Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

14.02.2020р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с.№2-5). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що в період з 12.11.2011р. по 10.02.2016р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2016р. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач, в свою чергу, жодної участі в утриманні дитини не приймає, хоча є працездатним та не має на утриманні інших дітей або членів родини. Позивачка зазначила, що для забезпечення належного рівня виховання та утримання їх спільної дитини вона несе значно більші затрати, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що окрім забезпечення дитини необхідними життєвими благами, додатково оплачуються навчання в музичній школі, зайняття з хореографії. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 14.02.2020р. і до повноліття дитини, рішення в межах суми за один місяць допустити до негайного виконання. Ухвалою судді Ткаченко Н. В. від 17.02.2020р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 18). 08.05.2020р. на адресу суду надійшла заява представника позивачки - адвоката Чередниченко І.В. (діє на підставі ордера серія АЕ №1022456 від 10.02.2010р. - а.с. №31), в якій представник просила долучити до матеріалів справи довідки про доходи позивачки (а.с. №30-35). Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, 05.06.2020р. подав суду відзив, просив в позові відмовити, посилаючись на те, що на сьогоднішній день за певних обставин офіційно не працевлаштований, не має стабільного щомісячного заробітку оскільки не має постійної роботи, при цьому, щомісячно несе витрати на оренду житла, сплату комунальних послуг та придбання для себе продуктів харчування, одягу та інших потреб життєдіяльності. Просив врахувати, що він не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей, банківських вкладів, проте позивачка має постійний дохід від основного місця роботи та володіє об`єктами нерухомості (а.с. № 42-43). В судове засідання 09.06.2020р. сторони (їх представники) не з,явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. № 37-38, 40-41), а саме: представник позивачки в суді під розписку, а відповідач шляхом направлення судових повісток за адресою проживання, яка підтверджена відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 28.02.2020р.(а.с.№20) та за адресою, яка була зазначена позивачкою по тексту позову (а.с.№ 2). Крім того, про дату та час розгляду справи на 09.06.2020р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті Судова влада (а.с. № 39). В наданій суду 09.06.2020р. заяві представник позивачки - адвокат Чередниченко І.В., ознайомившись з відзивом відповідача, позовні вимоги підтримала, клопотань про відкладення розгляду справи для підготовки відповіді на відзив не заявляла. В цій заяві представник позивачки також просила справу розглядати за відсутності, як позивачки, так і її представника, а також без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 49). Від відповідача [PERSON] одночасно з подачею відзиву на позов, 05.06.2020р. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 48). За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані представником позивачки та відповідачем заяви, суд вважає за можливе провести розгляд справи 09.06.2020р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для винесення по справі заочного рішення у цій справі не має, оскільки відсутня сукупності умов для винесення заочного рішення, яка передбачена ст. 280 ЦПК України (відповідач по справі 05.06.2020р. надав письмовий відзив на позов, якому буде дана належна оцінка поряд з іншими обставинами та доказами у справі). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, оцінивши їх у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.10 ст.7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Кіровським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. №7). Матір,ю дитини в свідоцтві про народженні зазначена [PERSON] (позивачка), яка після реєстрації шлюбу з [PERSON] 03.03.2017р. змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. № 6). Шлюб між сторонами у цій справі розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2016р. (а.с. №9). Малолітня донька мешкає зі своєю матір`ю [PERSON] . Дані обставини не спростовані і відповідачем в письмовому відзиві від 05.06.2020р. Відповідно до ст.141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.) Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України в редакції від 17.05.2017р.). Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розглядаючи позов, судом враховано, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років становить: з 01.01.2020р. - 2 218грн., з 01.07.2020р. - 2 318грн., з 01.12.2020р. - 2 395грн. При розгляді справи судом дана належна оцінка запереченням відповідача, які він виклав у відзиві на позов. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Враховуючи вік доньки, то мінімальний гарантований розмір аліментів на її утримання не може бути меншім, ніж 1 109 грн. (2 218грн. : 50%), а до кінця 2020р. року мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не може бути меншим, ніж 1 197 грн. 50коп. (2 395грн. : 50%). В справі, що розглядається судом, немає підстав для того, щоб від самого початку стягувати з відповідача суму аліментів на дитину щомісячно саме у мінімальному гарантованому розмірі. Відповідач у письмовому відзиві посилався на те, що він офіційно не працевлаштований, на підтвердження цьому надав копію трудової книжки, з якої вбачається, що 29.09.2005р. був звільнений за останнім місцем роботи (а.с.№ 44-47). Отже, відомості про сукупний щомісячний дохід відповідача у суду відсутні. Суд, з урахуванням віку дитини, гарантованого розміру аліментів на 2020р. на дитину віком від 6-ти років, тих обставин, що відповідач офіційно на працює, не має стабільного доходу (так зазначено ним у відзиві на позов), не має у власності будь-якого нерухомого майна та банківських вкладів, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки щомісячно на утримання малолітньої доньки у розмірі 2 500 грн., відмовивши позивачці в задоволенні іншої частини позовних вимог. Заперечення відповідача стосовно того, що він взагалі не згоден сплачувати аліменти, оскільки офіційно не працює та не має стабільного доходу, суд не може покласти в основу рішення, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці (повних 53 роки), доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має можливості для підробітку та отримання доходу, суду не надано. Також, варто зазначити, що представник позивачки, отримавши в суді 09.06.2020р. відзив відповідача, де було зазначено, що відповідач не має нерухомого майна та банківських вкладів, офіційно не працює та не має стабільного доходу, заперечень стосовно цих обставин не висловила. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд враховує і матеріальне становище позивачки, яка працює на посаді директора ТОВ "АЛОНЗА", має середній щомісячний дохід у розмірі 50 000 грн. (а.с. №33-35). Розглядаючи справу та оцінюючи зміст позовних вимог та заперечень стосовно стягнення аліментів, аналізуючи документи, які надані позивачкою (довідки з закладів, які підтверджують навчання доньки в музичній школі, займання хореографією, вивчення іноземної мови та квитанції про сплату відповідного навчання - а.с. № 10-14), суд зазначає, що ці документи підтверджують виконання позивачкою своїх обов`язків по утриманню та додатковому вихованню малолітньої доньки, які вона також зобов`язана виконувати за законом. Ті витрати, які несе позивачка (а.с. № 10-14) відповідають стабільно високому рівню доходів позивачки. Відповідач не зобов`язаний витрачати саме такий же розмір коштів на утримання та розвиток дитини, як і мати дівчинки. Розмір аліментів, який стягується судом з відповідача, повинен відповідати доходам [PERSON] , а не доходам матері дитини. Посилання позивачки по тексту позовних вимог на те, що в неї на утриманні є ще донька від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] (а.с. № 8), для вирішення цієї цивільної справи, правого значення не має, оскільки обов`язком утримання цієї дитини покладається на її матір та батька (позивачку та [PERSON] ). Отже за вищезазначеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в іншій частині (позивачка наполягала на стягненні щомісячно аліменти у розмірі 5 000 грн. на дитину) слід відмовити. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінивши матеріальне становище обох сторін, зміст аргументів та заперечень сторін, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі позову - 14.02.2020р., стягуючи аліменти на користь матері дитини. Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 ч.1, ч.2, ч.3 ст. 182 СК України, а також з розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років. Варто зазначити, що ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, які передбачені цим кодексом. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80коп., що є мінімальною ставкою судового збору на дату подачі позову у 2020р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial