Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , зазначивши, що 17.09.2014 року між сторонами укладено договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. У зв`язку з тим, що позичальник не виконує як основного зобов`язання, так і зобов`язання по сплаті відсотків, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість з основного зобов`язання, у розмірі 4634 грн. 33 коп.; заборгованість за простроченим тілом кредита, у розмірі 2183 грн. 78 коп.; заборгованість за пенею, у загальному розмірі 4450 грн. 15 коп.; штрафи в загальному розмірі 1063 грн. 41 коп., а також понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, додавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в порядку визначеному п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням від 19.04.2019 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2014 року між сторонами укладено договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем умови договору не виконуються. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 26.02.2019 року, заборгованість відповідача з основного зобов`язання становить 4634 грн. 33 коп.; заборгованість за простроченим тілом кредита, у розмірі 2183 грн. 78 коп.; заборгованість за пенею, у загальному розмірі 4450 грн. 15 коп. Крім того, позивач нарахував відповідачу штрафи в загальному розмірі 1063 грн. 41 коп. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді припинення зобов`язання; зміни умов зобов`язання; сплати неустойки; відшкодування збитків. Таким чином, суд вважає, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, до нього мають бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності. В той же час, суд вважає, що пеня з відповідача стягненню не підлягає. У відповідності до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Позивач нарахував відповідачу штрафні санкції відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 563 грн. 41 коп. штраф (процентна складова) та одночасно 4450 грн. 15 коп. - пені. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У відповідності до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. При вирішенні питання про стягнення одного із видів неустойки, зокрема, пені або штрафу, суд виходить з того, що із розрахунку заборгованості незрозуміло, яким чином обрахована пеня та за який період, отже позов в цій частині задоволенню не підлягає. У зв`язку з викладеним пеня в розмірі 4450 грн. 15 коп. не підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial