Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

25.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що відповідач [PERSON] є чоловіком її доньки та на даний час він зареєстрований в квартирі [ADDRESS], яка має статус приватизованого житла. В вересні 2012 року відповідач разом з її донькою та онуками виїхав на до м. Києва, при цьому з реєстраційного обліку в м. Южноукраїнську не знявся. На даний час [PERSON] до місця реєстрації повертатися не збирається. Посилаючись на те, що реєстрація в квартирі [ADDRESS] [PERSON] створює для неї проблеми в додаткових витратах на оплату комунальних послуг, просила суд на підставі ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку в вказаній квартирі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" №16 від 16.04.2015 року. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачем доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено збереження права користування займаним житловим приміщенням за членами сім'ї у випадку припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири). При відсутності згоди між власником будинку і бувшими членами його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Згідно копії договору дарування квартири від 03.02.1999 року посвідченого державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 17.03.2015 року та довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи від 25.03.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 19). Згідно акту про обстеження квартири, складеного комісією ЖЕУ-1 м. Южноукраїнська Миколаївської області 12.03.2015 року( а.с. 11 ) [PERSON] з вересня 2012 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, що також підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], даними ними в ході судового засідання. Таким чином, з вересня 2012 року, тобто понад рік, відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, а тому втратив право користування нею. Щодо позовних в частині зобов'язання Южноукраїнського районного відділу управління державної міграційної служби України в Миколаївській області зняти з реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS], суд їх вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, одночасно просила зобов'язати зняти з реєстрації [PERSON] Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи. Южноукраїнський районний відділ управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, в якості відповідача, в особі належної юридичної особи, до участі у справі не був залучений. Обов'язок вчинити певну дію, суд може покласти лише на відповідача. Враховуючи, що Южноукраїнський районний відділ управління державної міграційної служби України в Миколаївській області не є відповідачем у справі, на нього не можна покласти обов'язок зняття з реєстрації [PERSON], а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial