Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору №1543 купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та побутовими спорудами дійсним, укладеного 19 вересня 1997 року, посвідченого Первомайською філією Універсальної Біржі "Південь", за яким він набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] , а також визнати право власності на вищевказаний житловий будинок. Посилаючись, що житловим будинком розпорядитися не може, так як йому стало відомо, що угода купівлі-продажу житлового будинку повинна бути посвідчена в нотаріальному порядку, позивач просить задовольнити позовні вимоги. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надіслав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення не заперечує, позовні вимоги визнає. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.227 Цивільного кодексу України (1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що 19 вересня 1997 року на Первомайській філії Універсальної Біржі "Південь" було посвідчено договір №1543 про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS] , який укладено між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до рішення Миколаївської обласної Ради народних депутатів від 26 квітня 1991 року, було внесено в адміністративно-територіальний устрій окремих районів такі зміни: зокрема, у Кривоозерському районі відновлено село Криве Озеро Друге, раніше включене в межі селища міського типу Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області. Рішенням "Про визнання назви та перейменування вулиць села Криве Озеро" №1 від 12 лютого 2016 року вулицю "Рози Люксембург" перейменовано на вулицю "Виноградна"(а.с.25). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Куряче-Лозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області. На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади. За даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого відділом технічної інвентаризації ДП "Еверест" 14 липня 2021 року на замовлення [PERSON] , житловий будинок побудований у 1980 році(а.с.18-22). Норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (1997 рік) норми, щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди не виконано. Судом встановлено, що сторони відповідно до вищезазначеного договору свої зобов`язання виконали. Позивач сплатив [PERSON] обумовлену договором вартість будинку, а відповідач прийняла кошти за будинок та передала будинок у власність позивача. Виконати вимоги закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку неможливо, так як продавець будинку ухиляється від прибуття в органи нотаріату через стан свого здоров`я. Згідно положень ст.153 ЦК України(1963 року), договір є укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. За приписами ч.2 ст.47 ЦК України(1963 року), яка діяла на момент укладення угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Враховуючи те, що угода купівлі-продажу фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали, нотаріальне посвідчення спірної угоди в нотаріальному порядку не можливо, то суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною та визнати право власності за позивачем.

Outcome: approved