Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, який в послідуючому уточнили. В обґрунтування своїх вимог позивачі послалися на те, що їм на підставі договору купівлі-продажу серії ВАК № 652544 від 28.05.2003 року, завіреним приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке є їхньою спільною сумісною власністю . Після придбання вказаного домоволодіння вони та відповідач зареєструвались у будинку та почали проживати, що підтверджується відповідними реєстраційними відмітками в паспортах. Відповідач по справі доводиться [PERSON] колишнім чоловіком. Шлюбні відносини з ним не склались, [PERSON], забравши усі свої речі переїхав проживати до іншої жінки, але з реєстраційного обліку не знявся. По теперішній час відповідач продовжує залишатися зареєстрованими в зазначеному будинку, у зв'язку із чим на нього нараховуються комунальні платежі. Всі обов'язки по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг змушені сплачувати позивачі самостійно, що завдає їм зайвих фінансових витрат, тому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. У судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач заперечень проти позову не надав (а.с.100-102,104-107,112-117 - повідомлення). Позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивачів [PERSON] до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на позові наполягають, третя особа Довгинцівський відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заперечень до суду не надали (а.с. 32, 108,111,118- заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу серії ВАК № 652544 від 28.05.2003 року належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яке на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно є їхньою спільною сумісною власністю.( а.с.9 - копія договору купівлі-продажу, а.с.11 - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 12 - копія рішення). В спірному домоволодіні зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], але фактично відповідач з 2011 року в даному будинку не проживає ( а.с. 119 - довідка, а.с.120-121 акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] обрав інше місце проживання для себе, з 2011 року проживає за адресою: [ADDRESS], заперечень проти вимог позивача не надав, тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ньому без поважної причини понад одного року. Відповідно до п.4. постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання" від 16.01.2003 року № 35 (із змінами і доповненнями), реєстрацію фізичних осіб здійснюють територіальні підрозділи, а у випадку необхідності територіальні органи Державного департаменту у справах громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб (далі уповноважені органи), шляхом внесення адресно-довідкових картотек, з можливістю їх автоматизованої обробки. Згідно з п.14 вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України, зняття з реєстраційного обліку здійснюється уповноваженими органами, на підставі заяви фізичної особи та рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial