Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

03.09.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь борг у сумі 3601,73 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. В позові посилається на те, що 20.05.2014 року надала відповідачці у борг 200 доларів США і 1000,00 грн., які остання зобов'язалася повернути до 05.06.2014 року, про що складено відповідну боргову розписку. Позивач зазначає, що вказані вище кошти відповідач отримала, що підтверджується борговою розпискою від 20.05.2014 року. Позивач посилається, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала та в строк до 05.06.2014 року кошти у розмірі 200 доларів США і 1000,00 грн. отримані в борг, не повернула. А тому, позивач просила стягнути з відповідача борг у розмірі 1000,00 грн. та 200 доларів США, що станом на 02.09.2014 року згідно курсу НБУ становить 2601,73 грн. (1300,8652 грн. за 100 доларів США), а всього 3601,73 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 20.05.2014 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу в борг 200 доларів США і 1000,00 грн. строком до 05.06.2014 року, що підтверджується борговою розпискою (а.с.4). Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов"язання останньою не виконані. Встановлено, що оригінал розписки від 20.05.2014 року знаходився у позивача та не повернутий відповідачу. В розписці від 20.05.2014 року чітко зазначено про те, що відповідач отримала кошти в розмірі 200 доларів США і 1000,00 грн. та зобов"язалася повернути позивачці вказану суму в строк з 03.06.2014 року по 05.06.2014 року, тобто отримано кошти в борг. З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що боргова розписка від 20.05.2014 року в розумінні вимог ч.2 ст. 1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання відповідачем у позику від позивача коштів у розмірі 200 доларів США і 1000,00 грн. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності боргових зобов'язань перед позивачем за борговою розпискою від 20.05.2014 року та відсутності факту укладання договору позики. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання та суму боргу у розмірі 200 доларів США і 1000,00 грн. в строк до 05.06.2014 року, позивачу не повернула, а тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а сума боргу стягненню з відповідача в розмірі 3518,29 грн., що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 14.10.2014 року (100 доларів США = 1295,1459 гривень), за 200 доларів США становить 2518,29 грн. (2518,29 грн. + 1000,00 грн. = 3518,29 грн.). Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial