Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 19 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них 06 травня 2010 року народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає, хоча є особою працездатного віку, інших утриманців не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки. Оскільки відповідач не працює, просила стягувати на її користь аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала частково із підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що вона не працює, здійснює догляд за малолітньою дочкою, яка визнана інвалідом з дитинства, самостійно утримувати дитину неспроможна. Просила позовні вимоги задовольнити. Стягувати на її користь аліменти в твердій грошовій сумі, щодо визначення розміру щомісячної грошової суми на утримання дочки, покладається на розсуд суду. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, зі згоди позивачки по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO] та Ціпура (після одруження [PERSON]) [PERSON], [INFO] з 19 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НМ №058673, виданим 19 серпня 2008 року виконавчим комітетом Васючинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №154043, виданим 06 травня 2010 року виконавчим комітетом Васючинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON], [INFO], в с.Васючин Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджуються довідкою №361, виданою 11.11.2015 року виконавчим комітетом Васючинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно медичного заключення на дитину - інваліда дитинства у віці до 18 років від 12.11.2012 року, [PERSON] має право на одержання грошової допомоги на дитину-інваліда з дитинства у віці до 18 років. Заключення дійсне до 06 травня 2028 року. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей моральний і найважливіший правовий обовязок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. За частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.182 Сімейного кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд відповідно до вимог ст.184 СК України за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для визначення твердої щомісячної суми на утримання дитини, а саме - матеріальне становище сторін по справі, сторони по справі не працюють, стан здоровя сторін по справі, ту обставину, що позивачка самостійно не може забезпечити дитині прожитковий мінімум. Сума прожиткового мінімуму на 2016 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII для дітей віком до 6 років з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року становить 1167 грн., з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року 1228 грн. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року становитиме 1531 грн., з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року 1637 грн. За Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно підлягає до часткового задоволення. З врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, ліки, засоби гігієни, одяг сума аліментів у визначеній судом твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно забезпечуватиме мінімальні потреби дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial