Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справа перебувала в провадженні судді Молчанова В.А. та ухвалою від 31 серпня 2016 року провадженя було зупинено та доручено Іллічівському районному суду м. Маріуполя Донецької області судове доручення, щодо вручення відповідачу копії позовної заяви з додатками та відібрання пояснень від відповідача щодо визнання або або заперечень проти позову. 27 вересня 2016 року, згідно розпорядження №32/163/16 В.о. керівника апарату Олександрівського районного суду Донецької області, про призначення повторного автоматичного розподілу справ у зв'язку з відрахуванням судді Молчанова В.А. зі штату суду на підставі постанови Верховної ради України від 08 вересня 2016 року №1515-VIII та наказу в.о. голови Олександрівського районного суду Донецької області від 26 вересня 2016 року №20 к/163/16, цивільну справу №240/459/16-ц відповідно до ст. 11-1 ЦПК України, було перерозподілено на розгляд судді Попович І.А. 03 листопада 2016 року провадження по справі було відновлено та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач, відповідно до договору № б/н від 16.07.2013 року отримав кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитим у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 30.04.2016 року має заборгованість 19129,19 грн., яка складається з наступного: 2189,552 грн. заборгованість за кредитом; 12802,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750.00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина); 887,10 грн. (процентна складова). Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с.87). Відповідач, на даний час відбуває покарання у Приазовській виправній колонії Управління державної пенітаціарної служби України в Донецькій області, кінець відбуття покарання 07.08.2017 року(а.с.75). Відповідач, допитаний відповідно до ст. 132 ЦПК України, надала суду письмові пояснення, згідно яких з позовними вимогами не згодна, та вказала, що дійсно брала кредит у розмірі 1700 грн., через деякий час на її телефон прийшло смс повідомлення про надані їй додаткові кредитні кошти у розмірі 500 грн., без її прохання. Відсотки вона платила своєчасно, а коли поїхала додому в Донецьку область погасила весь кредит у розмірі 2200 грн. Хотіла закрити картку але їй у відділенні банку пояснили, що це не потрібно та не сказали, що на картці залишились гроші. Коли вона знов звернулась до відділення "Приват Банк" за кредитом, їй пояснили, що в неї вже є не закрита картка та з неї через інтернет знімались кошти. Вона пояснила, що ні комп'ютером на інтернотом не вміє користуватись, написала заяву в якій вказала все як було та вони забрали в неї картку пояснивши, що випадки розкрадання коштів через інтернет траплялись. До цього часу більше ніяких повідомлень про заборгованість вона не отримувала. Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, пояснення відовідача, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В судовому засіданні встановлено, що 16.07.2013 року відповідач уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, що складається із Заяви позичальника, Довідки про умови кридитування та Умов і правил надання банківських послуг, (а.с.5-31). Базова ставка процентів на місяць становить 2,5%. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг (далі Умов) за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленими тарифами банку, з розрахунку 360 календарних діб на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. За вимогами п. 2.1.1.5.6 Умов, у разі не виконання зобовязань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Пункт 2.1.1.7.6 Умов передбачає, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов, у випадку виникнення прострочених зобовязань клієнт сплачує банку пеню. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованності за договором № б/н від 16.07.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 30.04.2016 рік, заборгованість за кредитом становить 2189,55 грн.; заборгованість за процентами 12802,54 грн.; нарахована комісія та пеня 2750,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам 1387,10 грн. Разом 19129,19 грн. (а.с.4). Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 19129,19 грн. за кредитним договором № б/н від 16.07.2013 року, підлягають задоволенню частково. Позов містить вимоги про стягнення загальної грошової суми, що є предметом позовних вимог і яка складається з 2189,00 грн. заборгованості за кредитом; 12802,54 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2750,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина); 887,10 грн. (процентна складова). Суд розглянувши вимоги позивача про стягнення 2189,00 грн. заборгованості за кредитом; 12802,54 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, вважає що ці позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком. Розглянувши вимоги позивача про стягнення штрафів: 500 грн. (фіксована частина); 887,10 грн. (процентна складова), 2750,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, суд дійшов до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню. Село Олекандрівка, Олександрівського району, Донецької області, де зареєстрована відповідач (а.с42), внесене до п. 12 Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Позивач надав суду розрахунок без урахування вимог Закону України № 1669 та Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні штрафів. Пеня, яка була нарахована після 14 квітня 2014 року стягненню не підлягає. До 14 квітня 2014 року заборгованість за пенею становить 350,00 гривень, яка підлягає стягненню. Суд відхиляє пояснення відповідача про те, що вона не знімала грощі з картки, оскільки вони спростовані наданим позивачем розрахунком. Судові витрати позивача по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного, ст.. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», та

Outcome: partial