Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

21.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини усіх доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23-х років. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.02.2018 року ухвалено зменшити розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12.02.2002 року та стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , на користь [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.Позивач продовжує навчання та є студентом 2-у курсу стоматологічного факультету ПВНЗ «Київського медичного університету». Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримує в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його участі, позовні вимоги визнає частково та просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/8 частини усіх доходів щомісячно. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст. 211 ЦПК України. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 28) Згідно копії свідоцтва про зміну імені, серія [NUMBER] , виданого 29.06.2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зазначено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . (а.с. 25) На підставі копії свідоцтва про зміну імені, серія [NUMBER] , виданого 26.07.2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на [PERSON] . (а.с. 27) Зі змісту копії довідки виданої ПВНЗ «Київського медичного університету»№ 397 від 04.09.2019 року та Договору № 15-2-19ст про надання освітніх послуг від 27.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] , є студентом 2-у курсу стоматологічного факультету ПВНЗ «Київського медичного університету», на контрактній основі, з терміном навчання до 30.06.2023 року. (а.с. 31-35) Рішенням Богунського прайонного суду м. Житомира від 02.02.2018 року зменшено розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12.02.2002 року та стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , на користь [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 39-40) Крім того, рішеннямБогунського прайонного суду м. Житомира від 02.02.2018 року встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 01.08.2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2017 року і до [INFO] , тобто до досягнення [PERSON] , повноліття, починаючи з 15.05.2023 року в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до 21.08.2031 року, тобто до досягнення [PERSON] повноліття, а починаючи з 22.08.2031 року в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до 20.12.2033 року, тобто до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 39-40). Відповідач є батьком дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, працює, матеріально забезпечений, інших утримувачів немає. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв`язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов`язаною з навчанням. Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до положення статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. А тому враховуючи вищевикладені обставини по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з урахуванням позовних вимог позивача та в сукупності оцінених судом доказів. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнений при зверненні до суду від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи наведене та

Outcome: partial