Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

18.10.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей- [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину з усіх видів заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 22.07.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Діти мешкають разом з нею. Старший син [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, потребує значних витрат на лікування. Вона (позивач) працевлаштована, в середньому отримує 6000 грн. на місяць, однак вказаного заробітку не вистачає на утримання дітей. Відповідач має задовільний стан здоров`я, має мінливий заробіток, та, посилаючись на наявність можливості у відповідача сплачувати кошти на утримання спільних дітей, просить суд стягнути аліменти на утримання дітей у визначеному нею розмірі. Ухвалою суду від 12.11.2019 року провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 28.11.2019 позивач [PERSON] подала до суду уточнену редакцію позовної заяви, яка за своїм змістом аналогічна первісному позову від 18.10.2019. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 22.07.2006 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться на її утриманні. У статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу наведених норм вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що діти проживають з позивачкою, а отже знаходяться на її утриманні. За такого, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивача на утримання дітей. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України "Пpo Дepжавний бюджeт на 2020 рік" прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає за необхідне визначити аліменти у розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів суд враховую рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини ( ст.. 141 СК України) . При цьому суду не було надано належних та допустимих доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268). Суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 500 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 840,80 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial