Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 04 травня 2007 року відповідач по справі [PERSON] на підставі договору № PLXRRX09530480 від 04.05.2007 року отримала кредит у розмірі 1188 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказуючи на те, що відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31 січня 2014 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 17296 грн. 07 коп, яка складається з заборгованості по процентам - 4530 грн. 13 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 261 грн. 99 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12503 грн. 95 коп., а також відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 773 грн. 88 коп., позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості 16751 грн. 49 коп. та сплачені позивачем судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, на адресу суду направив письмове клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, вказавши, що не згідна із нарахуванням їй сум штрафів та пені, просила зменшити розмір пені нарахованої позивачем. Розглянувши матеріали справи та наявні докази, вислухавши пояснення відповідачки [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 травня 2007 року відповідачка [PERSON] одержала від ПАТ КБ "Приват Банк" кредит у розмірі 1188 грн. 00 коп. з процентною ставкою за користуавння кредитом в розмірі 12,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Вищезазначеною заявою позичальника було визначено, що відповідач повинен вносити щомісячні платежі з 18 по 25 число кожного місяця. Крім того, заявою позичальника визначена обов'язкова щомісячна сума для погашення заборгованості за кредитом, що складає 134 грн. 76 коп. При цьому одноразова винагорода за надання фінансового інструменту становить 198 грн. 00 коп., а щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту - 29 грн. 11 коп. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ "Приват Банк" було перераховано на рахунок позивачки кошти в сумі 1188 грн. З наявних у справі документів видно, що відповідачка [PERSON] свої зобов'язання по договору спочатку виконувала, а потім перестала вносити платежі для погашення кредиту і внаслідок цього станом на 31.01.2014 року позивач визначив йому загальну суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 16751 грн. 49 коп., яка складається з заборгованості по процентам - 4530 грн.13 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 261 грн. 99 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12503 грн. 95 коп., а також відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 773 грн. 88 коп., позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості 16751 грн. 49 коп. та сплачені позивачем судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 91) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Фактичні обставини справи, наявні в матеріалах справи документи вказують на те, що укладений сторонами кредитний договір на підставі заяви позичальника № PLXRRX09530480 від 04.05.2007 року з ознайомленням відповідача при її складанні з Умовами надання кредиту відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання споживчого кредиту не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію (одноразову та щомісячну) за користування кредитом. З цими умовами кредитного договору та настанням відповідальності у разі порушення умов повернення кредиту був ознайомлений та була згодна з ними відповідачка [PERSON], підписавши особисто заяву позичальника на укладення кредитного договору. Проте належним чином не виконувала умови договору, що призвело до заборгованості відповідачки по сплаті кредиту. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюєються договором. Так як відповідачка до цього часу не здійснила повний розрахунок із позивачем за наданий їй кредит, що стверджується розрахунком кредитної заборгованості, відповідачка при підписанні заяви позичальника погоджувалася із умовою кредитного договору в частині щомісячної плати комісії, процентів та штрафів за невиконнання договору, а тому з відповідачки підлягають стягненню заборгованість по процентам за користування кредитим в сумі 4530 грн. 13 коп, заборгованість по комісії в сумі 261 грн. 99 коп., та штрафим в сумі 1273 грн. 88 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача пені, суд не вбачає підстав для повного задоволення вимог позивача про стягнення з відповідачки пені в розмірі 12503 грн. 95 коп., з наступних підстав. Вирішуючи питання щодо стягнення пені з відповідача суд враховує наступне. Зі змісту п.3.3.3 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником зобов'язань відповідно до договору банк на власний розсуд, має право: а) змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користуавння, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення; б) розірвати договір у судовому порядку; в) згідно ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. Однак, цими положеннями позивач, незважаючи на наявність підстав своєчасно вжити заходів до вирішення питання погашення заборгованості відповідачем, без якихось поважних причин не скористався, що вбачається з наступного. Як встановлено в суді, банку було відомо, що [PERSON] порушуються умови договору. Адже, з розрахунку, наданого позивачем вбачається, що вказана відповідачка в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплачувала кошти лише декілька разів у 2008 році., а з січня 2009 року взагалі не вносила ніяких платежів, спрямованих на погашення кредиту. Незважаючи на те, що вже з січня 2009 року відповідачка не сплачувала кошти на погашення кредиту, банком стали нараховуватися суми кредитної заборгованості у зв'язку з цим та було очевидним неналежне виконання своїх зобов'язань відповідачем, термін дії кредитного договору закінчився 04 квітня 2008 року щодо погашення кредиту і з наступного дня у позивача виникло право подати позов до відповідача про стягнення кредитної заборгованості. Аналізуючи ці обставини суд приходить до висновку, що це свідчить про зловживання позивачем своїм правом тривалий час не вирішувавти у встановленому законом порядку питання стягнення з відповідача після закінчення терміну дії кредитного договору заборгованості по ньому з метою нарахування як найбільшої суми пені за його користування та стягнення після спливу значного часу через це найбільших сум фінансових санкцій з відповідача через суд. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істостне значення. Суд приймає до уваги той факт, що відповідачем по справі згідно кредитного договору 04 травня 2007 року була фактично отримана сума коштів яка дорівнює 1188 грн. 00 коп. Крім того, суд враховує те, що відповідачка [PERSON] сплачувала грошові кошти в рахунок погашення кредиту. Тому з урахуванням зазначених вище обставин та відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України суд вважає необхідним зменшити розмір пені, так як вона більш неж в чотири рази перевищує розмір реально спричинених банку збитків, а також за наявності умисної бездіяльності позивача щодо прийняття своєчасно мір до повернення відповідачем грошових коштів, що призвела до нарахування значних сум пені. Тому суд приходить до висновку, що розмір пені за порушення відповідачем зобов'язання слід визначити в розмірі 1188 грн. 95 коп., що дорівнює сумі понесених банком збитків в зв'язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе кредитних зобов'язань. Виходячи з викладеного в сукупності суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають наступні суми: заборгованость по процентам - 4530 грн. 13 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 261 грн. 99 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1188 грн. 00 коп., а також відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 773 грн. 88 коп., та сплачені позивачем судові витрати по справі. З урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності у задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Приймаючи до уваги те, що позов підлягає частковому задоволенню, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. Виходячи з зазначених вимог закону та положень Закону України " Про судовий збір", що судовий збір не може бути менший 0,2 мінімальної зарплати, що становить 243 грн. 60 коп. в даний час, то вказана сума витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial