Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності по 1/3 частині домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], як співвласниками майна колишнього колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог, позивачі посилаються на те, що станом на 01 липня 1990 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали [ADDRESS] та були співвласниками вказаного домоволодіння в рівних частках. Юридично своє право власності на вище зазначені домоволодіння вони не оформили, а саме не виготовили технічної документації та не зареєстрували право власності на житловий будинок і господарські споруди в бюро технічної інвентаризації, як цього вимагає чинне законодавство України. Зареєструвати право власності в адміністративному порядку неможуть. Отримали відмову від реєстраційної служби в реєстрації права власності оскільки відсутній документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку на якій розташоване домоволодіння, а також немає документа, який би підтверджував виникнення права власності, в тій формі, в якій це вимагається реєстраційною службою. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач - представник виконавчого комітету Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, на адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить розглядати справу в його відсутності . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, письмові пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З довідки виконавчого комітету Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 44 від 03 лютого 2014 року вбачається, що станом на 01 липня 1990 року в домоволодінні по [ADDRESS] проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], господарство належало до категорії "колгоспні двори". Стаття 120 ЦК УРСР 1963 року передбачала, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. В статті ж 123 ЦК України 1963 року зазначено, що розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року, кожен із членів даного двору був власником 1/3 частки в домоволодінні по [ADDRESS] . Із довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації № 5 від 05 лютого 2014 року вбачається, що реєстрація права власності на домоволодіння по [ADDRESS] не проводилась. Із довідки комунального підприємства "Архітектурно-планувальне бюро" № 02/04 від 03 лютого 2014 року вбачається, що документація на житловий та господарські будинки, які знаходяться по [ADDRESS] в архіві архітектурно-планувального бюро відсутня. При обстежені на місці встановлено, що житловий будинок та господарські будинки побудовані в 1963р., стайня - в 1979р., шопа - в 1981р., без порушень будівельних норм. Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських споруд становить 69 891,00 грн. Відповідно до довідки № 5 від 05 лютого 2014 року, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації вказане домоволодіння складається із декількох будівель, які мають такі технічні характеристики: житловий будинок, житловою площею 48,3 кв. м, загальною площею 64,6 кв. м,; літня кухня, площею 16,9 кв. м; стайня, площею 19,6 кв. м; стодола, площею 25,4 кв. м; шопа, площею 20,3 кв. м; стайня, площею 13,8 кв. м; ворота, площею 6,3 кв. м; огорожа, площею 40,0 кв. м; криниця, 9,0 м/п; огорожа, площею 47,1 кв. м. 14 травня 2014 року реєстраційна служба Рогатинського районного управління юстиції поінформувала позивачів про те, що відмовить у реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у випадку звернення до цього органу через відсутність документів, що вимагаються у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Частиною першою статті 182 ЦК України встановлено , що право власності та інші речові права на нерухомі речі , обмеження цих прав , їх виникнення , перехід і припинення підлягають державній реєстрації . Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 36-37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб , а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved