Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

26.06.2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернулася\~до суду\~із позовом\~ в якому зазначила, що їй на підставі договору дарування від 16.04.2013 р. належить квартира [ADDRESS] , в якій також зареєстрований її син [PERSON] , який не мешкає за зазначеною адресою з 2015 р. Відповідач не сплачує комунальні послуги, створює перешкоди у здійснені права користування та розпорядження належним їй майном. Просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] та усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву про розгляд справи в її відсутності. У строк, визначений судом, відповідач [PERSON] відзив не надав, у судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Процесуальні дії у справі. 09.07.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки, у квартирі зареєстрований [PERSON] (а.с.12). Згідно акту від 30.05.2019 р. [PERSON] зареєстрований, але не мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 2015 р. (а.с.11). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 76-81 ЦПК України\~засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимогами\~ст. 71 Житлового кодексу України\~встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Разом з тим, положеннями\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~закріплено, що судове рішення, зокрема, про позбавлення прав користування житловим приміщенням, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації, а отже вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною адресою в примусовому порядку є передчасною та не підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації особи, підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial