Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, змінивши позовні вимоги, просить: -визнати,що незаконні і протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призвели до заподіяння моральної шкоди у розмірі 74 412 грн.; - стягнутиз Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 74 412 грн.в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями і бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб, відповідно до постанови Верховного Суду України від 02.12.2015. Свої вимоги обґрунтовує тим, щопостановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.04.2009 у справі № 2-а-913/09 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії визнано незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський щодо відмови в призначенні [PERSON] додаткової пенсії за шкоду здоров'ю у розмірах визначених ст.ст. 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний 1 громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області провести перерахунок та забезпечити виплату [PERSON] додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах з 22 травня 2008 року - 25 відсотків мінімальної пенсії за а з 01 квітня 2009 року - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Також постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволено частково, а саме визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області щодо відмови в проведені перерахунку та виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, неправомірними; зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області здійснити [PERSON] за період з 01 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. 50\~Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого\~статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично виплачених сум;зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області здійснити з 16.08.2014 [PERSON] перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що належить до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інваліду ІІІ групи, в розмірі 284,7 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням фактично виплачених сум. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області вищевказані судові рішення належним чином не виконує, у звязку з чимпозивачу, на його переконання, завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 74\~412 грн. Ухвалою суду від 05.05.2016 [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди залишений без розгляду. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Прокурор та представник ГУ ПФУ в Чернігівській області просили відмовити у задоволенні позову. Представник ДКС України у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.04.2009 у справі № 2-а-913/09 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії визнано незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський щодо відмови в призначенні [PERSON] додаткової пенсії за шкоду здоров'ю у розмірах визначених ст.ст. 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний 1 громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області провести перерахунок та забезпечити виплату [PERSON] додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах з 22 травня 2008 року - 25 відсотків мінімальної пенсії за а з 01 квітня 2009 року - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволено частково, а саме визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області щодо відмови в проведені перерахунку та виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю неправомірними, зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області здійснити [PERSON] за період з 01 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. 50\~Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого\~статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично виплачених сум, зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області здійснити з 16.08.2014 [PERSON] перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що належить до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інваліду ІІІ групи в розмірі 284,7 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням фактично виплачених сум. Як убачається з розрахунку на доплату пенсії [PERSON] 55193 згідно з рішенням суду з 01.01.2014 по 15.08.2014 та визнано представником ГУ ПФУ в Чернігівській області, заборгованість з виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що належить до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інваліду ІІІ групи, складає 2\~266,10 грн., що вказує на неналежне виконання ГУ ПФУ в Чернігівській області зазначеної постанови апеляційної інстанції. Крім того, позивач вважає, що діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призначення пенсії в розмірі меншому, ніж передбачено законом, які визнані судовими рішення неправомірними, йомутакож завданаморальна шкода. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із\~ст. 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. До суб'єктів відповідальності за цією нормою належать створені відповідно до Конституції України, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів ВР, Президента, Кабінету Міністрів, Верховної ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади та управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції, Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", їх виконавчі органи. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, учинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Відповідно до ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ч. ч. 2, 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як убачається з довідки Чернігівської МСЕК від 19.02.2009 № 073987, яка діяла до 19.02.2010, тобто після набрання законної постановою суду першої інстанції від 16.04.2009, позивач є інвалідом третьої групи у звязку з захворюванням, повязаним з виконанням обовязків військової служби при випробуванні ядерної зброї, а також йому протипоказані психоемоційні та фізичні перевантаження. Враховуючи визнання постановами Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.04.2009 та Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 неправомірними відмов відповідача у призначенні та виплаті [PERSON] пенсії у розмірах, встановлених законом, та лише часткове виконання цих судових рішень, суд вважає, що діями та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області завдана позивачеві моральна шкода, оскільки надмірна затримка у виконанні державою ухваленого проти неї судового рішення про зобовязання вчинити на користь позивача певні дії неминуче викликає у нього почуття розпачу. Невиконання чи затягування виконання судового рішення призводить втрати свого сенсу передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантій, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос про Греції). Суд не убачає підстав для задоволення заяви прокурора про застосування позовної давності, оскільки це суперечить приписам п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦПК України. Заперечення ГУ ПФУ в Чернігівській області відкидаються судом, оскільки рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі «[PERSON] проти України» має інший, ніж між [PERSON] та ГУПФУ в Чернігівській області, предмет спору, а відсутність коштів не може бути підставою для не виконання рішення суду, що набрало законної сили (рішення ЄСПЛ у справах «Півень проти України», «Міхайленки проти України», «Ромашов проти України», «Кечко проти України»). Разом з тим, з урахуванням ступеня вини відповідача, тривалості моральних страждань позивача та негативних наслідківвід перенесенихморальних та психоемоційних травм, які настали для позивача у зв'язку із невиконанням судових рішень, ухвалених на його користь, засад розумності та справедливості, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» орієнтує суди нижчих ланок на те, що якщо у законі, що регулює спірні правовідносини, передбачено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то, поряд із відповідним державним органом, суд має притягти як відповідача відповідний орган Державного казначейства України (п. 10-1). На цей час є чинним Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабміну України від 03.08.2011 № 845 (з наступними змінами). Функції й завдання органів Казначейства щодо виконання рішень про стягнення коштів боржників розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів перелічено у п. 4 цього Порядку. У даному пункті не зазначено, що органи Казначейства відшкодовують шкоду, завдану вищезгаданими боржниками; згідно з цим пунктом, вони забезпечують лише виконання виконавчих документів. Отож задоволення вимог [PERSON] за рахунок Державної казначейської служби України є юридично некоректним. Оскільки обраний позивачем спосіб захисту його прав суперечить вказаному вище Порядку, суд вважає за необхідне відновити права [PERSON] шляхом стягнення на його користь відшкодування моральної шкоди з ГУПФУ в Чернігівській області.

Outcome: partial