Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано у 2011 році. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , який після розірвання шлюбу залишився на вихованні у матері. За словами позивача, відповідач на даний час за трудовим договором не працює, проте був зареєстрований як фізична особа підприємець (припинено діяльність) та є засновником ПП "Лавір", отже не має постійного доходу. З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати та він має об`єктивні можливості утримувати себе та дитину, з метою забезпечення дитини достатнім (не мінімальним) рівнем збереження здоров`я та розвитком позивач просить суд встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися батьком на утримання сина до досягнення ним повноліття. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив, просила їх задовольнити. Крім цього позивач додала, що на даний час не працює, має ще одну дитину - доньку та отримує соцдопомогу на двох дітей. Зазначила, що відповідач добровільно надавав допомогу в сумі 700-1000 грн., а з лютого по травень 2020 поточного року в сумі приблизно 1 500 грн. на місяць. На думку позивача, витрати колишнього чоловіка перевищують його доходи, він може дозволити їздити за межі України та здатен сплачувати аліменти в сумі 3 000 грн. щомісячно. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги визнав частково, а саме в сумі 1 900 грн. щомісячно. Звертав увагу, що після розірвання шлюбу підтримує теплі стосунки з сином та у добровільному порядку завжди сплачував та сплачує позивачу аліменти на дитину, купує речі, взуття. Проте, за словами відповідача, визначений позивачем розмір аліментів в сумі 3 000,0 гривень є непосильним для нього, так як він на даний час працює на посаді «майстер» Відділу капітального будівництва в AT «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» і його заробітна плата з урахуванням сплачених податків складає 6 003,04 грн. До того ж позивач є дієздатною, здоровою людиною, і так само як і відповідач зобов`язана приймати участь у забезпечені сина. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - в сумі 1 900 грн. щомісячно, посилаючись на наведені у відзиві обставини. Визнав, що не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, має у власності автомобіль Renault Megane, 2015 року випуску, придбаний у 2018 році на кошти від продажу попереднього автомобіля - Skoda Octavia, а також квартиру, яку фактично придбав у 2013 році за власні кошти, які отримував від зайняття бізнесом у той час, та за кошти батьків. Свідоцтво на нерухоме майно відповідач отримав у 2015 році, так як квартира придбавалась на стадії будівництва. У відповіді на відзив [PERSON] критично поставилась до довідки відповідача про дохід за червень 2020 року та надала доказ належності відповідачу на праві власності квартири. Також деталізувала зазначену у позові інформацію про автомобіль відповідача, а саме, що останній володіє машиною Renault Megane. 2015 року з дизельним двигуном 1.4 та державним номерним знаком [NUMBER] , котра була ввезена з-за кордону 2018 року. З урахуванням матеріального положення відповідача просила суд встановити розмір аліментів саме у сумі 3 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. На підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27.10.2011 у справі №2-3666/11 шлюб між сторонами, зареєстрований 18.08.2007 року Відділом РАГС Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1464, був розірваний, малолітнього сина [PERSON] залишено на подальше виховання при матері. Як вбачається з довідки АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» №100-сл-9298-0720 від 30.07.2020 року, відповідач [PERSON] працює у даному товаристві із 03.06.2020 на посаді майстра відділу капітального будівництва та його дохід за період із 03.06.2020 по 30.06.2020 склав 7 551 грн. Із наданого позивачем та наявного у матеріалах справи витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20.04.2015 належить квартира [ADDRESS] . Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положенням ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 184 згаданого закону встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, зокрема визнані відповідачем обставини відсутності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини та батьків, а також часткове визнання останнім позовних вимог. Суд не вбачає підстав для визнання недостовірним як доказу довідки про дохід відповідача за червень 2020 року у зв`язку із тим, що (за словами позивача) у даній довідці невірно розміщені реквізити та не зазначений варіант працевлаштування, оскільки дані реквізити не є обов`язковими для відповідного виду довідок, вона підписана головою правління та головним бухгалтером роботодавця відповідача, має вихідний номер, дату видачі та скріплена печаткою юридичної особи. Суд,

Outcome: partial