Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них матеріальної та моральної шкоди у зв»язку з пошкодженням автомобіля. Неодноразово, надаючи уточнення до позову, остаточно просив суд, стягнути із [PERSON] та [PERSON] на його користь з кожного по 2000 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати ( а.с.63-65 т.2). В обгрунтування позову позивач та його представник зазначили, що автомобіль " Опель Кадет 1.3",1987 року випуску , реєстраційний номер [NUMBER] згідно довіреності від 19.02.2008 року , тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] знаходився у його користуванні, власником якого був [PERSON] 01.02.2012 року , позивач, приїхавши додому , залишив автомобіль на місці для паркування під будинком [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], виконуючи ремонтні роботи в квартирі відповідача [PERSON], діючи необережно, впустив будівельний матеріал на автомобіль , та пошкодив його. Вважає, що оскільки питання мирно не врегульовано, кошти для ремонту автомобіля йому не відшкодовано, то є всі правові підстави для відшкодування завданої шкоди його автомобілю в судовому порядку. З приводу пошкодження автомобіля він звертався до Кіровського ВМ КМВ УМВС України в області , відповідно проводилась перевірка, та його було повідомлено, про те, що викладені ним у заяві факти підтвердилися, при проведенні ремонтних робіт [PERSON] з власної необережності впустив будівельний матеріал, який впав на автомобіль [PERSON] та пошкодив його. На момент перевірки сума збитків не встановлена. На обґрунтування моральної шкоди позивач вказує, що він зазнав також морального страждання, що проявилось у відсутності спокою та сильному душевному хвилюванні , адже автомобіль він придбав по довіреності за власні кошти , на сьогодні його ремонт є надто дорогим для нього. До суду надійшов позов третьої особи [PERSON] до тих же відповідачів з вимогами, які неодноразово уточнювалися і остаточно просив суд стягнути на його користь матеріальну та моральну шкоду в тих же розмірах, зазначивши , що є власником даного автомобіля, , що 29.10.14 року між позивачем [PERSON] та ним укладено договір про відступлення права вимоги, щодо відшкодування шкоди та збитків за ремонт вказаного автомобіля. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] і знаходилась на роботі коли мав місце інцидент , пов»язаний з даним автомобілем. Відповідач [PERSON] є її зятем і проводив ремонт у її квартирі . Позови не визнає повністю і просить відмовити в їх задоволенні повністю. В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав та в обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач [PERSON] взагалі не мав права на звернення до суду із даним позовом, а також не мав і відповідних повноважень для підписання позовної заяви, оскільки строк дії довіреності [PERSON], який діяв від імені [PERSON] (власника автомобіля) на передачу автомобіля марки «Опель Кадет», 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] закінчився 12 лютого 2011 року, а позов [PERSON] був поданий 24 грудня 2012 року, тобто більш ніж через півтора року після закінчення строку дії довіреності. При цьому, посилається на позицію Вищого спеціалізованого суду, відображену в ухвалі від 15 січня 2014 року по даній справі. Вважає наданий реєстраційний талон дає позивачу право лише на керування автомобілем, а не на отримання відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Враховуючи , що строк дії довіреності припинився 12 лютого 2011 року, тимчасовий реєстраційний талом міг бути виданий позивачу лише на підставі заяви власника автомобіля, тобто за заявою [PERSON] А відтак, виходячи із змісту п. 16 Постанови КМУ № 1388 від 07 вересня 1998 року позивач має право лише на керування вказаним транспортним засобом і не має права на звернення до суду та будь-яких інших органів, а тим більше отримувати будь-які відшкодування. За обставин, зазначених у судовому засіданні , що даний транспортний засіб було відремонтовано та продано [PERSON] вважає, що позов третьої особи задоволенню не підлягає , так як не надано доказів на підтвердження фактичних витрат на ремонт автомобіля , а сама третя особа не понесла ні матеріальної ні моральної шкоди, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що проживає із сторонами в одному будинку та дійсно 01.12.2012 року коли він вийшов із під"їзду, то побачив як на автомобіль позивача падали бетонні камінці із 7-го етажа, балкону , де проживає відповідач. В судовому засіданні свідок [PERSON], зазначила, що 26 років проживає в будинку по [ADDRESS], стосунки з позивачем неприязнені. 01.12.12року гуляла надворі близько 10 години до 11 години, спілкувалась з подругами та не чула і не бачила як з балкону чи вікон відповідача щось викидали , міліція була увечері. Судом встановлено наступні факти . [PERSON] звернувся до суду з даним позовом 24.12.12 року. На час звернення до суду власником автомобіля " OPEL Kadett 1.3", [NUMBER] був [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 50 т.1). [PERSON] згідно довіреності від 19.02.2008 року та тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] ( а.с.50 т.1) розпоряджався та користувався вказаним транспортним засобом. Термін дії довіреності сплив 12 лютого 2011 року ( а.с. 120т.1). 01.12.2012 року [PERSON] припаркував автомобіль" OPEL Kadett 1.3", [NUMBER] біля будинку [ADDRESS] по місцю свого проживання та нібито в цей же день виявив пошкодження у вигляді : сколів лако-фарбового покриття , на задній правій двері, численні сколи на даху , передньої лівої стійки, лобового скла , капоті , що підтверджено протоколом огляду місця події від 01.12.2012 року та висновком №69 судової авто- товарознавчої експертизи від 25.07.13 року ( пошкоджено : панель даху , двері передні праві, боковина задня права). Пошкодження у вигляді сколів лакофарбового покриття транспортного засобу, відновлювальна операція- фарбування. Згідно висновку для відновлення пошкодженого транспортного засобу необхідно провести малярні роботи загальною вартістю в 940 грн. ( а.с.136-141 т.1). 01.12.2012 року позивач [PERSON] звернувся із заявою в Кіровський ВМ УМВС України в області з приводу пошкодження автомобіля ( а.с. 25,26 т.1). Згідно висновку по результам матеріалів 04.12.2012 року зазначено, що факт, викладений у заяві [PERSON] підтвердився, а саме: при проведенні ремонтних робіт [PERSON] впустив будівельний матеріал, який випав на автомобіль [PERSON] та пошкодив його (а.с. 107 т.1). За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.4 ст. 319 , ст. 322 ЦК України власність зобов"язує. Власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди дані питання врегульовано ч.2 ст. 23, ст. 1167 ЦК України . Дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову [PERSON] повністю, оскільки позов подано особою, яка не має права на звернення до суду з даним позовом , так як згідно пункту 16 Постанови Кабінету міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. Отже, враховуючи те, що строк дії довіреності припинився 12 лютого 2011 року, тимчасовий реєстраційний талон міг бути виданий позивачу лише на підставі заяви власника автомобіля, тобто за заявою [PERSON] А відтак, виходячи із змісту п. 16 Постанови КМУ № 1388 від 07 вересня 1998 року позивач мав право лише на керування вказаним транспортним засобом і не мав права на звернення до суду та будь-яких інших органів, а тим більше отримувати будь-які відшкодування. Що стосується позовних вимог третьої особи [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні повністю, оскільки в судовому засіданні позивачем [PERSON] було зазначено , що за згоди власника [PERSON] даний транспортний засіб було ним відремонтовано та продано. Доказів на підтвердження фактичних витрат [PERSON] надати не може. За даних обставин , наданий суду в судове засідання позивачем та третьою особою договір уступки права вимоги від [PERSON] [PERSON] від 29.10.14 року ( а.с. 65 т.2) по стягненню матеріальної та моральної шкоду, не має жодного юридичного значення . Встановлені судом обставини не спростовуються ні наданими документами, а ні показами свідків. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачів по 2000грн. матеріальної шкоди та по 5000грн. є безпідставними та необгрунтованими. При винесенні рішення, суд керується ч.1 ст.11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.. 88 ЦПК України суд вирішує судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed