Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

26 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених позовних вимог, посилалася на те, що 31 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 261, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2011 року між ними розірваний. Від даного шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Красноармійськ Донецької області (актовий запис про народження № 626, складений 03 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області); -змінити прізвище дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Красноармійськ Донецької області (актовий запис про народження № 626, складений 03 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області) на прізвище його матері « [PERSON] ». Ухвалою суду від 14 січня 2020 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 11 червня 2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Представник третьої особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи без його участі, посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області між [PERSON] і [PERSON] зареєстрований шлюб, актовий запис № 261. Після реєстрації шлюбу [PERSON] залишила своє прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 31 липня 2009 року. У відповідності до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2011 року, шлюб між сторонами розірваний. [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Красноармійськ Донецької області (актовий запис про народження № 626, складений 03 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області), що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 03 листопада 2009 року. Дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться їх здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не спілкується та його не відвідує. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , вона має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківства. Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На підставі статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя. Достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області № 234 від 27 вересня 2019 року затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Межівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , яким встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання не надає, навчальний заклад не відвідує, навчанням сина не цікавиться, станом на 01 вересня 2019 року має заборгованість по аліментам в розмірі 105 992,01 грн. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини, він може бути позбавлений батьківських прав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання з приводу позовних вимог щодо зміни прізвища дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Положення ст. 148 СК України не передбачають зміну прізвища дитини з підстав позбавлення батька його батьківських прав. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Зміна прізвища малолітньої (неповнолітньої) дитини відноситься саме до особистих немайнових прав батьків. У зв`язку з цим відпадає необхідність в отриманні згоди батька позбавленого батьківських прав для зміни прізвища дитини, а відповідно і вирішення даного питання в судовому порядку за відсутності за конкретних обставин спору по суті. Зміна прізвища дитини здійснюється відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793. Відповідно до п. 2.14. Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є рішення суду про позбавлення батьківських прав. Відомості про позбавлення батьківських прав вносяться до паперового носія актового запису цивільного стану та Державного реєстру актів цивільного стану в день надходження копії відповідного рішення суду до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день її пред`явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою (2.16.5. Правил). Крім цього, суд зазначає, що доказів звернення позивача до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про зміну прізвища дитини та доказів відмови в проведенні зміни прізвища дитини, суду позивачем не надано. Враховуючи наведене суд відмовляє в задоволені позову в частині вимоги позивача про зміну прізвища дитини виходячи з того, що спір між сторонами про зміну прізвища сина відсутній та позивач не позбавлена права звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану з письмовою заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial