Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

У червні 2020 року позивач Дочірнє підприємство «Торговий дім «Маяк» Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду (недостачу), завдану внаслідок неналежного виконання трудових обов`язків в сумі 29080,16 грн. На обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що з 13 листопада 2018 року по 01 листопада 2019 року відповідач працювала в ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк». Так, на підставі відповідного наказу [PERSON] була прийнята на роботу завідуючою торгівельного павільйону « [INFO] » [ADDRESS] з 14 листопада 2018 року. У подальшому 19 лютого 2019 року відповідача переведено на посаду керуючої магазину «Рідне село» [ADDRESS] . 23 лютого 2019 року між сторонами був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник, який займає посаду керуючого магазином та виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем, відпусканням, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством матеріальних цінностей, і у зв`язку з викладеним зобов`язується нести повну матеріальну відповідальність за товарно-матеріальні цінності (під час їх зниження якості, псування, пошкодження чи втрати з вини працівника) тощо. У випадку виявлення недостачі переданих працівнику під звіт товарно-матеріальних цінностей або грошових коштів більше встановлених норм, їх втрати, зниження якості або псування з його вини, працівник зобов`язується відшкодувати недостачу грошових засобів або/та вартість відсутніх або зіпсованих з його вини товарно-матеріальних цінностей. Вартість недостачі товарно-матеріальних цінностей стягується за цінами, що склалися на день виявлення недостачі або псування цінностей. [PERSON] особисто ознайомлена з правилами роботи та відповідними обов`язками, які у зв`язку з цим на неї покладаються. 17 жовтня 2019 року в магазині «Рідне село» [ADDRESS] було проведено ревізію, у результаті якої виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 260721,44 грн., які віднесено на матеріально - відповідальних осіб. Відповідач результати ревізії відмовилася підписувати, у зв`язку з чим складено відповідний акт. Згідно зі службовою розпискою щодо розподілу нестачі на [PERSON] віднесено солідарну частину 29080,16 грн. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач не погоджується, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. 15 липня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.31). У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.69). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України\~\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що згідно з наказом директора Дочірнього підприємства «Торговий дім «Маяк» Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» №394 «К» від 13 листопада 2018 року відповідач [PERSON] була прийнята на роботу завідуючою торговельного павільйону «Рідне село» [ADDRESS] з 14 листопада 2018 року (а.с.18). Відповідно до наказу позивача №44 від 19 лютого 2019 року [PERSON] переведено на посаду керуючої магазину «Рідне село» м.Полтава, вул.В.Козака, 14 з 23 лютого 2019 року (а.с.17). 23 лютого 2019 року між ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» та [PERSON] укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.14). Згідно з пунктом 1 даного договору передбачено, що працівник, що займає посаду керуючого магазином, виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем, відпусканням, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством матеріальних цінностей і у зв`язку з цим обов`язується, зокрема, нести повну матеріальну відповідальність за товарно-матеріальні цінності (під час їх зниження якості, псування, пошкодження чи втрати з вини працівника); санітарно-технічний стан обладнання, торговельних та складських приміщень; впорядкованість і чистоту прилеглої території, відповідно до вимог санітарних норм і правил та відповідальність, передбачену адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством. Відповідно до пункту 3 додатковими умовами договору передбачено у випадку виявлення недостачі переданих працівнику під звіт товарно-матеріальних цінностей або грошових коштів більше встановлених норм, їх втрати, зниження якості або псування з його вини, працівник зобов`язується відшкодувати недостачу грошових засобів або/та вартість відсутніх або зіпсованих з його вини товарно-матеріальних цінностей. Вартість недостачі товарно-матеріальних цінностей стягується за цінами, що склалися на день виявлення недостачі або псування цінностей. Як вбачається з додатку до Договору від 23 лютого 2019 року, [PERSON] надала підписку про те, що ознайомлена з правилами роботи і зобов`язалась у повному обсязі виконувати всі встановлені правила щодо прийому, збереження та видачі товарно-матеріальних цінностей та грошових засобів, відшкодувати у повному обсязі матеріальну шкоду, завдану підприємству з її вини, а також дотримуватись порядку та термінів подання звітності (а.с.15). Відповідно до результатів ревізії, проведеної за період з 04 червня 2019 року по 17 жовтня 2019 року в магазині «Рідне село», було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 260721 грн. 44 коп., що віднесено на матеріально-відповідальних осіб (а.с.9). Відповідач [PERSON] відмовилась від підписання результатів фінансово-господарської ревізії в магазині «Рідне село», про що був складений акт від 17 жовтня 2019 року (а.с.10). Відповідно до копії службової записки заступника директора ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» [PERSON] результатом ревізії стала нестача у розмірі 260721,44 грн., розподіл якої вирішено провести між матеріально відповідальними особами (а.с.8). Таким чином, внаслідок нестачі, допущеної у тому числі, відповідачем, як матеріально-відповідальною особою, позивач зазнав збитків на суму 29080,16 грн. Разом із тим, наказом ДП «Торговий дім «Маяк» Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» № 407-к від 01 листопада 2019 року [PERSON] було звільнено з роботи на посаді керуючої магазину «Рідне село» м.Полтава, вул.В.Козака, 14 з 01 листопада 2019 року на підставі ст.38 КЗпП України\~за власним бажанням (а.с.16). Згідно\~зі ст.130\~КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Пунктом 1 ч.1\~ст.134\~КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1\~цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до\~статті 135-1 КЗпП України\~письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до роз`яснень, викладених в Пленумі Верховного Суду України в\~постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~передбачено, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Відповідно до роз`яснень пункту 3 зазначеної\~постанови Пленуму за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. У пункті 20 постанови зазначено, що днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях та Секретаріату Всесоюзної Центральної ради Професійних Спілок №477/24 від 28 грудня 1977 року, входять посади начальників цехів (дільниць) та їх замісників підприємств громадського харчування та належать до посад або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Крім того, відповідно до посадової інструкції керуючого магазином, затвердженої директором Дочірнього підприємства «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» Ленець О.А від 23 лютого 2019 року, керуючий магазином належить до категорії спеціалістів та відповідно до п.4.10 несе відповідальність за завдання матеріального збитку підприємству у межах встановлених чинним законодавством (а.с.12-13). Відповідно до\~ст.135-3 КЗпП України\~розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. На підприємствах громадського харчування (на виробництві та в буфетах) і в комісійній торгівлі розмір шкоди, заподіяної розкраданням або недостачею продукції і товарів, визначається за цінами, встановленими для продажу (реалізації) цієї продукції і товарів. Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. Пленум Верховного Суду України в\~постанові від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», в пункті 4 роз`яснив, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Дослідивши надані сторонами докази на обґрунтування позовних вимог, оцінивши їх належність, допустимість і достовірність, суд дійшов до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved