Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

16\~квітня 2020\~року до\~суду надійшов\~позов Військової\~частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 червня 2020 року справу за вказаним позовом передано до Деснянського районного суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Обґрунтовано тим,\~що на\~виконання мобілізаційного\~плану наказом\~командира військової\~частини польова\~пошта [NUMBER] \~(по\~стройовій частині)\~№ 16\~від 19.05.2014\~молодший сержант\~ [PERSON] \~був зарахований до списків особового складу та призначений на посаду гранатометника 3 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони військової частини польова пошта [NUMBER] , яка в подальшому була перейменована у Військову частину [NUMBER] . Під час проходження військової служби молодший сержант [PERSON] відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» забезпечувався речовим майном. Відповідно до наказу командира Військової частини [NUMBER] № 129 від 25.11.2017 відповідач був звільнений з військової служби у запас. Під час звільнення та здачі [PERSON] майна, яке він отримав під час проходження служби, було виявлено відсутні (втрата) виданого речового майна, вартість якого склала 32661 грн. 23 коп. Відповідач добровільно відшкодував військовій частині [NUMBER] кошти за втрату речового майна у сумі 408 грн. 56 коп., проте, залишилися не погашеними збитки у сумі 32252 грн. 67 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно витягу з наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] № 16 від 19.05.2014, молодшого сержанта [PERSON] , відповідно до мобілізаційного плану, призначено на посаду гранатометника третього відділення охорони третього взводу охорони другої роти охорони (а.с. 11-13). Наказом командира військової частини [NUMBER] (яка є правонаступником військової частини польова пошта [NUMBER] ) № 129 від 25.11.2017 молодшого сержанта [PERSON] було звільнено з військової служби в запас. Під час звільнення відповідача з військової служби за результатами службового розслідування було виявлено нестачу речового майна, отриманого [PERSON] під час проходження служби, а саме: плаща-намета солдатського, шолома металевого, казанка алюмінієвого, фляги алюмінієвої, чохла до фляги алюмінієвого, бронежилета «Корсар М4», ремня поясного, пряжки латунної з символікою України та ремня до штанів. За вказаним фактом відбулось службове розслідування (акт від 04.12.2017), згідно якого встановлено, що [PERSON] внаслідок особистої недисциплінованості та необережного ставлення до речового майна, не зберіг ввірене йому державне майно, чим завдав матеріальної шкоди державі в особі військової частини [NUMBER] , розмір якої згідно довідки-розрахунку № 763 від 25.11.2017 щодо утримання коштів за втрачене речове майно з молодшого сержанта [PERSON] складає 32661 грн. 23 коп. (а.с. 21). З копії пояснення відповідача, доданих до позовної заяви, вбачається, що він дійсно отримував речове майно, зазначене в довідці-розрахунку, яке під час самовільного залишення служби у військовій частині польова пошта [NUMBER] втратив. Отримання та втрату отриманого військового речового майна не заперечує (а.с. 30). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 04 грудня 2017 року № 139 на підставі Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну держані, затвердженого постановою Верховної\~Ради України\~від 23.06.1995\~року №\~243/95-ВР [PERSON] притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності та визначено утримати з нього 32661 грн. 23 коп. (а.с. 31-34). Після звільнення з лав Збройних Сил України [PERSON] добровільно відшкодував військовій частині [NUMBER] кошти за втрату речового майна, термін якого не закінчився, у сумі 408 грн. 56 коп. Таким чином, станом на 15 квітня 2019 року залишок збитків, завданих [PERSON] державі в особі військової частини [NUMBER] , становить 32252 грн. 67 коп. Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3\~Закону України\~«Про правовий\~режим майна\~у Збройних\~Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Порушення вимог чинного законодавства України при використанні закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України військового майна, що спричинило його втрату порушує економічні інтереси держави. Згідно статті 1166 ЦК України, якою встановлено загальні засади відповідальності за завдану майнову шкоду майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Правові та організаційні засади відшкодування шкоди, внаслідок втрати військового майна встановлені Законом України\~"Про\~матеріальну відповідальність\~військовослужбовців та\~прирівняних до\~них осіб\~за шкоду,\~завдану державі"\~від 3\~жовтня 2019\~року №\~160-IX (набрав чинності 31 жовтня 2019 року). Цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України. Водночас частина перша статті 58\~Конституції України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Також, статтею 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Позивач у позовній заяві щодо визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди посилається на Постанову Кабінету міністрів України № 880 від 02 листопада 1995 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Проте, вказана постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету міністрів України № 604 від 15 липня 2020 року «Про затвердження переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості», відповідно до якої винними особами у кратному розмірі відшкодовується втрата озброєння, зброї та боєприпасів. Також, відповідно до частини 3 статті 6\~Закону України\~«Про матеріальну\~відповідальність військовослужбовців\~та прирівняних\~до них\~осіб за\~шкоду,\~завдану державі» звужено перелік шкоди, яка підлягає відшкодуванню у кратному розмірі, зокрема з переліку майна виключено оптичні прилади, засоби зв`язку, спеціальна техніка, льотно-технічне, спеціальне морське і десантне обмундирування, штурманське спорядження, спеціальний одяг і взуття, інвентарні речі та деякі інші види військового майна. На час розгляду справи судом передбачена відповідальність військовослужбовців у кратному розмірі лише за розтрату озброєння, зброї та боєприпасів. Таким, чином на час розгляду справи судом відсутня відповідальність у кратному розмірі за втрату речового майна, отриманого [PERSON] під час проходження служби, а саме: плаща-намета солдатського, шолома металевого, казанка алюмінієвого, фляги алюмінієвої, чохла до фляги алюмінієвого, бронежилета «Корсар М4», ремня поясного, пряжки латунної з символікою України та ремня до штанів. Тому, суд, з врахуванням ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, приходить до висновку, що у зв`язку з втратою майна військовослужбовцем, на користь позивача має бути стягнута вартість втраченого майна без застосування кратного розміру, з урахуванням того, що відповідач добровільно сплатив 408 грн. 56 коп. на відшкодування шкоди. Відповідно до копії довідки-розрахунку № 763 від 25 листопада 2017 вартість втраченого майна становить 3286 грн. 21 коп., відповідачем на відшкодування шкоди сплачено 408 грн. 56 коп., а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 2877 грн. 65 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial