Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом який мотивував тим, що 14.02.2013 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір «Про надання банківських послуг у сфері страхування №010/0018/82/0318442, згідно якого банком надано кредитний ліміт в розмірі 14600,00 гривень строком на 48 місяців з відсотковою ставкою 36% річних. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, 02.03.2020 року було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього ( [PERSON] ) заборгованості в сумі 23173,96 гривень, який зареєстровано в реєстрі за №8321. В даному виконавчому написі нотаріус зазначає, що він є боржником за кредитним договором №010/0018/82/0318442 від 14.02.2013 року, укладеним із ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА, укладеного 02.10.2019 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.07.2017 року по 12.11.2019 року. Сума заборгованості складає 22873,96 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 22873,96 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 0 гривень. Також за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» , стягнуто плату із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» в розмірі 300 гривень, які підлягають стягненню з нього на користь стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. від 06.04.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №8321 виданого 02.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 23173,96 гривень, та постановою від 14.04.2020 року звернуто стягнення на його доходи. Вважає виконавчий напис №8321 від 02.03.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Харою Н.С. незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам закону, зокрема без перевірки нотаріусом безспірності заборгованості за кредитним договором, а також з пропуском строку позовної давності. Як на підтвердження своїх вимог про стягнення кредитної заборгованості відповідач подав приватному нотаріусу лише договір "Про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування" №010/0018/82/0318442 від 14.02.2013 року та договір про відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02.10.2019 року. Оригінал кредитного договору та виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не входять до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Приватний нотаріус Хара Н.С. всупереч вимогам закону прийняла на підтвердження безспірності заборгованості позивача договір "Про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування" №010/0018/82/0318442 від 14.02.2013 року та договір про відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02.10.2019 року та на їх підставі вчинила спірний виконавчий напис. За умовами договору "Про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування" №010/0018/82/0318442 від 14.02.2013 року строк користування кредитом складає 48 місяців, що починається з 14 лютого 2013 року та закінчується 14 лютого 2017 року, отже датою повернення кредиту в повному обсязі визначено 14.02.2017 року. Трирічний строк позовної вимоги до вимог кредитора сплив 15.02.2020 року, а спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом 02.03.2020 року, тобто після строку давності. Заміна сторони у зобов`язанні (укладення договору про відступлення права вимоги) не замінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Також існують протиріччя щодо суми заборгованості. Рішенням суду просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за №8321 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у розмірі 23173, 96 гривень. Одночасно просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 5000 гривень. 25.08.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову та третій особі строку на подачу пояснень щодо позову та відзиву на позов. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась особам, які беруть участь у справі та була отримана відповідачем 01.09.2020 року, третіми особами - 31.08.2020 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов, а треті особи будь яких пояснень з приводу позовних вимог, не подали. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за зверненням відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 02.03.2020 року вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №8321 яким пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», шляхом звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» за умовами Кредитного договору №010/0018/82/0318442 від 14.02.2013 року укладеним із ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», заборгованості за сумою кредиту - 22873,96 гривень, заборгованості по несплачених відсотках - 0 гривень, та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 300,00 гривень. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61740508 від 06.04.2020 слідує, що приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. відкрито виконавче провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни №8321 від 02.03.2020 року . Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі: Перелік). Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №910/5413/17). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. У постанові Верховного СудуУкраїни від 05 липня 2017 року № 6-887цс викладений правовий висновок, згідно якого вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З наявних в справі доказів слідує, що оспорюваний виконавчий напис від 2.03.2020 року вчинено про стягнення з позивача, як з боржника, за кредитним договором №010/0018/82/0318442 від 14.02.2020 року. Строк, за який проводиться стягнення, у виконавчому напису зазначено з 04.07.2017 року по 12.11.2019 року. Нотаріус, яким вчинено виконавчий напис, копії документів, на підставі якого такий було вчинено, суду не направив, тому суд виходить з того, що надано стороною позивача. Сторонами не спростовано, що згідно з умовами договору «Про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування» №010/0018/82/0318442 від 14.02.2013 року останнім днем погашення кредиту визначено 14.02.2017 року, отже трирічний строк позовної давності до вимог кредитора сплив 15.02.2020 року, а спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 02.03.2020 року, тобто після спливу строку давності за вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про стягнення за договором «Про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування» №010/0018/82/0318442 від 14.02.2013 року. Натомість нотаріус має право вчинити нотаріальну дію виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, при цьому в такому випадку не має значення, які строки позовної давності визначені сторонами в кредитному договорі, а в силу статті 261 ЦК України заміна сторони у зобов`язанні (укладення договору про відступлення права вимоги) не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно статті 253 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється строком в три роки (ст.257 ЦК України); ст.258 ЦК України встановлює спеціальну позовну давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені. За таких обставин, хоча ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» і набула право вимоги згідно договору відступлення від 02.10.2019 року, виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений не пізніше 15.02.2020 року. При цьому, вказані у виконавчому написі документи не є тими документами, обов`язковість подання яких передбачено пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Позивачем зазначено, що він не визнає заборгованість, тому документи, що були подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. Враховуючи наведене, нотаріус не мав правових підстав для вчинення, на підставі поданих йому відповідачем документів, виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості. Крім цього, не було дотримано і вимоги ст.88 Закону України "Про нотаріат" щодо умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років . Здійснення нотаріусом у даному випадку такої нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису проведено з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, отже є неправомірним. За таких обставин, оспорений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для задоволення позову. Витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грвиень підлягають стягненню на користь позивача, з урахуванням положень ст.137 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів щодо їх понесення (а.с.11). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то несплачений ним судовий збір підлягає стягненню з відповідача на рахунок спеціального фонду.

Outcome: approved