Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтобудмонтажне управління № 1», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до смерті з 20.12.2004 року по 01.04.2008 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтомонтажне управління № 1» гірномонтажником 4-го розряду з повним робочим днем у шахті. 22.10.2007 року з її батьком трапився нещасний випадок на виробництві. 22.01.2010 року були складені акти про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом по формі Н-1, акт розслідування нещасного випадку на виробництві по формі Н-5. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 18.05.2010 року її батькові встановлено 50% втрати працездатності та встановлена 3 група інвалідності. Довідкою Центральної МСЕК МОЗ України від 02.04.2019 року встановлений причинний зв`язок смерті її батька з трудовим каліцтвом. Вважає, що у зв`язку зі смертю батька їй спричинена моральна шкода, оскільки вона втратила рідну людину, вона позбавлена можливості матеріальної і моральної підтримки батька у подальшому житті. Моральну шкоду вона оцінює в 100000 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь спричинену моральну шкоду у зв`язку з нещасним випадком на виробництві в сумі 100000 грн. Представник відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що не оспорює причинний зв`язок між нещасним випадком, що стався у 2007 році на виробництві та смертю [PERSON] . Проте зазначає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка на свою користь є завищеним. Окрім того, просить звернути увагу на той факт, що померлий [PERSON] помер у віці 64 роки, після 10 років з того часу, як з ним трапився нещасний випадок. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] ( а. с. 13). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 20.12.2044 року по 01.04.2008 року ( а.с. 5). Згідно акту розслідування нещасного випадку від 22.01.2010 року за рішенням Добропільського міськрайонного суду від 16.02.2009 року, підтверджено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 07.12.2009 року, раптове погіршання стану здоров`я гірномонтажника підземного [PERSON] вважається таким, що пов`язано з виробництвом та підлягає обліку, складається акт за формою Н-1 ( а.с. 7-8). Згідно акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22.01.2010 року призначена комісія по розслідуванню нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався з [PERSON] ( а.с. 9-10). Згідно висновку МСЕК від 18.05.2010 року [PERSON] встановлено 50% втрати працездатності та визнано інвалідом 3 групи ( а.с. 11). Довідкою Центральної МСЕК МОЗ України від 02.04.2019 року встановлений причинний зв`язок смерті її батька з трудовим каліцтвом з 23.08.2018 року, підстава: акт огляду МСЕК № 180 ( а. с. 12). Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ,дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору ( контракту). Згідно із ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону в разі настання страхового випадку, а таким на підставі ст.ст. 13 та 14 цього Закону є смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на підприємстві, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати. Перелік грошових сум страхових виплат на відшкодування такої шкоди міститься в п. 1 ч.1 ст. 21 Закону. До грошових сум, які в разі смерті застрахованого працівника підлягають виплаті особам, що перебували на його утриманні, Законом віднесено одноразову допомогу, пенсію у зв`язку з втратою гоудвальника та відшкодування вартості пов`язаних з позованням ритуальних послуг ( п.п.»б», «д» п.1; п.2 ч. 1 ст. 21 Закону). Виплата Фондом грошових сум на відшкодування моральної шкоди,яка заподіяна членам сім`ї застрахованого смертю останнього, Законом № 1105-У1У не передбачена. Суд зазначає, що правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку з виконанням потерпілим трудових обов`язків не є трудовими, оскільки у такому випадку шкоду, спричинену здоров`ю громадянина, не можна вважати предметом трудового договору. Не регулюються нормами трудового законодавства й правовідносини між членами сім`ї ( утриманцями) потерпілого та підприємством, установою, організацією, де він виконував свої обов`язки. А тому відшкодування шкоди, заподіяної життю чи здоров`ю повинно здійснюватися на підставі норм цивільного, а не трудового законодавства. Положенням ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові ( дружині), батькам ( усиновлювачам), дітям ( усиновленим) , а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України донька померлого [PERSON] є особою, яка має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав. Як наслідок, у даному випадку моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинила порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом чи іншим ушкодження здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Ця норма матеріального закону не містить посилання на наявність вини у заподіянні вказаної шкоди. Довідкою за № 0002785 про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом причинний зв`язок між смертю та нещасним випадком , яке мало місце 22.10.2007 року , з 23.08.2018 року. ( а. с. 12). Довідка про причинний зв`язок смерті з нещасним випадком, який мав місце 22.10.2007 року не оспорюється представником відповідача. Отже, протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків, тобто смертю потерпілого і заподіянням моральної шкоди його близькій людині, є прямий причинний зв`язок, а також є вина відповідача у настанні вказаних негативних наслідків, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує наявність причинного зв`язку між смертю та нещасним випадком, глибину фізичних і душевних страждань позивачки, ступень вини відповідача, враховує тривалий час - 10 років, який пройшов з моменту настання нещасного випадку та смертю людини, а також той фактор, що [PERSON] помер у похилому віці- 64 роки, не під час виконання трудових обов`язків, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з роз"ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягнувши з відповідача на користь позивачки , в рахунок відшкодування моральної шкоди 35000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial