Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення та надати дозвіл на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (проїзного документа дитини) [PERSON], [INFO], без заяви про згоду батька [PERSON] та про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без заяви про згоду батька [PERSON]. Позов обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує на те, що син є на обліку в медичних установах Чеської Республіки, де йому надається кваліфікована безоплатна медична допомога. На даний час вона має намір вивезти сина за кордон для медичного обстеження та лікування. Однак, для закордонних поїздок сина необхідна згода обох батьків. У зв'язку із неможливістю отримати згоду відповідача [PERSON] на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (проїзного документа дитини) та на тимчасові виїзди дитини за кордон змушена звернутись до суду. Позивачка та її представник, в судовому засіданні позовні (уточнені) вимоги підтримали та пояснили, що в неповнолітнього сина є медичне страхування в Чеській Республіці, де йому повертають половину вартості за лікування. На даний час необхідно вивезти сина на планове медичне обстеження та лікування в Чеську Республіку, однак відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд сина за кордон. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили. Представник Тячівського РВ ГУ ДМС України Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Про день та місце розгляду справи був належно повідомлений. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Про день та місце розгляду справи був належно повідомлений. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 141,150,151,154, ч.2 ст.157, ч.1 ст.160, СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини - виховання та розвитку дитини, права батьків по захисту дитини, право батьків на визначення місця проживання дитини, на особисте спілкування з дитиною. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 16 лютого 2008 року по 24 вересня 2015 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від подружнього життя позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Згідно висновку №319 від 01 грудня 2015 року орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області не заперечує про можливість виготовлення дитячих проїзних документів дитини [PERSON], [INFO] та надання дозволу на тимчасовий виїзд його за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON]. Із копії довідки виданої поліклінікою ортопедичної практики м. Карлові Вари, Чеська Республіка, вбачається, що [PERSON], 23 січня 2009 року має деформовану грудну клітину та потребує медичного контролю (а.с.36). Із копії посвідчення європейського медичного страхування, виданого Чеською Республікою, вбачається, що [PERSON], [INFO], видано страховку на все життя (а.с.38). Із копії дозволу на проживання CZE 000299422 від 01 квітня 2014 року, виданого МВ ЧР Карлови Вари на імя [PERSON], 23 січня 2009 року, вбачається, що він народився в Страконіце, Чеська Республіка та має дозвіл на довгострокове проживання терміном до 30 березня 2019 року (а.с.39,40). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з вищих інтересів дитини та те, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками покладеними на неї сімейним кодексом України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини (закордонного паспорта для дитини) [PERSON], [INFO], без заяви про згоду батька [PERSON] та надати дозвіл на тимчасові поїздки дитини за кордон, у супроводі матері [PERSON], [INFO], або в супроводі уповноважених нею осіб, без заяви про згоду батька [PERSON], [INFO] на період з 23 грудня 2015 року по 23 грудня 2018 року, включно. Відповідно до ст.88 ЦПК України в користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: partial