Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

20 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який 18.02.2016 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області розірвано, під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що знову одружилась і змінила прізвище, відповідач проживає окремо та ухиляється від забезпечення сина та матеріальної допомоги не надає. Вказує, що відповідач працездатний та на утриманні нікого немає. Також зазначає, що при розірванні шлюбу місце проживання дитини не вирішувалось, тому просить визначити місце проживання сина біля неї, при цьому пояснює, що спорів щодо проживання дитини між батьками не виникало. Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, а також визначити місце проживання дитини разом із нею, з метою самостійного вирішення питання тимчасового виїзду дитини за межі України на відпочинок. Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз'яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Ухвалу суду та позовну заяву з додатками відповідач отримав 05.10.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, але відзив на позов до суду станом на 19.11.2018р. відповідачем не подано. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до довідки № 971 від 14.08.2018 року виданої виконкомом Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається те, що [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с.8). Згідно копії рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.02.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.07.2017 року позивач одружилася і змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6, 7). Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на даний час відповідач ухиляється від забезпечення сина. Судом враховується, що відповідач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] - проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, а відповідач є працездатною особою. При цьому судом враховується, що при визначенні розміру аліментів у сумі 2500 гривень, позивач не підтвердила змогу відповідача їх сплачувати. Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 2500,00 гривень щомісячно не ґрунтуються на наявних у справі матеріалах й нею не доведені. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом, а саме на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В решті частині позову відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки спорів щодо проживання сина між сторонами при розірванні шлюбу не виникало, то виникла необхідність визначити це у судовому порядку. Згідно з ч.5 ст.157 СК України, той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі: 1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів; 2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я. Враховуючи вищенаведене, вимога про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 1409,60 грн. на користь держави.

Outcome: partial