Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

08.11.2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визначення часток в спільному сумісному майні (квартирі), про визнання спадкоємцем першої черги за законом, про встановлення факту прийняття спадщини за померлим, про визнання права власності у порядку спадкування, про визнання права власності на нерухоме майно (квартиру). Під час розгляду вищевказаної цивільної справи суду стало відомо про наявність у іншого судді Київського районного суду м.Одеси іншої цивільної справи №520/17798/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора «Про визначення часток в спільному сумісному майні (квартирі), про визнання спадкоємцем першої черги за законом, про встановлення факту прийняття спадщини за померлим, про визнання права власності у порядку спадкування, про визнання права власності на нерухоме майно (квартиру). Ухвалою суду від 17.02.2014 року вищевказані справи було об'єднано в одне провадження. Свої позовні вимоги первісні позивачі обґрунтовували тим, що 17 вересня 1962 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 2904. 12 серпня 1993 року згідно розпорядження органу приватизації було передано в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. В той же день, на підставі вказаного розпорядження видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру. [INFO] року [PERSON] помер. Смерть [PERSON] зареєстрована Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1515 (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 13.02.2008 р.). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належної йому частці у вказаній квартирі. За житгя спадкодавець [PERSON] заповіту не склав. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] стала його жінка [PERSON] Остання звернулась 21 лютого 2008 року до третьої Одеської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] 27 лютого 2008 року Третя одеська державна нотаріальна контора надала відповідь на заяву [PERSON] про те, що спадкоємець повинен для прийняття спадщини надати встановлений перелік документів. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не змогла, так як [INFO] року померла. Смерть [PERSON] зареєстрована першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий лис № 2062 (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 01.03.2008 р.). [PERSON] залишила заповіт від 19 лютого 2008 року, відповідно до якого квартиру [ADDRESS], заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному. Грошові внески в Ощадному банку та в будь-яких інших комерційних банках, внески в КС "Україна" з нарахованими на них відсотками, індексаціями та компенсаційними виплатами заповіла [PERSON]. [PERSON] як спадкоємець за заповітом [PERSON], неодноразово звертався з заявою про прийняття спадщини до третьої Одеської державної нотаріальної контори. В рудні 2009 року він отримав письмову відповідь в якій зазначено, що на ім'я [PERSON] та [PERSON] не зазначені частки. Виділення часток в спільній сумісній власності не здійснено за життя останніх, тому видача свідоцтва про право на спадщину, без виділення часток, не можлива. [PERSON] як спадкоємець за заповітом [PERSON] також звернувся з заявою про прийняття спадщини до Третьої Одеської державної нотаріальної контори. З письмової відповіді на його заяву, [PERSON] роз'ясненно, що на ім'я [PERSON] та [PERSON] не зазначені частки, які належать кожному з них. Виділення часток в спільній сумісній власності не здійсненно за життя останніх, тому видача свідоцтва про право на спадщину, без виділення часток, неможлива. Інший спадкоємець за заповітом, [PERSON], у встановлений законом строк не виявила наміру прийняти спадщину, проте володіє та користується спірною квартирою, чим порушує наші права як спадкоємців. Отже, позивачі звертаються до суду з вимогами про визначення часток в спільному сумісному квартирі, про визнання померлої [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом, про встановлення факту прийняття нею спадщини за померлим [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування, про визнання права власності на нерухоме майно (квартиру). Позивач за зустрічним позовом також вказував на дані факти, однак просив окрім вищевказаного встановити право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач [PERSON] з'явився, просив первісний та зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] . з'явився, просив первісний та зустрічний позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] з'явився, просив первісний та зустрічний позов задовольнити. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає що первісний і зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, частиною 3 статті 370 Кодексу передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 364 Кодексу. Тобто, в порядку, передбаченому для виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають значення. У разі поділу майна між співласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 1-3 ст. 372 ЦК). При цьому, договори про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та поділ нерухомого майна, що є у спільній власності, укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню. На цей час таке виділення (визначення) не може бути зроблено, у зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] померли. Враховуючи те, що між співвласниками спірної квартири не було встановлено домовленості щодо розміру часток, суд виходячи із рівності часток кожного співвласника вважає можливим визначити частку за кожним померлим у розмірі ?. Позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягає, оскільки, суд враховує, що даним рішенням визначаються розміри часток померлих у праві спільної сумісної власності на квартиру, а тому у разі набрання цим рішенням законної сили не позбавлено можливості звернутися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори та оформити свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку, адже єдиною підставою для відмови нотаріуса в оформленні свідоцтва була лише невизначеність розміру цієї частки. Також, вимога про визнання права власності за [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки остання є померлою. Визнавати померлу [PERSON] спадкоємцем першої черги за померлим [PERSON] також є недоцільним та вимога є необгрунтованою, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Враховуючи викладене, вбчається, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за померлим [PERSON] Визнання ж права власності на спадкове майно не підлягає задоволенню, оскільки передбачено відповідний порядок оформлення спадщини шляхом звернення до нотаріуса та отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial