Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Акціонерне товариство „Універсал Банк" (надалі - АТ „Універсал Банк", або Банк) 01.12.2020р звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] , відповідачка у справі, звернулася до Банку, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву від 20.08.2019р, згідно до якої отримала кредит у розмірі 25 000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Свої вимоги мотивує тим, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі). В результаті чого станом на 02.11.2020р відповідачка має заборгованість за вищевказаним Кредитним договором в сумі 10 642,93грн, що являється загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), які позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість та безпідставність, зазначивши, що діалог між позивачем та відповідачем з приводу кредиту був постійний та вона сплачувала кредит навіть після подання позову до суду, оскільки співробітники Банку під час телефонної розмови завірив, що прострочки не має і позов не подаватимуть, якщо позичальник до кінця року 2020 буде погашати певні суми, але на момент цих перемовин позов вже був поданий. З посиланням на ст.ст.526, 549, 625, 628, 633, 1048, 1050, 1056-1, зазначила, що у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 15.08.2019р процентна ставка не зазначена; відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Звертає увагу, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.08.2019р, посилався на Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в AT «Універсал Банк», як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов вона ( [PERSON] ) розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, які вона ( [PERSON] ) погасила відповідно до розрахунку, наданому позивачем. Крім того, вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом буди не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), а також в Постанові КЦС ВС від 23.12.2020р по справі №191/2648/17 (61-5662св19), і не спростовано позивачем. Також, вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені па офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим AT «Універсал Банк» в період часу виникнення спірних правовідносин (15 серпня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (в листопаді 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані їй ( [PERSON] ) Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з нею ( [PERSON] ) кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджено вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі оплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання Договірних зобов`язань. Крім того, вказує, що безпосередньо укладений між нею ( [PERSON] ) та Банком кредитний договір від 15.08.2019р у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Зазначає? що вона ( [PERSON] ) продовжувала сплачувати певні суми кредиту і після пред`явлення даного позову, які не враховані Банком при його пред`явленні, в тому числі: 02.12.2020р - 995грн, 18.12.2020р - 970грн, 27.12.2020р - 1600грн. На доказ наявності у неї ( [PERSON] ) заборгованості, позивач не надає виписку по рахунку, а лише розрахунок про стан її заборгованості за договором. 19 лютого 2021 року від представника позивача Мєшнік К.І. до суду надійшла відповідь на відзив по справі №234/16145/20, згідно до якої останній зазначив, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, у розумінні статей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики з визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Вважає, що такі отримані відповідачкою [PERSON] у мобільному додатку Умови і правила надання банківських послуг, що скріплено її підписом, знову ж таки, у анкеті-заяві від 15.08.2019р, разом із Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту складають дійсний правочин між сторонами у справі. Крім того, вказує, що з Тарифів та Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що надані Банком, убачається підписання їх сторонами договору шляхом накладення електронного цифрового підпису, що законом не забороняється, така форма укладення договору добровільно обрана її сторонами та свідчить про акцепт [PERSON] запропонованих їй умов кредитування. Щодо розрахунку заборгованості зазначив, що виконаний Банком розрахунок заборгованості за договором №б/н від 15.08.2019р, укладеним між Банком та Боржником ( [PERSON] ) станом на 02.11.2020р (надалі - Розрахунок заборгованості) є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Згідно з позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц (провадження №61-43538св18), твердження відповідачки [PERSON] про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Зазначає, що зі свого боку Банк дотримався вимог ст.1054 ЦК України, кредитний ліміт був встановлений та зазначений клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток. Відповідачка на підставі п.5.11. Розділу II Умов зобов`язалася щомісячно сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку, а при несплаті щомісячного мінімального платежу остання повинна сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Згідно зі ст.625 ЦК України та відповідно до п.п.7.1. п.7 Розділу II Умов і правил наданих банківських послуг комісія за зняття готівки на суму, що перевищує залишок власних коштів, у банкоматах і пунктах видачі готівки будь-яких українських і закордонних банків, а також за операції з quasi-валютою за карткою становить 4% від суми зняття. Переказ з картки на картку як поточний рахунок фізичних особи в іншому українському банку становить також 4% за рахунок кредитних коштів. Збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) 6,4% в місяць. У разі коли у клієнта закінчується пільговий період і клієнт не вносить мінімальний платіж, для того щоб не виходити в прострочення, то з першого дня пільгового періоду, коли клієнт розпочав використовував кредитні кошті нараховується пеня, яка підлягає повному відшкодуванню. Що стосується збільшення заборгованості за тілом кредиту, то відповідно до п.п.5.23. п.5 Розділу II Умов кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі, зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашень вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користувань кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. Вказує, що в період з 02.12.2020р по 27.12.2020р відповідачка [PERSON] поповнила картку на суму 3 565,грн, саме, тому заборгованість наразі складає 7077,93грн, яку позивач наразі просить стягнути з відповідачки. Просить стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість в сумі 7077,93грн, а також судовий збір в сумі 2102грн. Мєшнік К.І. , представник АТ «Універсал Банк», в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у відсутність представника Банку та винесення заочного рішення судом. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Предметом спору у справі є стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20 серпня 2019 року у розмірі 10642,93грн (тіло кредиту). Судом установлено, що на підставі укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 25 000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідачки станом на 02.11.2020 року становить 10642,93грн, що являється загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями статтей 634, 638 ЦК України, відповідачка [PERSON] , підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, які опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https:// www .monobank. ua/terms. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст.612 ЦК України). Так, у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням www.monobank. ua/terms. Згідно із п.1 Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Відповідно до п.п.2.1. п.2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточним рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно з умовами договору в тому числі, платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Згідно із п.п.2.2. п.2 Розділу І Умов, відповідно до статті 628 ЦК України договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій (пункти 4.3., 4.8.1. п.5 Розділу І Умов). Підпунктами 3.1., 3.4., 3.5. пункту 3 розділу II Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. Так, [PERSON] засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дії згідно з договором. Також вона визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Таким чином, [PERSON] підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод; листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Тобто, клієнт підтвердив, що інформація, зазначена у частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», надана йому, зокрема, розміщенням на сайті. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має ознайомитися із інформацією, що розміщена на офіційному сайті веб-ресурсі і самостійно для себе прийняти рішення, щодо подальшого використання кредитних коштів, за встановленими тарифами. І в разі, якщо умови влаштовують, отримувати кредитні кошти у використання. На порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за указаним договором належним чином не виконала. Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем при подачі позову, заборгованість відповідачки за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 02.11.2020 становила 10 642,93 грн. Згідно довідки про рух коштів по картці від 16.02.2021, наданої позивачем, встановлено, що відповідачкою, вже після надходження позову до суду, було здійснено поповнення карти, а саме, 02 грудня 2020 року на суму 995грн; 18 грудня 2020 року на суму 970грн; 27 грудня 2020 року на суму 1600грн. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] частково виконала зобов`язання за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7077,93грн, із розрахунку: 10642,93грн - 3565грн (995грн + 970грн + 1600грн). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних, що становить 1397,83 грн.

Outcome: partial