Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме допущення помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом. Заявлені вимоги мотивує тим, що у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого 25.09.1997 року за реєстрованим №1-1303 Ківерцівською державною нотаріальною конторою, на підставі якого був виданий дублікат, було допущено помилку та вказано загальну площу 1/2 будинку за адресою с. Дачне Світанкова, 16 - 56,9 кв.м., оскільки згідно технічного паспорту на житловий будинок 56,9 кв.м. є лише житлова площа, а загальна становить 91,9 кв.м. Покликаючись на долучені до матеріалів справи докази просить встановити факт допущення помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом, реєстровий №162 від 25.09.1997 року, посвідчене державним нотаріусом Ківерцівської нотаріальної контори Волинської області стосовно вказаної загальної площі житлового будинку, що знаходиться в с. Дачне, вул. Кошового, 16, Ківерцівського району Волинської області та визнати дійсною загальну площу житлового будинку 91,9 кв.м. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від останньої подано заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи державний нотаріус Першої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подано заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданій 31.01.2013 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризація» житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Дачне Світанкова, 16, Ківерцівського району Волинської області становить 91,9 кв.м. Крім того, в технічному паспорті на вищевказаний житловий будинок, загальна площа становить також 91,9 кв.м. Однак, в документі, що посвідчує право власності померлої на вищевказане майно, а саме свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого 25.09.1997 року за реєстрованим №1-1303 Ківерцівською державною нотаріальною конторою, на підставі якого був виданий дублікат, вказано загальну площу 1/2 будинку за адресою: с. Дачне Світанкова, 16, Ківерцівського району Волинської області. Беручи до уваги те, що встановлення факту необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадкування, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині визнання дійсною загальну площу житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Дачне, вул. Світанкова, 16, Ківерцівського району, Волинської області у розмірі 91,9 кв.м. Разом з тим, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У судовому засіданні встановлено, що заявник не надав суду доказів, що він звертався до нотаріуса, який видав вказаний документ з приводу внесення виправлень та не надано суду доказів про те, що нотаріус не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Також, з умов ст.315 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, в судовому порядку встановлюється належність громадянину документа, який є правовстановлюючим, а не правильності його оформлення. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту допущення помилки не ґрунтуються на чинному законодавстві і задоволенню не підлягають.

Outcome: partial