Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

20 квітня 2021 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області для розгляду за підсудністю відповідно до ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.03.2021 року надійшла справа за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 червня 2010 року. Звернувшись з позовною заявою 05 вересня 2019 року позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 123798, 73 грн., яка складалась з 6603,25 грн. заборгованості за кредитом та 117195,48 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом з 10.06.2010 року по 30.07.2018 року. Також просив стягнути судові витрати по справі в сумі 1921 грн. 10 березня 2021 року позивач звернувся з заявою про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 22144,18 грн., яка складається з 6603,25 грн. заборгованості за тілом кредиту, 13659,94 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 1880,99 грн. заборгованості з пені (а.с.107 Т.1). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 10 червня 2010 року між сторонами існують договірні відносини на підставі кредитного договору. Відповідач отримала кредит у розмірі 9500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач належним чином не виконувала умови договору та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, станом на 31 липня 2019 року має загальну заборгованість в сумі 123798,73 грн., яка складається з 6603,25 грн. заборгованості за кредитом та 117195,48 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом з 10.06.2010 року по 30.07.2018 року, однак, з урахуванням зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача 22144,18 грн., яка складається з 6603,25 грн. заборгованості за тілом кредиту, 13659,94 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 1880,99 грн. заборгованості з пені. У своєму\~відзиві на\~позовну заяву\~відповідач \~ [PERSON] \~позовні вимоги\~не визнала,\~просила відмовити\~у їх\~задоволенні \~у повному\~обсязі посилаючись\~на наступне.\~ Відповідач заперечує, що під час отримання кредитних коштів вона ознайомлювалась, розуміла та погодилась саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, які позивач долучає до позову у якості доказу. Також вона заперечує, що під час отримання кредитних коштів документи, надані банком, взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а також неустойки. У заяві позичальника, підписаною нею 10 червня 2010 року, процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Вказує, що оскільки Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять її підпису, вони не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між нею та банком 10 червня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Також відповідач заявила про порушення строків позовної давності, оскільки останній платіж було здійснено нею 08 червня 2015 року у сумі 97,51 грн. Будь-яких інших платежів після цієї дати відповідач не здійснювала. Анкета-заява позичальника від 10 червня 2010 року графіку погашення кредиту та кінцевого терміну погашення не містить. Таким чином, перебіг загальної позовної давності почався саме з 08 червня 2015 року, отже позивач звернувся з позовом 05 вересня 2019 року вже з пропуском строку позовної давності (а.с. 139-150). У відповіді на відзив позивач зазначив, що 10 червня 2010 року між банком та позивачем було укладено кредитний договір, при цьому сторонами були погоджені усі істотні умови. Так, відповідно до «Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу, тощо. Відповідно до виписки по рахунку, відповідач активно користувалась кредитними коштами у межах кредитного ліміту, починаючи з 03.09.2010 року та до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом. Стосовно строку позовної давності зазначив, що оскільки за кредитним договором перебіг позовної давності починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з березня 2019 року, то банк звернувся з позовом у межах трирічного строку позовної давності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в межах доводів позовної заяви з урахуванням зменшених позовних вимог та просив їх задовольнити в повному обсязі. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що 10 червня 2010 року звернулась до позивача з заявою щодо укладення кредитного договору. При цьому Умови та правила користування банківськими послугами, а також Тарифи банку вона не підписувала. З 2010 року вона користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості. Останній платіж за кредитом здійснила в червні 2015 року на суму 97,51 коп. З того часу кредитними коштами не користувалась, погашення заборгованості не здійснювала та будь-які кредитні картки за даним кредитним договором не отримувала. В зв`язку з чим вважає, що позивач, звернувшись з позовною заявою про стягнення з неї кредитної заборгованості в вересні 2019 року пропустив строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав з підстав, про які зазначав у відзиві на позовну заяву. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складення повного рішення судом відкладено до 03 грудня 2021 року. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 10 червня 2010 року відповідач подала анкету-заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. Відповідно до зазначеної заяви, позичальник погодилась, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Ознайомилась та погодилась з зазначеними Умовами та правилами, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами, що викладені на сайті банку www.privatbank.ua (а.с. 222 Т.1). Сума кредитного ліміту в заяві не зазначена, не зазначено також строк повернення кредиту, розмір і порядок нарахування процентів, відповідальність за порушення умов договору. Разом з тим, крім вказаної заяви відповідач 10 червня 2010 року підписала «Довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду» відповідно до якої погодилась з основними умовами кредитування, зокрема відновлювальною кредитною лінією, базовою процентною ставкою 3% на місяць, розміром щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розміром пені та штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с.225 Т.1). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором відповідачу було надано 10.06.2010 року кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до 01/14; 09.08.2011 року - кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до 02/15; 04.07.2012 року кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до 01/16; 16.07.2015 року кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до 03/19 (а.с.57 Т.1). Згідно довідки, без зазначення номеру та дати, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , на картку 02.09.2010 року встановлено кредитний ліміт в сумі 1000 грн., який в подальшому змінювався (а.с.58 Т.1). Відповідно до останнього наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором без номеру від 10.06.2010 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , (а.с.227-247 Т.1) заборгованість станом 31.01.2021 року складає 22144 грн. 18 коп. з яких 6603,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 13659,94 грн. заборгованість за простроченими відсотками та 1880,99 грн. заборгованість по пені. Саме до такої суми позивач 10.03.2021 року зменшив позовні вимоги, здійснивши, як слідує з пояснень представника позивача, перерахунок штрафних санкцій за минулий період. При цьому зазначення у розрахунку (а.с.246 Т.1) суми 461487,17 грн. як такої, що внесена клієнтом на погашення заборгованості є помилковим. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16. Як вбачається з Довідки про видачу кредитних карток, відповідач отримувала кредитні картки, строк дії останньої спливає в березні 2019 року. Таким чином, позивач, звернувшись з позовною заявою 05 вересня 2019 року, звернувся в межах трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги щодо стягнення тілу кредиту у розмірі 6603, 25 грн. та відсотків, нарахованих на зазначену суму за період з 26.12.2014 року по 30.07.2018 року, підлягають задоволенню. Відповідач, звертаючись до суду з заявою про застосування строків позовної давності на підтвердження своїх вимог та на спростування доказу, наданого позивачем, доказів не надала. Як встановлено судом, відповідач 10 червня 2010 року підписала «Довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду», у якій визначено розмір базової відсоткової ставки, яка становить 3% на місяць (36% річних) на залишок заборгованості за кредитом. Виходячи з визначеної відсоткової ставки, відповідач повинна була сплачувати позивачу відсотки за користування кредитними коштами, але у повному обсязі їх не сплатила, що є порушенням істотних умов договору. За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 8716,29 грн., виходячи з розрахунку (6603,25х36/100/365х1338 (днів)=8716,29 грн.) В частині стягнення з відповідача заборгованості з пені у сумі 1880,99 грн. належить відмовити, оскільки ця вимога позивачем у позові не зазначалась, а доповнення позовних вимог новими вимогами має відбуватись шляхом зміни предмету позову, а не через зменшення чи збільшення розміру позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6603,25 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8716,29 грн. заборгованості за відсотками. У іншій частині належить відмовити. Стосовно витрат позивача на правничу допомогу адвоката, то відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги позивачем надано договір №15/21 від 01 червня 2021 року, укладений між адвокатом Пугаченко С.Ю. та Фокіною Т.М., відповідно до якого адвокат надає клієнту правничу допомогу у цивільній справі №276/1541/19, яка полягає в підготовці, поданні позовних заяв, відзивів, заперечень, клопотань та інших процесуальних документів, наданні консультацій, представництві інтересів тощо. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 01 червня 2021 року вартість наданих послуг складає 3600 грн., що підтверджується квитанцією від 01.06.2021 року №1/15/21-Ф (а.с.164). Також відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 04 червня 2021 року вартість наданих послуг складає 4500 грн., що підтверджується квитанцією від 04.06.2021 року №2/15/21-Ф (а.с.165). Виходячи з конкретних обставин справи, суд доходить висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірними із складністю справи, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, отже, таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та роз`яснень п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір, пропорційний до розміру задоволених позовних вимог 1327 грн. 41 коп. (15319,54 грн. х 100 / 22144,18 = 69,1 %; 1921 грн. х 69.1% = 1327,41). З позивача на користь відповідача належить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2502 грн. 90 коп. (8100 х 30,9%=2502,9). Відповідно до пункту 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з позивача на користь відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 1175,5 грн.

Outcome: partial