Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

21 липня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON].(далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на повнолітню дитину - [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до 30 червня 2016 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що син є студентом третього Політехнічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету, денної форми навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, оскільки має на утриманні іншу повнолітню дитину та має поганий стан здоров'я, що потребує додаткових витрат на лікування. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 травня 1995 року по 10 травня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). Сторони від шлюбу мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до довідки № 1508 від 23 жовтня 2014 року (а.с.10) [PERSON] є студентом 3 курсу Політехніного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету, за спеціальністю «Виробництво електронних та електричних засобів автоматизації», денної форми навчання даного учбового закладу. Строк закінчення навчання - 30 червня 2016 року. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 17 липня 2015 року № 2996 (а.с.11) повнолітня дитина проживає разом з позивачем. Відповідач [PERSON] є працездатним, отримує регулярно заробітну плату, розмір якої підтверджується довідкою про доходи від 04 серпня 2015 року № 272 (а.с.24). Відповідач має поганий стан здоров'я та захворювання серця, що підтверджується медичною документацією (а.с.26, 28-30). Матеріальний стан позивача підтверджується довідкою про доходи від 16 липня 2015 року № 463 (а.с.12). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не надає, дані обставини визнані сторонами і відповідно до статті 61 ЦПК не підлягають доказуванню. З встановленого випливають наступні висновки. У відповідності до статті 3 „Конвенції про права дитини" (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 199 СК, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також остання. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" викладених у пункті 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд знаходить, що відповідач зобов'язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; вона продовжує навчання; потребує у зв'язку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу. Наведені відповідачем обставини щодо наявності на утримані іншої повнолітньої дитини та поганого стану здоров'я, виходячи з конкретних правовідносин, які склались між сторонами не можуть бути підставою для повної відмови в задоволенні позову, але враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до статті 200 СК враховуючи матеріальне становище відповідача, дитини, їх стан здоров'я, беручи до уваги можливість надання утримання другим з батьків, а також те що, термін навчання [PERSON] закінчується 30 червня 2016 року, тобто до досягнення ним 23 років, виходячи з приписів пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, відповідно до якого загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, суд приходить до висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу та знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 21 липня 2015 року, тобто з дня звернення позивача з позовом до суду, до закінчення навчання. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial