Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У червні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 16.01.2010. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер. З 24.08.2020 вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 29.06.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які були усунуті позивачем. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала; просила не надавала строк на примирення та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.01.2010 між сторонами у даній справі було укладено шлюб, зареєстрований у Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 34, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, продовження подальшого сімейного життя сторін неможливе, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, існує психологічна несумісність між ними. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя, а тому надання строку для їх примирення є недоцільним. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами у справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При зверненні до суду з позовною заявою позивачка не висловлювала бажання щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved