Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що із шлюбу, який сторони зареєстрували 06.08.2011 року, у них народився син [PERSON] [INFO]. Син проживає разом із позивачкою у с. Старий Косів Косівського району, і перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо і ухиляється від утримання дитини. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, незважаючи на те, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача із такими вимогами. Просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 800 гривень на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що з вересня 2014 року він проживає окремо від позивачки, шлюбних відносин не підтримує. Протягом подружнього життя він матеріально забезпечував свою дитину. Заслухавши відповідача і вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню із таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що у шлюбі у сторін, який було зареєстровано 06.08.2011 року (а.с.4), народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтв про народження [NUMBER] (а.с.6). У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка від заробітку (доходу) матері батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно з якою якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 7 СК України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому аліменти слід присудити з 24 грудня 2014 року. Враховуючи наведене і те, що батьки мають рівні обов'язки щодо своїх дітей, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного ст.ст. 180, 182-184 СК України,

Outcome: partial