Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

03 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дочку на період навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 24 квітня 1993 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Наразі у суді Самарського району м. Дніпропетровська перебуває на розгляді цивільна справа про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають повнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та на її утриманні. З 2012 року [PERSON] навчається у Дніпропетровському національномуц університеті ім. Олеся Гончара і на разі навчається на третьому курсі денного відділення факультету систем і засобів масової комунікації спеціальності "Видавнича справа та редагування", у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працевлаштований, має стабільний заробіток, не є інвалідом, а тому може сплачувати аліменти на утримання дочки до закінчення нею навчання. В добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на дочку відповідач не бажає, що і слугує підставою для звернення позивача із цим позовом до суду. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дочкою 23-х років за умови, що вона продовжуватиме навчання (а.с.1-2). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти того, щоб із нього відбувалося стягнення аліментів на утримання дочки. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1993 року, який наразі ще не розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24 квітня 1993 року (а.с.3). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 січня 1994 року, актовий запис 35 (а.с.4). [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання у Дніпропетровському національному університеті ім. Олеся Гончара і на разі навчається на третьому курсі денного відділення факультету систем і засобів масової комунікації спеціальності "Видавнича справа та редагування", період навчання 01.09.2012р. по 30.06.2016р., що підтверджується довідкою № 5014/88-175ж від 01.10.2014 року (а.с.5). [PERSON] наразі проживає із позивачем в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП "Житлове господарство Самарського району" № 1230 від 03.10.2014р. (а.с.6). Статтею 61 ч.1 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Положеннями ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. Першої умовою є те, що повнолітня донька, син у віці від 18 років до 23 років має навчатися, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а другою умовою є фінансова спроможність батьків надавати допомогу на утримання. У разі настання таких обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьками саме обов'язком. Оскільки в судовому засіданні була підтверджена та обставина, що [PERSON] в дійсності є дочкою відповідача, наразі навчається та є повнолітньою, відповідач в свою чергу працевлаштований, має стабільний заробіток і спроможний надавати допомогу на утримання дочки, що ним не заперечувалося, вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими. Змістом ч. 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці у заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу. Суд бере до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, співставляючи їх із дослідженим у судовому засіданні доказам, суд доходить висновку про необхідність здійснювати стягнення саме у частці, як того просить позивач. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»від 08 липня 2011 року, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved