Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

19.09.2017 [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у сумі твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісяця, починаючи від дня подання позову до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 17 жовтня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. 21 листопада 2016 року у сторін народилась дочка [PERSON]. Але відносини сторін суттєво погіршилися, у звязку з чим подальше сумісне проживання однією сімєю стало неможливим, внаслідок чого шлюб сторін фактично припинився і сторони почали проживати окремо. [PERSON] сторін проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] потребує постійного лікування, також їй необхідна реабілітація та утворення необхідних умов для одужання. Позивач матеріально не спроможна повноцінно забезпечити належне лікування дитини, а також харчування, одяг та відповідний розвиток. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини та ухиляється від витрат, повязаних з утриманням дитини, розвитком, в тому числі і лікуванні. Відповідач офіційно не працює, інших дітей та утриманців не має. Посилаючись на викладене позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач та її представник до судового засідання не зявилися, суду надали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, зазначив, позовні вимоги визнаємо частково у сумі 500 грн. Відповідач до судового засідання не зявився, 07.03.2018 року надав до суду заперечення, у яких зазначив, що вимога позивача не може бути задоволена. Так, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання двох дочок від попереднього шлюбу у розмірі 700 грн. на кожну дитину. Також з відповідача стягуються аліменти на навчання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісяця починаючи з 25.10.2016 року і до 30.06.2020 року. Крім того, відповідач проживає зі своєю матірю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом другої групи та знаходиться на утриманні відповідача. Відповідач не працевлаштований та постійного заробітку не має, визначений позивачем розмір аліментів у розмірі 1500 грн. є завеликим виходячи з матеріального становища відповідача та наявності на його утриманні двох інших дітей та матері, тому максимальний розмір аліментів, які відповідач може надавати позивачу 400 грн. щомісячно. Просив суд позов задовольнити частково, а саме стягнути з нього аліменти на утримання позивача в розмірі 400 грн. щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку Позивач 26.03.2018 року надала суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідач моряк і регулярно ходить в плавання, мати позивача отримує пенсію та має пільги на оплату комунальних послуг. Також позивач зазначила, що її батьки є інвалідами та вона має дитину від першого шлюбу, на яку вона не отримує аліменти. Обидві дитини повністю знаходяться на утриманні позивача та їй дуже складно одній повноцінно забезпечувати належне лікування, харчування, одяг та відповідний розвиток дітей. [PERSON] потребує лікування та всі необхідні ліки купує позивач, відповідач зовсім не допомагає дитині та не цікавиться нею. Крім того, позивач зазначила, що відповідач працює, він моряк і регулярно ходить в плавання і він має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини 1500 грн., ця сума не погіршить матеріальне становище відповідача. Просила в задоволенні заперечення відповідача відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2015 року. Від шлюбу сторони мають дитину -\~доньку [PERSON], [INFO], яка хворіє та проходить реабілітацію внаслідок хвороби (а.с.9-12). Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Дитина проживає з матірю. Позивачка потребує матеріальної допомоги, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач добровільно такої допомоги не надає. Також судом встановлено, що згідно рішення суду від 19.10.2015 року з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, з подальшої індексацією відповідно до закону, починаючи з 20.05.2015 року до повноліття кожної дитини. Крім того, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2016 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. щомісяця на час навчання починаючи з 25.10.2016 року до 30.06.2020 року. Згідно довідок, виданих Центральним відділом ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, заборгованість по аліментам, які стягуються з відповідача [PERSON] на Користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], та на утримання [PERSON], [INFO], по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, відсутня. Так, згідно довідки виданої ТОВ «[PERSON] Центр» позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років з 06.03.2017 року. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. [PERSON] проживає разом з матірю\~[PERSON], яка на даний час перебуває в декретній відпустці (а.с. 31), знаходиться лише на її утриманні та вихованні. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до вимог\~ст. 75 Сімейного кодексу України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.\~77\~Сімейного кодексу\~України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ст.\~80\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно частин 1-3\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач сплачує аліменти на утримання двох дочок від першого шлюбу, на даний час не має офіційного місця роботи в Україні, але є працездатною особою, тому суд вважає, що аліменти на утримання позивача він повинен сплачувати у твердий грошовій сумі, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано, згідно наданої суду заяви відповідач позов визнав частково, але не дивлячись на це, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам обох сторін, в звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.\~79\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст.430\~ч.1\~п.1\~ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ст.5\~ЗУ "Про\~судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, в зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 234,93 грн. покладається на відповідача.

Outcome: partial