Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

27 січня 2015 року позивач звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони придбали як нерухоме, так і рухоме майно. Сімейне життя не склалось, ще судом шлюб не розірвали, але припинили сімейно-шлюбні відносини і проживають окремо. Оскільки не можливо розподілити придбане спільне майно мирним шляхом, тому позивач звернулась до суду та просить: визнати за нею та за відповідачем прав власності за кожним на ? ідеальну частину нерухомого майна, трикімнатної квартири [ADDRESS], жилою площею 43,00 кв.м., загальною площею 67,35 м.кв., а також провести поділ спільного подружнього сумісного рухомого майна між нею та відповідачем. Крім цього і просить стягнути з відповідача всі судові витрати та витрати на юридичну допомогу. 02 квітня 2015 року відповідач подав позовну заяву з вимогами про присудження грошової компенсації одному з власників за його частку у праві спільної сумісної власності на майно, а саме, квартиру. Свої вимоги аргументував, тим, що шлюб вже розірвано. Вони з позивачем проживають окремо, він у спірній квартирі залишився проживати сам, а квартира поділу не підлягає, тому зробивши експертну оцінку квартири у експертній установі, просить згідно оцінки присудити позивачу ? частину вартості квартири, у розмірі 107524,50 грн., яку він сплатить на депозитний рахунок позивачу. Також просив стягнути з позивача судові витрати та витрати на юридичні послуги у розмірі 2500 грн. У судовому засіданні 23.04.2015 року позивач заявила клопотання про залишення частини своїх вимог без розгляду, а саме, вимог, що стосуються поділу спільного рухомого майна. Решту своїх позовних вимог підтримала у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні, 05.05.2015 року, залишені позовні вимоги позивача, щодо визнання за нею та за відповідачем прав власності за кожним на ? ідеальну частину нерухомого майна (квартиру) та стягнення на її користь з відповідача судових витрат та витрат на юридичну допомогу підтримав і просить задовольнити, оскільки вони є правомірні. У судовому засіданні представник відповідача 05.05.2015 року подала заяву про залишення позовних вимог відповідача про присудження грошової компенсації одному з власників за його частку у праві спільної сумісної власності на майно, а саме, квартиру та стягнення судових витрат і юридичних витрат без розгляду. Позовні вимоги позивача визнала частково, а саме, визнала повністю, щодо визнання за позивачем та за відповідачем право власності за кожним на ? ідеальну частину нерухомого майна (квартиру). Частково визнала, щодо стягнення судових витрат та витрат на юридичну допомогу. На юридичну допомогу визнала у розмірі 150 грн., а про судові витрати не визнала повністю. По заявленим клопотанням сторін, щодо залишення їх вимог без розгляду, судом 23.04.2015 року та 05.05.2015 року було ухвалами і залишено без розгляду. Як встановлено судом, сторони 28 липня 2001 року у відділі РАГС Корюківського РУЮ Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис №50. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося тому рішенням Корюківського районного суду від 29 січня 2015 року шлюб було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони придбали нерухоме майно, трикімнатну квартиру, №6, в будинку, №7, по провулку Бульварному в м. Корюківка Чернігівської області, жилою площею 43,00 кв. м., загальною площею 67,35 м.кв. Спірна квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області 18 жовтня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №3066. Покупцем квартири в договорі значиться відповідач, тому на нього було зареєстровано в Корюківському районному комунальному підприємстві Рампа бюро технічної інвентаризації право власності на придбану квартиру. [PERSON] інвентарна вартість квартири по даним довідки №47/2-15 Корюківського районного комунального підприємства Рампа Корюківського районного бюро технічної інвентаризації від 13.02.2015 року становить 57758,00 грн. Відповідно сімейного законодавства, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними і це майно ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу спільного майна, спір може бути вирішений судом. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, і при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно чинного законодавства, ст. 368 ч.3 ЦК України, майно, що набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі вищевказаного, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сторони мають право кожен на ? (одну другу) частину спірної квартири, що придбана ними під час шлюбу, тому позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки оспорюються вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на юридичну допомогу в розмірі 1300 грн., що підтверджено відповідними розрахунками (актами виконаних робіт та квитанціями), то суд приходить до висновку, що в цій частині позову, вимоги підлягають задоволенню повністю, так як позивач вимушена була за захистом своїх прав звертатись до адвоката за юридичною допомогою, який здійснював консультації, підгодовував матеріали до суду та приймав участь у судових засіданнях, за яку вона понесла витрати. Крім вказаного, то відповідно Постанови №10 від 17.10.2014 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах в п.47,48 вказано про таке право і підставу на відшкодування витрат на правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", тому вимоги позивача аргументовані і законні. В частині стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що ці вимоги слід задовольнити частково. Так, як позов підлягає задоволенню щодо визнання за позивачем та за відповідачем прав власності за кожним на ? ідеальну частину квартири, інвентарна вартість якої становить 57758,00 грн., де судовий збір повинен становити 577,60 грн.. Позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір тільки 390 грн., тому недоплата судового збору становить 187,60 грн. За вказаних підстав, що права власності визнаються за кожним з сторін, то судові витрати, що повязані з квартирою слід розділити порівну. Недоплачений судовий збір слід стягнути на користь держави, як з позивача так і позивача по 93.80 грн. За позивачем слід залишити 195 грн. із сплаченого збору у розмірі 390 грн., а з відповідача на користь позивача слід стягнути у повернення їй ? (однієї другої) частини сплаченого збору 195 грн. Також судові витрати складаються з витрат позивача на отримання довідки БТІ про інвентарну вартість квартири у розмірі 262,30 грн., тому за позивачем слід залишити ?(одну другу) частину таких витрат, а з відповідача слід стягнути на користь позивача також ? (одну другу) частину, що складатиме 131,15 грн.

Outcome: partial