Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального напису, зважаючи на наступне. Між заявником та [PERSON] укладений шлюб 19 грудня 2003 року. Починаючи з 2016 року у заявника з чоловіком складні сімейні відносини. Чоловік почав здійснювати психологічний тиск, принижувати. Така ситуація тривала багато років. Заявник намагалась терпіти, адже не знала куди звернутись по допомогу, в поліцію сенсу не було йти, а в будь-які інші органи теж не відомо було куди звертатися. Заявник була переконана, що раз поки немає серйозних негативних дій я здатна терпіти заради дітей і намагатись уникати спілкування з своїм чоловіком. Однак в липні 2020 року [PERSON] перейшов усі границі і застосував до мене насильницькі дії, через які заявник змушена була викликати поліцію і зафіксувати протиправні тілесні ушкодження з боку чоловіка. 03 липня вранці приблизно о 09 год. чоловік з великою силою схватив заявника за шию таким чином, щоб перекрити доступ до кисню. Заявник сильно злякалась за своє життя, що в будь-який момент її можуть вбити. Тривалий час заявник боялася йти додому, однак змушувала себе має четверо дітей і за ними потрібен догляд. Однак коли приходила додому, намагалась дуже тихо пройти в кімнату, щоб мене не побачили, тихо включала і виключала світло, лягала спати. В наступні дні чоловік вів себе агресивно, кричав, погрожував. За таких обставин заявник просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк 3 (три) календарних місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , а саме: заборонити [PERSON] наближатися на 500 м. до місця проживання [PERSON] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто; заборонити [PERSON] особисто та/або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] та/або переслідувати її. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримали вимоги, просила задовольнити. Представник [PERSON] також підтримав заяву. Зазначив, що чоловік заявника вчиняє домашнє насильство, а тому мають бути застосовані тимчасові обмеження прав заінтересованої особи. Заінтересована особа [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що ніколи не вчиняв насильницьких дій по відношенню до дружини, та не погрожував. Разом з тим, оскільки він не бажає в подальшому мати відносини та спілкуватись з заявником, не заперечує щодо задоволення заяви. Проте, просив взяти до уваги, що у нього з заявником спільний син, якому два роки та домовитись з його матір`ю щодо спілкування з дитиною можливе за умови зв`язку з [PERSON] за допомогою відповідних мессенджерів. Представник [PERSON] також пояснив, що єдине проти чого заперечує його довіритель це обмеження щодо зв`язку із дружиною "іншими засобами зв`язку", оскільки це єдиний засіб домовитись із заявником щодо побачень із найменшою дитиною. Вислухавши доводи і пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви частково, з огляду наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 19.12.2003 року. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2139. Від шлюбу заявник та заінтересована особа мають чотирьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьків (мати, батько) і дитину (дітей). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Так, судом встановлено, що учасники справи є подружжям, мають спільних дітей, найменшому з яких 2,5 років. З наданих в судовому засіданні пояснень учасників справи вбачається наявність конфлікту між заявником та заінтересованою особою. Стосунки між ними напружені і неприязні. Між заявником та заінтересованою особою виникають сварки, свідком яких є діти. Як вбачається з наданих доказів, працівниками поліції 13.07.2020 р. відносно [PERSON] видано терміновий заборонний припис, роздруківка з мессенджеру містять образливі слова та погрози по відношенню до заявника з боку чоловіка. Пояснення заявника, надані в судовому засіданні, свідчать про те, [PERSON] сприймала погрози реально. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про вчинення психологічного насильства в сім`ї з боку чоловіка по відношенню до дружини. Водночас, суд критично оцінює пояснення заявника в частині застосування відносно неї фізичного насильства з боку [PERSON] , оскільки вказаний факт недоведений та непідтверджений допустимими та належними доказами, а заінтересована особа категорично заперечує вказане. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно останнього. Приймаючи таке рішення, судом враховується і позиція [PERSON] , який не заперечує щодо задоволення заяви. Разом з тим, суд бере до уваги доводи [PERSON] та його представника щодо можливості та необхідності отримувати інформацію щодо найменшого сина [PERSON] , [INFO] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial