Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

13.02.2019р. позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 2002 по 2017 роки. В період шлюбних відносин у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилась проживати з матір`ю. Судовим наказом Голопристанського районного суду від 21.09.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2017 року і до повноліття дитини. Однак, належного виконання свого обов`язку утримувати дитину [PERSON] не забезпечив, внаслідок чого за вказаним зобов`язанням має заборгованість станом на 01.01.2019 року в сумі 18860,94 грн. В зв`язку з несвоєчасною та не в повному обсязі сплатою аліментів, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу, а також на підставі ст. 196 СК України, стягнути неустойку (пеню) в аналогічній сумі. Ухвалою суду від 18.04.2019р. з Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було витребувано матеріали виконавчого провадження №58170915. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та наполягала на їхньому повному задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їхньому задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що працює за кордоном, а тому майже не буває в Україні. В зв`язку з цим, судовий наказ, яким з нього було стягнуто аліменти не отримував, та про його наявність дізнався нещодавно. Зауважив, що добровільно допомагав колишній дружині матеріально та надавав кошти на утримання спільної доньки. Представник відповідача в судовому засіданні також просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] не сплачував аліменти внаслідок необізнаності про їх присудження, а тому його поведінка не свідчить про намір ухилитися від свого обов`язку по утриманню дитини, що виключає можливість покладення на нього відповідальності у вигляді стягнення неустойки. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали даної справи, справи №654/1507/17-ц за заявою [PERSON] про видачу судового наказу по стягнення аліментів з [PERSON] , а також наданих за ухвалою суду матеріалів виконавчого провадження №58170915, суд приходить до висновку про можливе часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2002 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони являються батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 21.09.2017 року Голопристанським районним судом було винесено судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] ,\~ у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа по стягненню з [PERSON] аліментів на утримання доньки, позивач звернулася 18 січня 2019 року. Постановою державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Херсонській області від 25.01.2019р. було відкрито виконавче провадження № 58170915 по примусовому виконанню судового наказу від 21.09.2017р. Таким чином, вбачається, що з моменту пред`явлення судового рішення до примусового виконання і до звернення [PERSON] до суду з даним позовом минуло менше місяця. Положенням ч.1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Отже, обов`язковою умовою для покладення на платника аліментів юридичної санкції у вигляді неустойки є його вина у невиконанні обов`язку сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, відповідач та його представник посилались на те, що про наявність виниклої заборгованості по аліментним зобов`язанням, [PERSON] дізнався лише після пред`явлення його колишньою дружиною даного позову до суду. Відтак, нарахування йому пені за період 2017-2019рр., з огляду на відсутність в його діях вини по несплаті аліментів через необізнаність про їхнє присудження, буде свідчити про безпідставність покладення на нього майнової відповідальності у випадку задоволення цих вимог. У рахуванням всіх обставин справи, суд погоджується з доводами [PERSON] та його представника в цій частині. До такого висновку суд прийшов з урахуванням того, що аналіз матеріалів справи №654/1507/17-ц свідчить про неотримання відповідачем копії судового наказу після його винесення, а інших доказів, які б вказували про доведення до відома платника аліментів протягом 2017-2018рр. його обов`язку по сплаті аліментів та відповідно умисне ухилення від його виконання, позивачем надано не було. Таким чином, суд вважає, що твердження відповідача про обізнаність своєї заборгованості за сплатою аліментів лише в 2019 році, не були спростовані в ході розгляду справи, а тому вказані обставини виключать причинність зв`язку між діями [PERSON] та виниклою заборгованістю, що унеможливлює стягнення з нього пені. В зв`язку з цим, вимоги [PERSON] в цій частині задоволення не підлягають. Між тим, вищевикладені обставини не звільняють відповідача від обов`язку погашення заборгованості по сплаті аліментів за весь період, починаючи з дати, зазначеної в судовому наказі. Так, ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що 07.06.2017р. [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу по стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] . Вимоги заявниці було задоволено і присуджено до стягнення аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно долученого [PERSON] до позову розрахунку вбачається, що сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за матеріалами виконавчого провадження №58170915, за період з 07.06.2017 і по 01.01.2019р. становить 18860,94 грн. Отже, враховуючи вищевикладене, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів обґрунтованими та вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: partial