Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

27 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNHDGB0000000027 від 31.03.2008 року в сумі 148355,87 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.01.2014 року складає 1185363,44 грн. звернути стягнення на майнові права на квартиру загальною площею 44,72 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору застави немайнових прав №DNHDGB0000000027 від 31.03.2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та стягнути судові витрати з відповідача. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 31 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNHDGB0000000027, згідно умов якого, банком надано позичальнику кредит у сумі 52000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.03.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 31 березня 2008 року уклали договір застави немайнових прав №DNHDGB0000000027, згідно з яким, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: майнові права на квартиру загальною площею 44,72 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору застави немайнових прав, ціна предмету іпотеки дорівнює 328250 грн. 00 коп. В порушення взятих на себе зобов'язань позичальник перестав належним чином здійснювати повернення заборгованості за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 10.01.2014 року складає - 148355,87 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.01.2014 року складає 1185363,44 грн., з яких: 52216,93 доларів США - заборгованість за кредитом; 32989,15 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 2379,21 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 53676,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору - 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 7063,08 доларів США - штраф (процентна складова), у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Встановлено, що 31 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNHDGB0000000027, згідно умов якого, банком надано позичальнику кредит у сумі 52000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.03.2028 року (арк.с.13-15). Пунктом 8.1 кредитного договору встановлено обов'язок [PERSON] проводити погашення кредиту щомісячними платежами в сумі 632,58 доларів США (а.с.15). В порушення взятих на себе зобов'язань позичальник перестав належним чином здійснювати повернення заборгованості за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 10.01.2014 року складає - 148355,87 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.01.2014 року складає 1185363,44 грн., з яких: 52216,93 доларів США - заборгованість за кредитом; 32989,15 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 2379,21 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 53676,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору - 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 7063,08 доларів США - штраф (процентна складова), що підтверджено відповідним розрахунком, наявним в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1054 ЦК України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст.610 ЦК України. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1,2 статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Встановлено, що станом на 10.01.2014 року, за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 7,99 гривень, у зв'язку з цим, сума боргу складає: 148355,87 доларів США х 7,99 грн. = 1185363,44 грн., з яких: 417213 грн. 27 коп. (52216,93 доларів США х 7,99 грн.) - заборгованість за кредитом, 263583 грн. 30 коп. (32989,15 доларів США х 7,99 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом, 19009 грн. 99 коп. (2379,21 доларів США х 7,99 грн.) - заборгованість по комісії за користування кредитом, 428872 грн. 99 коп. (53676,22 доларів США х 7,99 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору - 250,00 грн. (31,29 доларів США х 7,99 грн.) - штраф (фіксована частина), 56434,00 грн. (7063,08 доларів США х 7,99 грн.) - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 31 березня 2008 року уклали договір застави немайнових прав №DNHDGB0000000027, згідно з яким, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: майнові права на квартиру загальною площею 44,72 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с.17-18,19,20). Згідно зі ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.1 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. На підставі ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч.2 ст.22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", за рахунок предмета обтяження, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1)відшкодування витрат,пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2)сплату процентів і неустойки; 3)сплату основної суми боргу; 4)відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; 5)відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Пунктом 9.3.2 договору залогу майнових прав №DNHDGB0000000027 від 31 березня 2008 року, укладеного між сторонами передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки вчиняється за вибором заставодержателя на підставі виконавчого напису, рішення суду, прийняття іпотеки у власність заставодержателем або дорученням іншим особам реалізувати іпотеку (а.с.17 зворот). 25 лютого 2013 року позивач направив відповідачу повідомлення №30.1.0.0/2-911 від 25.02.2013 року про прострочену заборгованість за кредитним договором, з пропозицією у термін не пізніше 30 календарних днів, з дати отримання повідомлення, погасити прострочену заборгованість та попередженням у разі неналежного виконання зобов'язань про намір звернення стягнення на предмет застави (а.с. 10). Проте, заборгованість до теперішнього часу залишилась непогашеною. Щодо заявленої вимоги позивача про надання банку всіх необхідних повноважень для здійснення продажу предмету іпотеки, у тому числі: з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, то вона не може буди задоволена, оскільки охоплюється вимогою про надання права на продаж зазначеного майна шляхом укладення договору купівлі-продажу від імені відповідача з іншою особою-покупцем. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial