Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з ДП "Центр Державного земельного кадастру" 4253,18 грн. заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.02.2010р. позивачка була прийнята на роботу. З грудня 2015 року заробітну плату стали виплачувати нерегулярно. 06.04.2016р. позивачка звільнилася і на день її звільнення заборгованість по заробітній платі становила 4253,18 грн. 11.07.2016р. судом винесено ухвалу за заявою відповідача про скасування судового наказу щодо стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості із заробітної плати. Позивачка у судове засідання не зявилася, у заяві від 21.12.2016р. просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судова повістка вручена 21.11.2016р. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом, 02.02.2010р. [PERSON] призначена на посаду начальника сектору кадрів та підвищення кваліфікації Житомирської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру", що підтверджується трудовою книжкою серії АХ №180275 (а.с.4-8). 06.04.2016 р. [PERSON] була звільнена із займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Згідно довідки Житомирської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" №42 від 29.06.2016 р. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом 29.06.2016 р. становить 4253,18 грн. (а.с.3). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 1 Закону України від "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 4253,18 грн.

Outcome: approved