Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

23.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 23.02.2012 року у розмірі 18649,27 грн. та судового збору в сумі 1600,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 23.02.2012 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим станом на 30.09.2017 року має заборгованість 18649,27 грн., яка складається з: 2495,62 грн. заборгованість за кредитом, 11899,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2890,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 864,25 грн. штраф (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно, обєктивно оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку розмірі 2500 грн. 00 коп. У звязку з неналежним виконанням боржником договірних зобовязань, станом на 30.09.2017 року у відповідача виникла основна заборгованість за кредитом в сумі 2495,62 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 11899,40 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 2890,00 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 864,25 грн. що разом складає 18649,27 грн. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася, про що 23.02.2012 року розписався у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст.634 ЦК України. Отже, подавши Анкету-заяву заяву від 23.02.2012 року, відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наявність угоди між сторонами підтверджується Анкетою-заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг, а сума заборгованості її розрахунком станом на 30.09.2017 року . Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно з частиною 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2\~статті 6 ЦК України\~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до\~статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У разі порушення боржником зобовязання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Згідно ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки, на день розгляду справи, зі сторони відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, штрафів відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а\~тому він підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2890,00 грн. суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород. У той самий час, згідно з умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобовязання за договором, тобто і за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Отже, за таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з\~недотриманням положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, управління кредитом є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. В позовній заяві позивачем не зазначено, які саме послуги надаються відповідачу та за які-саме послуги нарахована комісія. Враховуючи викладе, вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею та комісією задоволенню не підлягає. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 2495,62 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 11899,40 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. штраф (процентна складова) в сумі 864,25 грн., що разом складає 15759 грн. 27 коп. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1352 грн. 05 коп. Відповідно до пп.15.5 пп.15 п. 1 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України \~до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Outcome: partial