Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача Приватного підприємства «Глорія Дей» заборгованість по заробітній платі та з врахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача 6844, 12 грн. заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку з 5.11.2012 р., 16500 грн. вихідної допомоги, 15000 грн. за спричинення моральної шкоди. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона працювала в період часу з 15 червня 2012 р. по 5.11. 2012 р. на посаді завідуючої виробництвом з посадовим окладом в розмірі 5500 грн. Відповідач не здійснював виплату заробітної плати в повному обсязі та за час роботи сплатив позивачу тільки суму в розмірі 10 000 грн. посилаючись на тяжке матеріальне становище на підприємстві. Після її звільнення за власним бажанням відповідач також не здійснив з нею повний розрахунок, а також не видав трудову книжку в зв'язку з чим порушив вимоги трудового законодавства та свої вимоги обґрунтовує з посиланням на ст..ст. 41, 44, 115, 116,117 КЗпП України. Також діями відповідача їй було також спричинено й маральну шкоду яку вона оцінює в 15 тис. грн.. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволені позову в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представники відповідача в ході судового розгляду щодо заявлених вимог [PERSON] фактично позов визнали частково, а саме на суму 4 752 грн. 4 коп. це сума яку відповідач повинен сплатити позивачу по заробітній платі в період часу з жовтня по листопад 2012 р. Також в ході судового засідання представники відповідача визнали той факт, що позивачу при її звільнені не була видана трудова книжка в зв'язку з її відсутністю на підприємстві. При цьому представники відповідача стверджували, що дійсно [PERSON] працювала на підприємстві на посаді завідуючої виробництвом з посадовим окладом в розмірі 5500 грн., але останні місяці посадовий оклад позивача було зменшено до 2720 грн. в зв'язку з переходом приватного підприємства «Глорія Дей» на підставі наказів директора підприємства ПП «Глорія Дей» за №№10, 11. Також представниками відповідача оспрювався той факт, що основним місцем роботи позивача [PERSON] було саме ПП «Глорія Дей», так - як вона зареєстрована як фізична особа - підприємець, в зв'язку з чим остання могла отримувати доходи та будь - якої моральної коди позивачу заподіяно не було. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні з наданих сторонами доказів встановлено, що позивач з 15 червня 2012 р. працювала на посаді завідуючої виробництвом ПП «Глорія Дей», відповіднодо наказу №5 від 15.06.2012 р. підставою для видачі вказаного наказу стала заява позивача від 15.06.2012 р. 5.11.2012 р. позивач [PERSON] звернулась до відповідача ПП «Глорія Дей» з заявою про її звільнення за власним бажанням. Як вбачається з матеріалів наданих представниками відповідача наказами від 01.10.2012 р. за №10 та №11 від 01.11.2012 р. виданого директором ПП «Глорія Дей» І.В.Головко по підприємству було встановлено 4- х годинний робочий день та оплату праці проводити згідно відпрацьованого часу. Позивач [PERSON] з вказаними наказами не була ознайомлена під розпис та представниками відповідача не було надано доказів в підтвердження ознайомлення з вказаними наказами позивача [PERSON] Крім того представниками відповідача до суду не було надано наказу про звільнення [PERSON] з займаної посади, але при цьому представники відповідача не заперечували та не оспорювали того факту, що позивач була звільнена з займаної посади саме 5.11.2012 р. Також відповідачі не надали до суду штатного розпису, відомостей про оплату заробітної плати позивача та суму посадового окладу позивача, зазначаючи що вказані документи втрачені, але при цьому не спростовували того факту, що заробітна плата позивача з 8 - ми годинним робочим днем складала 5500 грн. Згідно до п.1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 56 КЗпП України передбачено, що за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. На просьбу вагітної жінки, жінки, яка має дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, в тому числі таку, що знаходиться під її опікуванням, або здійснює догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний встановлювати їй неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Також статтею 103 даного Кодексу визначено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. ст. 1, 2 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 47 Кодексу передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника Також статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як вбачається з наданої до суду довідки ПП «Глорія Дей» ( а.с.91) заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем складає 4752 грн. 4 коп., за жовтень місяць 2012 р. в розмірі 2750 грн. за листопад ( 3 робочих дні) 750 грн., компенсація за невикористану відпустку в розмірі 1252 грн. Тобто, як вбачається з даної довідки, що відповідач в жовтні місяці нараховував заробітну плату з врахуванням 4 - х годинного робочого дня, а в листопаді з врахуванням 8 - ми годинного робочого дня, що суперечить наказам №№10,11, зазначених вище. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заробітна плата позивача за один робочий день складала 250 грн. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив трудове законодавство України, а саме вимоги ст..ст. 47,56, 103, 116 КЗпП України та не здійснив повний та своєчасний розрахунок з позивачем по справі, не видав позивачу трудову книжку при звільненні на підставі чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенні, а саме в частині стягнення 6 844,12 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, 82 500 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку у відповідності до вимог ст..117 КУпП України. Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд також вважає задовольнити дані позовні вимоги частково, так - як діями відповідача позивачу були спричинені моральні страждання, викликані діями відповідача направлені на не бажання здійснювати розрахунок та погашення заборгованості перед позивачем. Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 903 грн.44 коп..

Outcome: partial