Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Шлюб між сторонами зареєстрований 05 серпня 2006 року відділом РАЦС Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №163. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду і просив шлюб розірвати. Зазначає у позові про те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, різні погляди на сімейні цінності та сімейне життя. Це призвело до неможливості подальшого спільного проживання. На сьогоднішній день вони як подружжя припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Позивач стверджує, що збереження сім'ї не можливе та суперечить його інтересам, подружжя разом не проживає. Посилаючись на вищевказані обставини, а також на положення статей СК України, позивач у справі [PERSON] просив винести рішення про розірвання вищевказаного шлюбу (а.с.1). В судове засідання 19.04.2017 року позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду засобами електронного зв'язку клопотання про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність (а.с.47). З довідки виконавчого комітету Радивонівської сільської ради Великобагачанського району від 06.02.2017 року №04-02/17 вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована у встановленому порядку на проживання за адресою: [ADDRESS] 27.02.2017 року відповідач [PERSON] направила до суду клопотання про направлення їй судової повістки та позовної заяви за адресою її фактичного проживання в [ADDRESS] (а.с.22). Суд направляв [PERSON] за вказаною нею в даному клопотанні адресою як позовну заяву, так і судову повістку, однак вона за цією адресою жодного разу не отримала відповідних документів (а.с.а.с.32,33,34,35,43,44). В судове засідання 04.04.2017 року відповідач [PERSON] не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, вона рекомендованим листом сповіщена про день і час розгляду справи за адресою місця своєї реєстрації с. Мар'янівка Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.37,38,39); 19.04.2017 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлялася рекомендованими листами з повідомленням за адресою місця її реєстрації проживання - с. Мар'янівка Великобагачанського району Полтавської області та за адресою нібито фактичного проживання згідно клопотання [PERSON] від 27.02.2017 року - [ADDRESS]; як вбачається з поштової кореспонденції, [PERSON] не отримує судові повістки за адресою [ADDRESS] (а.с.а.с.43,44); при цьому, з Витягу з реєстру поштових відправлень від 18.04.2017 року вбачається, що адресату ([PERSON].) за її адресою місця реєстрації 07.04.2017 року відправлене поштове повідомлення до об'єкту поштового зв'язку Радивонівка (а.с.а.с.45,46); крім цього, з довідки секретаря судового засідання вбачається, що під час уточнення вищевказаних відомостей про вручення для відповідача у справі за адресою її місця реєстрації судової повістки, в ході спілкування з керівником Великобагачанського поштового відділення було встановлено, що поштове відправлення (судова повістка) на адресу місця реєстрації [PERSON] доставлене і вручене її матері (тобто повнолітньому члену сім'ї) 07.04.2017 року (а.с.48). Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформація щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Також, згідно ч.3 ст.76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці зареєстрованого проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім'ї. Отже, з урахуванням вищевказаних обставин та в силу положень ч.5 ст.74 та ч.3 ст.76 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлена про день і час розгляду справи за зареєстрованим місцем свого проживання. У зв'язку з неявкою сторін у справі в судове засідання 19.04.2017 року, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року, шлюб зареєстрований відділом РАЦС Гадяцького районного управління юстиції, актовий запис №163 (а.с.2). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.3-4), які на даний момент проживають разом зі своєю матір'ю [PERSON], про що вказується позивачем у позові (а.с.а.с.5-6). Позивач у справі [PERSON] в обґрунтуванні позову посилається на те, що сторони у справі спільно не проживають і збереження шлюбу не є можливим. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ст.21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За нормою ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, про необхідність примирення сторони у справі не заявляли і будь-яких клопотань з цього приводу не направляли. Шлюб розпався через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги в сім'ї, різні погляди на сім'ю та сімейне життя зокрема, в зв'язку з цим сторони втратили одне до одного почуття поваги та любові. В даний час шлюб існує лише формально. Сторони в даний час спільно не проживають та роздільно ведуть господарство. При таких обставинах справи суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в ході держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Про це також вказано у п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Враховуючи, що в силу ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору (а.с.5), він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу засобами поштового зв'язку (згідно штампу поштового відділення на конверті у грудні 2016 року, тобто під час дії ставок судового збору, що діяли на час його звернення до суду засобами поштового зв'язку у 2016 року), а його позовні вимоги про розірвання суду підлягають задоволенню, тому, в порядку ч.3 ст.88 ЦПК України та з урахуванням роз'яснень, що викладені в п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судовий збір в сумі 551 грн.20 коп. підлягає стягненню з відповідача у справі на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved