Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрована вона її син [PERSON] , невістка [PERSON] та онука [PERSON] . Проте, у 2001 році відповідачі [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] виїхали на постійне місце проживання до США, у квартирі не проживають без поважних причин, за послуги з утримання квартири та комунальні платежі не сплачують, їх особистих речей у квартирі немає, реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивача на розпорядження та користування майном, позивач не має можливості оформити субсидію, просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування квартирою за вищевказаною адресою. 25 червня 2021 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 03 серпня 2021 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. Представник третьої особи - Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ураховуючи викладене, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них. Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Згідно зіст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника, й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.ч.1,2ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які проживають разом з ним у будинку (квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом установлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , яка перебуває у її власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НРВ № 730746 від 25.05.2021 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 1913 від 10.06.2021 року крім позивачки [PERSON] у даній квартирі також зареєстровані її син [PERSON] , невістка [PERSON] та онука [PERSON] . Згідно з актом про не проживання осіб за місцем реєстрації, засвідченим сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від 11.06.2021 року вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають з 2001 року. Отже, судом встановлено, що відповідачі не проживають у квартирі понад 20 років без поважних причин, комунальні платежі не сплачують, квартиру не утримують, їх особистих речей у помешканні немає, що підтверджується також актом сусідів, які проживають у цьому будинку. Факт реєстрації у квартирі відповідачів порушує права позивача на користування житлом, оскільки позбавляє можливості в повній мірі його використовувати, оформити субсидію, у зв`язку з чим позивач звернувся за судовим захистом своїх прав. Ураховуючи, що відповідачі не проживають у квартирі позивача понад строки, встановлені законодавством, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved