Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

03.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина\~ [PERSON], [INFO], в розмірі 1200 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття та просить стягнути з відповідача борг по несплаті аліментів в сумі 10255 грн. В обгрунтування своїх вимог\~ позивач зазначає, що з 2014 року позивач з відповідачем перебували у цивільному шлюб. Під час спільного проживання у сторін 07 серпня 2015 року народився син - [PERSON]. З листопада 2015 року відповідач пішов із сім'ї, проживає окремо. Син проживає разом із позивачем. Не піклуючись про сина, відповідач офіційно не працює, дозволяє собі весь час відпочивати, часто зловживає алкоголем. Позивач з відповідачем домовились, що останній щомісяця буде сплачувати позивачу аліменти на утримання сина в розмірі 1500(одна тисяча п'ятсот) грн 00 коп. Але відповідач сплачував значно менше. За час перебування в декретній відпустці, позивач була змушена користуватися банківським кредитом, по якому до сих пір має забаргованність 9094,44 грн., а в червні 2016 року змушена була вийти на роботу, хоча дитині на той час було тільки 10 місяців. Починаючи з червня 2016 року позивач прохала відповідача сплачувати аліменти хоча б 1200(одна тисяча двісті) грн 00 коп. ,але він не сплачував. Оскільки добровільно відповідач не сплачує обумовлену спільно суму аліментів, позивач змушена звертатися до суду, прохаючи задовольнити позов та стягувати щомісячно з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у фіксованій сумі 1200(одна тисяча двісті) грн 00 коп до досягнення сином повноліття, а за період з листопада 2015 по жовтень 2016 року стягнути з нього борг зі сплати аліментів в сумі 10255 (десять тисяч двісті пятдесят пять ) грн 00 коп. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила задовольнити із зазначених підстав та пояснила , що відповідач за станом здоровий , має професію , тому не позбавлений можливості працевлаштуватися і отримувати заробітну плату в межах 5000 грн., з якої і повинен буде сплачувати аліменти в обумовленому розмірі. Однак , він не приймає ніякі заходи для працевлаштування. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що після припинення спільного проживання він придбавав дорогі речі сину, а також підтримує спілкування. з сином. На даний час він не працює , згоден виплачувати аліменти на утримуння сина в розмірі 500-700 грн. щомісяця. Вважає, що вимоги позивача в частині стягненняз нього заборгованості по аліментам в сумі 10255 грн. є безпідставними , оскільки за період з листопада 2015 року по даний час він не працює і доходи не має. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками дитини записані [PERSON] батько, [PERSON] - мати (а.с.5) Неповнолітній син проживає з матір'ю-позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, що не спростовується сторонами. Частина 1 ст. 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохідЮ частину доходу одержує в натурі , а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення ( ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням положень ст.182 СКУкраїни , так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Задовольняючичастково позов суд виходить з обовязку батька утримувати дитину до досягнення повноліття, в тому числі шляхом сплати аліментів на підставі рішення суду. Визначаючи розмір аліментів , суд враховує істотні обставини, що мають значення для справи, зокрема, стан здоров"я і матеріальне становище дитини , а також матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним,аліментних зобов"язань не має, і вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, позовна вимога в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, а саме стягнути з відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В судовому засіданні позивачем не надано доказів на підтвердженняі фікту того , що відповідач має мінливий , нерегулярний дохід , частину доходу одержує в натурі, а також інші підстави , що дають можливість відповідачу виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Статтею 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тому суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача з 03 листопада 2016 року. Згідно ст. ст. 10, 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 57, 58, 60 ч. ч. 2-3 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже суд вважає, що позивачем не доведено наявність боргу відповідача, а також необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому позовні вимоги в зазначеній частині не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial