Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що 12.10.2013 року вона із відповідачем [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що спочатку спільне життя складалося непогано, подружжя кохали та поважали один одного, разом вели домашній побут. З часом їхні взаємні стосунки погіршилися: вони зрозуміли, що з чоловіком різні люди, мають різні погляди на життєво важливі питання, обовязки подружжя в сімї. На сьогоднішній день сторони проживають окремо. Позивач проживає за місцем своєї реєстрації разом зі своїми батьками. При таких обставинах позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи той факт, що шлюбу на сьогодні фактично не існує, його збереження є неможливим, а призначення будь-яких строків на примирення є недоцільним, позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб. Вирішити питання матеріальної участі відповідача у житті дитини мирним шляхом не надається можливим, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини із усіх видів доходу щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повнолітня. 20.07.2015 року [PERSON] надав суду зустрічний позов про оспорювання батьківства. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначає, що позивач по первинному позову [PERSON] не бажає, щоб він бачився з дитиною, а останнього разу взагалі повідомила, що це не його дитина, тому він не має права з нею бачитись. В судове засідання позивач по первинному позову з'явилася, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові про розірвання шлюбу. Позовні вимоги, викладені у зустрічному позові визнала, суду пояснила, що дійсно мала місце подружня зрада і дитина, батьком якої в актовому записі про народження зазначений [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Просила її позовну заяву про стягнення аліментів залишити без задоволення. Відповідач по основному позову в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву в якій позовні вимоги по основному позову про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти задоволення. Позовні вимоги про стягнення аліментів не визнає, просить відмовити. Позовні вимоги, заявлені ним у зустрічному позові про оспорювання батьківства підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Просить суд розглядати справу у його відсутність. Представник [PERSON] у судове засідання зявилася, надала пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. Просила суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Після пояснень, які надала [PERSON], просила позовні вимоги, викладені у зустрічному позові задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, підтвердженням факту укладання шлюбу є штамп про його реєстрацію у паспорті позивача (а.с. 4). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 270496 (а.с.6). Згідно запису у свідоцтві про народження серії І-ЖС № 270496 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать відповідні заяви сторін. Відповідно до Постанови Пленуму ВС України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Оскільки позивач по основному позову просить залишити позовні вимоги про стягнення аліментів без задоволення та визнає позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України,зустрічний позов є законним та для його задоволення маються необхідні підстави. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані та підлягають задоволенню, вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд залишає без задоволення, оскільки позивач в судовому засіданні визнала вимоги по зустрічному позову про оспорювання батьківства. На підставі ст.ст.110-112, 122, 136, 138 Сімейного кодексу України, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"

Outcome: partial