Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог В лютому 2021 [PERSON] (далі також - позивач за первісним позовом) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - відповідач за первісним позовом) про стягнення з останньої на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в ромірі 5000, 00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову й до повноліття дитини та стягнути аліменти за попередні три роки несплати грошових коштів на дитину, яка проживала з позивачем за первісним позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 29.01.2005 Бердичівським міським відділом РАЦС МРУЮ Житомирської області між ним та громадянкою [PERSON] був зареєстрований шлюб та зроблений відповідний актовий запис № 35. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.06.2017 шлюб між сторонами було розірвано. 20.11.2017 Бердичівським міськрайонним судом в Житомирській області частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 4500,00 грн щомісячно, починаючи з 18.05.2017 і до повноліття дітей. Разом з тим, зазначає, що ухвалою цього ж суду від 07.05.2020 визнано виконавчий лист від 20.11.2017 року у справі № 274/2015/17, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 05.12.2017 таким, що не підлягає виконанню з 12.04.2019 в частині стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки з квітня 2019 року донька проживає з ним. Наголошує, що у 2020 році [PERSON] вступила до навчального закладу у м.Житомирі, а відтак потребує матеріальної підтримки, зокрема, кошти потрібні на оплату навчання, репетиторів, сучасні книги, оренду квартири, транспорт, продукти харчування та одяг. [PERSON] матеріальної допомоги своїй доньці не надає, що стало підставою звернення до суду з цим позовом. В травні 2021 [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з останнього на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.11.2017, з 3000,00 грн на 5000,00 грн на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що на її утриманні перебувають двоє спільних дітей сторін, які відвідують платні гуртки, син [PERSON] також відвідує школу усного рахунку " Соробан " (вартість навчання у якій за рік становить 10305,00 грн). Водночас, позивач за первісним позовом невчасно сплачує аліменти, розмір яких становить 3000,00 грн на обох дітей, внаслідок чого утворюється заборгованість і їй доводиться зветратися за фінансовою допомогою до своїх батьків. Наголошує на тому, що усі троє спільних дітей сторін є рівними у своїх правах та потребують однакового догляду, що, в даному випадку, стало підставою звернення до суду з такими позовними вимогами. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 01.04.2021 прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.05.2021 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей; зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів; ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання (ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.05.2021). Ухвалою суду від 26.07.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом в судовому засіданні свої позовні вимоги підтимав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Проти вимог зустрічного позову заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що його матеріальне становище не покращилося й змоги сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 5000,00 грн на кожну дитину не має. Вказав на відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів. Необхідність же стягнення аліментів на його користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 5000,00 грн обгрунтовує тим, що вона старшого віку, навчається в Житомирському торговельно-економічному фаховому коледжі в м.Житомирі, знімає квартиру, а відтак, потребує більших витрат. Представник відповідача за первісним позовом - адвокат Боголюб А.В. вимоги первісного позову визнав частково - в сумі 1500, 00 грн. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, з підстав, наведених у позові, посилаючись, зокрема, на принцип рівності усіх трьох спільних дітей сторін, який має бути дотримано. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Так, сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( а.с.6, 56-58). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.06.2017 шлюб між сторонами розірвано (а.с.12). 20.11.2017 рішенням Бердичівського міськрайонного суду в Житомирській області частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 4500,00 грн щомісячно, починаючи з 18.05.2017 і до повноліття дітей (а.с.13). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду в Житомирській області від 07.05.2020 визнано виконавчий лист від 20.11.2017 року у справі № 274/2015/17, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 05.12.2017 таким, що не підлягає виконанню з 12.04.2019 в частині стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої ОСББ "Комсомолець" 15.06.2020 за №25 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] (а.с.11), що, окрім того, визнається учасниками справи, та відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Дарина з 01.09.2020 є студенткою Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу КНТЕУ (а.с.33,34). Згідно довідки ПП "Житлоремекс 2" №982 від 01.10.2020 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.71), що також сторонами не оспорюється. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Таким частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В частині другій статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частиною першою статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В статті 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині другій статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У пункті 13 постанови Кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1993 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Відповідно до пункту 17 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, зокрема, обумовлюється фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину, забезпечувати її потреби, але не будь-які, а ті, що необхідні для її віку, гармонійного розвитку, забезпечення нормального функціонування її організму, та для задоволення основних соціальних і культурних потреб її особистості. Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Також, в цій справі необхідно врахувати, що діти сторін мають рівні права, при цьому, кожен із них має бути забезпечений однаково, не відчуваючи перевагу один над одним. Так, судом встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей сторін. З врахуванням фактичних обставин справи та наданих сторонами доказів, а також позиції сторін та вимог закону, суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , підлягають аліменти в розмірі 1500,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення відповідного позову, і до досягнення дитиною повноліття. Що ж стосується вимоги первісного позову про стягнення аліментів за попередні три роки несплати грошових коштів на дитину, то суд вказує на таке. Так, частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі № 672/198/19; від 29.01.2020 у справі № 756/14483/18. Частиною третьою статті 12, частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Водночас, позивач за первісним позовом не надав будь-яких доказів на підтвердження вжиття ним заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які він не міг одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати. Окрім того, суд звертає увагу, що, як зазначено позивачем за первісним позовом у своїй позовній заяві, а також встановлено Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області під час розгляду заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , остання почала проживати з батьком з 12.04.2019, а відтак вимога про стягнення аліментів за попередні три роки несплати грошових коштів є необгрунтованою та задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання на предмет задоволення вимог за зустрічною позовною заявою, суд враховує наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, нормами цієї статті чітко визначені підстави, за наявності яких виникає право на зміну розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Водночас, всупереч наведеним нормам закону позивачем за зустрічним позовом не надано доказів, які б свідчили, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відбулося покращення майнового стану відповідача за зустрічним позовом, що він працює та отримує заробітну плату й взмозі платити аліменти в збільшеному розмірі. За таких обставин, вимоги зустрічного позову про зміну (збільшення) розміру аліментів задоволенню не підлягають. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом підлягають стягненню судові витрати, а саме на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial