Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Еверест-Тер», про визнання неналежним виконанням договору, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання виконати зобов`язання за договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він уклав із Тернопільським міськрайонним центром зайнятості договір № 1901/215-19 про трудове стажування у роботодавця від 2019 року, однак відповідач отримавши доступ до державних коштів, можливості їх витратити (розтратити), односторонньо відмовляється від зобов`язань даного договору. Відповідач погоджується, що повинен видати позивачу направлення у відповідності до договору № 1901/215-19. Позивач звертався до відповідача і усно, і письмово, в тому числі із заявою від 21.05.2019 із вимогою щодо виконання відповідачем його зобов`язань, однак відповідач не виконує договір, не видає йому направлення (не направляє), чим порушує його права та ухиляється від вирішення спору. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати неналежним виконанням договору № 1901/215-19, оскільки Тернопільський міськрайонний центр зайнятості не видає йому направлення (не направляє) за його зобов`язанням № 2.2.1, та визнати протиправною бездіяльність Тернопільського міськрайонного зайнятості, зобов`язати Тернопільський міськрайонний центр зайнятості виконати зобов`язання за договором, зобов`язання № 2.2.1. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що позивачем на підтвердження вказаних у позовній заяві обставин та аргументів не вказано та не додано жодного наявного в нього доказу, окрім посилання на договір № 1901/215-19 від 21.05.2019 р. Водночас, вказаний договір є трьохстороннім, його підписано трьома сторонами та укладено у трьох примірниках, один з яких надано позивачу. Також, у відповідях в запити та звернення позивачу у подальшому неодноразово було надано як копію вказаного договору, так і інші документи, які його стосуються, копії персональних карток та додатків до них, наказів, прийнятих рішень тощо. Як вбачається, позивач повідомляє суду у позовній заяві неправдиву інформацію про те, що до заяви не може бути подано докази. Однак, Тернопільський міськрайонний центр зайнятості вважає, що таки діями позивач грубо порушує та ігнорує принципи змагальності сторін неприпустимості зловживання процесуальними правами, які передбачені статтями 2, 12, 44 ЦПК. Оскільки позивач не додав жодних доказів позовної заяви та не подав доказів причин, з яких він не може подати докази, а також не довів, що вчинив будь-які дії, спрямовані на отримання доказів, він фактично поклав обов`язок доказування всіх обставин у справі на відповідача - Тернопільський міськрайонний центр зайнятості, що неприпустимо у цивільному процесі, у зв`язку із принципом змагальності сторін. Окрім того, такі дії позивача покладають надмірний тягар на відповідача, оскільки змушують витрачати додаткові кошти та час працівників на копіювання документів, свідомо та умисно не наданих позивачем, незважаючи на володіння копіями таких документів. У позовній заяві позивач зазначає, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Водночас, як вбачається із отриманих позивачем ухвал та позовних заяв по справах № 607/12528/21, № 607/12529/21, № 607/13101/21, а також із інформації, яка висвітлена на веб порталі https://court.gov.ua "Судова влада України" та оприлюднена в ЄДРСР щодо справ № 607/12521/21, [PERSON] подано чотири позови до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі спору між тими самими сторонами ( [PERSON] та Тернопільським міськрайонним центром зайнятості), про той самий предмет і з тих самих підстав. У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року по справі № 761/41071/19 зазначено, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Як вбачається із вищевказаних позовних заяв [PERSON] та ухвал суду, якими відкрито провадження, предметом всіх чотирьох позовів є «визнання неналежним виконанням договору», «визнання протиправним і скасування рішення і наказу про розірвання договору та зобов`язання виконати зобов`язання за договором», «визнання протиправною бездіяльності Тернопільського міськрайонного центру зайнятості». Відрізняються вказані позовні вимоги лише аргументом в прохальній частині, на підставі якого позивач вважає дії центру зайнятості незаконними, а саме, позивач посилається на різні слова одного і того ж речення одного і того ж пункту 5.2, а також на п.2.2.1 договору №1901/215-19 від 21.05.2019 р. Водночас, всі аргументи вказані на першій сторінці кожної позовної заяви. Як вбачається із інформації, розміщеної на веб порталі https://court.gov.ua "Судова влада України", чотири аналогічні позовні заяви [PERSON] потрапили до трьох різних суддів. Враховуюча факт звільнення позивача від сплати судового збору, а також факт неподання жодних доказів на додаток до позовних заяв, на думку відповідача, такі дії є очевидним зловживанням позивачем його процесуальними правами з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями. Вказані дії позивача призводять до необґрунтованого затягування судового процесу та покладення зайвого економічного та процесуального тягаря на відповідача. Надання Тернопільським міськрайонним центром зайнятості послуг з професійного навчання здійснювалося відповідно чинної редакції Законів України «Про зайнятість населення» №5067-VI від 05.07.2012 р., «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-14 від 02.03.2000 р.; інших нормативно-правових актів, зокрема: Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики №613 від 15.06.2015 р., Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 №318/655, Порядку відбору навчальних закладів для організації професійного навчання зареєстрованих безробітних та їх проживання в період навчання, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013 №269, Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №792 від 19.09.2018. Відповідно до вказаного законодавства, на підставі власноручно заповненої заяви [PERSON] від 21.05.2019 (в заяві також зазначено про ознайомленість із умовами навчання), Тернопільським міськрайонним центром зайнятості укладено тристоронній договір з безробітним [PERSON] та роботодавцем TOB "Еверест-Тер" № 1901/215-19 від 21.05.2019 на організацію професійного навчання безробітного у роботодавця. Предметом договору є направлення центром зайнятості безробітного на професійне навчання шляхом стажування зі професією (напрямом) Електрозварник ручного зварювання до роботодавця який забезпечує професійне навчання шляхом стажування безробітного та його працевлаштування після навчання. Згідно даного договору сторони виконують свої зобов`язання без визначення вартості. Це означає, що навчання здійснюється за власні кошти роботодавця (ТОВ "Еверест-Тер") без оплати його вартості безробітним чи центром зайнятості. Про даний факт неодноразово було повідомлено позивача, жодних коштів за вказаним договором чи у зв`язку із ним центром зайнятості не отримано, жодних претензій від центру зайнятості до позивача з приводу повернення коштів не надсилалося, твердження позивача про будь-яке отримання державних коштів відповідачем є безпідставним та спрямованим на введення суду в оману. Права, обов`язки, відповідальність сторін зазначені в умовах договору №1901/215-19, який підписний трьома сторонами. Згідно інформації та документів, зазначених в листі ТОВ "Еверест-Тер" від 03 липня 2019 року № 6, 21 травня 2019 року, позивач звернувся із направленням на професійне навчання до TOB «Еверест-Тер». Позивача було повідомлено про необхідність з`явитися на підприємство до початку професійного навчання, а саме, 22.05.2019-23.05.2019 для проходження інструктажу з охорони праці та підписання документів щодо допуску до виконання навчального плану, зокрема, посадової інструкції, інструкцій та журналів з охорони праці. Оскільки позивач не з`явився у вказаний термін на підприємство, а на дзвінок на вказаний ним номер [NUMBER] не відповів, інструктаж проведено не було, в журналах та інструкціях підпису немає. Наказом №25 від 24.05.2019 року позивача зараховано на професійне навчання шляхом стажування. Оскільки позивач не з`явився на професійне навчання, його відраховано наказом №26 від 03.06.2019 року, у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин з 24.05.2019 по 03.06.2019. У результаті припинення професійного навчання без поважних причин наказом центру зайнятості № НТ190610 від 10.06.2019 [PERSON] скорочено виплату допомоги по безробіттю з 04.06.2019 р. по 02.08.2019 р., припинено виплату допомоги по безробіттю з 04.06.2019 р. та припинено реєстрацію у центрі зайнятості з 04.06.2019 р. відповідно до п.6 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» та іншого чинного на вказаний момент законодавства про зайнятість та загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Щодо виконання зобов`язань за договором №1901/215-19 зазначає наступне. Центром зайнятості виконано зобов`язання за договором №1901/215-19 від 21 травня 2019 р., зокрема: відповідно до пп. 2.2.1. п.2 вищевказаного договору направлено позивача на професійне навчання, що підтверджується Відміткою про прийняття на професійне навчання від 24.05.2019 р., а також наказом ТОВ "Еверест-Тер" № 25 від 24.05.2019 року про зарахування [PERSON] на професійне навчання шляхом стажування за навчальною програмою "Електрозварник ручного зварювання" з 24.05.2019 року по 19.07.2019 року; згідно пп. 2.2.1. п.2 даного договору виплачено допомогу по безробіттю у розмірі та у строки, встановлені законодавством. Крім того, виконання будь-яких зобов`язань за даним договором є неможливим, оскільки строк дії договору збіг ще у 2019 році. А тому, враховуючи вищевказане, оскільки центр зайнятості належно виконував свої обов`язки за договором №1901/215-19 від 21 травня 2019 р., зокрема, що зазначені в пп.2.2.1 п.2 даного договору, відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач відповіді на відзив не подав. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав наведених у відзиві на позов та просив відмовити в його задоволенні. Представник ТОВ «Еверест - Тер» у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду від 30.07.2021 звільнено позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви. Ухвалою суду від 30.07.2021 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 08.09.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою суду закрито підготовче засідання. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Статтею 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод громадянина, на підставі Конституції України гарантується. Згідно статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Законом України «Про зайнятість населення» визначено правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття. Відповідно до пункту 2 частини 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до довідки №681 від 05.08.2019, виданої Тернопільським міськрайонним центром зайнятості, [PERSON] був зареєстрований як безробітний в Тернопільському МРЦЗ з 02 січня 2019 року, дата припинення реєстрації 04 червня 2019 року. Дохід за вказаний період становить 2599,39 грн. Відповідно до статті 5 Закону України "Про зайнятість населення" держава гарантує у сфері зайнятості: 1) вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії; 2) одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства; 3) професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці; 4) професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці; 5) підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями; 6) безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку; 7) соціальний захист у разі настання безробіття; 8) захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення; 9) додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян. Згідно статті 8 Закону України "Про зайнятість населення" кожен має право на професійне навчання, яке реалізується шляхом первинної професійної підготовки, перепідготовки, спеціалізації і підвищення кваліфікації, стажування у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та закладах післядипломної освіти, безпосередньо на робочих місцях на виробництві чи у сфері послуг з метою здобуття особою відповідної кваліфікації або приведення її рівня у відповідність із вимогами сучасного виробництва та сфери послуг. Професійне навчання - набуття та удосконалення професійних знань, умінь та навичок особою відповідно до її покликання і здібностей, що забезпечує відповідний рівень професійної кваліфікації для професійної діяльності та конкурентоспроможності на ринку праці ( частина 1 статті 34 Закону). Відповідно до частини 1 та 2 статті 35 Закону України "Про зайнятість населення", професійне навчання зареєстрованих безробітних - професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації, спрямовані на здобуття та удосконалення професійних знань, умінь та навичок, підвищення конкурентоспроможності на ринку праці, що здійснюються за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Порядок професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, разом з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, молоді та спорту та за погодженням з репрезентативними всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців відповідно до законодавства про соціальний діалог. Пунктом 1.2 Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 року №318/655, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.06.2013 року за №1029/2361 (надалі - Порядку професійної підготовки) передбачено, що професійне навчання безробітних організовується на замовлення роботодавця або для само зайнятості, провадження підприємницької діяльності, поточної та перспективної потреби ринку праці з урахуванням побажань безробітних і здійснюється у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або безпосередньо у роботодавців - замовників кадрів за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно п. 2.2 Порядку професійної підготовки, зареєстрованим безробітним, які відповідно до статті 46 Закону України „Про зайнятість населення" потребують професійного навчання, з метою виявлення їхніх здібностей, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності, надаються послуги з професійної орієнтації. Якщо зареєстрований безробітний виявляє бажання пройти професійне навчання відповідно до результатів наданих послуг з професійної орієнтації, центр зайнятості за місцем реєстрації особи як безробітної укладає з ним договір та видає йому направлення на професійне навчання до навчального закладу за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Безробітний зараховується до навчального закладу на підставі направлення на професійне навчання. Розділом VI зазначеного Порядку професійної підготовки передбачено, що професійне навчання безробітних організовується на договірних засадах з безробітними, роботодавцями, навчальними закладами. Для організації професійного навчання безробітних центрами зайнятості укладаються у письмовій формі договори з: навчальним закладом (договір про професійне навчання безробітних у навчальному закладі); безробітним (договір про професійне навчання безробітного); роботодавцем (договір про організацію професійного навчання безробітного у роботодавця). Із матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2019 року [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості із заявою у якій просив направити його на професійне навчання за професією «електрозварник ручного зварювання» та у якій також зазначив про ознайомлення його з умовами навчання у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного. Тернопільським міськрайонним центром зайнятості, [PERSON] , та роботодавцем ТзОВ «Еверест-Тер», укладено тристоронній договір №1901/215-19 на організацію професійного навчання безробітного у роботодавця від 21.05.2019 р., відповідно до пункту 1 якого, Тернопільський міськрайонний центр зайнятості направляє безробітного [PERSON] на професійне навчання шляхом стажування за професією «електрозварник ручного зварювання» до ТзОВ «Еверест-Тер», який забезпечує професійне навчання шляхом стажування зі строком навчання 312 годин із 24.05.2019 р. по 19.07.2019 р. такого безробітного та його працевлаштування після навчання. Підпунктами 2.2.1 пункту 2.2 вказаного договору сторони передбачили, що центр зобов`язується: направити на професійне навчання шляхом стажування безробітного до роботодавця, відповідно до обраної професії (спеціальності, напряму або галузі знань), строку навчання і видати. Пунктом 6.1 вказаного правочину сторони передбачили, що строк дії договору встановлено за домовленістю сторін з 21.05.2019 року до 31.07.2019 року. 21 травня 2019 року [PERSON] ознайомлено із Програмою стажування безробітного в ТОВ «Еверест - Тер», про що свідчить його особистий підпис. Згідно листа ТОВ "Еверест-Тер" від 03 липня 2019 року №6, вбачається, що 21 травня 2019 року між ТОВ «Еверест-Тер», Тернопільським міськрайонним центром зайнятості та громадянином [PERSON] був укладений Договір на організацію професійного навчання безробітного роботодавця №1901/215-19. За направленням Тернопільського міськрайонного центру зайнятості [PERSON] зараховано до складу навчальної групи. Строк навчання з 24.05.23019 року до 19.07.2019 року. Наказом №25 від 24.05.2019 року [PERSON] зараховано на професійне навчання шляхом стажування. 21 травня 2019 року [PERSON] приніс направлення на професійне навчання, та повідомлено, що [PERSON] необхідно прийти на підприємство до початку професійного навчання. [PERSON] не з`являвся на навчання у встановлений час, ТОВ «Еверест-Тер» намагалось з ним зв`язатись, а саме, телефонували останньому на вказаний ним номер [NUMBER] , але він не відповідав, відповідно інструктаж йому не провели і в журналах та інструкціях він не підписувався. Наказом директора ТОВ «Еверест-Тер» №25 від 24.05.2019 року, [PERSON] зараховано на професійне навчання шляхом стажування за навчальною програмою «електрозварник ручного зварювання» із 24.05.2019 по 19.07.2019. Також, згідно відмітки про прийняття на професійне навчання, за направлення Тернопільського МРЦЗ наказом від 24.05.2019 №25, [PERSON] зараховано до складу навчальної групи. Строк навчання з 24.05.2019 до 19.07.2019. При цьому, відповідачем подано корінець направлення на працевлаштування №19011903290061002 від 14.05.2019. Як вбачається із Табелю відвідування занять слухачами за травень - червень 2019 року, складеного ТзОВ «Еверест-Тер», [PERSON] із 24.05.2019 року, тобто з моменту зарахування та по 03.06.2019 року занять не відвідував. Наказом в.о.директора ТзОВ «Еверест-Тер» №26 від 03.06.2019 року, [PERSON] відраховано з професійного навчання шляхом стажування за програмою «Електрозварник ручного зварювання» у зв`язку з невідвідуванням останнім стажування без поважних причин. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Із статей 610, 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання. Отже, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором № 1901/215-19 від 21 травня 2019 року виконав, зокрема, відповідно до пп. 2.2.1. п.2 вищевказаного договору направив позивача на професійне навчання, що підтверджується відміткою про прийняття на професійне навчання від 24.05.2019, корінцем направлення на працевлаштування №19011903290061002 від 14.05.2019, наказом ТОВ "Еверест-Тер" № 25 від 24.05.2019 про зарахування [PERSON] на професійне навчання шляхом стажування за навчальною програмою "Електрозварник ручного зварювання" з 24.05.2019 року по 19.07.2019 року, табелем відвідування занять слухачами за травень - червень 2019 року, складеного ТзОВ «Еверест-Тер», наказом в.о.директора ТзОВ «Еверест-Тер» №26 від 03.06.2019 року, [PERSON] відраховано з професійного навчання. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням встановлених обставин та на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту того, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором № 1901/215-19 від 21 травня 2019 року, натомість, дійшов до висновку, що відповідачем виконано зобов`язання за договором № 1901/215-19 від 21 травня 2019 року, зокрема, відповідно до пп. 2.2.1. п.2 вищевказаного договору направлено позивача на професійне навчання та виплачено допомогу по безробіттю у розмірі та у строки, встановлені законодавством, а тому, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. Відповідно до ч. ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed