Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

05.01.2021 року [PERSON] , в особі представника адвоката Попової К.Р., звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що з 03.07.1987 року до 31.01.2020 року позивач перебувала у трудових стосунках із ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», де з 03.07.1987 року по 24.09.1989 року працювала машиністом крану металургійного виробництва в цеху холодного прокату №1; з 24.09.1989 року по 06.04.2012 року машиністом крана металургійного виробництва на гарячих дільницях робіт у мартенівському цеху; з 06.04.2012 року по 31.01.2020 року працювала машиністом крана металургійного виробництва мартенівського цеху підприємства. Загальний стаж роботи на підприємстві складає понад 32 років. Відповідно до медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Наукового дослідного інституту промислової медицини від 11.06.2020 року протокол №790, позивачу було встановлено професійні захворювання. За даними інформаційної довідки про умови праці, складеної Головного Управління Держпраці у Запорізькій області від 31.03.2020 року підтверджено працю [PERSON] у шкідливих умовах, що за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, умови та характер праці відноситься до ІІІ класу 3 ступеню відповідно до ГПК № 4137-86. У зв`язку з чим Криворізьким Українським Науково дослідним інститутом промислової медицини встановлено зв`язок захворювання позивача із роботою у шкідливих та небезпечних умовах праці на підприємстві відповідача. Первинним висновком ОМСЕК № 1 від 27.07.2020 року [PERSON] визнано особою з інвалідністю третьої групи з втратою 50% працездатності безстроково. Рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування у профпатолога, пульмонолога, невролога, сімейного лікаря, санаторно-курортне лікування за наявності ф.070/у. Відповідно до Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.07.2020 року, складеного Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області причинами виникнення професійного захворювання визначено наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва мартенівського цеха ПАТ «Запоріжсталь» [PERSON] наступних шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу: вуглецю оксид 9,7-15,0 мг/м3 при ГДК-20,0 мг/м3 (тривалість дії 92,7% робочого часу), заліза оксид 7,43-18,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3, кремнію діоксин кристалічний з вмістом у пилу 2-10% -14,51-44,37 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3 ; вібрація загальна 99,2-106,0 дБ при ГДР 101 дБ; шум 81.4-91.0 Дб «А» при ГДР при ГДР 80 Дб (А), температура повітря (літній період) 35,5-40,4С при ГДР18-27С; Інфрачервоного випромінювання 740-1436 Вт/м2 при ГДР = 140 Вт/м2,кл.3.1; важкості праці кл.3.2; робоча поза незручна 56.5-68.8% зміни, кл.3.2. Також, представник позивача зазначила про те, що професійне захворювання спричиняє [PERSON] як фізичну біль та і моральні страждання, оскільки і біль і страждання є невід`ємні один від одного. Моральна шкода, завдана [PERSON] внаслідок професійного захворювання є сукупністю тих моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані такими психотравмуючими чинниками як фізичні страждання, пов`язані з перенесенням сильного та виснажливого фізичного болю, якого позивач вже ніколи не зможе позбутися, моральні переживання за подальший стан свого здоров`я, душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям приниження, оскільки її визнано особою з інвалідністю, переживання, пов`язані з пережитим відчуттям незадоволеності, оскільки позивач в повній мірі не може розпоряджатися своїм часом, а вимушена проходити тривалий курс лікування; приймати ліки пожиттєво; переживання, пов`язані з обмеженнями у можливості виконувати звичайні повсякденні обов`язки, приділяти необхідну увагу сім`ї, виконувати елементарну роботу у побуті. Позивач постійно страждає на задуху, біль у суглобах, погіршення слуху. Періодичне лікування дає лише незначне покращення в загальному стані, проте больовий синдром, статико-динамічні порушення та нейросудинні і нейродтстрафічні зберігаються не дивлячись на лікування. З урахуванням зазначеного та враховуючи те, що зазначені моральні переживання та страждання є наслідком винної поведінки відповідача, який не забезпечив позивачу належних умов праці, представник позивача просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь [PERSON] моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 200\~000,00 гривень. Ухвалою судді від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. 22.01.2021 року до суду від ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено про те, що позивачем не доведено наявність причинного зв`язку між спричиненою їй моральною шкодою та діями або бездіяльністю відповідача. Так, при прийомі на роботу позивач була обізнана про наявність шкідливих факторів на її робочому місці та добровільно без примусу погодилась виконувати доручену їй роботу. При цьому за час роботи на підприємстві позивач кожного року проходила обов`язковий періодичний медичний огляд, що підтверджено медичними довідками від 05.03.2013 року, 14.01.2014 року, 11.03.2015 року, 07.03.2016 року, 28.02.2017 року, 21.03.2018 року, 21.03.2019 року. Згідно зазначених медичних довідок позивач була визнана придатною для роботи за професією машиніст крана. Жодної інформації, щодо виявлення початкових стадій професійних захворювань, довідки не містять, відсутні рекомендації відносно позивача про необхідність проходження додаткових обстежень або лікування. Під час проходження медичного огляду будь-яких скарг на стан здоров`я позивач не висловлювала, про невідповідність результатів медичних висновків стану її здоров`я не повідомляла. Позивач добровільно приступила до виконання трудових обов`язки, від дорученої роботи не відмовлялась, про те, що при виконанні роботи створювалася виробнича ситуація небезпечна для її життя або здоров`я адміністрацію відповідача не повідомляла. Крім того, позивач в процесі трудової діяльності забезпечувалася санітарно-побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту, відповідно до галузевих норм, молоком. В свою чергу, згідно з медичним висновком доданим позивачем до позовної заяви вбачається, що остання хворіє починаючи з 2007 року, багаторазово зверталась за медичною допомогою з приводу цих захворювань, проте під час проходження періодичних медичних оглядів позивач про наявність ознак початкової стадії професійного захворювання не повідомляла. Тобто, наведе свідчить про те, що позивач свідомо приховувала наявність ознак початкової стадії професійного захворювання, що згодом призвело до втрати нею працездатності. Зазначає, що позивачу призначено пенсію у 2008 році на пільгових умовах у зв`язку з наявністю відповідного стажу роботи за «Списком №1, та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», проте позивач продовжувала свідомо працювати понад установлений період в шкідливих умовах. Крім цього, позивачем в позовній заяві про наявність моральних страждань зазначено лише загальні фрази та жодним чином не зазначено, які саме дії чи бездіяльність відповідача призвели до її моральних страждань та не надано жодного належного доказу отримання моральної шкоди, спричиненої саме діями, бездіяльністю відповідача. Крім того, визначений позивачем розмір моральної шкоди не має належного обґрунтування з чого конкретно виходив позивач визначаючи таку суму. Посилаючись на зазначені обставини, відповідач вважає позовну заява необґрунтованою та безпідставною, а позовні вимоги, з урахуванням фактичних обставин справи такими, що не підлягають задоволенню. Разом з цим, зазначено, що у разі задоволення позовних вимог позивача у розмірі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної зарплати, зазначити про стягнення з відповідача коштів з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військовий збір. 02 лютого 2021 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, подана представником позивача адвокатом Поповою К.Р. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2021 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Попової К.Р. про уточнення позовних вимог у справі за позовом [PERSON] в особі представника адвокат Попова Катерини Романівни до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання повернуто заявнику без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути моральну шкоду без врахування податків та інших обов`язкових платежів, що підлягають утриманню відповідно до закону. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив залишити позовну заяву без задоволення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.07.1987 року до 23.09.1989 року працювала в цеху холодного прокату №1 ПАТ «Запоріжсталь», машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду залізничного цеху Запорізького металургійного комбінату "Запоріжсталь", з 24.09.1989 року по 05.04.2012 року працювала в мартенівському цеху, дільниця розливу сталі, машиністом крана металургійного виробництва на гарячих дільницях робіт 3 розряду; з 06.04.2012 року по 31.01.2020 року мартенівський цех машиніст крана металургійного виробництва 3 розряду та була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується наказом (розпорядженням) №1167 про прийом на роботу від 01.07.1987 та наказом (розпорядженням) №59 про припинення трудового договору від 31.01.2020 року (а.с.46-47). За даними інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) Головного Управління Держпраці у Запорізькій області від 31.03.2020 р. під час роботи машиністом крана металургійного виробництва на [PERSON] впливали шкідливі фактори 89-92% тривалості зміни, інфрачервоного випромінювання 57-77% тривалості зміни (а.с.20-22). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11.06.2020 року № 790 позивачу встановлені наступні захворювання професійного характеру:\~хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії.), група В. ЛН - другого ступеня; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з помірно вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з порушенням трофіки костей, у поєднанні з радикулопатією попереково-крижовою L5-S1 та шийною С5-С6 білатерально з вираженими статико динамічними порушеннями, м`язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ першого-другого ступеня), деформуючого артрозу ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) та колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, двобічного коксартрозу (ПФ першого другого ступеня), стійкий больовий синдром; нейросенсорна приглухуватість першого-другого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с.18). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 08.07.2020 року, затвердженого 10.07.2020 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, встановлено, що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь», неякісного проведення медичного огляду в частині не проведення аудіометрії та відсутності правових підстав на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження хворим періодичних медичних оглядів. Відповідно до п.18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), затвердженого 10.07.2020 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, причиною виникнення у позивача хронічного професійного захворювання є наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва мартенівського цеха ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів: вуглецю оксид 9.7-15.0 мг/м3 при ГДК-20.0 мг/м3; заліза оксид 7.43-18.6 мг/м3 при ГДК 6.0 мг/м3, кремнію діоксин кристалічний з вмістом у пилу 2-10% -14.51-44.37 мг/м3 при ГДК 4.0 мг/м3 ; загальна вібрація 99.2-106.0 дБ при ГДР 101 дБ; шум 81.4-91.0 дБ «А» при ГДР 80 дБ «А», температура повітря (літо) 35.4-40.40С при ГДР18-270С (а.с.11-14). Згідно з медичними довідками про проходження періодичного медичного огляду за 2013-2019р. [PERSON] визнана придатною для роботи за професією машиніст крана ПАТ «Запоріжсталь» (а.с.48-51). Згідно з висновком МСЕК від 27.07.2020р. позивачу [PERSON] встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково, ступінь втрати професійної працездатності - 50 %, протипоказана тяжка фізична праця, стато-динамічні навантаження, рекомендовано «Д» нагляд у профпатолога, пульмонолога, сімейного лікаря, невролога, лора, стаціональне лікування 1-2 рази на рік, санаторно-курортне лікуванні при наявності Ф-070/у (а.с.9-10). Відповідно до ст. 43 Конституції України\~ \~кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частино першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці»\~передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. У п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Посилання відповідача на те, що [PERSON] при прийомі на роботу була попереджена про можливість впливу шкідливих факторів, самостійно та за власним бажанням прийняла рішення про необхідність працювати саме на такій посаді, на думку суду, не знімають відповідальності з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за незабезпечення максимально безпечних умов праці та не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди. При цьому суд не може взяти до уваги посилання відповідача на ту обставину, що позивач самостійно з власної ініціативи продовжувала довгий час працювати у важких умовах праці, тим самим з власної ініціативи допускала погіршення свого здоров`я, оскільки це не звільняє роботодавця від виконання ним обов`язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», зазнала професійного захворювання із встановленням третьої групи інвалідності із втратою професійної працездатності ступенем 50%, що на думку суду свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв`язку з порушенням життєвих зв`язків, постійним фізичним болем, наявністю потреби у лікуванні, незручністю та дискомфортом, що стали наслідком професійного захворювання, яке викликає моральні страждання, внаслідок неможливості виконувати певний фізичний труд вона позбавлена в повній мірі реалізувати право на труд, і все це вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України. Згідно зі ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано тяжкість і характер завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступінь втрати її професійної працездатності, який складає 50%, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, рівень фізичного болю під час її заподіяння, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд приходить до висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди [PERSON] та достатньою сатисфакцією завданих їй моральних страждань є 40\~000,00 гривень. З урахуванням того, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача підлягає оподаткуванню, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода у розмірі 40 000 гривень без урахування податків та інших обов`язкових платежів, що підлягають утриманню відповідно до закону. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави підлягає\~стягненню судовий\~збір пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~ 400\~грн.\~ (20% задоволених позовних вимог).

Outcome: partial