Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в якому просила суд виселити останніх із будинку за адресою: [ADDRESS], а також зняти із реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є співвласником будинку за вказаною адресою, а відповідачі є її донькою та онуками, які постійно порушують її права, як власника будинку, влаштовують сварки, застосовують до неї фізичне насильство, виганяють із власного будинку, руйнують та псують будинок. Викладені обставини позивач вважає достатніми підставами для виселення відповідачів. Позивач у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, однак про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином позивачки та іншим співвласником будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі проживають у вказаному будинку та постійно порушують права [PERSON], як власника будинку, влаштовують сварки, застосовують до неї фізичне насильство, виганяють із власного будинку, руйнують та псують будинок. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом [PERSON] і постійно спостерігає, як відповідачі порушують права [PERSON], як власника будинку, влаштовують сварки, застосовують до неї фізичне насильство, виганяють із власного будинку, знущаються, руйнують та псують будинок. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.157 ЖК України членів сім'ї власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.116 ч.1 ЖК України передбачено якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одному житловому будинку, слід виходити з того, що поведінка винного повинна носити триваючий антигромадський характер та раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Судом встановлено, що [PERSON] разом із [PERSON] є співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також листом №580-17/20 від 22.08.2014 року, який надано ОКП Кіровоградське ООБТІ (а.с.5,26-27,29-30). Довідка №661 від 09.07.2014 року, яку видано Великосеверинівською сільською радою, Кіровоградського району та області, свідчить, що до складу сім'ї [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], входять [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають за вказаною адресою (а.с.3). Крім цього, згідно інформації УДМС України в Кіровоградській області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.34-36). [PERSON] неодноразово зверталась до Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області з приводу неправомірних дій щодо неї з боку [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними повідомленнями (а.с.4,6-7). Таким чином, між сторонами протягом останніх років склалися неприязні стосунки, що роблять неможливим проживання їх разом у житловому будинку, а не бажання відповідачів добровільно виселитися з будинку, чинить позивачу перешкоди у користуванні будинком. Так, відповідачі, незважаючи на звернення позивача до міліції, постійно порушують права позивача, як власника будинку, влаштовують сварки, застосовують фізичне насильство, виганяють із власного будинку, руйнують та псують будинок, а тому суд вважає, що позовна вимога про виселення відповідачів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідачів, то вона задоволенню не підлягає, оскільки стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про виселення є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання і додаткового підтвердження рішенням суду - не потребує. Крім цього, судові витрати по справі, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача.

Outcome: partial