Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання у володіння, та визначення порядку користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], а саме просить суд виділити їй в користування кімнату № 4. Мотивуючи тим, що їй належить 5/8 частин двокімнатної квартири [ADDRESS]. Загальна площа квартири - 44,9 кв.метри, житлова площа - 28,3 кв.метри, нежитлова площа квартири складає 16,6 кв.м. 3/8 даної частки квартири належить [PERSON]. Таким чином, дана квартира є їх спільною частковою власністю без виділення часток в натурі. Її сім'я складається із трьох чоловік - вона, її чоловік, та син. Іншого власного житла у неї немає. Вони зробили ремонт у зазначеній квартирі, крім кімнати № 5. На даний час вони проживають у кімнаті № 4 площею 17,3 квадратних метри, що майже відповідає її частці житловій площі. Ремонт у кімнаті № 4, кухні, коридорі, санвузлі вона почала робити у 2013 році - ще до того, як відповідачка отримала у власність 3/8 частки квартири. Відповідачка має власне житло. Квартира розташована на 4-у поверсі п'ятиповерхового будинку і є неподільною річчю. [PERSON] має намір оселитися у квартирі без визначення приміщення. Тобто, вона вважає, що розмістить свої речі будь-де і буде користуватися будь-яким приміщенням. Це порушить її конституційні права на житло, володіння та користування власністю. [PERSON] просто хоче вижити її з даної житлової площі не маючи при цьому потреби у житлі. Згоди на спільне володіння та користування житловим приміщенням вони не досягли. Вона пропонувала [PERSON] компенсувати вартість її частки квартири за експертною оцінкою, але остання не погоджується. До початку розгляду справи по суті [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] і просить суд зобов'язати відповідачку не чинити їй перешкод в реалізації права співвласника квартири [ADDRESS], усунути перешкоди у здійсненні її права користування даною квартирою шляхом зобов'язання відповідачки надати їй ключі від вхідних дверей квартири, та вселення її у вказану квартиру. Просить встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS], а саме: виділити їй у користування та володіння кімнату № 5, згідно технічного паспорту, загальною площею 11,0 квадратних метрів, виділити у володіння та користування [PERSON] кімнату № 4, згідно технічного паспорту, площею 17,3 квадратних метри, балкон (терасу) площею 1,1 кв.м., що знаходиться в кімнаті № 5, та комору площею 2,0 кв.м. № 6 згідно технічного паспорту, а коридор площею 4,8 кв.м., кухню площею 5,9 кв.м., ванну кімнату, туалет площею 2,8 кв.м. залишити у спільному користуванні. Мотивуючи тим, що вона є власником 3/8 часток квартири [ADDRESS]. Співвласником вказаної квартири також є [PERSON], якій на праві власності належить 5/8 частин вказаної вище квартири. З моменту набуття права власності на вказану частку даної квартири і до цього часу вона не може реалізувати своє право власності, тобто володіти, користуватися та розпоряджатися вказаною часткою, оскільки інший співвласник квартири, а саме: відповідачка [PERSON] чинить їй в цьому перешкоди. Так, відповідачка самовільно змінила замки на вхідних дверях, та не впускає її до спірної квартири. Оскільки, вона знаю місце роботи відповідачки, то в цей же день разом із [PERSON] відвідала відповідачку і попросила у останньої надати їй ключа від вхідних дверей у квартиру, або надати ключ для виготовлення дублікату ключа. Натомість [PERSON] у грубій формі заявила, що ключа не дасть, а в квартиру вона буду «входити через вікно четвертого поверху» і взагалі користуватися належною їй часткою в спірній квартирі зможе лише на підставі рішення суду. Відповідачка чітко знає, що вона є співвласником вказаної квартири, та володіє 3/8 часток у спірній квартирі, оскільки вона в присутності свідків надавала їй для огляду копію правовстановлюючих документів на її частку у спірній квартирі. Зважаючи на те, що 23.03.2014 року вона не змогла потрапити до спірної квартири, та отримати ключі від вхідних дверей вказаної квартири, то звернулася до міліції із відповідною заявою щодо неправомірних дій відповідачки. Спірна квартира, розташована в багатоквартирному будинку на 4 поверсі і не може бути поділена в натурі шляхом обладнання в окремі ізольовані квартири, а тому заявлено вимогу про встановлення порядку користування квартирою, оскільки згоди між ними щодо порядку користування спільним житлом не досягнуто. Ухвалою суду від 20.10.2014 року дані позовні заяви об"єднанні в одне провадження. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в задоволенні вимог зустрічного позову просить відмовити за безпідставністю. У відкритому судовому засіданні відповідачка [PERSON] вимоги позову визнала частково, і зазначила, що якщо суд виділить їй в користування кімнату № 5, то вона не проти, що відповідачці виділили в користування кімнату № 4. Вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про надання у володіння та визначення порядку користування житловим приміщенням, та про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зобов"язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, вселення в квартиру, та встановлення порядку користування житловим приміщенням, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] підставі договору дарування ВТВ № 502234 р. №1704 /14.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON], належить 5/8 частин двокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав(а.с.5). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2014 року 3/8 частки квартири на підставі договору дарування належить [PERSON](а.с.6). Вказана квартира є двокімнатною, загальна її площа становить 44,9 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м., та складається з двох кімнат площею 17,3 кв.м., та 11 кв. м., кухні площею 5,9 кв.м., вбиральні (поєднаної) площею 2,8 кв.м., коридору площею 4,8 кв.м., кладової площею 2,0 кв.м., обладнана балконом площею 1,1 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру(а.с. 7-8). Відповідно до частини першої статті 356 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON]. Згідно з частинами першою та третьою статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Тобто [PERSON] має право на надання їй у володіння та користування тієї частини квартири [ADDRESS] в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності. Разом з цим, таке ж право має і [PERSON]. [PERSON] просить виділити їй у користування кімнату площею 11,0 кв. м., а [PERSON] просить виділити їй в користування - іншу кімнату, тобто кімнату площею 17,3 кв. м.. Однак, як вбачається з технічного паспорту на спірну квартиру - кімната площею 17,3 кв.м. є прохідною до кімнати площею 11,0 кв.м., тобто користування кімнатою площею 11,0 кв.м. є неможливим без користування кімнатою площею 17,3 кв.м, оскільки потрапити до кімнати площею 11,0 кв.м. можна лише через прохідну кімнату площею 17,3 кв.м., іншого входу в кімнату площею 11, 0 кв.м. немає(а.с.7-8). Таким чином, у користування [PERSON] кімнати площею 17,3 кв.м., та виділення у користування [PERSON] кімнати площею 11,0 кв.м. даної квартири, призведе до порушення права користування [PERSON] кімнатою площею 17.3 кв.м, оскільки зазначеною кімнатою буде також користуватись і [PERSON].(щоб реалізувати своє право користування кімнатою площею 11,0 кв.м). А [PERSON] категорично заперечує проти користування [PERSON] кімнатою 17.3, для проходження у кімнату 11.0 кв.м., що в заяві зазначив її представник [PERSON]. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" № 7 від 4 жовтня 1991 року, з наступними змінами та доповненнями, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом(квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями( квартирами, кімнатами) такого будинку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виділення у користування [PERSON] кімнати площею 17,3 кв.м., та [PERSON] кімнати площею 11,0 кв.м. у квартирі [ADDRESS], не відповідатиме наведеним раніше положенням статті 41 Конституції України та статті 358 Цивільного кодексу України, та призведе до порушення права власності(в частині права користування) [PERSON], та [PERSON], а тому у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про надання у володіння та визначення порядку користування житловим приміщенням, та в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] частині вимоги про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] необхідно відмовити. Що стосується позовних вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не чинити їй перешкод в реалізації права співвласника квартири [ADDRESS], та усунення перешкоди у здійсненні її права користування квартирою [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідачки надати їй ключі від вхідних дверей квартири, та вселення її у вказану квартиру, то на думку суду, дані позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначалось вище, частиною першою статті 358 Цивільного кодексу України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Так, в судовому засіданні було встановлено, що з моменту набуття [PERSON] права власності на вказану частку квартири [ADDRESS] і до цього часу вона не може реалізувати своє право власності, тобто володіти, користуватися та розпоряджатися вказаною часткою, оскільки інший співвласник квартири, а саме: відповідачка [PERSON] чинить їй в цьому перешкоди. Так, [PERSON] самовільно змінили замки на вхідних дверях, та не впускає її до спірної квартири, даний факт підтверджується відповідю на заяву [PERSON] від 03.04.2014 року за № 1685 Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області, копією протоколом прийняття заяви [PERSON] від 24.03.2014 року до відповідного відділення міліції, та копією висновку за результатами перевірки даної заяви( а.с.32-33). Зокрема, з зазначеного висновку вбачається, що під час перевірки заяви [PERSON] дільничним інспектором міліції [PERSON] пояснила останньому, що «вільний доступ до квартири вона буду мати лише тоді, коли рішенням суду буде встановлено безперешкодне право користування, володіння та розпорядження належною її на праві власності частиною квартири». Слід відмітити, що даний факт в судовому засіданні не заперечував і представник [PERSON]- [PERSON]. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що [PERSON] довела той факт, що [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні належною їй частиною квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині позовних вимог про зобов"язання [PERSON] не чинити перешкод їй в реалізації права співвласника квартири [ADDRESS], а також про усунення перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] шляхом зобов"язання [PERSON] надати їй ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS], та вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] Також суд, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп..

Outcome: partial