Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2012 на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 24.07.2020, актовий запис №877. Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. 14.02.2012 рішенням Святошинського районного суду м. Києва між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2012 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2012 і до його повноліття. Відповідач з 2015 року не сплачував аліменти. Відповідач постійно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не спілкується з ним. Відповідач не займається вихованням, розвитком та матеріальним утриманням сина. Вказує на значне покращення матеріального становища платника аліментів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2020 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву [PERSON] , розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справу передано в моє провадження. Відповідно до ухвали суду від 02.04.2021 прийняти до свого провадження цивільну справу, здійснено перехід розгляду цивільної справи зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.05.2021 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15.07.2021 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі. Повідомив, що батько самоусунувся від виконання своїх обов`язків, не цікавляться життям сина, допомоги не надає, зі святами не вітає, не піклується, не бере участі у його вихованні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надсилав, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. У судовому засіданні 18.10.2021 у якості свідків були допитані [PERSON] , [PERSON] , які вказували, що позивач тривалий час самостійно доглядає, піклується та виховує дитину. З 2017 року відповідач взагалі не цікавиться сином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідача та третьої особи за правилами позовного провадження, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва 24.07.10 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №877 (а.с. 11) Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2012 у справі №2-7106/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.07.2010 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №877, розірвано (а.с. 8). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2012 у справі №2608/7104/12 ухвалено стягнути із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2012 року і до його повноліття (а.с. 13-14). Постановою старшого державного виконавця Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Гармаш Т.В. від 14.06.2016 прийнято до виконання виконавчого провадження №48027560 з примусового виконання виконавчий лист №2608/7104/12 від 29.10.2012 (а.с. 17-18). Відповідно до довідки-розрахунку Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області №608/14.9-35 від 31.01.2018 розмір нарахованих та сплачених аліментів [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2608/7104/12 від 29.10.2012 становить 0,00 грн. Враховуючи вищевикладене, заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.01.2018 складає 31 613,00 грн. (а.с. 21-22) Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації №557 від 15.08.2019 затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві адміністрації про підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , розом із матір`ю, гр. [PERSON] , для його тимчасового виїзду за межі України (а.с. 19-20) Відповідно до довідки Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №35 від 08.05.2020 [PERSON] навчається в 3-В класі СЗШ №35 Святошинського району м. Києва. Учень навчається в школі з першого класу (2017 р.). За період перебування дитини у школі батько, [PERSON] , не відвідував навчальний заклад, з класним керівником та учителями школи, як у телефонному, так і у письмовому режимі, не спілкувався, на батьківські збори не приходив (а.с. 16). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] гр. [PERSON] разом із малолітнім [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання малолітнього [PERSON] створені належним чином. Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання, про що працівники служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації склали відповідний акт від 05.11.2020. Батько дитини гр. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . У своїх письмових поясненнях до служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради гр. [PERSON] повідомив, що до 2017 року він приймав участь у житті малолітнього сина [PERSON] , але після 2017 з поважних причин він взагалі не приймає участь у вихованні дитини. У телефонній розмові зі спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї гр. [PERSON] повідомив, що він вже не має заперечень стосовно позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №4209 від 25.03.2021, наданого Недригайлівським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за період з 06.07.2015 по 29.03.2021 заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2608/7104/12 від 29.10.2012 про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового віку для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття становить 103 158,81 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач само усунувся від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні та утриманні сина взагалі не приймає, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток сина, що стало підставою для звернення з даним позовом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач вся від виховання сина, стосунків із сином не підтримує, не піклується як батько про свою дитину, не цікавиться станом його здоров`я, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток сина, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток сина не надає, не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач вихованням сина не займається, необхідних умов для розвитку сина не надає, долею та здоров`ям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, наміру приймати участь у житті дітей не виявляє, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з останніми змінами), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із висновком Святошинської районної в місті Києві державної про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. В судовому засіданні наданими позивачем документами достеменно встановлено, що відповідач, маючи об`єктивну можливість брати участь у вихованні своєї дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків. На спростування доказів позивача відповідачем, який, знаючи про розгляд даної справи, не надано жодного доказу. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до сина з боку батька, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням сина та матеріально забезпечувати сина, спілкуватися за ним, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів слід зазначити про наступне. Як встановлено вище судом рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2012 у справі №2608/7104/12 ухвалено стягнути із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2012 року і до його повноліття. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Слід зазначити, що позивач у своїх позовних вимогах стверджує про те, що підставою збільшення розміру аліментів є збільшення рівня доходів відповідача, водночас, жодного доказу на зміну рівня доходів до позову не додано. Жодних клопотань про витребування доказів позивачем не подавалось. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували покращення матеріального становища відповідача, позивачем не надано. Відтак, матеріалами справи не доведено, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів змінилися обставини, які у відповідності до ст.192 СК України дають підстави до зміни аліментів, стягнутих рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2012. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155,157,164,166, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial