Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

20 липня 2017 року позивачка [PERSON], [INFO], громадянка України, звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], громадянина [PERSON] Молдова, про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини, [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що 16 жовтня 2015 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить відповідний актовий запис № 291, зроблений у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області. Від цього шлюбу 03 листопада 2015 року у них народилася дочка [PERSON], що підтверджується актовим записом про її народження №388, складеним у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області. Одруження виявилося невдалим. На початку травня 2016 року відповідач пішов від неї, залишивши її з дитиною. Після розірвання стосунків відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні, не спілкується їз нею. Відповідач є громадянином [PERSON] Молдова, де працює в м.Кагул на підприємстві "Шляхбуд", водієм укаточного апарата асфальту та отримує зарплату. Відповідач ухиляється від утримання дочки, хоча повинен як батько надавати допомогу своїй дитині, просила суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач повинен і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, інших неповнолітніх дітей не має, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву слухати справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 35). Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання. На виконання судового доручення про вручення документів та доручення про провадження окремих процесуальних дій до Дружківського міського суду Донецької області надійшло підтвердження про вручення відповідачеві позову із повідомленням про місце, дату, час судового розгляду справи та протокол судового засідання про допит відповідача з суду Комрат офіс Вулкенешть м.Вулкенешть, в якому зазначено, що відповідач [PERSON] позов визнав та повідомив, що у нього є дитина від першого шлюбу, сину буде 12 років та він сплачує на йутримання сина аліменти за рішенням суду. Місяць як він почав працювати в АТ"Друмурь" Комрат рабочим. В судове засідання до Дружківського міського суду він не має можливості прибути, тому просить розглянути справу за його відсітністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи і винести судове рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд встановив наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянка України, уродженка м.Дружківка Донецької області, та [PERSON], [INFO], громадянин [PERSON] Молдова, уродженець [INFO], з 16 жовтня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис №291 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області (свідоцтво про шлюб серії І0НО № 435912) /а.с. 9/ Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецькій області зроблено актовий запис № 388 ( свідоцтво про народження серії І-НО №693179) /а.с. 10/. З травня 2016 року, як стверджує позивачка, вона з відповідачем фактично проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Дочка знаходиться на її одноособовому утриманні. Позивач працює в комунальному дошкільному навчальному закладі "Ясла-садок" №120 "Золота рибка" Маріупольської міської ради Донецької області на посаді двірника, має невеликий заробіток. Відповідач мешкає в м. Вулкенешть Республіки Молдова, на утримання дочки ніякої допомоги не надає, хоча працює на АТ "Друмурь" Комрат та має заробіток. Позивачка вказала, що на утриманні у відповідача інших утриманців немає, він не сплачує аліменти іншій дитині. Судом було направлено судове доручення про вручення відповідачу копії позову із повідомленням про розгляд справи Дружківським міським судом Донецької області та доручення про допит відповідача судом за місцем його проживання, у зв'язку із чим 09 серпня 2017 року провадження по справі було зупинено. 03 березня 2018 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшли документи складені молдовським судом за результатами виконання доручення. 06 березня 2018 року провадження у справі було поновлено. Згідно підтвердження про вручення документів, [PERSON] особисто отримав позов та повідомлення про виклик до суду 30.11.2017 року в суді за місцем свого мешкання, про що свідчить його особистий підпис (а.с.30). Відповідач визнав вимоги позивача, але повідомив суду, що на його утриманні знаходиться син віком 12 років, нещодавно працевлаштувався на АТ "Друмурь" Комрат робочим, про що зазначено в протоколі судового засідання від 30.11.2017 року складеному судом Комрат оф. Вулкенешть м Вулкенешть [PERSON] Молдови (а.с.28-29). Крім того відповідач надав копію рішення суду про стягнення аліментів в розмірі 1/4 від всіх його заробітків і доходів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.31). Проте визнав позовні вимоги в повному обсязі (а.с.29). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1/4 частці від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно рішення суду Вулкєнешть [PERSON] Молдова (а.с. 31). Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості розгляду справи, суд вважає, що неможливо стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Однак, враховуючи те, що відповідач є батьком дитини, тобто, має обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач визнає позов, має дохід, який дозволяє визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу), суд дійшов до висновку про те, що аліменти слід стягнути з відповідача у 1/4 частці від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду (20.07.2017р.) і до досягнення дитиною повноліття щомісячно. Розмір аліментів, при цьому, за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян та 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно із\~ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік"у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 15.12.2017 року № 3674-17 та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, позов задоволено частково, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 645,23 гривень, інші частина у розмірі 59,57 гривень компенсується за рахунок держави у порядку встановленому КМУ. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 258-259, 263, 265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial