Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

4 лютого 2021 року позивач подав до суду вищезазначений позов, який останній мотивував тим, що 1 жовтня 2019 року між Ржищівським будівельним технікумом та відповідачкою по справі [PERSON] було укладено договір користування житловим приміщенням, а саме: житлової кімнати (кімнат) площею 42,75 м2 в гуртожитку [ADDRESS] , який знаходиться на балансі та перебуває у власності позивача. На даний час в житловому приміщенні окрім наймача за договором проживають також члени її сім`ї в кількості 4 чоловік. В порушення умов договору користування житловим приміщенням відповідачка вже понад 27 місяців не сплачує плату за комунальні послуги. Таким чином загальна заборгованість відповідачки перед Ржищівським будівельним технікумом складає 12 736,27 грн. Оскільки відповідачка останній раз вносила плату за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги у серпні 2019 року, то договір користування житловим приміщенням підлягає розірванню, а [PERSON] з членами сім`ї підлягають виселенню із займаного житла без надання їм іншого житла. Просив стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала сплачувати заборгованість рівними частками або врахувати в рахунок погашення заборгованості вартість вхідних дверей та вікон, що були встановлені в кімнаті гуртожитку за її власний рахунок. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір користування житловим приміщенням, а саме кімнатою, загальною площею 42,75 м2 в гуртожитку [ADDRESS] , терміном на 1 рік з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2020 року (а.с. 4). Відповідно до п. 3.5 договору користування житловим приміщення, наймач зобов`язаний своєчасно до 1 числа кожного місяця, сплачувати в касу власника плату за приміщення, комунальні послуги та електроенергію відповідно до фактичної кількості проживаючих. Відповідно до п. 5.3 договору користування житловим приміщення, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила намір внести до нього зміни або доповнення, він продовжується на наступний рік. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем (а.с. 22) заборгованість відповідачки за період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року становить 12 736, 27 грн. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Крім того, положеннями п.15 Примірного положення визначено, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Згідно ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання в ньому на певний строк за плату. Відповідно до ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається в письмовій формі. В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Згідно ч. 1 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Положеннями ч. 2 ст. 825 ЦК України визначено, що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Отже, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що договір користування житловим приміщенням укладений між сторонами 1 жовтня 2019 року, а розрахунок заборгованості проведений позивачем за період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року, що поза строками дії договору, матеріали справи не містять доказів проживання відповідачки в кімнаті гуртожитку в період з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року, а тому вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення, а саме за період з жовтня 2019 року по грудень 2020 року в розмірі 9 624,33 грн. Суд не може прийняти до уваги вимогу відповідача про перерахунок заборгованості за користування житловим приміщенням, оскліьки нею було проведено за власний рахунок заміна вхідних дверей та вікон, зогляду на нижченаведене. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Також згідно з ч. 2 ст. 815 ЦК України наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Відповідачкою не було доведено, що заміна вхідних дверей та вікон була проведена за згодою орендодавця. Факт сплати позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням № 34 від 11 лютого 2021 року про сплату судового збору в сумі 4 540 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна вимога про розірвання договору користування житловим приміщенням була задоволена, отже сума судового збору підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень. Позовна вимога про стягнення заборгованості була задоволена частково, отже враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, з відповідача стягненню підлягає судовий збір в розмірі 1 715 (одна тисяча сімсот п`ятнадцять) гривень 36 копійок. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 3 985 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 36 копійок. В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: partial