Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

24 грудня 2020 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 35% від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON] , зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 15 червня 2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку. Такий рівень вона одна не може забезпечувати, тому вона звернулася до суду із даним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Крім того, просила стягувати аліменти з дня ухвалення рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що приймає участь у вихованні доньки [PERSON] , її матеріальному утриманні. На даний час він одружений та має на утриманні ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення подову з таких підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 15 червня 2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від спільного життя з відповідачем у них [INFO] народилася донька - [PERSON] . Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.2011 та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2010 (а.с.8,10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2013 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с.9). 07 серпня 2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2018. [INFO] у відповідача [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.01.2019. З довідок про доходи №25 та №26, які видані Виробничим підрозділом вокзал станції Львів Філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» 11.05.2021, вбачається, що [PERSON] працює комірником у Виробничому підрозділі вокзалу станції Львів Філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» та його загальна сума доходу за період з січня 2020 року по грудень 2020 року становить 80 321,31 грн., а з листопада 2020 року по квітень 2021 року - 40 898,89 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, яка виховує дитину і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, наявність на утриманні ще однієї дитини), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дітей. Крім того, суд враховує думку позивачки, яка просила стягувати аліменти з відповідача з дня ухвалення рішення, оскільки відповідачем за попередній період аліменти сплачено у погодженій сторонами сумі. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково. З відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати.

Outcome: partial