Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" подало до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 69444 гривні 68 копійок, за кредитним договором від 19.04.2013 року, яка складається з наступного: 6917 гривень 82 копійки - заборгованість за кредитом, 91 копійка - заборгованість по процентам за користування кредитом, 62525 гривень 95 копійок - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2. Генеральної угоди. Стягнути з Відповідача судові витрати у розмірі 694 гривні 45 копійки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання з'явилася будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Представник позивача Яремчук А.О. до суду не з'явився та надіслав заяву у якій просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено наступні докази: розрахунок заборгованості за договором від 19 квітня 2013 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 13.08.2014 року, копію заяви [PERSON] від 14 лютого 2008 року, копію заяви [PERSON] від 06 серпня 2008 року, копія генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукта кредитних карт від 19 квітня 2013 року укладеної між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON], копія витягу з Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом ПАТ КБ „ПриватБанк" №СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] 19 квітня 2013 року був укладений кредитний договір, який сторони назвали генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 8317 гривень 79 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2013 року. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов'язалася щомісячно, в період з 1 по 25 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 1386 гривень 30 копійок. Відповідачка не сплачувала необхідні платежі, у зв'язку з чим утворилася прострочена заборгованість. Згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил банківських послуг затверджених наказом ПАТ КБ „ПриватБанк" №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний виплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному договору з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Таким чином, станом на 13.08.2014 року відповідачка [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 6917 гривень 82 копійки, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 91 копійка. Відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт відповідачці нараховано штраф в сумі про яку сторони домовились, тобто 62525 гривень 95 копійок. Загальна сума нарахованої заборгованості складає 69444 гривні 68 копійок. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Зокрема відповідачка не вносила своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі за договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. У генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт за підписом відповідачки від 24.01.2013 року зазначено що остання ознайомилася і згідна з Умовами і правилами. Відповідачка надала свою згоду на те, що Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ „ПриватБанк" Умовами і правилами, Тарифами складає між ним і Банком кредитний договір. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити повністю. З відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 69444 гривні 68 копійок, в тому числі: 6917 гривень 82 копійки основного боргу, заборгованість по процентах в сумі 91 копійка, штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт в сумі 62525 гривень 95 копійок. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 694 гривні 45 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved