Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

06 лютого 2019 року судом прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя.( а.с. 1-7, 73, т.1) 28 лютого 2019 року [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог. (а.с. 88-94, т.1) 23 квітня 2019 року [PERSON] знову уточнила позовні вимоги та в їх остаточній редакції просить суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності; визнати за позивачем [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль DAWOO MATIZ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на будівельні матеріали, які в сукупності складають самовільну будову на території Садового товариства «Дніпро - 2» ЗАТ Об`єднання «Дніпроенергобудпром» Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. (а.с. 228-230, т.1) Вимоги позову обґрунтовані наступним. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2003 року по 25 грудня 2013 року. За час шлюбу вони набули у власність спільне майно, а саме квартиру [ADDRESS] , автомобіль DAWOO MATIZ, 2011 року випуску, та збудували дачний будинок на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Після розірвання шлюбу між ними існувала домовленість про користування спільним майном, за якою позивач користувалась квартирою та автомобілем, а відповідач - земельною ділянкою та дачним будинком. Однак останнім часом між ними виник спір щодо права власності на зазначене майно, що вимусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Оскільки квартира є фактичним і зареєстрованим місцем проживання позивача та трьох її дітей, вона просить квартиру та автомобіль залишити їй, а відповідачеві виділити будівельні матеріали , які у своїй сукупності складають самовільну будову - дачний будинок, бо він перебуває у його одноосібному користуванні. 07 березня 2019 року суд прийняв до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , у якому він просив суд визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , залишивши іншу Ѕ частину цієї квартири у власності [PERSON] (а.с. 98-99, 114-115, т.1) В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спірна квартира придбана за рахунок кредитних коштів, отриманих за кредитним договором в ПАТ «Банк Аваль», за яким [PERSON] є позичальником, а він - поручителем. Після розірвання шлюбу і до січня 2018 року він безперешкодно користувався квартирою і брав участь у погашені кредиту, а потім [PERSON] стала чинити йому перешкоди у користуванні цим житлом. Крім того, 13 березня 2019 року представник [PERSON] адвокат Міщенко А.М. представив суду відзив на первісну позовну заяву, у якому вказав, що позовні вимоги [PERSON] відповідач визнає частково, а саме згоден на визнання за позивачкою права власності на 1/ 2 частини спірних квартири та автомобіля, так як в силу дії ч. 1 ст. 70 СК України частки подружжя у спільному майні є рівними. В решті первісний позов заперечує, зазначає, що спірна квартира є єдиним житлом [PERSON] , а будинок на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] , яку він набув у власність шляхом приватизації після розірвання шлюбу, є об`єктом незавершеного самочинного будівництва, що зведений після розірвання шлюбу, відтак не відноситься до спільного майна подружжя та у відповідності до ст. 376 ЦК України не може бути предметом поділу. ( а.с. 118-119, т.1) 03 квітня 2019 року [PERSON] представила відповідь на відзив, у якому не погоджується з запереченнями відповідача. Вказує на те, що самостійно виконує зобов`язання за кредитним договором. Відповідач постійно проживає у м. Києві та не зареєстрований у спірній квартирі. Забудова земельної ділянки у дачному товаристві відбулася під час шлюбу, на будівництво витрачені кошти подружжя, тому сукупність будівельних матеріалів, які складають об`єкт нерухомості, що не може бути зареєстрованим, підлягає поділу. (а.с. 145-147, т.1) Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] надав Пояснення щодо зустрічної позовної заяви, у яких просив відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічних позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції посилався на те, що 26 січня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014-09.5-69950 , відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 15300, 00 доларів США під заставу нерухомого майна строком до 25 січня 2027 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26 січня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір іпотеки про передачу в іпотеку Банку нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26 січня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір поруки № 014-09.5-15611, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати за зобов`язаннями боржника [PERSON] , які виникають з кредитного договору №014-09.5-69950 від 26 січня 2007 року в повному обсязі цих зобов`язань. На даний час кредитний договір діє, зобов`язання не припинені. Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не враховано той факт, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» є іпотекодержателем спірного майна. Визнання права власності на частину іпотечного майна за [PERSON] унеможливить звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором, що істотно порушує прав та законні інтереси АТ «Райффайзен Банк Аваль». ( а.с. 204-205, т.1) В ході судового розгляду позивач [PERSON] та її представник адвокат Чирочка Н.В. позовні вимоги підтримали. Просили суд відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник адвокат Міщенко А.М. підтримали зустрічні позовні вимоги. Позовні вимоги [PERSON] просили задовольнити частково з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду не з`явився, просив проводити судовий розгляд без його участі, з урахуванням наданих письмових пояснень. (а.с. 201, т.1) Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2003 року. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 11, 12, т.1) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.(а.с. 10, т.1) Відповідно до правил ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. З витягу з Державного реєстру правочинів № 3494696 від 26 січня 2007 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності набуте на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 26 січня 2007 року. (а.с. 14, 15, т.1) З підстав положень ч. 1 ст. 60 СК України вказана квартира є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] . Автомобіль DAWOO MATIZ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , придбаний за договором фінансового лізингу від 13 жовтня 2011 року , право власності на нього зареєстроване за [PERSON] 11 березня 2015 року. ( а.с. 47, т.1) Позивач зазначає, що хоча право власності на автомобіль зареєстроване після розірвання шлюбу, більша частина коштів за нього внесена протягом спільного проживання подружжя в строк до 25 грудня 2013 року, відтак вважає його спільним сумісним майном подружжя. Відповідач у Відзиві на первісну позовну заяву та під час судового розгляду визнав, що спірний автомобіль має статус спільного сумісного майна подружжя як такий, що набутий у власність під час шлюбу. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зважаючи на наведене, автомобіль DAWOO MATIZ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є об`єктом спільного сумісного майна подружжя. Розпорядженням голови Світловодської районної державної адміністрації від 30 грудня 2011 року № 1151-р [PERSON] передано безоплатно у власність як члену садівницького товариства «Дніпро - 2» ЗАТ «Об`єднання «Дніпроенергобудпром» , яке знаходиться на території Павлівської сільської ради земельну ділянку площею 0, 1200 га для ведення садівництва. (а.с. 59-61, т.1) Право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] зареєстроване за [PERSON] 24 лютого 2016 року. (а.с. 62-63, т.1) Свідок [PERSON] засвідчила у суді, що знайома з [PERSON] близько 15 років. Вона є членом садового товариства «Дніпро - 2» та має у користуванні дачну ділянку , яка розташована по [ADDRESS] . Їй відомо, що приблизно у 2010 році Чекаленки теж купили дачну ділянку у цьому ж товаристві. Оскільки шлях до її дачі лежить повз дачну ділянку, яку придбали родина Чекаленків, то вона спостерігала, що вони відразу розпочали будівництво дачного будинку. Цей будинок був примітний, бо мав рожеві стіни та жовтий дах, двоповерховий, завершене будівництво було приблизно у 2012 році. Мати позивачки [PERSON] дала показання суду як свідок та пояснила, що під час шлюбу сторони купили дачну ділянку. Протягом 2011 - 2012 років збудували дачний будинок. Вони з чоловіком активно допомагали у будівництві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що знає родину [PERSON] , бо працює нянею їх дітей близько 14 років. [PERSON] проживає з дітьми в квартирі, а [PERSON] більшість часу перебуває у Києві. Коли приїжджає, то живе або в квартирі, або на дачі. Вона була у дачному будинку сторін, ще коли їх дочці [PERSON] було близько року. Вже тоді був збудований великий двоповерховий будинок, зі сходами всередині та санвузлом. В судовому засіданні було досліджено фотокартки з зображенням двоповерхового дачного будинку, який має рожеві стіни та жовтий дах, збудованого на території садового товариства «Дніпро - 2» .(а.с. 179-181, т.1) Оскільки вказаний дачний будинок збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, в силу дії ч. 1 ст. 376 ЦК України він є самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Разом з тим, хоча ця будівля і не має статусу нерухомого майна, однак як сукупність будівельних матеріалів є матеріальним об`єктом - річчю, який має цінність, достатніми доказами підтверджено, що цей об`єкт створений у період шлюбу сторін, відтак може бути віднесений до спільного сумісного майна подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя закріплене у ч. 1 ст. 69 СК України. Ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Позивач визначила дійсну вартість майна, віднесеного до спільного сумісного виходячи з його дійсної вартості таким чином: квартира [ADDRESS] - 200813 грн. 00 коп. відповідно до Звіту про проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна ( а.с. 24-25, т.1); автомобіль DAWOO MATIZ, 2011 року випуску - 66870 грн. 00 коп. відповідно до Звіту № 078/10 про оцінку транспортного засобу ( а.с. 48-53, т.1); будівельні матеріали, які в сукупності складають самовільну будову на території Садового товариства «Дніпро - 2» - 200 000грн. 00 коп., виходячи з сукупної вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві. Доказів на підтвердження вартості вказаного майна в іншому розмірі суду надано не було. При поділі спільного сумісного майна суд враховує принцип рівності часток подружжя, усталений порядок фактичного користування майном, зокрема те, що в квартирі постійно проживає та зареєстрована позивач з трьома дітьми (а.с. 13, т.1), а відповідач має інше зареєстроване місце проживання та фактично володіє дачним будинком, зведеним на його приватній земельній ділянці. Оцінивши всі встановлені в ході судового розгляду обставини,

Outcome: partial