Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

12 листопада 2013 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали, що 21 квітня 2011р. на перехресті пр. Будівельників та бул. Шевченка в м.Маріуполі відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля позивача марки «ГАЗ21Р» держ.[NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Митсубиси Галант 2.41», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В автомобілі ГАЗ21Р в якості пасажира знаходився [PERSON], якому і належить на праві власності вказаний автомобіль. Внаслідок ДТП автомобіль ГАЗ21Р отримав механічні ушкодження, а позивачі отримали легкі тілесні ушкодження. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області винуватим у вчиненому ДТП визнаний відповідач [PERSON], цивільна відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське». За висновком, проведеним на замовлення ПрАТ «СТ Іллічівське», розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля ГАЗ21Р, складає 8230,00 грн. Згідно висновку експерта, проведеному на замовлення позивача, розмір матеріальної шкоди склав 16 144,02 грн. Відповідач ПрАТ «СТ Іллічівське» сплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 7 630,00 грн., із розміром якого він не погоджується. Також просив стягнути вартість замоленого ним та проведеного товарознавчого дослідження в сумі 800,00 грн. Також позивачі зазначали про завдання ним моральної шкоди, яка виразилася у спричинені ним тілесних ушкоджень, зокрема струс головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, пошкодження транспортного засобу, який слугував для них необхідним засобом для пересування. Загальну суму завданої моральної шкоди оцінюють в 15 000,00 грн. на кожного, з яких по 5 000,00 грн. просили стягнути із ПрАТ «СТ «Іллічівське», а по 10 000,00 грн. з [PERSON] Під час розгляду справи після проведеної судової автотоварознавчої експертизи позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь [PERSON] в рахунок завданої матеріальної шкоди грошову суму в розмірі 20 654,83 грн., 500,00 грн. в рахунок проведення товарознавчого дослідження, 1650,00 грн. за проведення судової експертизи, а також моральну шкоду по 5000,00 грн. на кожного, а з [PERSON] моральну шкоду по 10 000,00 грн. на кожного. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позові. Відповідач ПрАТ «СТ «Іллічівське» позовні вимоги не визнав повністю, подав письмові заперечення, в яких зазначив, що дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода за обставин вказаних в позові, винуватцем в якій був визначний страхувальник [PERSON] Внаслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю позивача. Згідно проведеної оцінювачем [PERSON] експертної оцінки транспортного засобу ГАЗ 21Р державний номер [NUMBER] розмір шкоди, завданої володільцю автомобіля, становить 8 230,00 грн. Виходячи із цієї суми відповідач ПрАТ «СТ «Іллічівське» сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 7 720,00 грн., за вирахуванням суми франшизи 510,00 грн. ПрАТ «СТ «Іллічівське» не погоджувалося із розміром шкоди, визначеної експертом [PERSON], вважало суму шкоди завищеною, оскільки під час проведення дослідження підбір аналогічних транспортних засобів був проведений вибірково, та не відповідав досліджуваному транспортному засобу. Відрізнялись рік випуску, характеристики, технічний стан, сфера використання. Належним доказом вважав саме звіт оцінювача [PERSON], оскільки звіт відповідав вимогам Методики товарознавчої експертизи. Не заперечував проти проведення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля ГАЗ 21Р державний номер [NUMBER]. Не визнавало витрати на проведення товарознавчого дослідження в сумі 500,00 грн., оскільки ПрАТ «СТ «Іллічівське» самостійно замовило та сплатило витрати за проведення оцінки у [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, але за участю його представника. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги не визнав та зазначив, що моральну шкоду повинно відшкодувати ПрАТ «СТ «Іллічівське», оскільки за умовами страхового полісу таке відшкодування здійснюється страховиком. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 квітня 2011 року о 07 годині 05 хвилин в місті Маріуполі на перехресті пр. Будівельників та бул. Шевченка відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля позивача марки «ГАЗ21Р» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Митсубиси Галант 2.41», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивачі отримали тілесні ушкодження. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 19.03.2013р. [PERSON] було визнано винним в порушені пункту 2,3 б, 16.5 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП (а.с. 12-14). Апеляційним судом було встановлено причинний зв'язок між порушенням [PERSON] правил дорожнього руху та вчиненою ДТП. Але у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КПАП України, стосовно [PERSON] на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП було закрито. Разом з тим, вина відповідача [PERSON] у вчиненому ДТП була достовірно встановлена та є преюдиціальним фактом, так як згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Маріупольським МРЕВ Донецької області 18.11.2010р., власником автомобіля ЗАЗ 21Р державний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 26). Згідно особливих відміток свідоцтва [PERSON] має право керувати вказаним транспортним засобом. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/4657817 від 11.08.2010р. цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське». Згідно звіту №151 про експертну оцінку транспортного засобу від 20.04.2013р., проведеного оцінювачем [PERSON] на замовлення ПрАТ «СТ Іллічівське», сума матеріальної шкоди, завданої володільцю легкового автомобіля ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER] на момент проведення обстеження складає 8 230,00 грн. Виходячи із цієї суми завданої шкоди відповідачем ПрАТ «СТ «Іллічівське» було визначено розмір страхового відшкодування та сплачено позивачу [PERSON] страхове відшкодування в сумі 7 720, 00 грн. за вирахуванням суми франшизи, яка згідно вказаного полісу страхування становить 510,00 грн. Зазначені обставини не заперечуються обома сторонами спору. Не погоджуючись із визначеним розміром шкоди позивач на власне замовлення провів експертне автотоварознавче дослідження свого автомобіля ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER], згідно якого середня ринкова вартість автомобіля ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER] становить 16 144,02 грн. У зв'язку із тим, що за даними двох досліджень оцінювачів розмір ринкової вартості автомобіля ГАЗ 21Р значно різнився, тому за клопотанням позивача судом була призначена по справі автотоварознавча експертиза автомобіля ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER], проведення якої було доручено судовому експерту ТОВ «Експерт» [PERSON] в м. Донецьк. Відповідач не заперечував проти призначення та проведення незалежної судової автотоварознавчої експертизи. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 664 від 08 травня 2014р. вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER] на момент проведення цього дослідження, складає 28 284,83 грн. Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач ПрАТ «СТ «Іллічівське», не погоджуючись із визначеною сумою проведеної судової автотоварознавчої експертизи, вказує на порушення судовим експертом під час проведення експертизи положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зокрема недотримання об'єктивного порівняльного підходу. При надані оцінки проведеної судової автотоварознавчої експертизи та визначеного в ній розміру заподіяної шкоди володільцю автомобіля ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER], суд виходить із наступного. Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Відповідно до статті 53 ЦПК України експертом є особа, якій доручено провести дослідження матеріальних об'єктів, явищ і процесів, що містять інформацію про обставини справи, і дати висновок з питань, які виникають під час розгляду справи і стосуються сфери її спеціальних знань. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Відповідно до ст.ст. 9, 10 Закону України «Про судову експертизу» експертом може бути особа, що має відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів. Одним із принципів судово-експертної діяльності є її незалежне здійснення експертом. Незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: процесуальним порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи (ст. 3, 4 Закону). Висновком експерта є докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом (ст. 66 ЦПК). Враховуючи наведені положення закону та дослідивши зміст судової товарознавчої експертизи, суд вважає, що відсутні достатні та обґрунтовані підстави вважати вказану експертизу незаконною або такою, яка не відповідає положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Фонду державного майна, Міністерством Юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Так експертний висновок був складений особою, яка має відповідну освіту, фах, освітньо-кваліфікаційний рівень, спеціальні знання, пройшов відповідну атестацію та отримав кваліфікацію експерта, внесений до єдиного державного Реєстру атестованих судових експертів. При проведені експертного дослідження експертом відповідно до пункту 7.2 Методики застосовано метод порівняльного підходу із застосуванням цін на ідентичні транспортні засоби. В експертизі міститься підбір взятий із мережі Інтернет вартості ідентичних транспортних засобів для подальшого врахування при розрахунку середньої вартості автомобіля ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER]. Вказані дані не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності та неупередженості при проведені експертизи експертом. Згідно ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі. За таких обставин на думку суду проведена в судовому засіданні під час розгляду справи судова автотоварознавча експертиза є належним та допустимим доказом по справі при визначені ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER] та вартості матеріального збитку, завданого його володільцю. З урахуванням цього сума страхового відшкодування має вираховуватися відповідачем ПрАТ «СТ Іллічівське» виходячи із суми шкоди, заподіяної володільцю автомобіля ГАЗ 21Р, державний номер [NUMBER] в розмірі 28 284,83 грн. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону яка діяла в період дії страхового полісу та настання ДТП із змінами до Закону від 2 грудня 2010 року N 2756-VI) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону яка діяла в період дії страхового полісу та настання ДТП із змінами до Закону від 2 грудня 2010 року N 2756-VI) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 9.1., 9.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону яка діяла в період дії страхового полісу та настання ДТП із змінами до Закону від 2 грудня 2010 року N 2756-VI) обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 грн. на одного потерпілого. Згідно п. 9.4. Закону до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору. За умовами укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СТ «Іллічівське» полісу страхування № ВЕ/4657817 від 11.08.2010р. встановлено ліміт за шкоду, заподіяну майну в розмірі 25 500,00 грн. У зв'язку із тим, що оцінена експертом сума шкоди перевищує встановлений ліміт відповідальності, тому в межах цього розміру ліміту (25 500,00 грн.) має відбуватися погашення заподіяних збитків страховиком. Як встановлено судом та підтверджується обома сторонами, що відповідач ПрАТ «СТ «Іллічівське» здійснило вже виплату страхового відшкодування та перерахувало позивачу грошові кошти в сумі 7 720,00 грн. Крім того, згідно страхового полісу розмір франшизи (частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування) за полісом ПрАТ «СТ «Іллічівське» становить 510,00 грн. та підлягає вирахуванню із суми страхового відшкодування. Таким чином із встановленого законом та полісом ліміту відповідальності в розмірі 25 500,00 грн. має бути вирахувано частину коштів, які вже були виплачені страховиком, та суму франшизи (25 500,00 грн. - 7 720,00 грн. - 510, 00 грн. = 17 270,00 грн.). З урахуванням цього, сума страхового відшкодування за завдану майнову шкоду, на яку має право позивач [PERSON] та яка має бути сплачена відповідачем ПрАТ «СТ «Іллічівське» в судовому порядку, складає 17 270,00 грн. Крім цього, позивачі просять стягнути моральну шкоду з ПрАТ «СТ «Іллічівське», завдану їм внаслідок завдання їм тілесних ушкоджень по 5000,00 грн. на кожного та моральну шкоду з [PERSON] по 10 000,00 грн. на кожного. При визначені розміру моральної шкоди, на яку мають право позивачі, суд керується наступним. Згідно пункту 22.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону яка діяла в період дії страхового полісу та настання ДТП із змінами до Закону від 2 грудня 2010 року N 2756-VI) потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно матеріалів справи (а.с. 8, 9, 11) позивачам були завдані тілесні ушкодження та ушкодження здоров'я. Так згідно відповіді Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Маріуполя» №261 від 16.08.2013р. [PERSON] під час ДТП отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Невролог призначив амбулаторне лікування (а.с. 8). Виданий лист тимчасової непрацездатності з 22.04. по 04.05.2011р. (а.с. 9). Лікування проведено з покрашенням, рекомендовано нагляд лікар-невролога. 31.05.2011р. звернувся до лікаря - невролога із скаргами на біль в поперекової області зліва. Встановлений діагноз: Вертеброгенна люмбалгія, рекомендовано лікування. З 28.02.2012р. по 16.03.2012р. отримував лікування в денному стаціонарі ЦПМСП №2, діагноз наслідки перенесених ЧМТ (2007, 2011р) з легкою вестибулапотією та упорними цефалгіями. Згідно виписки із історії хвороби №5086/318 [PERSON] з 22.04.2011р. по 16.05.2011р. знаходився на стаціонарному лікуванні в Н.В. ГБ №2 із діагнозом: закрито черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій шейногрудного відділу попереку, хлистова травма шиї (а.с. 11). Враховуючи наявні тілесні ушкодження, перенесене лікування та завдану шкоду здоров'ю позивачів, суд вважає, що позивачам внаслідок ДТП була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку з ушкодженням їх здоров'я та компенсація за завдану їм моральну шкоду підлягає стягненню в максимальному розмірі, передбаченому умовами полісу та положеннями закону, а саме в розмірі 5% ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону, що становить 2 550,00 грн. на кожного із позивачів. Крім того, суд вважає, що позивачу [PERSON], як власнику пошкодженого транспортного засобу, була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, яка передбачена пунктом 3 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України та яку згідно п. 22.3. Закону (в редакції закону яка діяла в період дії страхового полісу та настання ДТП із змінами до Закону від 2 грудня 2010 року N 2756-VI) має відшкодовувати особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тобто [PERSON] Враховуючи, що пошкоджений транспортний засіб, який слугував для власника необхідним засобом для пересування та влаштування особистого життя, за своїми технічними характеристиками вважається знищеним, так як ремонтувати вже його недоцільно, тому суд вважає, що достатньою, справедливою та розумною компенсацією за завдану моральну шкоду його власнику буде грошова сума в розмірі 5000,00 грн. Підстав для стягнення моральної шкоди особі у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, яка передбачена пунктом 3 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, на користь другого позивача [PERSON], якій не є власником пошкодженого транспортного засобу, з відповідача [PERSON] у суду не має та в цій частині вимог слід відмовити. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення 500,00 грн. в рахунок стягнення витрат за проведення автотоварознавчого дослідження з ПрАТ «СТ «Іллічівське» задоволенню не підлягають, оскільки компенсація таких витрат не передбачена Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону яка діяла в період дії страхового полісу та настання ДТП із змінами до Закону від 2 грудня 2010 року N 2756-VI) та не відносяться до судових витрат відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 229,40 грн. та оплачено витрати за проведення судової експертизи в сумі 1 650,00 грн. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України вказані витрати відносяться до судових витрат, які пропорційно до задоволених вимог мають бути стягнуті із відповідачів. Позивачем [PERSON] заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, які були задоволені частково - в загальному розмірі 24820,00 грн. (17 270,00 + 2550,00 +5000), що у відсоткову відношенні від заявленої суми становить 68,65 %. Тому до стягнення підлягає судовий збір в сумі 157,49 грн. та за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1132,73 грн., який пропорційно підлягає розподілу між ПрАТ «СТ «Іллічівське» - 1211,48 грн., та [PERSON] - 78,75 грн. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,

Outcome: partial