Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

29.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. На підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука з відповідача стягувалися аліменти, виплата яких припинилася 14.05.2019 року в зв`язку з досягненням сином повноліття. На даний час син [PERSON] навчається на денній формі навчання в Державному вищому навчальному закладі «Кременчуцький коледж транспортної інфраструктури» та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Всі витрати по утриманню сина [PERSON] несе самостійно, але її коштів недостатньо. Батько добровільно не допомагає утримувати сина, який продовжує навчання. Тому позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 25% з усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до закінчення дитиною навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі за наявними матеріалами справи, позов підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Із заявою про відкладення розгляду справи по суду не звертався, причини неявки не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За письмовою заявою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, згідно з положеннями ч.1 ст.281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15 квітня 2006 року по 15 листопада 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Цей факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 квітня 2006 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №199 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15 листопада 2006 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №318. [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, актовий запис №200, та свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданим Крюківським районним відділом РАГС м. Кременчука Полтавської області, актовий запис №33. (а.с.3-4). [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення Кременчуцького коледжу транспортної інфраструктури І-ІІ рівня акредитації, навчається на бюджетній формі навчання, дата вступу - 01.09.2016 року, дата закінчення навчання - 30.06.2020 року, що підтверджено довідкою від 13.05.2019 року №312/02-24. (а.с. 6). Довідкою ТОВ "Місто для людей Кременчук" від 16.05.2019 року та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації №5317-518370-2017 віл 19.05.2017 року підтверджено, що [PERSON] має постійне місце проживання з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . (а.с. 5, 7). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є повнолітньою особою, яка не досягла віку 23-х років, продовжує навчання на денній формі, при цьому у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує такої допомоги, наявність на його утриманні інших осіб, чи наявність будь-яких обставин, передбачених ст.182 СК України, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів. З огляду на викладене, дослідивши надані докази, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання, щомісячно у розмірі 1/4 частини його доходів, починаючи з 29.05.2019 року, та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає враховуючи наступне. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею1 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно із законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , на утримання якого позивач просить стягнути аліменти, є повнолітньою особою, досяг віку 18 років, тому вже не є дитиною. Тому суд не вбачає передбачених законом підстав для встановлення мінімального розміру аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial