Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

05 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про відшкодування витрат зі сплати за житлово - комунальні послуги. На обґрунтування позову зазначила, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач, який є співвласником квартири, з 2015 року у ній не проживає, не несе витрат на її утримання. Позивачка з 2015 року несе витрати на утримання квартири самостійно, заборгованість із сплати житлово комунальних послуг відсутня. Посилаючись на ці обставини позивачка просить стягнути з відповідача на її користь сплачені нею витрати на утримання частки квартири, яка належить відповідачеві у сумі 6351,89 грн., за період з грудня 2018 року по листопад 20020 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 року справу було передано судді Карабак Л.Г. Ухвалою від 11 січня 2021 року було відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні своїх позовних вимог, на підставі викладених нею у позові обставин. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, зазначивши, що рішенням Шевченківського районного суду від 21 жовтня 2019 року у справі №336/4060/19 про розірвання шлюбу, було встановлено, що шлюбні відносини між ним та позивачкою були припинені в червні 2019 року. Крім того, він з того сплачує аліменти на утримання дітей та надає позивачці матеріальну допомогу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.11.2005 року (а.с.5). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). Позивачкою сплачено за комунальні послуги за період з грудня 2018 року по листопад 2020 року 25408,59 грн., позивачка платить комунальні послуги в цілому, за всю квартиру, що підтверджується квитанціями та не оспорюються сторонами. Квартира належить колишньому подружжю та їх дітям - чотирьом особам, на праві спільної сумісної власності, правовий режим якої врегульований ст. 368 ЦК України. За правовим змістом ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників є рівною, тобто кожному належить по ј частки квартири. Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Житлове законодавство унормовує обов`язок споживача сплачувати плату за користування житлом та спожиті послуги (ст. ст. 64, 68 ЖКУ), цей обов`язок розповсюджується на власників житла, яке належить їм на права власності (ст. 162 ЖКУ). Закон України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема у до ч. 3 ст. 20 передбачає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, крім того ст. 7 унормовує обов`язки споживача, у даному випадку власника житла, які у сукупності відносять плату за комунальні послуги до безпосередніх витрат на утримання власності. Зокрема ст. 13 Конституції України містить важливий принцип про те, що власник зобов`язаний турбуватися про своє майно, нести витрати на його утримання тобто є справедливим, що кожен з співвласників відповідно до розмірів своєї частки має сплачувати комунальні послуги. Суд стягуючи з відповідача витрати на утримання належної йому частки у власності виходить з того, що витрати мають бути пропорційними розміру частки. Також стягненню підлягають лише ті витрати, що нараховуються у відповідності до законодавства у розрахунку на зареєстрованих осіб та на м2. площі. При цьому ці витрати є необхідними для належного функціонуванню майна та не є надмірними. Проте, щодо періоду стягнення суд погоджується з доводами відповідача, що він має нести відповідальність починаючи з червня 2019 року, з моменту припинення шлюбних стосунків, що встановлено судовим рішенням про розірвання шлюбу. Матеріалами справи не доведено, що відповідач не проживає у квартирі з 2015 року, сама позивачка у позовній заяві про розірвання шлюбу вказувала, що моментом припинення шлюбу є червень 2019 року, тобто до цього моменту їх проживання носило характер сім`ї із усіма спільними правами та обов`язками щодо бюджету, витрат тощо. Суд виходить з такого розрахунку: нарахування за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій проводяться виходячи з тарифу на 1 м2 та загальної площі квартири, відповідно до Постанови КМУ від 17.07.2015 №515 "Про внесення змін до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". З червня 2019 року по листопад 2020 року було нараховано та сплачено позивачкою за утримання будинку 5918,49 грн. (5918,49 розділити на 4 дорівнює 1479,62). Плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 р. № 1010, у розрахунку на кількість осіб, які зареєстровані в квартирі. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Позивачкою сплачено за період з червня 2019 року по грудень 2020 року 1455,04 грн. (1455,04 розділити на 4 дорівнює 363,76 грн.) Нарахування за послугу з централізованого опалення проводяться відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Послуга з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії, за 1 м2 . Сторони визнали, що приладів обліку немає. За період з червня 2019 року по грудень 2020 року ( за опалювальні періоди) позивачкою сплачено 8925,32 грн. (8925,32 розділити на 4 дорівнює 2231,33 грн.). Підсумовуючи розрахунок витрати, які має відшкодувати відповідач - 4074,71 грн., що складається з: -витрат за опалення у розмірі 2231,33 грн., -оплати послуг з управління будинком у розмірі 1479,62 грн., -оплати за вивіз сміття у розмірі 363,76 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: partial