Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

17 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій (з урахуванням змінених позовних вимог) прохала винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\2 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини та стягнення з відповідача на її користь аліментів за минулий час - за останні три роки. Свій позов позивач обґрунтувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який між ними було розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує і прохає суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовими повістками, які отримав згідно поштового повідомлення 24 квітня 2015 року та 30 квітня 2015 року, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача і вирішити справу на підставі наявних доказів згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 17 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Як з'ясовано, 02 серпня 2003 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції Полтавської області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №117 від 26 серпня 2008 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач не надає допомоги на утримання спільної неповнолітньої дитини, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини \\ аліменти \\ присуджуються у частці від доходу її батьків і \\або \\ у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, [PERSON] за власною ініціативою аліменти виплачувати не згоден. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ч.1ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Виходячи з вище викладених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів за попередні три роки так як позивачем до суду не надано докази того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп., згідно ставки встановленої п.п.1 п.1 ч.2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial