Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, Головного Управляння національної поліції в Черкаській області, третя особа: Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради про закінчення виконавчих проваджень, скасування арешту та заборони на відчуження, виключення з реєстру запису про арешт та заборону на відчуження. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] року померла її дочка - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із ? частини квартири [ADDRESS] яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER]. 26.11.2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Вініченко Ж.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті дочки - [PERSON], але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Арешт був накладений на підставі двох обтяжень: постанови № 649-4 від 26.01.2004 року Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ; постанови ВИХ.5/2117 від 16.05.2003 року Управління МВС України в Черкаській області. Вказує, що вона зверталася до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ із заявою про закінчення виконавчого провадження щодо [PERSON] та зняття арешту з майна в зв'язку зі смертю боржника, однак листом від 25.12.2015 року їй було відмовлено в задоволенні заяви. Також вона зверталася до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою про зняття арешту з майна в зв'язку зі смертю власниці, однак їй було роз'яснено, що арешт був накладений в рамках кримінальної справи, яка була направлена до суду. Вказує, що хоча вона фактично і прийняла спадщину після смерті своєї дочки - [PERSON], однак оформити свої спадкові права не має можливості в зв'язку з накладенням арешту на майно померлої. А тому, просить: закінчити всі виконавчі провадження щодо померлої [PERSON]; скасувати арешт на заборону на відчуження однокімнатної квартири [ADDRESS], які накладені постановою № 649-4 від 26.01.2004 року Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ та постановою ВИХ.5/2117 від 16.05.2003 року Управління МВС України в Черкаській області; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про арешт та заборону відчуження на нерухоме майно - однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто - Головне Управління ДФС у Черкаській області, що узгоджується із роз'ясненнями наведеним постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року за № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» та постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] - [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - Головного Управляння Національної поліції в Черкаській області, за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. В судовому засіданні представник відповідача - Головного Управління ДФС у Черкаській області, за довіреністю [PERSON], просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні 21.06.2016 року представник відповідача - Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, за довіреністю [PERSON], пояснив, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС Черкаського МУЮ не перебуває відкритих виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON], а ті які були закриті вже знищені. Тому в рамках якого саме провадження постановою № 649-4 від 26.01.2004 року Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ був накладений арешт на майно [PERSON] встановити наразі не виявляється можливим. А тому, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників позивачки [PERSON] - [PERSON], [PERSON], представників відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем після смерті дочки - [PERSON], яка померла [INFO] року і вона фактично після її смерті прийняла спадщину, однак звернувшись до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Вініченко Ж.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті дочки - [PERSON] отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Реалізувати своє право на спадкування позивачка [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на спадкове майно, а саме на ? частину квартири [ADDRESS] накладений арешт на підставі постанови Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ № 649-4 від 26.01.2004 року та постанови ВИХ.5/2117 від 16.05.2003 року Управління МВС України в Черкаській області. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. З викладеного слідує, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, виконавче провадження мало бути завершене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». В судовому засіданні також встановлено, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС Черкаського МУЮ на даний час виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку. Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець після смерті [PERSON] не може реалізувати своє право на спадкування в зв'язку із накладенням арешту на спадкове майно, а саме на ? частину квартири [ADDRESS], суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині звільнення з під-арешту ? частини квартири [ADDRESS] накладеного постановою державного виконавця ДВС Придніпровського району м. Черкаси № 649-4 від 26.01.2004 року та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису за реєстраційним номером 5076261 про арешт ? частини квартири [ADDRESS] оскільки такий арешт порушує законні права позивачки. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] в часині закінчення всіх виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON], оскільки Законом України «Про виконавче провадження» питання закінчення виконавчого провадження щодо боржника відноситься до компетенції державного виконавця в провадженні якого перебуває виконавче провадження, який відповідно до п. 3 ст. 49 вказаного Закону виносить про це відповідну постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Вже сама постанова про закінчення виконавчого провадження а також дії чи бездіяльність державного виконавця з цього питання можуть бути оскаржені до суду. Також в судовому засіданні встановлено, що арешт на ? часину квартири [ADDRESS] та заборона на її відчуження були накладені постановами слідчого СУ УМВС України в Черкаській області від 16.05.2003 року (ВИХ.5/2117 від 16.05.2003 року). Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Виходячи з наведеного питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства має розглядатися в порядку КПК, який діяв на час накладення такого арешту, а не в порядку цивільного судочинства. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження в цій частині позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial