Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач у жовтні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 35 432,63 грн. заборгованості за договором позики №3 від 28.08.2015 року та 1378,00 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 03.08.2015 [PERSON] було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ "Орлан-Транс-Груп" на посаду водія. Між сторонами 28.08.2015 було укладено договір позики №3, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 38 000,00 грн., а відповідач зобов"язувався повернути вказані кошти до 28.08.2016 року, а у випадку звільнення, зобов"язувався достроково повернути всю суму позики, не пізніше ніж у день звільнення. Відповідно до довідки №225 від 08.09.2016 з заробітної плати відповідача, для погашення позики, було утримано 567,37 грн. Крім того, [PERSON] в касу підприємства, в рахунок погашення позики, було внесено грошові кошти у сумі 2000,00 грн. Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" №43-кф від 12.04.2016, відповідача було звільнено із займаної посади за прогул без поважних причин. Оскільки на день звільнення відповідачем не було повернуто позивачу суму боргу за договором позики №3 від 28.08.2015 у повному обсязі, позивач просить суд стягнути з відповідача неповернену суму боргу у розмірі 35 432,63 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 11.01.2017 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. На вирішення експерту поставлено наступне питання: чи виконаний підпис наданого для дослідження Договору позики № 3 від 28.08.2015 р. [PERSON] (паспорт: серія [NUMBER] виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 21.10. 1997 р., адреса реєстрації: [ADDRESS], Ідентифікаційний номер [NUMBER]) чи іншою особою?. У вересні 2016 року до Дарницького районного суду м. Києва матеріали справи було повернуто до суду із повідомленням про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 26.12.2017 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. На вирішення експерту поставлено наступне питання: чи виконаний підпис наданого для дослідження Договору позики № 3 від 28.08.2015 [PERSON] (паспорт: серія [NUMBER] виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 21.10. 1997 р., адреса реєстрації: [ADDRESS], Ідентифікаційний номер [NUMBER]) чи іншою особою?. У лютому 2018 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, у зв'язку з чим у справі було призначено розгляд справи у судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання не з"явився, однак у матеріалах справи наявна заява, у якій він зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення також не заперечив. Представники відповідача у судове засідання з"явились, позовних вимог не визнали, заперечували проти задоволення позову, оскільки вказували, що відповідач не підписував вказаного договору позики, також надали до суду письмові заперечення на позов. Заслухавши виступи представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу №94-кф від 03.08.2015 [PERSON] прийнято на роботу до Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" з 03.08.2015 в колону автомобільну №2 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів. Крім того, 28.08.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір позики №3 від 28.08.2015, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 38 000,00 грн., а відповідач зобов"язався повернути позивачу передану суму коштів протягом 12 місяців з моменту отримання коштів. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти у сумі 38 000,00 грн., що вбачається з видаткового касового ордеру від 28.08.2015. Згідно довідки №225 від 08.09.2016 для погашення позики із заробітньої плати [PERSON] було утримано: 31.10.2015 - 261,20 грн., 30.11.2015 - 237,85 грн., 31.01.2016 - 68,32 грн., а всього 567,37 грн. Крім того, відповідачем було внесено до каси позивача грошові кошти на погашення позики у сумі 2000,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №829 від 08.10.2015. Відповідно до п.5 договору позики, у разі звільнення позичальника з роботи у ЛФ ТОВ "Орлан-Транс-Груп" до настання строку повернення позики, зазначеного в п.3 договору, позичальник незалежно від причин (підстави) звільнення, зобов"язується достроково повернути всю суму позики не пізніше, ніж у день звільнення. Наказом №43-кф від 12.04.2016 [PERSON] звільнено з роботи за прогул без поважних причин. Однак, на день звільнення [PERSON] не повернув позивачу суму позики у повному обсязі, порушуючи п.5 укладеного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, і відповідно до вно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто процесуальними нормами встановлено обов'язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Предметом доказування у даному спорі є факт наявності боргових зобов'язань між сторонами та отримання грошових коштів у сумі 38 000,00 грн. за договором позики №3 від 28.08.2015. Як передбачено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При розгляді справи було проведено судову почеркознавчу експертизу для з'ясування питання щодо підпису на договорі позики №3 від 28.08.2015 власноручно [PERSON], з наданням експерту зразків почерку та підпису [PERSON] Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 24.01.2018 за №1518-1520/18-32 підпис від імені [PERSON], що розташований у графі: «Позичальник:» у договорі позики №3 від 28.08.2015 виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів, вказаний підпис виконано самим [PERSON] Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, оскільки [PERSON] укладаючи договір позики №3 від 28.08.2015 погодився на його умови, крім того, висновком судової почеркознавчої експертизи підтверджено, що вказаний договір позики підписано особисто [PERSON] При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 1378,00 грн. судового збору.

Outcome: approved