Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

30.09.2016 року до суду звернулася [PERSON] ([PERSON]М.) з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В позовній заяві в обґрунтування своїх уточнених вимог позивач зазначила, що з 1990 року по 2006 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області. 13.07.2006 року шлюб між ними розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-ЖС №018795 від 13.07.2006 року, актовий запис № 75. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які постійно проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Далі вказала, що відповідно до виконавчого листа виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області 12.01.2015 року у справі № 315/1257/14-ц року (н/п № 2/315/10/15) відповідач платив аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання [PERSON] з 16 вересня 2014 на період навчання, але не довше ніж до 30.06.2016 року. Виконавче впровадження щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання здійснювалось ВДВС ЖовтневогоРУЮ м. Запоріжжя. З 01.09.2016 року син продовжив навчатися у Бердянському економіко-гуманітарному коледжі Бердянського державного педагогічного університету на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2016 р. по 28.02.2018 року. Як вказала позивач, вона самостійно несе витрати на оренду квартири, харчування, на проїзд з м. Гуляйполя до м. Бердянськ та назад, витрати на придбання одягу, взуття, засобів гігієни, ліків, підручників, канцтоварів, що складає на місяць близько 2500 грн. (в т. ч. 700 грн. - оренда квартири та комунальні витрати, 800 грн. - витрати на продукти харчування, 350 грн. - витрати на проїзд з м. Гуляйполя до м. Бердянськ та назад двічі на місяць, 650 грн. витрати на придбання одягу і взуття, засобів гігієни, ліків, підручників, канцтоварів). Позивач працює головним спеціалістом в Управлінні соціального захисту населення Гуляйпільської райдержадміністрації та отримує заробітну плату в середньому 2600 грн. на місяць. Відповідач працює на станції "Щебеневий" Запорізької дирекції залізничних перевезень державного підприємства «Придніпровська залізниця», отримує стабільну заробітну плату близько 4000 грн.. Участі в матеріальному забезпеченні навчання дитини не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги для отримання освіти сином не надає. Вважає, що обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Тому, враховуючи те, що їх син [PERSON], [INFO], навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, знаходиться на утриманні матері, він потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, працює, отримує заробітну плату - він зобовязаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Так як аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей (крім спільних синів), непрацездатних батьків, інших повнолітніх дочки, сина немає. Прохає суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утриманні сина на час його навчання у розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання до 28 лютого 2018 року. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити. Суду пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11.10.2016 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області серії І-ЖС № 177391, актовий запис № 60. Змінила прізвище на «Біла». Вона працює на державній службі, отримує заробітну плату, яка не в повній мірі задовольняє потреби її сімї, зокрема і повнолітнього сина [PERSON]. На теперішній час, до складу сімї позивача входять її чоловік та син [PERSON]. Повнолітній син [PERSON] разом з ними не проживає. [PERSON] продовжив своє навчання, навчається на стаціонарі та на неповному державному забезпеченні, розмір його стипендії складає 311 грн. на місяць, у звязку з цим останній потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохав розглядати справу без його участі, так він навчається на денній основі і не має змоги зявитися в судове засідання, позовні вимоги позивача підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на час навчання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць до закінчення його навчання. Він працює на станції «Щебеневий» Запорізької дирекції залізничних перевезень державного підприємства «Придніпровська залізниця, отримав заробітну плату у вересні 2016 року з урахування податків в розмірі: аванс - 1286,83 грн. та основну заробітну плату - 2805,36 грн., а всього 4092,19 грн., що підтверджується розрахунковим листком по заробітній платі. Приблизно такий розмір заробітної плати він отримує кожного місяця, також, це залежить від нічних чергувань, які припадають на місяць. Додатково відповідач зазначив, що має кредитні зобовязання за комплексним договором № 2/1162112 від 04.12.2014 року, на виконання якого він щомісячно зобовязаний вносити в середньому 700 грн.. Відповідач вказав, що з 09.06.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], з якою виховують разом її сина [PERSON], [INFO]. Вказану дитину він виховує як рідного, так як його батько помер ще 20.05.2007 року. [PERSON] є неповнолітнім і також навчається в м. Запоріжжі, що потребує витрат повязаних з навчанням. Тому, прохає суд позов [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з нього щомісячно тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. на навчання сина, що в свою чергу майже збігається з розміром позовних вимог з огляду на його доходи. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21.07.1990 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Гуляйпільським бюро ЗАГС Запорізької області, про що свідчить копія паспорта позивача серії СА 531512, виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області 12.08.1997 року (а.с.5). Від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія І-ЖС № 322906 видане 20.08.1996 року Бердянським міським ЗАГС Запорізької області (а.с.8). 13.07.2006 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 018795 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 13.07.2006 р. (а.с.9). Згідно виконавчого листа виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області 14.01.2015 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно до закінчення навчання, а саме 30.06.2016 року (а.с. 10). Позивач та третя особа по справі зареєстровані і проживають за адресою: [INFO] (а.с.7, 12, 31). Відповідно до довідки № 491-к, виданої директором Бердянського економіко-гуманітарного коледжу Бердянського педагогічного університету від 13.09.2016 року, [PERSON] вступив до вказаного навчального закладу і є студентом І курсу зі спеціальності «Харчові технології», група Т-9, форма навчання денна, період навчання з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року, знаходиться на неповному державному утриманні (а.с. 11). Позивач працює в УСЗН Гуляйпільської РДА на посаді головного спеціаліста. Її дохід з березня 2016 року по серпень 2016 року склав 18\~588,84 грн., що підтверджується довідкою виданою УСЗН Гуляйпільської РДА № 1414/06-14 від 28.09.2016 року (а.с.13). Розмір стипендії [PERSON] складає 311 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 321, виданої 15.11.2016 року Бердянським економіко-гуманітарним коледжем БДПУ (а.с.26). Вартість проїзду з м. Гуляйполе до м. Бердянськ, в залежності від перевізника складає від 85 грн. до 89 грн. в одну сторону (а.с.14). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 177391, виданого 11.10.2016 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області позивач змінила прізвище з «Чаплян» на «Біла», що також підтверджується копією паспорту серії СЮ № 435887, виданого 16.11.2016 р. Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області (а.с. 31-33). Відповідач проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] перебуває у зареєстрованого шлюбі з гр. [PERSON] з 09.06.2014 року та виховує її сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] помер 20.05.2007 року (а.с.34-35, 44-45). Відповідач працює на станції «Щебеневий» Запорізької дирекції залізничних перевезень державного підприємства «Придніпровська залізниця» та отримує заробітну плату в середньому 4090 грн. на місяць (а.с.36). [PERSON] має кредитне зобовязання за комплексним договором № 2/1162112 від 04.12.2014 року, на виконання якого він щомісячно зобовязаний вносити в середньому 700 грн. (а.с.37-43). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні відповідач зазначив, що визнає позовні вимоги позивача частково, прохав врахувати його скрутне матеріальне становище та стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи часткове визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів, що не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін і дитини, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, а саме, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 200 СК передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тому, визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів, те що відповідач працює та отримує заробітну плату, має кредитні зобовязання, те, що син навчається за рахунок бюджетних коштів, отримує стипендію, має задовільний стан здоровя, так як протилежного не доведено, частина витрат приведених у позові має разовий характер та не є постійними, а також те, що мати сина також повинна надавати йому допомогу. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивач та\~відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.\~\~ Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивачка звернулася до суду із позовною заявою 30.09.2016 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial