Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення з нього заборгованості по виплаті аліментів на утримання сина [PERSON] (по тексту - [PERSON] ) у розмірі 86 598, 24 грн. та неустойки (пені) за прострочення аліментів, що складає 300 769, 85 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так за покликанням позивача, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який в подальшому був розірваний на підставі рішення суду. Зазначає, що від спільного з відповідачем шлюбу має сина [PERSON] [INFO] , який являється інвалідом до 18 років. Вказує, що з відповідачем будь-які стосунки припинені, однак з нього на підставі судового рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.01.2018 року щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Як акцентує увагу позивач починаючи з жовтня 2017 року по жовтень 2019 року [PERSON] аліменти на утримання дитини не сплачував, у зв`язку з чим станом на 31.10.2019 року утворилася заборгованість у сумі 86598, 24 грн. З покликанням на приписи ст. 141, 155, 179, 180 СК України, п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вважає наявними підстави для стягнення з відповідача як неустойки (пені) за прострочення аліментів, що складає 300 769, 85 грн., так і самої заборгованості по аліментах в розмірі 86 598, 24 грн. У судове засідання 03.08.2020 року позивач не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася в установленому процесуальному порядку. Разом з тим, позивачем подавалася письмова заява щодо можливості розгляду справи без її участі на підставі наявних матеріалів справи з покликанням на можливість заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, відзиву та клопотань, пов`язаних з судовим розглядом не подавав. У відповідності до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог судом враховано наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.10.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.12.2017 року був розірваний, що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] та копією рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.12.2017 року по справі №675/2135/17, яке набрало законної сили 02.02.2017 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] , який згідно довідки Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 15.11.2019 року №1503 зареєстрований за місце проживання своєї матері - позивача [PERSON] . Згідно матеріалів справи встановлено, що Ізяславський районний суд Хмельницької області видав позивачу судовий наказ від 15.01.2018 року по справі №675/2134/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.10.2017 року і до повноліття дитини. У відповідності до даних довідки-розрахунку Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 03.06.2019 року №55665042/12 констатовано, що саме в ньому на виконанні перебуває виконавче провадження щодо стягнення аліментів з [PERSON] на підставі судового наказу, що зазначений вище та наявність заборгованості станом на 31.05.2019 року в розмірі 66886, 99 грн. Крім того згідно відомостей такого розрахунку вбачається, що боржник [PERSON] починаючи з 30.10.2017 року не вносив будь-яких сум на погашення заборгованості, що виникла. Інша довідка Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 03.06.2019 року №55665042/12 засвідчує неотримання [PERSON] аліментів у період з 01.12.2018 року по 31.05.2019 року згідно судового наказу від 15.01.2018 року по справі №675/2134/17. Наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 31.05.2019 року в розмірі 66886, 99 грн. підтверджується також і довідкою Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 04.06.2019 року. Крім того судом встановлено, що заборгованість відповідача по аліментах, що підлягають стягненню на підставі судового наказу від 15.01.2018 року по справі №675/2134/17 станом на 01.11.2019 року складає 86598, 24 грн., що об`єктивно підтверджується довідкою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07.11.2019 року. Згідно розрахунку неустойки, обрахованого позивачем, за період з жовтня 2017 року по жовтень 2019 року сума пені за прострочення сплати аліментів склала 300 769, 85 грн. Згідно зі ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду з цього питання, яку виклала у постанові від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), відповідно до якої «… розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення аліментів, що складає 300 769, 85 грн. позивач врахувала таку правову позицію Великої Палати Верховного Суду частково, так як заявлена нею сума перевищує 100 відсотків заборгованості. За таких обставин і міркувань суд, хоча і приймає до уваги розрахунок пені, що обчислений позивачем, однак в силу ч. 1 ст. 196 СК України вказує, що до стягнення підлягає розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з 30.10.2017 року по 31.10.2019 року включно, що складає 86598, 24 грн., так як її розмір не може становити більше 100 відсотків заборгованості. При цьому суд зазначає і те, що незважаючи на заявлену позивачем в позові суму розміру неустойки (пені), в представленому нею розрахунку визначено, що такий розмір відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України має становити 86 598, 24 грн. За правилами ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не залежить від матеріального та сімейного стану боржника, проте її розмір може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів з приводу матеріального та сімейного стану платника аліментів, підстав для зменшення судом розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не має. У частині заявленої позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 86 598, 24 грн., суд знаходить відмовити з наступних підстав. Так, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. З довідки-розрахунку старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07.11.2019 року слідує, що заборгованість [PERSON] по аліментах, які стягуються на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.10.2017 року і до повноліття дитини, станом на 01.11.2019 року складає 86598, 24 грн. Вказана обставина свідчить, що спору щодо розміру заборгованості стягуваних аліментів між сторонами не має. Таким чином повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання судового наказу від 15.01.2018 року по справі №675/2134/17 про стягнення аліментів, недопустиме. Як визначає ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, частина шоста вказаної статті чітко регламентує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тим самим, з огляду на зазначене вище, предмет та підстави позову, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 86598, 24 грн., в задоволені решти позовних вимог слід відмовити. Враховуючи відмову в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по виплаті аліментів, за якою позивачем сплачено судовий збір та часткове задоволення вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, по якій остання звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, то в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України наявні підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у сумі 768 гривень 84 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial