесні ушкодження: садно тулубу та кінцівок, закритий перелом переднього краю лівої вертлюжної впадини, закритий перелом основної фаланги 1-го пальця правої руки, які відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості та потребують для свого загоєння строк більш, ніж 21 день. (а.с.64-67) Після ДТП позивач [PERSON] був доставлений до Донецької обласної травматологічної лікарні, де його госпіталізували та він проходив курс стаціонарного лікування з 16.07.2010 р. по 27.08.2010р., після чого був виписаний для проходження амбулаторного лікування за місцем проживання. З 21 вересня 2010р. по 11 жовтня 2010р. позивач [PERSON] проходив курс відновлювального лікування в Донецькій обласній лікарні поновлювального лікування. По даній кримінальній справі позивач [PERSON] був визнаний потерпілим. Постановою Кіровського райсуду м. Донецька від 19 квітня 2012р. відповідач [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч.1 КК України, був звільнений внаслідок акту про амністію, а провадження по кримінальній праві щодо нього було закрито. Відповідачем [PERSON] вказана постанова суду від 19.04.2012р. не оскаржувалась та набрала чинності (а.с. 21-24) [PERSON] висновку експерта № 80 від 24.09.2010р., сума майнових збитків, спричинених позивачу внаслідок пошкодження мопеду, складає 1928 грн. 36 коп. (а.с.71-78) Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], як власника транспортного засобу, на підставі [PERSON] обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0766603 від 26.12.2009р, виданого Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», який діяв на момент ДТП, була застрахована в СТ зДВ «Гарантія». [PERSON] вказаного [PERSON], ліміт відповідальності Страховика - СТ зДВ «Гарантія» за в відшкодування спричиненої шкоди здоров’ю - 51000 грн. на одного потерпілого; в відшкодування спричиненої майнової шкоди 25500 грн., розмір франшизи – 510 грн. (а.с.25) Позивачем [PERSON] в підтвердження своїх позовних вимог щодо понесених ним майнових витрат, пов’язаних з придбанням лікарських препаратів для лікуванням отриманих при ДТП травм, суду були надані копії фіскальних чеків на загальну суму 2510грн.11 коп. Серед них суду було пред’явлено копії фіскальних чеків які про понесені ним витрати на благодійну допомогу Благодійному фонду «Святий Пантелейон» у розмірі 280, 00 грн., витрати на послуги банку за касове обслуговування у розмірі 15, 00 грн., витрати на сплату страхового платежу на добровільне медичне страхування у розмірі 280, 00 грн. та витрати на послуги банку за касове обслуговування у розмірі 15, 00 грн., а всього на суму 590, 00 грн. Так як вказані платежі позивачем [PERSON] до Благодійного фонду були зроблені добровільно, то відповідачі по справі не зобов’язані їх відшкодовувати, а тому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в відшкодуванні добровільно понесених ним витрат на благодійну допомогу та добровільне медичне страхування і оплату послуг банку за касове обслуговування цих платежів, а всього на загальну суму 590грн. Решта наданих позивачем [PERSON] копій фіскальних чеків щодо понесених ним майнових витрат, пов’язаних з придбанням лікарських препаратів для лікуванням отриманих при ДТП травм на загальну суму 1620грн.11 коп., підтверджують розмір понесених позивачем [PERSON] майнових витрат, пов’язаних з придбанням лікарських препаратів для лікування отриманих ним при ДТП травм, що також підтверджується і довідкою Донецької обласної травматологічної лікарні, в якій вказується, що потерпілий [PERSON] за власні кошти купував необхідні для лікування медпрепарати, а призначення для лікування були зроблені правильно (а.с. 7-10, 63) Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], як власника транспортного засобу, на підставі [PERSON] обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0766603 від 26.12.2009р, виданого Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», який діяв на момент ДТП, була застрахована в СТ зДВ «Гарантія». [PERSON] вказаного [PERSON], ліміт відповідальності Страховика - СТ зДВ «Гарантія» за в відшкодування спричиненої шкоди здоров’ю - 51000 грн. на одного потерпілого. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь позивача [PERSON] 1620грн.11 коп. в відшкодування шкоди, спричиненої при ДТП його здоров’ю забезпеченим транспортним засобом під керуванням відповідача [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі [PERSON] обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0766603 від 26.12.2009р, виданого Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія». [PERSON] вказаного [PERSON] обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0766603 від 26.12.2009р, виданого Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», ліміт відповідальності Страховика - СТ зДВ «Гарантія» за в відшкодування спричиненої майнової шкоди складає 25000грн. Як вбачається з матеріалів справи, при ДТП було пошкоджено мопед потерпілого [PERSON], чим йому було спричинено майнову шкоду на суму 1928,36грн. Відповідно до частин 2, 5 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди-також у від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди. Під грубою необрережністю (частина друга статті 1193 ЦК) слід розуміти перебування потерпілого у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо, а не просту його необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху. Як вбачається з матеріалів справи, в даній дорожній ситуації водій мопеда - позивач [PERSON] мав технічну можливість перешкодити виникненню події ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, але перед початком зміни напрямку руху керованого мопеда вліво, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеку чи перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, тобто не виконав вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. Таким чином, груба необережність самого потерпілого [PERSON], яка виразилась у нехтуванні ним Правилами дорожнього руху України, у тому числі сприяла виникненню події ДТП і виникненню в результаті цього ДТП майнової шкоди потерпілому. З урахуванням ступеня вини потерпілого [PERSON], а також ступеня вини відповідача [PERSON], суд вважає за необхідне зменшити наполовину розмір відшкодування спричиненої при ДТП позивачу [PERSON] майнової шкоди, тобто до 964 грн.18 коп. Суд вважає, що вказана сума спричиненої майнової шкоди підлягає стягненню з відповідача СТ зДВ «Гарантія» на користь позивача [PERSON] Відповідно до ст. 23, ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. [PERSON] з роз'ясненнями, викладеними в в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", размір відшкодування моральної шкоди суд визначає в рамках заявлених вимог в залежності від характеру та об'єму спричинених потерпілому фізичних та моральних страждань, з урахуванням в кожному окремому випадку ступені вини відповідача і інших обставин. Зокрема, враховуються характер та тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, значних вимушених змін в його життєвих та виробничих відношеннях. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою за участю забезпеченого транспортного засобу неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що при ДТП позивач переніс значні фізичні та моральні страждання, тривалий час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах, переніс психологічний стрес, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Всі ці обставини порушили нормальний образ життя позивача. Відповідно до вимог ст.22.3 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 04 квітня 2004р. в редакції, яка діяла на час скоєння ДТП, потерпілому відшкодовується моральна шкода у розмірі не більше 5% ліміту, визначеного ст.9.3 вказаного Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, відшкодовує особа, яку визнано винною у ДТП. Таким чином, ліміт страхової відповідальності Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» щодо відшкодування моральної шкоди складає 2550грн. Суд, враховуючи ступінь перенесених позивачем [PERSON] моральних страждань, вважає ці вимоги позивача про стягнення з відповідачів [PERSON] та Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в відшкодування спричиненої при ДТП моральної шкоди на загальну суму 20000 грн., необґрунтовано завищеними. З урахуванням розумності та достатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь позивача [PERSON] 5050грн. в відшкодування спричиненої йому при ДТП моральної шкоди, в тому числі: -зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» - 2550грн.: -зі [PERSON] - 2500грн., в решті позовних вимог про стягнення з відповідачів в відшкодування моральної шкоди [PERSON] необхідно відмовити. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені останнім та документально підтверджені судові витрати: -400грн., - пов’язаних зі сплатою позивачем за проведення судової експертизи на досудовому слідстві; -36грн. 60 коп., - пов’язаних з оплатою позивачем телеграми, якою відповідач визивався для участі у проведенні судової експертизи; -4500грн., - пов’язаних зі сплатою за юридичні послуги адвоката на досудовому слідстві і під час розгляду цивільної справи, а також 510грн. – розміру франшизи за Полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Доводи відповідача – Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», який посилався на те, що так як позивач [PERSON], в порушення вимог п.п.37.1.4 та 37.1 ст.37 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не подав заяву про страхове відшкодування протягом одного року з часу скоєння ДТП за шкоду, спричинену майну потерпілого і трьох років - за шкоду, спричинену здоров’ю потерпілого, то це є підставою для відмови йому в виплаті страхового відшкодування, суд не приймає в якості допустимого та достовірного доказу з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні при дослідженні матеріалів кримінальної справи щодо [PERSON], таке повідомлення про настання страхового випадку своєчасно було зроблено Страховику відповідачем [PERSON], але Страховик, в порушення вимог ст.34.1 Закону, у передбачений законом строк страхового комісара не направляв. На момент настання страхового випадку, тобто на момент виникнення цивільно-правових обов’язку за договором страхування відповідно до [PERSON] №ВЕ/0766603 від 26 грудня 2009., діяв Закон України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 квітня 2004р., редакція ст.37 якого передбачала Порядок виплати страхового відшкодування і не передбачала обов’язку потерпілого [PERSON] звертатись з письмовим повідомленням про настання страхового випадку до Страховика, так як це покладалось на особу, цивільно-правова відповідальність якої, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована. Ст.37 вказаного Закону в редакції, на яку посилається відповідач - СТзДВ «Гарантія», стала чинною тільки з 18 вересня 2011р., а тому не може застосовуватись до правовідносин, які виникли та існували до набрання нею чинності. Крім того, позивачем [PERSON] Страховому товариству з додатковою відповідальністю «Гарантія» також було зроблено письмове повідомлення про настання страхового випадку і Страховиком таке повідомлення було отримано 22 квітня 2013р., за вх. №3530, але Страховик і після цього не приймав ніяких заходів щодо огляду пошкодженого при ДТП мопеду потерпілого, а взагалі ніяк не відреагував на вказане письмове повідомлення На підставі викладеного,

Outcome: partial