Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що працював в ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» 26.06.2015 року звільнився за власним бажанням на підставі наказу від 26 червня 2015 року. Разом з тим, при звільненні з ним не було проведено розрахунку, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 20842 грн.55 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати та відшкодувати завдану моральну шкоду, розмір якої оцінює в сумі 10\~000 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, з викладених в позовній заяві підстав та просила задовольнити. Представник відповідача в судових засіданнях заперечував щодо задоволення позову, на засідання 04.12.2015 року не з?явився, про його проведення повідомлений, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до наступного. Наказом № 020-К від 26 червня 2015 року позивача було звільнено із посади директора департаменту безпеки ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» за власним бажанням. Відповідно до даного наказу підприємство взяло на себе обов?язок провести розрахунок із [PERSON] в тому числі, виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 18 календарних днів у встановлені законодавством строки. Однак в зазначений законодавством строк розрахунок не було здійснено, про що не заперечував представник відповідача в судових засіданнях та до суду надано довідку від 17.11.2015 року заборгованості по заробітній платі ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» перед [PERSON] в сумі 20842 грн. 55 коп. Відповідно до ст. 38 КЗпП України Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суму належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Також ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. П. 32 Постанови Пленуму ВСУ № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 199 року розяснено у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від посади не виконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжку або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Судом встановлено, що ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» не здійснило розрахунок з позивачем та не виплатило йому заборгованість по заробітній платі в сумі 20842 грн. 55 коп. 09.07.2015 року позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу про здійснення розрахунку по заробітній платі, але зазначена вимога була залишена без відповідного реагування. Відповідно до довідки ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» про заробітну плату середній заробіток позивача за останні два місяці становить 593 грн.11 коп. (11476,04+11655,09/39). Розрахунок з позивачем мав бути проведений в день звільнення 30.06.2015 року, але оскільки цього не було здійснено, то середній заробіток за час затримки виплати коштів становить 65 835грн. 21 коп. ( 593 грн. 11 коп. * 111). Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України передбачено, що\~\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 2)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до абзацу 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи із засад розумності та справедливості, та зважаючи, що протиправна поведінка відповідача призвела до нервових хвилювань позивача та мала наслідком погіршення стану здоровя та відносин з оточуючими, моральна шкода підлягає відшкодуванню в сумі 2000 грн. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial