Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

08 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 2000 грн., а також витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. (а.с. 1-4, 14). В обгрунтування свої позовних вимог посилається на те, що наказом директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. від 03 листопада 2014 року № 163-ос її було звільнено з посади бухгалтера Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат за п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання без поважних причин обов'язків). Вважає звільнення незаконним та безпідставним, вчинене з особистої неприязні директора до неї, а тому звернулася до суду з даним позовом. Крім того, 29 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. від 30 вересня 2014 року № 148-ос про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, що проявилось в самовільному корегуванні працівникам школи надбавок за складність і напруженість без правової підстави (а.с. 186-187). В обгрунтування вказаних позовних вимог посилається на те, що відсутні законні та об'єктивні підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки в письмовому поясненні вона виклала поважність причин не нарахування директору Рудь О.В. надбавки до посадового окладу за інтенсивність та особливий характер роботи, а саме відсутність на той час достатнього фонду заробітної плати та наказу по Ямпільській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат щодо необхідності нарахування такої надбавки. Вважає, що наказ про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани є незаконним та безпідставним, а відтак підлягає скасуванню. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2015 року позовні вимоги [PERSON] об'єднані в одне провадження (а.с. 224). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що більше 12 років пропрацювала в Ямпільській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат головним бухгалтером, а з призначенням нового керівника з 22 листопада 2012 року була переведена на посаду бухгалтера в цій же установі. Наказом від 03 листопада 2014 року її було звільнено з роботи, як вказано в наказі, за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків. Вважає, що причини її звільнення, наведені в наказі, не відповідають дійсним обставинам, вчинені з особистої неприязні директора до неї, оскільки виявленні недоліки під час ревізії фінансово-господарської діяльності школи-інтернат по відношенню до неї, як бухгалтера з розрахунку заробітної плати, є незначними, і більше стосуються її роботи як колишнього головного бухгалтера та роботи інших працівників бухгалтерії. Зазначила, що наказ від 22 квітня 2014 року про застосування до неї дисциплінарного стягнення є надуманим, оскільки вона надала письмові пояснення та вказала дійсні причини нарахування працівникам надбавки за квітень 2014 року. Також вказала, що оскаржуваний наказ про застосування до неї дисциплінарного стягнення від 30 вересня 2014 року за ненарахування директору Рудь О.В. надбавки до посадового окладу за інтенсивність та особливий характер роботи є також безпідставним, оскільки наказу по установі про нарахування надбавки директору не було, а з розпорядженням голови Хмельницької обласної ради про встановлення директору Рудь О.В. надбавки її, як бухгалтера по оплаті праці, ознайомлено не було. Крім того, пояснила, що вказана надбавка не могла бути нарахована через відсутність на той час достатнього фонду заробітної плати. Вказала, що в зв'язку з незаконним звільненням їй спричинено моральні страждання, вона втратила душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, залишившись без роботи та маючи двох неповнолітніх дітей, звільнення призвело до втрати належного забезпечення її сім'ї, а тому просила позовні вимоги задовольнити, визнати незаконними та скасувати накази від 30 вересня 2014 року та 03 листопада 2014 року, поновити на займаній посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та витрати на правову допомогу. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовних заявах. Крім того, пояснив, що керівник установи, застосувавши 30 вересня 2014 року за порушення трудової дисципліни до позивача [PERSON] одне із стягнень, передбачених ч. 1 ст. 147 КЗпП України, у вигляді догани, неправомірно за одне і теж правопорушення, з розривом в часі більше одного місяця, застосовував 03 листопада 2014 року ще одне дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Представники відповідача Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради Рудь О.В. та Цвітун М.М. в судовому засіданні позов не визнали, надали суду пояснення, в яких вказали, що звільнення позивача [PERSON] із займаної посади є правомірним, оскільки остання, працюючи головним бухгалтером та бухгалтером по оплаті праці, неналежно виконувала свої трудові обов'язки. Крім того, представник відповідача, директор Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В., пояснила, що позивач не зробила належних висновків після вжиття до неї заходів дисциплінарного стягнення 14 квітня 2014 року за допущені недоліки в роботі, виявлені актом ревізії Шепетівської ОДФІ від 01 квітня 2014 року, та в подальшому не дотримувалася посадових обов'язків, за що 22 квітня 2014 року та 30 вересня 2014 року до [PERSON] були застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що й стало підставою для подальшого її звільнення із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20 жовтня 2000 року по 22 листопада 2012 року працювала на посаді головного бухгалтера, а 22 листопада 2012 року переведена на посаду бухгалтера Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 6-8). Наказом директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. від 03 листопада 2014 року № 163-ос позивача [PERSON] з 04 листопада 2014 року звільнено із займаної посади бухгалтера Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією, що підтверджується наказом про звільнення та записами в трудовій книжці (а.с. 6-8, 84). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Встановлено, що наказом директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. від 14 квітня 2014 року № 48-ос за порушення ведення бухгалтерського обліку, виявленого під час проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат, до бухгалтера [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 57-59). Також, наказом директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. від 22 квітня 2014 року № 54-ос за невиконання п. 1.14 наказу від 14 квітня 2014 року № 48-ос про те, щоб не нараховувати 50 % за складність і напруженість всім працівникам бухгалтерії, до бухгалтера [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 64). При цьому, письмове пояснення від [PERSON] було відібране лише 28 квітня 2014 року, тобто після застосування до неї дисциплінарного стягнення, а відтак керівником установи не було дотримано вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України, у відповідності до якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (а.с. 65). Разом з тим, позивачем [PERSON] вищевказані накази від 14 квітня 2014 року та від 22 квітня 2014 року про застосування дисциплінарних стягнень у встановленому законодавством порядку не оскаржувалися. Що ж стосується позовних вимог позивача [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани від 30 вересня 2014 року, то суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що наказом директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. від 30 вересня 2014 року № 148-ос (за невиконання трудових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією бухгалтера з розрахунку заробітної плати, порушення трудової дисципліни, що проявилося в самовільному корегуванні працівникам школи надбавок за складність і напруженість без правової підстави) до бухгалтера [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 70). За змістом ст. 147 КЗпП України догана, як один з видів дисциплінарного стягнення, може бути застосована до працівника в разі порушення ним трудової дисципліни, тобто за невиконання або неналежне виконання ним своїх трудових обов'язків. У відповідності до ч. 3 ст. 147 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноваженим ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. З показань сторін в судовому засіданні, із змісту оскаржуваного наказу та письмового пояснення [PERSON] від 30 вересня 2014 року встановлено, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення на позивача [PERSON] слугувало ненарахування директору Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. надбавки до посадового окладу в розмірі 50 % за інтенсивність праці та особливий характер роботи за вересень місяць 2014 року (а.с. 70-72). Судом встановлено, що лист-повідомлення заступника голови Хмельницької обласної ради від 06 серпня 2014 року № 1618/01-15 про те, що відповідно до розпорядження голови Хмельницької обласної ради від 04 серпня 2014 року № 155/2014-о, директору Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. призначено надбавку в розмірі 50 % за інтенсивність праці та особливий характер роботи на ІІ-е півріччя, по журналу вхідної кореспонденції установи не реєструвався та для виконання відповідальному працівнику бухгалтерії не розписувався, саме ж розпорядження на той час в бухгалтерії було відсутнє, що підтверджується поясненнями представника відповідача Рудь О.В. та оглянутим в судовому засіданні журналом вхідної кореспонденції за 2014 рік. Крім того, твердження позивача [PERSON] в судовому засіданні про те, що вищевказаний лист-повідомлення або ж саме розпорядження заступника голови Хмельницької обласної ради про необхідність нарахування директору Рудь О.В. надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи на ІІ-е півріччя їй особисто, як бухгалтеру з розрахунку заробітної плати, для ознайомлення та виконання не надавався, відповідачем не спростовано, жодних доказів на спростування цієї обставини суду не надано. Більше того, допитана в судовому засіданні в якості свідка головний бухгалтер Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат [PERSON] показала, що бухгалтер з розрахунку заробітної плати [PERSON] безпосередньо їй підпорядковується, будь-яких зауважень до останньої, як працівника, вона не має, лист-повідомлення від 06 серпня 2014 року № 1618/01-15 або ж розпорядження голови Хмельницької обласної ради від 04 серпня 2014 року № 155/2014-о про встановлення директору Рудь О.В. надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи на ІІ-е півріччя в бухгалтерію установи не надавався, вона особисто вказаних документів на момент нарахування заробітної плати не бачила. Також, встановлено, що на виконання розпорядження голови Хмельницької обласної ради від 04 серпня 2014 року № 155/2014-о про встановлення директору Рудь О.В. надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи на ІІ-е півріччя наказ по Ямпільській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат був виданий лише 24 листопада 2014 року під № 179-ос, тобто після притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за невиконання розпорядження (а.с. 264). Таким чином, даючи оцінку даним обставинам в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого об'єктивного підтвердження факт вчинення [PERSON] неналежного виконання посадових обов'язків бухгалтера з розрахунку заробітної плати за обставин, зазначених в наказі про застосування до неї дисциплінарного стягнення від 30 вересня 2014 року № 148-ос. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що оспорюваний наказ є незаконним і підлягає скасуванню. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Отже, підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обов'язків, при цьому систематичним невиконанням трудових обов'язків вважається факт третього порушення, якщо за попередні два протягом року були застосовані дисциплінарні стягнення, крім того, таке звільнення допускається тільки за наявності вини працівника. Такими, що систематично порушують трудову дисципліну вважаються лише ті працівники, які мають дисциплінарне або громадське стягнення за порушення трудової дисципліни та порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення. Застосовуючи крайній захід, як звільнення позивача [PERSON] з роботи, відповідачем не враховано положення ч. 3 ст. 149 КЗпП України, згідно якої при обрані виду стягнення власник, або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. У відповідності до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно ч. 2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. А тому суд вважає, що директор Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат, застосувавши 30 вересня 2014 року за порушення трудової дисципліни до позивача [PERSON] одне із стягнень, передбачених ч. 1 ст. 147 КЗпП України, у вигляді догани, в силу приписів ч. 1 ст. 147, ч. 2 ст. 149 КЗпП України не мав права за одне і теж порушення трудової дисципліни, по спливу більше одного місяця без наявності іншого потенційного порушення трудової дисципліни за вказаний період, застосовувати 03 листопада 2014 року ще одне дисциплінарне стягнення, але вже у вигляді звільнення. За таких обставин, у зв'язку із скасуванням дисциплінарного стягнення від 30 вересня 2014 року та порушення вимог ч. 1 ст. 147, ч. 2 ст. 149 КЗпП України, відсутні підстави для звільнення [PERSON] за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а отже наказ від 03 листопада 2014 року № 163-ос про звільнення останньої є незаконним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача в частині визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на посаді бухгалтера Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради підлягають до задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Враховуючи те, що судом доведено факт незаконного звільнення позивача [PERSON] із займаної посади за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, вимоги про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд вважає такими, що підлягають задоволенню. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Згідно довідки Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат від 18 січня 2015 року № 1 середньомісячна заробітна плата [PERSON] за вересень-жовтень 2014 року складає 1910,04 грн., а середньоденна заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців робочі дні складає: 3820,08 грн. : 45 робочих днів (22 робочих дні вересня без святкових та неробочих днів + 23 робочих дні жовтня без святкових та неробочих днів) = 84,89 грн. (а.с. 94). Відповідно до п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 днем звільнення вважається останній день роботи, а тому час вимушеного прогулу слід рахувати з наступного дня після звільнення, тобто з 05 листопада 2014 року. Отже, вимушений прогул без урахування святкових та неробочих днів з 05 листопада 2014 року по 10 лютого 2015 року включно складає 68 робочих днів (18 робочих днів в листопаді 2014 року, 23 робочих дні в грудні 2014 року, 20 робочих днів в січні 2015 року та 7 робочих днів в лютому 2015 року). Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 5772,52 грн. (68 робочих днів ? 84,89 грн.). Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення [PERSON] на посаді бухгалтера Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст. 237? КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні позивачем зазначено, що незаконним звільненням їй завдано моральної шкоди, так як в умовах фінансової кризи вона до цього часу є не працевлаштованою, на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а тому звільнення у такий спосіб змусило позивача переживати щодо відшукування додаткових джерел до існування, організації нормальних життєвих зв'язків та усталеного способу життя. Разом з тим, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем в розмірі 2000 грн., є завищеним, а тому рахує достатнім для стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. Вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 1500 грн., задоволенню не підлягає, оскільки жодного документа про наявність таких витрат чи розрахунку, на підставі якого такі витрати підлягають стягненню, суду не надано та в судове засідання не представлено. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial