Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду до відповідачів Помічнянської міської ради, Новоукраїнської районної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що03 лютого 1995 року його було прийнято в члени КСП «Мир» різноробочим. В 1995 році в КСП «Мир» с.Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області проведено розпаювання земель. На момент розпаювання земель КСП «Мир» з членів колгоспу позивач не вибував продовжував працювати до 28 січня 1997 року. 07 листопада 2018 року позивач, звернувся із заявою до Відділу у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, щодо надання інформації стосовно того, чи був він, включений до списку громадян-членів КСП «Мир», що є додатком до державного акту на право колективної власності. 19 грудня 2018 року, відділом у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надано лист-відповідь на подану позивачем заяву де зазначено, що у відділі відсутня інформація про включення його в список громадян-членів КСП "Мир", що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серія КР №10 від 29 листопада 1995 року та запропоновано звернутись до архівної установи Новоукраїнського району. 25 січня 2019 року, архівним відділом Новоукраїнської районної державної адміністрації надано фотокопію сторінок протоколу зборів уповноважених КСП «Мир» від 08 лютого 1996 року за №1, фотокопію першої сторінки додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю №10 від 29 листопада 1995 року та фотокопію першої та шостої сторінок додатку №2 до Державного акту на право колективної власності на землю №10 від 29 листопада 1995 року. Відповідно до наданих копій списків, позивача не було включено до списку членів КСП «Мир», доданого до державного акту на право колективної власності на землю, які мають право на земельну частку (пай), що позбавило його права на отримання у приватну власність земельної частки (паю), тому просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай). 03.10.2019 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області відкрито загальне позовне провадження. 11.10.2019 року через канцелярію суду надійшов письмовий відзив від представника Новоукраїнської РДА на позовну заяву [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що Новоукраїнська РДА просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог щодо визнання права на земельну частку (пай), а також зазначив, що позивач у позовній заяві зазначає, що він був прийнятий на роботу різноробочим та до членів Колективного сільськогосподарського підприємства "Мир" на підставі протоколу засідання правління Колективного сільськогосподарського підприємства "Мир" № 4 від 30 березня 1995 року, але у вищезазначеному протоколі вказується не прийняти в члени КСП, а "рекомендувати зборам уповноважених прийняти в члени КСП" (з протоколу), де значиться прізвище позивача. Протоколом № 2 зборів уповноважених членів КСП "Мир" від 26 червня 1995 року питанням № 3 порядку денного розглядалося питання "Розгляд заяв". При вирішенні цього питання "вирішено: прийняти вищезазначених осіб в члени КСП, крім [PERSON]", тож з цього вбачається, що позивач не був прийнятий в члени КСП "Мир". Крім того, представник зазначає, що позивач був прийнятий на роботу 03 лютого 1995 року, тобто на момент прийняття на роботу позивачу було 14 років, а відповідно до статті 5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16 річного віку. Позивач до списку громадян - членів КСП "Мир" включений не був, сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся, земельна ділянка згідно схеми-поділу не відводилася. Крім того зазначає, що іншою підставою для відмови в задоволенні позову являється пропуск позивачем строку позовної давності. Право у позивача було порушено з моменту отримання КСП державного акта, тобто у 1995 році, до суду позивач звернувся лише у вересні 2019 року, тобто через 24 роки (а.с.43-45). 05.11.2019 року через канцелярію суду надійшли заперечення від третьої особи по справі - представника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відповідно до яких представник заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, оскільки 03.02.1995 року позивач був прийнятий на роботу різноробочим в КСП «Мир», тобто він усвідомлював про здійснення розпаювання земель КСП в 1995 році, так як на той час вже працював, тому твердження позивача, що він має право на земельну частку пай, про що він дізнався в 2018 році є оманливим. Крім того, представник зазначає, що Головне управління Держгеокадастру здійснює повноваження щодо надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності громадянам у загальному порядку та не є суб`єктом, що має повноваження щодо передання земельних ділянок в порядку визначеному ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003р. (а.с.51-53). Позивач в судовому засіданні 28.01.2020 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснивши, що з 1994 року працював в КСП «Мир», був неповнолітнім, в 1995 році його прийняли в члени колгоспу, де працював до 1999 року. Коли віддали трудову книжку, побачив, що був звільнений з членів КСП в 1997 році. Вказав, що у 2018 році прийшов до голови сільради [PERSON] оскільки мав намір отримати 2 га. землі, вона й повідомила, що позивач був членом КСП «Мир» та має право на звернення до суду з за захистом своїх прав. Позивач вважає, що був членом КСП з 03.02.1995 року по 28.01.1997 рік, про що свідчать відповідні записи в його трудовій книжці. КСП «Мир» знаходиться в с.Помічна, тому він звернувся до Помічнянської сільської ради, але йому відмовили, оскільки немає земель. Постійно проживав в с.Помічна, коли працював в 1996-1999 роках не розумів, що йдеться про розпаювання земель, дізнався вже у 2018 році, оригіналів списків він не бачив. Представник позивача адвокат Титаренко Г.С. в судовому засіданні 28.01.2020 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Новоукраїнської РДА - Чіпляка І.О. в судовому засіданні 28.01.2020 року позов не визнала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, додатково пояснивши, що відповідно до протоколу засідання правління КСП "Мир" від 30 березня 1995 року, було вказано не прийняти в члени КСП, а рекомендувати зборам уповноважених прийняти в члени КСП, де значиться прізвище позивача. В протоколі № 2 зборів уповноважених членів КСП "Мир" від 26 червня 1995 року, при вирішенні питання, щодо прийняття в члени КСП "вирішено: прийняти вищезазначених осіб в члени КСП, крім [PERSON]". Адже відповідно ЗУ "Про колективне сільськогосподарське підприємство" членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16 річного віку, але на момент прийняття позивача на роботу йому було 14 років. Позивач до списку громадян - членів КСП "Мир" включений не був, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я не виготовлявся, земельна ділянка згідно схеми-поділу не відводилася. Крім того просила застосувати строки позовної давності. Представника відповідача Помічнянської міської ради в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечують (а.с.70). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській в судові засідання не з`являвся, 05.11.2019 року від представника третьої особи подано заперечення, відповідно до яких просив відмовити за пропуском строків позовної давності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 28.01.2020 року пояснила, що працює начальником архівного відділу Новоукраїнської РДА з 2010 року. 27.12.2018р. [PERSON] згідно поданої заяви отримав копії протоколів про прийнятя і звільнення його з членів КСП «Мир». Дані протоколи приймала [PERSON] , яка на даний час перебуває на пенсії. Не змогла пояснити коли і ким передавалися книги протоколів КСП «Мир» до архівного відділу Новоукраїнської РДА. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 04.03.2020 року пояснила, що працювала з 1988 року інспекторм відділу кадрів КСП «Мир», і особисто вносила відомості до трудових книжок. В трудовій книжці [PERSON] відображено, що він працював в КСП «Мир» та був прийнятий в члени КСП «Мир» 03.02.1995 року. Вказаний запис в трудову книжку був зроблений нею особисто на підставі заяви з резолюцією голови колгоспу. Вважає, що вирішення питання з якого віку може бути членом КСП приймає голова колгоспу. Проте рішенням загальних зборів від 26.06.1995р. вирішено прийнято ряд осіб в члени КСП, окім [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача Новоукраїнської РДА та покази свідка [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив слідуючі обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне їй право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач згідно даних паспорта - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). 03.02.1995 року позивачу була оформлена трудова книжка в якій зазначено його прізвище « [PERSON] ». Згідно записів в трудовій книжці позивач 03.02.1995 року був прийнятий в члени КСП "Мир" Новоукраїнського району Кіровоградської області різноробочим. 28.01.1997 року позивач був виключений із членів КСП "Мир" Новоукраїнського району Кіровоградської області за порушення трудової дисципліни. Крім того згідно запису в трудовій книжці його прізвище виправлено на « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 11). Згідно протоколу №4 засідання правління КСП "Мир" від 30 березня 1995 року члени правління слухали: заяви з проханням прийняти в члени КСП. Вирішили: рекомендувати зборам уповноважених прийняти в члени КСП: [PERSON] - прийняти (а.с. 15-17). Згідно протоколу № 1 засідання правління колгоспу загальних зборів КСП "Мир" від 28 січня 1997 року члени правління слухали: голову КСП [PERSON] , який зачитав список осіб, яких правління рекомендує виключити з членів КСП за порушення трудової дисципліни, за невиходи на роботу без поважних причин, серед яких: [PERSON] . Вирішили: виключити вищезгаданих осіб з членів КСП (а.с. 19-21). Згідно відповіді від 19.12.2018 року наданої [PERSON] відділ у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомлено, що у відділі відсутня інформація про включення - [PERSON] в список громадян-членів КСП «Мир» Помічнянської сільської ради Кіровоградської області, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серія КР № 10 від 29 листопада 1995 року. За більш детальною інформацією рекомендовано звернутися до архівної установи Новоукраїнсього району, оскільки всі документи реформованих колективних сільськогосподарських підприємств району повинні зберігатись в архівній установі (а.с. 23). Згідно протоколу № 1 зборів уповноважених членів КСП "Мир" від 08 лютого 1996 року члени правління слухали: голову КСП [PERSON] , про затвердження списку членів КСП - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю. Список затверджено (а.с. 25-27). Згідно протоколу № 2 зборів уповноважених членів КСП "Мир" від 26 червня 1995 року члени правління слухали: заяви про встув в члени КСП. Вирішили: прийняти вищезазначених осіб в члени КСП , крім [PERSON] (а.с. 86-93). 19 лютого 2019 року Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області [PERSON] була надана відповідь на його лист від 11.02.2019 року, згідно якої позивачу запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) (а.с. 29). Відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю серія КР № 10 від 29 листопада 1995 року, цей державний акт видано КСП "Мир" Помічнянської сільської ради. Помічнянською сільською радою народних депутатів Новоукраїнського району Кіровоградської області у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 3317,5 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Помічнянської сільської ради народних депутатів від 06 жовтня 1995 року № 42 (а.с. 168-172). Відповідно до списків громадян - членів КСП "Мир", які є додатками № 1 та №2 до Державного акту на право колективної власності на землю № 10 від 29 листопада 1995 року, [PERSON] не було включено до списків членів КСП "Мир" (а.с. 173-181). Відповідно до положень ст. 23 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, що діяла на момент розпаювання земель, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до п. 1 Указу Президента України за N 720/95 від 08.08.95 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Зі змісту цієї норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві саме на момент проведення розпаювання земель. З системного аналізу вказаних вище положень законодавства слідує, що позивачу для підтвердження наявності в нього права на земельну частку (пай) при розпаюванні майна КСП «Мир» слід довести, що він був членом вказаного КСП. В підтвердження даного факту позивачем було надано суду копію протоколу №4 засідання правління КСП "Мир" від 30 березня 1995 року відповідно до якого члени правління вирішили: рекомендувати зборам уповноважених прийняти в члени КСП: [PERSON] , однак рішення про те, що загальні збори колгоспників прийняли його в члени колгоспу суду не надано. Крім того в матеріалах справи наявна копія протоколу № 2 зборів уповноважених членів КСП "Мир" від 26 червня 1995 року відповідно до якого члени правління слухали: заяви про встув в члени КСП та вирішили: прийняти вищезазначених осіб в члени КСП, крім [PERSON] . Даний факт також підтверджений свідком [PERSON] , яка в судовому засіданні зазначила, що внесла відомості в трудову кнпижку [PERSON] про те, що з 03.02.1995 року [PERSON] був прийнятий до членів КСП «Мир» на підставі заяви з підписом голови колгоспу. Однак, рішення загальних зборів КСП про те, що [PERSON] був прийнятий в члени КСП «Мир» не приймалося, натомість наявне рішення загальних зборів від 26.06.1995р. яким вирішено прийняти осіб в члени КСП, окім [PERSON]. Посилання позивача на те, що на час видачі Державного акта 29 листопада 1995 року він був членом КСП «Мир», не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження цієї обставини ним та його представником не надано жодних належних доказів. Перебування особи у трудових відносинах із підприємством не свідчить про його членство у цьому підприємстві, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів, а членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Оскільки позивачем не доведено факт його членства у КСП «Мир» на момент розпаювання земель, тому він не набув права на земельну частку (пай). Сам по собі факт перебування [PERSON] у трудових відносинах із КСП «Мир» не є підставою для отримання ним земельної частки (паю). Крім того на момент проведення розпаювання земель КСП «Мир» позивачу виповнилося лише 15 років. Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, як встановлено судом позивачем не доведено належними доказами, що на момент розпаювання земель він був членом колективного сільськогосподарського підприємства "Мир", тоді як право на одержання частки землі мають лише члени колективних сільськогосподарських підприємств, тому в задоволенні позову [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) слід відмовити в повному обсязі. Щодо застосування заявленої представником відповідача Новоукраїнської РДА та представником Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області строків позовної давності до вимог [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) то вони до задоволення не підлягають. За положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Так, в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», зазначено, що вирішуючи питання застосування строків позовної давності, суди мають приділяти належну увагу такому поняттю як момент, з якого особа дізналася про порушення свого права, та керуватися доказами, які підтверджують його настання. Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови. Тобто, якщо суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, ухвалюється рішення суду про відмову в задоволенні позову саме на цій підставі, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо ж встановлено, що таке право порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд ухвалює рішення про відмову в позові у зв`язку із закінченням строку позовної давності. Якщо ж причину пропуску цього строку суд визнає поважною, порушене право повинно бути захищене. Саме загальна позовна давність застосовується до вимог, що стосуються захисту права власності та інших речових прав. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. Таким чином, враховуючи роз`яснення, що містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13, суд не застосовує строки позовної давності, оскільки позивачем позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні. В силу ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed