Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

11.02.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з останнього в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.06.2015 року на її користь з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 600 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Зазначає, що у звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, сплачувана відповідачем сума аліментів недостатня для повноцінного забезпечення дитини, а тому змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів. Зазначає, що заборгованості по сплаті аліментів відповідач немає, однак додатково грошей на сина не дає, оскільки останній раз бачив сина в листопаді 2018 року. Звертає увагу суду на те, що ухвалений судом розмір аліментів на утримання сина на сьогоднішній день не забезпечує його належне матеріальне становище, адже син підріс, часто хворіє на простудні захворювання і для укріплення його здоровя вона витрачає додаткові кошти. Вказує на те, що відповідач, не має постійного місця роботи, але їздить на роботу в [PERSON], а тому спроможний надавати на утримання сина кошти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Просить позов задоволити. 11.02.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 28.02.2019 року. Ухвалою від 11.02.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 12.03.2019 року, встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред'явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі, і така позивачем отримана - 22.02.2019 року, відповідачем 22.02.2019 року, а.с. 19-20. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а.с. 3. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.06.2015 року вбачається, що з відповідача [PERSON], [INFO], проживаючого в [INFO], в користь позивача [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 600 гривень щомісячно, починаючи з 07.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше встановлених законом 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а.с.9. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Частиною 2\~статті 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~встановлено прожитковий мінімум\~на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць у\~розмірі з\~1\~січня 2019\~року -\~1853\~гривні,\~з 1\~липня -\~1936\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2027\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей\~віком до\~6\~років:\~з 1\~січня 2019\~року -\~1626\~гривень,\~з 1\~липня -\~1699\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1779\~гривень; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років:\~з 1\~січня 2019\~року -\~2027\~гривень,\~з 1\~липня -\~2118\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2218\~гривень; працездатних\~осіб:\~з 1\~січня 2019\~року -\~1921\~гривня,\~з 1\~липня -\~2007\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2102\~гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Згідно\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Батьки повинні нести витрати на утримання дитини в рівних частинах, тому суд вважає, що розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі повинен становити половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд приймає до уваги посилання позивачки на те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів, тому попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, та з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Крім того, прийняття Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 581/638/17-ц (провадження T70; 61-11279 св18). Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів, щодо якого відсутні докази про отримання ним доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, однак суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, доказів протилежного суду не надано. А відтак суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину в розмірі по 1500 грн. щомісячно, що на думку суду буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, та який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial