Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, компенсацію втрати частини доходів, середній заробіток за час затримки виплати в розмірі 55030,54 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 08 липня 2016 року по 17 липня 2017 року працював водієм автотранспортних засобів у виробничому підрозділі «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати йому заробітну плату, хоча продовжував її нараховувати. Станом на 17 липня 2017 року розмір заборгованості по заробітній платі складає 3198 грн. 43 коп.; також позивачу не виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 3137 грн. 49 коп.; вихідна допомога у зв'язку з скороченням штату у розмірі 4335 грн. 83 коп.; компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1129 грн. 05 коп.; середній заробіток за час затримки виплати при звільненні, починаючи з 18 липня 2017 р. по час винесення судом рішення (станом на 21.05.2018 р. - 44153 грн. 24 коп.) Всі суми вказані з урахуванням здійсненого утримання прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів. Добровільно сплатити заборгованість по заробітній платі боржник відмовляється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ПАТ «Укрзалізниця» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення відповідач повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що позов [PERSON] не визнає з наступних підстав. З 16 березня 2017 р. у зв'язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, нарахування заробітної плати було припинено. З вказаного часу до Дирекції не надходили документи для нарахування заробітної плати, а саме: табель обліку робочого часу з відмітками про фактично відпрацьований час та інші первинні та бухгалтерські документи. У зв'язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати не можливо. Через відсутність визнаної ПАТ "Укрзалізниця" заборгованості з невиплаченої заробітної плати, вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі також відповідач вважає безпідставною та необгрунтованою. Крім того, просить відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку через пропуск строку позовної давності. Через наявність форс-мажорних обставин позивач вважає, що в вказана бездіяльність з приводу невиконання обов'язків передбачених законодавством про працю виникла не з його вини. На підставі наведеного відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів (автомобілів, габаритна довжина від 6.5 до 7.5 м) у виробничому підрозділі «Дебальцевська дистанція колії структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». З 16 березня 2017 року нарахування заробітної плати було припинено. Вказані обставини визнаються сторонами. 17 липня 2017 року на підставі наказу від 14.07.2017 року № 10840/ДН-ОС позивач був звільнений у зв'язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наведене підтверджується копією трудової книжки та копією наказу від 14.07.2017 року № 10840/ДН-ОС, долучених до матеріалів справи. З 20 березня 2017 р. встановлено простій для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції на підставі наказу ПАТ «Українська залізниця» філії «Донецька залізниця» № 384-н від 15.03.2017 р. та наказу Дирекції №236/ДНД від 17.03.2017 р. у зв'язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольної українській владі територією, що підтверджується доданими до позову копіями відповідних наказів. Позивачем зазначено, що 08 вересня 2017 року в касі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» ним було отримано нараховану заробітну плату за першу половину березня 2017 року в розмірі 1487,90 грн., що не спростовується стороною відповідача. Відповідно до статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вказана норма права кореспондується із ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а другою частиною цієї статті встановлено обов'язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. На виконання вимог статті 110 КЗпП України роботодавець повідомляв робітника про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати, суму заробітної плати, що належить до виплати, про що позивачем долучені до матеріалів справи відповідні табуляграми. З доданих до позову табуляграм позивача вбачається, що за березень 2017 року [PERSON] було нараховано заробітну плату з урахуванням часу простою та без утриманням з цієї суми обов'язкових податків та зборів в розмірі 3606,49 грн. Отже, за березень 2017 року залишилась невиплачена заробітна плата в розмірі 2118,59 грн., що дорівнює різниці між нарахованою заробітною платою за березень 2017 року та сумою грошових коштів, фактично отриманих позивачем. Крім того, із вказаних табуляграм вбачається, що позивачу нарахована заробітна плата за квітень 2017 року в розмірі 1004,01 грн., за травень 2017 року - 376,50 грн., червень 502,00 грн., за липень 2017 року - 495,41 грн. Тобто всього за вказаний період залишилась невиплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 4496 гривень 51 копійки без утриманням з цієї суми обов'язкових податків та зборів. З табуляграми за липень 2017 року вбачається, що при звільненні за скороченням позивачу було нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 6 днів у розмірі 1093 гривень 20 копійок та вихідної допомоги у розмірі 5287 гривень 59 копійок. Судом також оглянуті копії табелів обліку використання робочого часу [PERSON] з березня 2017 року по липень 2017 року, відомості яких узгоджуються з відомостями, що містяться в табуляграмах. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно із ч. 1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивачем не доведена наявність заборгованості з компенсації за невикористану відпустку у розмірі 2044 гривень 29 копійок., в зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині. Довідка - розрахунок невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація під час звільнення, долучена до матеріалів справи, сам по собі не свідчить про наявність вказаної заборгованості та не спростовує висновків суду. Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Підсумовуючи наведене, з відповідача ПАТ «Укрзалізниця» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за трудовим договором за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, яка складається із заборгованості по заробітній платі у розмірі 4496 гривень 51 копійки, компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1093 гривень 20 копійок, вихідної допомоги у розмірі 5287 гривень 59 копійок, а всього у сумі 10877 гривень 30 копійок з утриманням з цієї суми обов'язкових податків та зборів. Щодо стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі під час звільнення, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а також компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати слід зазначити наступне. Відповідно до п. п. 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Згідно із ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Верховний Суду України у постанові № 6-365цс16 від 23 березня 2016 року зробив правовий висновок про те, що до трудових правовідносин, врегульованих ст. 116, 117 КЗпП України, застосовується положення ст. 617 ЦК України. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 10 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України (далі - ТППУ). Отже, настання обставин непереборної сили, що встановлені сертифікатом про форс-мажорні обставини, свідчить про відсутність вини роботодавця у затримці виплат робітнику належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Відповідачем по справі подані наступні докази: науково-правовий висновок ТППУ від 16.01.2018 р. щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при звільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Так, згідно п. 7 розділу IV вказаного висновку втрата контролю і доступу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вул.. Артема, 68, та Луганська область, місто Луганськ, вул.. Кірова, буд. 44, у тому числі до: трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що надавалися до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов'язання перед вивільненими працівниками згідно з ст..ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме: кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Це свідчить про відсутність вини публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, у невиконанні своїх обов'язків. Враховуючи те, що виробничий підрозділ «Дебальцевська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться на території, де на час виникнення спірних правовідносин проводилась антитерористична операція, а також те, що вищевказаними науково-правовий висновок ТПП України підтверджено настання обставин непереборної сили для ПАТ «Укрзалізниця», суд дійшов висновку про відсутність вини ПАТ «Укрзалізниця» у затримці виплати [PERSON] належних при звільненні сум у строки визначені статтею 116 КЗпП України. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що позивачем було доведено розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати відповідачем, проте через відсутність вини підприємства за затримку у розрахунку заробітної плати під час звільнення, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на його користь компенсації втрати частини доходів у розмірі 1129 грн. 05 коп. та середнього заробітку за час затримки виплати у розмірі 44153 грн. 24 коп. слід відмовити. Оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 131,71 грн.

Outcome: partial