Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон Континент" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. В обґрунтування вимог зазначив, що у період з 06 серпня 2018 року по 28 березня 2019 року він знаходився у трудових відносинах з TOB «Карбон Континент». 28.03.2019 р., він звільнився з роботи за угодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, згідно наказу № 43-К від 22.03.2019 року. В день звільнення з роботи, йому не виплачено заробітну плату за період з 01.01.2019 р. по 28.03.2019 р. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 5 календарних днів, що разом складає 11633,46 грн., а саме: 13095,68 грн. - нарахована сума доходу за І квартал 2019 року; 2357,22 грн. - утримано податків із суми доходів за І квартал 2019 року; 10738,46 грн. - нарахована але не виплачена заробітна плата за І квартал 2019 року. Тобто: 13095,68 грн. - 2357,22 грн. = 10738,46 грн. Компенсація за невикористану відпустку в кількості 5 календарних днів, складає 895 грн. (10738,46 грн./3міс.=3579,50 грн./20 роб. днів = 895 грн.) Просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон Континент», на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 10738,46 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 895 грн., що разом складає 11633,46 грн. та судові витрати пов`язані з розглядом справи та на правничу допомогу. В судовому засіданні позивач пояснив, що перед зверненням до суду на його рахунок товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон Континент» перерахувало 3500 грн., а тому позовні вимоги зменшує на 3500 грн., уточнені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що за січень та лютий місяць позивачу заробітну плату виплатили по 3500 грн., залишилось виплатити лише за березень місяць 3500 грн., однак доказів розрахунку за січень місяць в неї не має. Погоджується також сплатити 895 грн. компенсації за невикористану відпустку. Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що у період з 06 серпня 2018 року по 28 березня 2019 року [PERSON] знаходився у трудових відносинах з TOB «Карбон Континент» (а.с. 5-6). 28.03.2019 р., [PERSON] звільнився з роботи за угодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, згідно наказу № 43-К від 22.03.2019 року (а.с. 6). В день звільнення з роботи, йому не виплачено заробітну плату за період з 01.01.2019 р. по 28.03.2019 р. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 5 календарних днів, що разом складає 11633,46 грн. В подальшому на картковий рахунок позивача надійшли кошти від TOB «Карбон Континент» в сумі 3500 грн. заробітна плата за лютий місяць, що не оспорюється сторонами. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що заробітна плата позивачу також була виплачена за січень 2019 року, оскільки вони не ґрунтуються на доказах. Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день звільнення позивача 28.03.2019 р., відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, станом на день звернення до суду 19.08.2019 року у відповідача існувала прострочена заборгованість з виплати заробітної плати та невикористаної відпустки, що разом складає 11633,46 грн., та підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (а.с. 11). З врахуванням того, що позивачу відповідач виплатив 3500 грн., тому позов в частині стягнення з відповідача 7238 грн. 46 коп. заборгованості по заробітній платі та 895 грн. компенсації за невикористану відпустку підлягає до задоволення. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених ним на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., суд приходить до наступного висновку: Відповідно\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність договору про надання правової допомоги та документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. В обґрунтування вказаних витрат, позивачем надано суду лише попередній розрахунок суми судових витрат на суму 3000 грн. Однак не надано договору про надання правової допомоги та документів, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. не підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial