Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належать дві земельні ділянки у с. Голинь Калуського району, площею відповідно 0,1912 га та 0,0162 га. Належність йому цих ділянок підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку, зокрема, серії ЯЕ № 857032 та серії ЯЕ № 857032. Як вбачається з описів меж, який міститься в державному акті на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 857032, літерами Е-А позначена дорога, яка прилягає до цієї землі. В описі меж, який міститься в іншому державному акті на право власності на земельну ділянку, (серія ЯЕ № 857033, ця дорога позначена літерами А-Б і також є прилеглою до цієї земельної ділянки. Також ця дорога позначена у державному акті на право власності на земельну ділянку, який видано на імя [PERSON] (літери В-Г). Тобто, означена дорога належить до земель загального користування і належить до комунальної форми власності. Відповідач цього факту не визнає, постійно погрожує чинити йому перешкоди у користуванні цієї дорогою, а також висловлює намір здійснити фізичну розправу над позивачем. З цього приводу він звертався до Калуського відділу поліції, яким винесено офіційне попередження [PERSON] Позивач зазначає, що спір між нами вирішувався Голинською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, яка рішенням від 05.10.2017 р. № 673 «Про затвердження висновків та рекомендацій постійної комісії з питань земельних відносин» затвердила висновки і рекомендації постійної комісії Голинської сільської ради з питань земельних відносин від 29 вересня 2017 р. Згідно з висновком і рекомендаціями постійної комісії з питань земельних відносин «Про розгляд заяв гр. [PERSON], гр. [PERSON], [PERSON]Ю.» комісія пропонує дотримуватись правил добросусідських відносин; з метою врегулювання земельного спору між громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким земельні ділянки передані у приватну власність, звернутись до судових органів. Рішенням Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 25 січня 2018 р. № 768 «Про заяву [PERSON]С.» попереджено [PERSON] про не перешкоджання громадянам в користуванні підїзною дорогою з вул. Шухевича в с. Голинь до господарств гр. [PERSON] та гр. [PERSON] та вважати її дорогою загального користування. Проте відповідач правил добросусідських відносин не дотримується, не визнає право позивача користування дорогою, погрожує чинити перешкоди, то для запобігання вчиненню відповідачем дій, що порушують його\~право або\~створюють небезпеку\~порушення його\~права користування\~дорогою,\~позивач звернувся\~до суду. Ухвалою суду від 27.07.2018 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.09.2018 о 10:00год. Ухвалою суду від 06.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.10.2018 о 13:00 год У судове засідання позивач та його представник не зявились, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позов підтримали та просять його задоволити (а.с. 66-67). Відповідач позов не визнав з підстав зазначених у відзиві (а.с. 40-43). У відзиві на позов зазначив, зокрема, що ніколи не чинив і не чинить позивачу перешкод у користуванні дорогою. Він і не може чинити перешкод у користуванні дорогою, яка прилягає до земельних ділянок [PERSON], оскільки такої дороги не існує. Щоб мати доступ до своєї земельної ділянки його покійний дідусь по своєму городу зробив заїзд, який веде із дороги (вулиці) Шухевича виключно до його подвіря та впирається в його земельну ділянку від точки «В» до точки «Г». Підтвердженням цьому слугує державний акт на право власності на земельну ділянку ІФ № 060772 та будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. Він звертався за розясненням щодо категорії підїзду до його господарства до відділу архітектури Калуської РДА і листом від 18.07.2018 р. № 11 йому надано відповідь, що це проїзд шириною 3,5 м. Після прийняття рішення Голинською сільською радою № 768 від 25.01.2018 р. відповідач звертався із заявами до сільської ради та відділу архітектури Калуської РДА, щоб йому вказали відносно якого заїзду прийняте рішення. Згідно отриманих відповідей підтвердилось те, що даний заїзд жодним чином не примикає до земельної ділянки [PERSON] Ще одним доказом того, що жодної дороги, яка б одночасно вела до його господарства та господарства [PERSON] немає, підтверджується фотографіями. У судове засідання відповідач не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позову просить відмовити з підстав викладених у відзиві на позов (а.с. 70). Представник Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області [PERSON] у заяві від 01.10.2018 р. зазначила, що позов [PERSON] до [PERSON] належить до задоволення, оскільки між ними тривалий час існує спір щодо користування заїздом до їх господарств. Даний заїзд належить до земель загального користування, що неодноразово доводилось комісіями як сільської ради, так і за участю спеціалістів Калуської РДА. У рамках повноважень сільської ради спір не вдалось вирішити так як [PERSON] наполягає, що заїзд веде виключно до його господарства і належав його дідові. Таким чином з метою вирішення спору, позов [PERSON] необхідно задоволити. Справу просить розглядати без її участі (а.с. 68). Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. З матеріалів справи слідує, що 06.02.2009 на імя [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯЕ № 857032), яким посвідчується його право власності на земельну ділянку площею 0,1912 га у с. Голинь Калуського району. Цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки 2622881601:01:002:0086 (а.с. 6). На плані меж земельної ділянки в цьому державному акті на право власності на земельну ділянку [PERSON] значиться як суміжний землевласник (літери Д-Е). Спірна дорога (заїзд) позначена в плані меж земельної ділянки літерами Е-А. 06.02.2009 на імя [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯЕ № 857033), яким посвідчується його право власності на земельну ділянку площею 0,0162 га у с. Голинь Калуського району. Цільове призначення земельної ділянки: ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки 2622881601:01:002:0087 (а.с. 7). Спірна дорога (заїзд) позначена в плані меж земельної ділянки літерами А-Б. Як вбачається із державного акта на право власності на земельну ділянку (серія ІФ 060772), який видано [PERSON] та яким підтверджується його право власності на земельну ділянку площею 0,1025 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, [PERSON] є суміжним землевласником (літери Г-Д; а.с. 18). Спірна дорога (заїзд) позначена у плані меж земельної ділянки літерами В-Г. Таким чином спростовується твердження відповідача про те, що дороги (заїзду) не існує як такого. При цьому суд зазначає, що заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, є суперечливими, оскільки відповідач стверджує, що дороги (заїзду) не існує, а водночас зазначає, що хоче [PERSON] користувався іншою дорогою, оскільки не буде користуватися заїздом, який, на його думку, веде виключно до його господарства. Згідно пункту «а» ч. 4 ст. 83 ЗК України, до земель\~комунальної власності,\~які не\~можуть передаватись\~у приватну\~власність,\~належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Рішенням Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 05.10.2017 р. № 673 «Про затвердження висновків та рекомендацій постійної комісії з питань земельних відносин» затверджено висновки і рекомендації постійної комісії Голинської сільської ради з питань земельних відносин від 29 вересня 2017 р. (а.с. 14). Зі змісту цього рішення вбачається, що його прийнято за заявами [PERSON] та [PERSON] щодо врегулювання земельного спору між ними стосовно користування землями загального користування (дорогою). Зокрема, затвердженими висновком і рекомендаціями постійної комісії з питань земельних відносин «Про розгляд заяв гр. [PERSON], гр. [PERSON], [PERSON]Ю.», комісія пропонує дотримуватись правил добросусідських відносин. З метою врегулювання земельного спору між громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким земельні ділянки передані у приватну власність, звернутись до судових органів (а.с. 13). Рішенням Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 25 січня 2018 р. № 768 «Про заяву [PERSON]С.» попереджено [PERSON] про не перешкоджання громадянам в користуванні підїзною дорогою з вул. Шухевича в с. Голинь до господарств гр. [PERSON] та гр. [PERSON] та вважати її дорогою загального користування (а.с. 15). Зазначене рішення прийнято за заявою [PERSON] щодо перешкоджання [PERSON] у користуванні підїзною дорогою загального користування. Доказів оскарження чи скасування вищевказаних рішень відповідачем не надано. З акта від 28.02.2018 р. слідує, що при огляді встановлено, що дорога загального користування по вул. Шухевича, яка належить органу місцевого самоврядування Голинській сільській раді Калуського району Івано-Франківської області, проходить до земельних ділянок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та інших громадян, в яких право власності на земельні ділянки не встановлено. Згідно з генеральним планом с. Голинь Калуського району, розробленим Івано-Франківською філією ДП УДНДІПМ «Діпромісто» імені [PERSON] у 2014 р., вищезазначена підїзна дорога зазначена (а.с. 16). Водночас рекомендовано [PERSON] не перешкоджати проїзду по підїзній дорозі загального користування до земельних ділянок. 30.08.2017 позивач звертався із заявою до Калуського відділу поліції щодо вжиття заходів до [PERSON], у звязку із чиненням перешкод у користуванні дорогою (а.с. 8-9). Згідно листом Калуського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 27.09.2017 р. № 18264 винесено офіційне попередження про недопустимість антигромадської поведінки. Факти викладені в заяві [PERSON] частково знайшли своє підтвердження (а.с. 10). Враховуючи наведене, матеріалами справи підтверджується наявність спору між сторонами по справі щодо користування дорогою, який полягає у невизнанні відповідачем цього права у позивача. Наявність спору підтверджується також заявою представника третьої особи. Згідно із 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом «б» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Верховний Суд України у постанові від 13.04.2016 у справі № 2981цс15 виклав вказаний нижче правовий висновок. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Отже, з огляду на викладене законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб'єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. Отже, невизнане відповідачем право позивача щодо користування дорогою (заїздом) підлягає судовому захисту, а обраний спосіб захисту передбачений законом (п. «б» ч. 3 ст. 152 ЗК). Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80грн. судового збору. На підставі ст. 15 ЦК України, ст. ст. 83, 152 та

Outcome: approved