Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" (далі - позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідача) на його користь 80952 грн. 91 коп. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.11.2013 [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах. Встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 06.05.2018 вона має заборгованість в сумі 80952, 91 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 3628, 38 грн., за відсотками за користування кредитом - 69004, 26 грн., за пенею та комісією - 3989, 18 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 3831, 09 грн. (відсоткова складова). Справа розглядається у спрощеному провадженні, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду (а.с. 41). Відповідач подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі. Позов визнає частково: не визнає в частині нарахування пені та підвищення відсоткової ставки. В решті - позов визнає (а.с. 50). Дослідивши докази, суд робить наступні висновки. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.11.2013 [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-8). Згідно Розрахунку, наданого банком, прострочена заборгованість за кредитом виникла 26.12.2013, тому кількість прострочених днів по кредиту станом на 06.05.2018 складає 1565 (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Отже, суд вважає, що в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту позовні вимоги підлягають до задоволення на суму 3628, 38 грн. Щодо відсоткової ставки, яка збільшена банком з 30,00 % до 43,20% станом на 06.05.2018, суд враховує наступне. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17. Проте, матеріали справи не містять жодних доказів направлення та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки. Відповідач же згоди на підвищення відсоткової ставки з 30, 00 % до 43,2% річних не надавав. Банком при нарахуванні відсотків застосовувались ставки, не передбачені умовами кредитного договору від 29.11.2013, а належних доказів повідомлення відповідача про їх зміну матеріали справи не містять. Статтею1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредит брався під 30, 00 % річних, але банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку до 43,20 % річних. Банк просить стягнути заборгованість, де тіло кредиту - 3628, 38 грн., а відсотки за користування кредитом - 69004, 26 грн., тобто відсотки у 19 разів вищі, ніж отриманий кредит, що для суду є очевидно не справедливим. Враховуючи, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає не доведеним факт узгодження підняття відсоткової ставки. Тому, суд бере до уваги наданий Розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 30, 00 % на рік. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку розрахунку 360 днів у році, тому і розраховано заборгованість за відсотками за наступною формулою : (А1*0,3*А2)/360 днів=Х, де А1 - це тіло кредиту, А2 - кількість днів прострочення. Згідно наданого банком Розрахунку, наявні 1565 днів прострочення. Отже, (3628, 38 грн*0,3*1565 дні)/360днів=4732, 01 грн. Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягають відсотки у розмірі 4732, 01 грн. Згідно розрахунку (а.с. 5-7) до заборгованості включено пеню у розмірі 3989, 18 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. І одночасно Позивач просить стягнути з відповідача штраф за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань позичальником відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015. Тому суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок, наданий позивачем, в частині нарахування суми боргу за пенею. Загальний розмір зобов'язання, що виник у відповідача у зв'язку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними за період від 29.11.2013 до 06.05.2018, складає 12691, 48 грн., з яких заборгованості: за кредитом - 3628, 38 грн., за відсотками за користування кредитом - 4732, 01 грн., а також штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 3831, 09 грн. (відсоткова складова). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають 15,7 %. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial