Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що відповідач, будучи одинокою матір"ю чотирьох малолітніх дітей, вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням не займається, часто залишає їх без нагляду та догляду, зловживає спиртними напоями. Питання щодо невиконання нею батьківських обов"язків неодноразово розглядалось на засіданнях виконкому Яхнівської сільської ради, комісії з питань захисту прав дитини Миронівської РДА. 04 лютого 2015 року служба у справах дітей та сім"ї отримала звернення від виконкому Яхнівської сільської ради про факт залишення дітей без батьківського піклування, що викликає загрозу життю та здоров"ю дітей. На підставі розпорядження голови Миронівської райдержадміністрації "Про негайне відібрання дітей" №30 від 05 лютого 2015 року, служба у справах дітей разом з виконкомом Яхнівської сільської ради та працівниками органу внутрішніх справ відібрали [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та передали на тимчасове перебування та медичне обстеження до Миронівської ЦРЛ. Родина [PERSON] з 2009 року перебуває під соціальним супроводом у Миронівському центрі соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, як така, що потрапила в складні життєві обставини. Працівники центру відвідували сім"ю, але це позитивних результатів не дало. 11 лютого 2015 року було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини, де було прийнято рішення про підготовку висновку про доцільність відібрання дітей від [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Проживання дітей з відповідачем останнім часом стало неможливим, до неї приходять незнайомі чоловіки, у будинку влаштовуються сварки, кошти, які отримує мати на дітей, витрачаються на придбання алкогольних та тютюнових виробів. У зв"язку з тим, що [PERSON] систематично ухиляється від виконання батьківських обов"язків по вихованню дітей, що призводить до загрози життю та здоров"я дітей, орган опіки та піклування Миронівської РДА, прийшов до висновку про доцільність відібрання малолітніх дітей : [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] та передати їх органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області для подальшого влаштування до спеціальних дитячих закладів відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить їх задовольнити. Пояснила, що сім"я [PERSON] їм відома давно, оскільки відповідач також виховувалась у неблагополучній сім"ї. Тривалий час відповідач жила в с.Яхни у свого співмешканця [PERSON], який є біологічним батьком дітей, але з метою отримання соціальної допомоги відповідач не вказала, що він є батьком дітей. Коли [PERSON] напивається, він їх виганяє з будинку, відповідач постійного місця проживання не має, останнім часом жила на квартирі в с.Зеленьки, але на даний час і там не живе. Відповідач позов не визнала, пояснила, що вона зареєстрована в с.Потік у будинку своєї матері, але там не живе. Жила в с.Яхни разом з [PERSON], на даний час живе в с.Зеленьки на квартирі. Вважає всі звинувачення з боку соціальних служб наклепом, оскільки вона належним чином дбає про своїх дітей. Були випадки, коли вона залишала дітей, але обіцяє виправитись. Представник органу опіки та піклування Яхнівської сільської ради у судове засідання не з"явився, до суду надійшла заяви про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач являється матір"ю чотирьох малолітніх дітей : [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей(а.с.6-9). Запис про батька у свідоцтвах про народження дітей вчинений відповідно до ст.135 СК України за прізвищем матері, а ім"я та по батькові за вказівкою матері. Згідно довідки Яхнівської сільської ради №02-33/67 від 12 лютого 2015 року [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом з [PERSON] (співмешканцем) та малолітніми дітьми (а.с.10). Відповідач доглядом та виховання дітей не займається, не дбає про здоров"я та їх фізичний розвиток. Її поведінка була предметом розгляду на засіданнях комісій з питань захисту прав дитини Миронівської районної державної адміністрації. Рішенням від 03 лютого 2015 року №3 Яхнівської сільської ради було вирішено направити малолітніх дітей відповідача на тимчасове перебування до спецзакладу (а.с.24). Сім"я [PERSON] з 2009 року перебуває на обліку в Миронівському центрі соціальних служб сім"ї, дітей та молоді, працівники центру систематично відвідували сім"ю, але це позитивних результатів не дало. Згідно повідомлення директора Центру на адресу начальника служби у справах дітей Миронівської РДА, відповідач зарекомендувала себе з негативної сторони, діти постійно брудні, недоглянуті, напівголодні, їх вихованням та доглядом за ними батьки не займаються, зловживають спиртними напоями, надходили повідомлення про залишення дітей самих. [PERSON] на контакт не йде, на зауваження не реагує, при зустрічах веде себе агресивно, пройти курс лікування від алкогольної залежності відверто ігнорувала (а.с.19-20). Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім"ї [PERSON] по [ADDRESS] від 24 грудня 2014 року житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання знаходяться в незадовільному стані, сім"я не забезпечена продуктами харчування. На час проведення обстеження діти були в будинку самі без нагляду, а їхня мати в цей час розпивала спиртні напої з односельцями (а.с.14). 02 лютого 2015 року комісією Яхнівської сільської ради знову було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача, комісією було виявлено відсутність матері дітей дома з 01 лютого 2015 року, старші діти були у бабусі в м.Миронівка, мати на дзвінки не відповідала (а.с.16), тобто умови проживання дітей з часом не змінилися. За місцем фактичного проживання відповідач характеризується негативно, як така, що зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, дітей залишає без нагляду, їх доглядом та вихованням не займається (а.с.12), за місцем реєстрації не проживає, власного житла не має (а.с.13). Розпорядженням голови Миронівської районної державної адміністрації від 05 лютого 2015 року №30 "Про негайне відібрання дітей" було вирішено відібрати малолітніх дітей від матері [PERSON] та тимчасово влаштувати їх до спеціальних дитячих закладів відповідно до віку (а.с.11). Постановою Миронівського районного суду від 09 лютого 2015 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов"язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом, насамперед органом опіки і піклування. Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації відповідно до висновку №6/27-609 від 12 лютого 2015 року з урахуванням інтересів малолітніх дітей, вважає доцільним відібрати малолітніх дітей : [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав(а.с.17-18). Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. У частині 7 даної статті зазначено, що забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Положеннями ч.1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1ст.164 СК України яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи вищевикладене, а також з метою попередження негативних наслідків для малолітніх дітей відповідача, які можуть виникнути при залишенні їх виховання матері, суд вважає за можливе застосувати положення ст.170 СК України та відібрати малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Згідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь дитячого закладу, куди будуть влаштовані діти. Що стосується вимоги позивача про припинення соціальних виплати на дітей, то суд приходить до наступного. Згідно ст.18-4 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" виплата допомоги на дітей припиняється у разі відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавленням батьківських прав. У зв"язку з цим суд вважає за необхідне направити копію вказаного рішення на адресу Управління праці та соціального захисту населення Миронівської РДА для вирішення питання про позбавлення [PERSON] соціальних виплат на дітей на період відібрання дітей. Суд також вважає за необхідне роз"яснити відповідачеві, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню нею дітей, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дітей з урахуванням інтересів дітей. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.150, 164, 170 СК України,

Outcome: partial