Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркове місто 45» (надалі за текстом - відповідач), у якій просить стягнути з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркове місто 45» матеріальну шкоду в розмірі 17 100, 28 грн., витрати на оплату послуг з оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 1 500,00 грн., а всього 18 600,28 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 12 травня 2020 року, приблизно 09.50 год., в м. Києві по вул. Вишгородській, 45, виявив, що на капот його транспортного засобу марки «Mazda CX-5», д.н.з. [NUMBER] , впав елемент фасаду будинку, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 06 травня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що матеріальна шкода була заподіяна внаслідок неправомірних дій відповідача. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві та у запереченнях на позовну заяву. Суд, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зважаючи на наступне. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з правовою позицією, викладеною у Постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 920/316/17, від 21 грудня 2018 року у справі № 920/31/18, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності, і він полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Таким чином, у вирішенні даного спору про відшкодування шкоди необхідно встановити, що саме протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) відповідача є причиною завданої позивачеві шкоди. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, чинній на момент виникнення спору), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (надалі за текстом - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками юридичної особи «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркове місто 45»» (м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45) є співвласники багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане, серед іншого, забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам. Виконання зобов`язань об`єднанням належить до повноважень його правління відповідно до статуту об`єднання. Статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Відтак, на відповідача, як об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркове місто 45», зокрема, на його правління, законом покладається обов`язок щодо належного утримання та забезпечення належного технічного стану будинку за адресою: [ADDRESS] . Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року № 150 затверджено «Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд» (надалі за текстом - Наказ № 150), відповідно до п. 1.1.5.1. та п. 1.1.5.2. якого передбачено, що утримання будинків і споруд включає в себе - простукування, укріплення окремих цеглин, які загрожують падінню, забивання тріщин у місцях примикання підлоги (даху) балкону до стін. Згідно з п. п. 1.2.3.1. та п. п. 1.2.3.2. Наказу № 150, поточний ремонт по утриманню будівель, включає в себе - простукування, обшивання та укріплення окремих архітектурних деталей, які загрожують падінням та ремонт зовнішньої штукатурки в окремих місцях з відбивання відсталої штукатурки. Підпунктами 1.2.9.1. та 1.2.9.2. Наказу № 150 передбачено, що штукатурні та малярні роботи поточного ремонту передбачають і ремонт штукатурки стін та стель, пошкоджених в окремих місцях у зв`язку з протіканням та іншими подіями аварійного порядку та ремонт сухої штукатурки. Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 затверджено «Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (надалі за текстом - Наказ № 76), згідно якого на житлово-експлуатаційні організації покладено обов`язок забезпечувати належне технічне обслуговування жилих будинків. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо (п. 2 Наказу № 76). Так, відповідно до п. п. 4.2.1.6. та 4.2.1.3. Наказу № 76, щоб запобігти руйнації облицювання, штукатурки й фарбованих шарів фасаду, слід не допускати зволоження стін, атмосферною, технологічною, побутовою вологою. Не допускаються деформації конструкцій, відхилення конструкцій від вертикалій осідання конструкцій, розшарування рядів кладки, руйнація і вивітрювання стінового матеріалу, провисання і випадання цеглин. Отже, нормами спеціального законодавства у сфері житлово-комунальних послуг встановлено обов`язок, зокрема, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку належним чином виконувати свої зобов`язання щодо утримання будинків і споруд та прибудинкової території для недопущення руйнації фасадів будинків. Суд звертає увагу на те, що відповідач належним чином не виконав обов`язків по утриманню та ремонту житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в частині безпечного функціонування та використання зовнішніх стін будинку, що призвело до обвалу частини конструкції з фасаду вказаного будинку, чим спричинено позивачу матеріальну шкоду. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У матеріалах справи містяться докази, а саме фотографії фасаду будинку за адресою [ADDRESS] , 4 під`їзд, з явними пошкодженнями фасаду будинку та фотографії пошкодженого транспортного засобу позивача. До того ж, позивачем надано Звіт № 260-20 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mazda CX-5», державний номер [NUMBER] від 31 серпня 2020 року, складеного оцінювачем [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своєму відзиві на позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди відповідач посилається на правові норми та на загальновизнану судову практику. Однак, не надає доказів, які б підтверджували факт належного утримання багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, відповідальна за належне утримання багатоквартирного будинку, що знаходитися за адресою [ADDRESS] , обвалення фасаду якого призвело до ушкодження належного позивачу транспортного засобу «Mazda CX-5», державний номерний знак [NUMBER] , повинен відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду. Щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (надалі за текстом - Методика) визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (надалі за текстом - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто, величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ (підпункт «а») та в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт "е"). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Понесення позивачем витрат на оплату послуг з оцінки розміру матеріального збитку підтверджується наданою позивачем квитанцією про № 260-20 від 31.10.2020 р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, та про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 8 550,20 грн. та витрат на оплату послуг з оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1 500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,31 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial