Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

19.05.2016р. [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство«Акціонерно-комерційний банк «Капітал», Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осібпро стягнення матеріальної та моральної шкоди, обгрунтувавши свої вимоги тим, що 11.03.2014р. між нею та Відділенням №10 у місті Словянську ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (код ЄДРПОУ 13486837) був укладений договір строкового банківського вкладу в національній валюті №1/10/3m/0017 строком до 11.06.2014 року. За вказаним договором банк прийняв від вкладника грошові кошти в розмірі 108284,82 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №305_090 від 11 березня 2014 року. 12.06.2014 року була підписана додаткова угода до договору №1/10/3m/0369, згідно умов якої, строк дії договору був пролонгований до 11.09.2015 року та змінена відсоткова ставка на 24% річних. Також 12.02.2015 року між нею та Відділенням №10 у місті Словянську ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» був укладений договір строкового банківського вкладу в національний валюті №1/10/3m/0369 на суму 70000,00 гривень строком до 12.05.2015 року. За цим договором банк прийняв від вкладника грошові кошти в розмірі 70000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №05 від 12 лютого 2015 року. 12.05.2015 року була підписана додаткова угода до договору №1/10/3m/0369, згідно умов якої, строк дії договору був пролонгований до 12.08.2015 року та змінена відсоткова ставка на 24% річних. За укладеними договорами вона справно отримувала відсотки до червня місяця 2015 року включно. 20.07.2015року Національний банк України прийняв постанову №466 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних». 20.07.2015року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №140 про запровадження з 21.07.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи в ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал». Постановою Донецького окружного адміністративного суду (судами апеляційної та касаційної інстанцій залишена без змін та набрала законної сили) від 07 жовтня 2015року по справі №805/3464//15-а суд визнав протиправною та скасував постанову НБУ №466 від 20 липня 2015року«Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» та скасував рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 липня 2015року №140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал». В жовтні місяці 2015 року я отримала від тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Капітал», в особі уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» [PERSON] два листа, в яких було зазначено, що відповідно до ст.38 ЗУ«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012року укладені між нею та ПАТ «АКБ «Капітал» договори №1/10/3m/03 від 12.02.2015року та №1/10/3m/00 від 11.03.2014року визнано нікчемними, але вказаний ЗУ не містить підстав для визнання вказаних договорів нікчемними, тому таке рішення абсолютно незаконне. Стаття 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012року містить виключний перелік підстав визнання договорів укладених банком нікчемними, а саме: 2.Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. 3. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, при тримання, факторинг, тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг),прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. В лютому місяці 2016 року нею був направлений до тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Капітал» інформаційний запит, в якому вона просила надати копію протоколу засідання комісії ПАТ «АКБ «Капітал», яким були визнані укладені між нею та ПАТ «АКБ «Капітал» договори нікчемними, а також просила повідомити підстави визнання вказаних договорів нікчемними. Однак до сьогоднішнього дня ніякої відповіді вона не отримала. Стаття 3 [PERSON] України. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Стаття 8 [PERSON] України. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Стаття 9 [PERSON] України. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стаття 19 [PERSON] України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені [PERSON] та законами України. Стаття 40 [PERSON] України. Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Стаття 41 [PERSON] України. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Стаття 55 [PERSON] України. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб Кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Стаття 56 [PERSON] України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Стаття 68 [PERSON] України. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися [PERSON] України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року. Стаття 1. Захист власності Кожна фізична або юридична особа має правомірно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Діями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме рішенням виконавчої дирекції №140 від 20 липня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» та незаконним визнанням нікчемними уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації [PERSON] укладених між нею та ПАТ «АКБ «Капітал» депозитних договорів їй завдана матеріальна шкода в розмірі 178284,82 гривень, що дорівнює сумі вкладів за двома договорами. Діями Національного банку України, а саме прийняттям незаконної постанови №466 від 20 липня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» їй завдано матеріальної шкоди у вигляді втраченої вигоди від неотримання відсотків по депозиту за десять місяців з серпня по травень включно з розрахунку в 24% річних з суми 178284,82 гривень в розмірі 35656,96 гривень. Внаслідок бездіяльності Національного банку України, внаслідок якої не відновлено діяльності АКБ «Капітал», я позбавлена можливості повернути вкладені в банк гроші. Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; Внаслідок порушення її права власності вона зазнала сильних негативних почуттів, змінився її звичайний життєвий уклад, оскільки вона почала займатися незвичними для неї справами по захисту права власності Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює в 50000,00 гривень. Просить суд: 1. Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом їх списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] (ТПН [NUMBER]), що проживає за адресою: [INFO], відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 213 941,78 гривень 2. Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом їх списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]), що проживає за адресою: [INFO], відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 гривень Дослідивши додані документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позовна заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду позову по суті, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 11.03.2014р. між [PERSON], з одного боку, та Відділенням №10 у місті Словянську ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (код ЄДРПОУ 13486837), з другого боку, було укладено договір строкового банківського вкладу в національній валюті №1/10/3m/0017 строком до 11.06.2014року. За вказаним договором банк прийняв від вкладника [PERSON], грошові кошти в розмірі 108284,82 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №305_090 від 11 березня 2014 року. 12.06.2014року була підписана додаткова угода до договору №1/10/3m/0369, згідно умов якої, строк дії договору був пролонгований до 11.09.2015 року та змінена відсоткова ставка на 24% річних. 12.02.2015року між [PERSON], з одного боку, та Відділенням №10 у місті Словянську ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», з другого боку, було укладено договір строкового банківського вкладу в національний валюті №1/10/3m/0369 на суму 70000,00 гривень строком до 12.05.2015 року. За цим договором банк прийняв від вкладника грошові кошти в розмірі 70000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №05 від 12 лютого 2015 року. 12.05.2015року була підписана додаткова угода до договору №1/10/3m/0369, згідно умов якої, строк дії договору був пролонгований до 12.08.2015року та змінена відсоткова ставка на 24% річних. Згідно п.4.1 договору №1/10/3m/0017 від 11.03.2014р. та договору №1/10/3m/0369 від 12.02.2015р. банк гарантує Вкладнику повернення прийнятих від нього грошових коштів Статутним капіталом Банку і всім належним йому майном. Підпунктом 4.2 вищевказаних договорів передбачено, що вклад та нараховані за вкладом проценти гарантуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі визначеному чинним законодавством України на дату настання недоступності вкладу. На час укладання договорів строкового банківського вкладу в національній валюті №1/10/3m/0017 від 11.03.2014р. та №1/10/3m/0369 від 12.02.2015р. ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» не був віднесений до категорії неплатоспроможних, а тому [PERSON] довірила свої кошти даному Банку, шляхом укладання з ним договорів. 20.07.2015року Національний банк України прийняв постанову №466 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних». 20.07.2015року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №140 про запровадження з 21.07.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи в ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал». Починаючи з дня прийняття НБУ постанови №466 та ВД ФГВФО рішення №140 з 20 липня 2015 року, які постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року визнані протиправними та скасовані (справа №805/3464/15-а), [PERSON] не має можливості отримати належні їй грошові кошти: 108284,82 гривень вклад за договором строкового банківського вкладу в національній валюті №1/10/3m/0017 від 11.03.2014р.; 70000 гривень - вклад за договором строкового банківського вкладу в національній валюті №1/10/3m/0369 від 12.02.2015р.; 35656,96 гривень 24% річних за вищевказаними договорами. Згідно до ст. 41 [PERSON] України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним Стаття 3 [PERSON] України, передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Оскільки на даний час Національний банк України не відновив діяльність публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» і [PERSON] протягом року позбавлена можливості повернути вкладені в банк гроші, то її вимоги щодо стягнення грошових сум передбачених умовами договорів строкового банківського вкладу в національній валюті №1/10/3m/0017 від 11.03.2014р. та №1/10/3m/0369 від 12.02.2015р. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У своєму позові [PERSON] вказала, що внаслідок порушення її права власності на грошові кошти, вона зазнала сильних негативних почуттів, змінився її звичайний життєвий уклад, оскільки вона почала займатися незвичними для неї справами по захисту права власності. Свої моральні страждання вона оцінює в 50000,00 гривень. Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд, враховуючи вищевикладені обставини більш року [PERSON] не має можливості отримати свої гроші, передані Банку за договорами та розпоряджатись ними на власний розсуд, вважає що бездіяльністю НБУ одним з державних органів, завдано моральну шкоду, однак сума у 50 тисяч гривень є занадто велика та не доведена іншими матеріалами справи, ніж існуванням договорів, запитів щодо виконання їх умов та відповідей. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути моральну шкоду у сумі 5 тисяч гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial