Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

14 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивований тим, що від шлюбу, який рішенням Турійського районного суду Волинської області від 17 лютого 2016 року розірвано, вона з відповідачем має малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Вказуючи, що [PERSON] у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, донька проживає разом з нею та знаходиться повністю на її забезпеченні, домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дочкою трьох років. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково та вказували, що відповідач має можливість і згідний сплачувати позивачу аліменти у розмірі не більше 250 гривень, оскільки він ніде не працює, доходів не має і сплачує аліменти на дитину в розмірі 600 гривень. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Права та обов'язки подружжя по утриманню врегульовано у главі 9 Сімейного кодексу України. За змістом ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 6 вказаної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 23 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Турійського районного суду від 17 лютого 2016 року було розірвано (а.с. 4) і від якого вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, батьком в якому записаний відповідач [PERSON] (а.с. 5). Позивач разом із дитиною проживає окремо від відповідача (а.с. 36). Відповідно до довідки Турійського управління соціального захисту населення № 717 від 29 березня 2016 року позивач отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень щомісяця (а.с. 25). У судовому засіданні позивач вказувала, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, проживає сама із дочкою, у зв'язку з чим влаштуватися на роботу не має можливості, часто хворіє, отримуваної допомоги та аліментів на дитину їй не вистачає для належного забезпечення життєво необхідних для дитини й себе потреб. У ході розгляду справи встановлено, що відповідач є здоровою працездатною особою молодого віку, проживає разом із батьками, ніде не працює (а.с. 27-28), в центр зайнятості з метою працевлаштування не звертався, відповідно до судового рішення від 25 березня 2016 року, яке набрало законної сили, сплачує аліменти на дитину в розмірі 600 гривень, жодних інших осіб на утриманні не має (а.с. 26, 37-38). Доводи відповідача про відсутність будь-яких доходів суд до уваги не приймає, оскільки в засіданні він погоджувався сплачувати на утримання позивача 250 гривень, і стверджував, що на даний час замовив виготовлення технічної документації на земельну ділянку, вартість якої становить близько 1500 гривень і яку він оплатив, а з матеріалів справи також вбачається, що за надання правової допомоги в цій справі відповідач сплатив 400 гривень (а.с. 22-24). Наведені обставини свідчать про наявність у відповідача певних доходів, а тому суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. За таких обставин справи та відповідно до зазначених вище норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає справедливим та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дружину в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що в даному випадку позов задоволено частково на 54,4% (300 грн * 100% / 551,2 грн = 54,4%), встановлена процесуальним законом вимога пропорційності присудження судових витрат застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, то з відповідача в дохід держави слід стягнути 299 гривень 85 копійок судового збору (551,2 грн * 54,4% / 100% = 299,85 грн). У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 79, 80, 84 СК України та

Outcome: partial