Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , вказуючи, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Сторони жили разом до 06.04.2019 року, однак, 06.04.2019 року [PERSON] самовільно та без згоди [PERSON] забрав дитину та перевіз її до квартири своїх батьків, а в подальшому відмовив позивачеві повернути дитину, а рівно і перешкоджав у участі [PERSON] у вихованні дитини. Позивач вказувала, що має власне житло, в якому створені належні умови для життя дитині, відповідну освіту, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому просила визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , а також відібрати [PERSON] від [PERSON] та повернути її матері [PERSON] . Ухвалою суду від 14.06.2019 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю положенням ст. 175, 177 ЦПК України, а також несплатою судового збору у відповідності до кількості заявлених позовних вимог. 01.07.2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій залишено вимогу про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 06.08.2019 року провадження у справі відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 16.08.2019 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій [PERSON] просив визначити місце проживання [PERSON] разом із батьком, а також стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також кошти на своє утримання в розмірі 1/6 частки віх видів доходу [PERSON] до досягнення [PERSON] трирічного віку. 09.12.2019 року [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 13.12.2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та коштів на утримання прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Цією ж ухвалою вирішені клопотання сторін, закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду в закритому судовому засіданні. Також судом вирішувались клопотання сторін про витребування доказів, по виклик свідків, про поновлення процесуальних строків, про долучення додаткових доказів та інші. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] позовні вимоги за своїм позовом підтримала, проти зустрічного позову заперечувала. По суті пояснила, що з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах, протягом знайомства [PERSON] поводився неадекватно, виявляв агресію. Коли [PERSON] завагітніла, [PERSON] бажання стати батьком не виявляв, зацікавився майбутньою дитиною лише на останньому триместрі вагітності. Коли народилась [PERSON] , то спочатку [PERSON] з донькою проживали з батьками [PERSON] , а потім у квартирі позивачки. З лютого по травень 2019 року [PERSON] робила у квартирі ремонт, зокрема здійснювався ремонт лоджії. У квітні 2019 року під приводом необхідності робити дитині масаж та проживання відповідного спеціаліста поблизу житла [PERSON] останній забрав дитину до своїх батьків та з того часу відмовляється повернути доньку [PERSON] . Позивач наполягала, що у належній їй квартирі, де вона проживає сама, створені для дитини належні умови для проживання, вона бажає займатись вихованням дитини, у зв`язку з чим просить визначити місце проживання [PERSON] разом із нею. З приводу виплати [PERSON] їй коштів [PERSON] пояснила, що [PERSON] без розписок позичив у неї 7000 гривень, а у її матері 3000 гривень, тож, перераховуючи кошти, повертав позику. Наразі, незважаючи на розпорядження органу опіки про встановлення графіку відвідування доньки [PERSON] перешкоджає їй бачитись із дитиною, не відповідає на дзвінки, не відчиняє дверей у визначений органом опіки час. Останні кілька візитів [PERSON] відмовлялась перебувати у квартирі [PERSON] , адже [PERSON] неодноразово її бив, а виходити на вулицю з дитиною [PERSON] відмовляється. Також [PERSON] вказала, що, на її думку, [PERSON] майже з самого народження дитини планував забрати її від матері, у зв`язку з чим і записував усі розмови, починаючи з пологового будинку. Представники позивача позовні вимоги підтримали на заявлених підставах, вказуючи, що дитина була протиправним шляхом відібрана у матері, [PERSON] створила належні умови для проживання дитини, бажає її виховувати, має відповідну освіту, у зв`язку з чим місце проживання неповнолітньої [PERSON] слід визначити із матір`ю. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав повністю. По суті вимог пояснив, що з [PERSON] знайомий близько 10 років, але підтримувати близькі стосунки вони почали десь наприкінці 2017 року-початку 2018 року. Коли [PERSON] завагітніла, [PERSON] зрадів, оскільки бажав створити родину із позивачкою. Він почав вивчати відповідну літературу з догляду за дітьми та їх розвитку, також намагався зацікавити і [PERSON] , подарувавши їй відповідні книги, але остання їх не читала, відвідувала нічні клуби, палила та вживала алкоголь. Приблизно за три тижні до пологів [PERSON] дізнався про те, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, оскільки до цього часу [PERSON] йому про це не казала. Після виписки з пологового будинку [PERSON] разом із донькою поїхали до батьків [PERSON] , при цьому [PERSON] [PERSON] не пустила та вказала приходити наступного дня к 11.00 годині. Коли 10.01.2019 року [PERSON] прийшов, то [PERSON] повідомила йому, що її чоловік [PERSON] наполягає на негайному оформленні свідоцтва про народження [PERSON] , після чого вони попрямували до органу реєстрації актів цивільного стану та зареєстрували народження [PERSON] . Коли повернулись, то [PERSON] побачив, що дитина не прокидається та зателефонував своїй матері, розповівши про стан дитини, тоді [PERSON] викликала швидку медичну допомогу, яка і забрала [PERSON] у тяжкому стані. На думку [PERSON] погіршення стану здоров`я [PERSON] стало наслідком того, що [PERSON] її не годувала з 09.01.2019 року, тобто ще з моменту виписки з пологового будинку, і, незважаючи на тяжкий стан дитини, не звернулась по медичну допомогу. З 10 по 21 січня 2019 року [PERSON] перебувала у лікарні, при цьому [PERSON] декілька разів на кілька годин залишала дитину, щоб оформити допомогу при народженні дитини, а також вирішити якісь свої інші справи, вимагала платну палату, оскільки їй було незручно перебувати із донькою у палаті під наглядом медперсоналу. З 05.02.2019 року [PERSON] за згодою [PERSON] майже постійно перебувала у [PERSON] , оскільки [PERSON] робила ремонт лоджії у своїй квартирі, витративши на це допомогу при народженні дитини. 12.02.2019 року місце проживання [PERSON] було зареєстроване разом із батьком за згодою матері. Починаючи з січня 2019 року та до травня 2019 року [PERSON] сплачував [PERSON] грошові кошти в сумі приблизно 4500 гривень на місяць, оскільки у [PERSON] була кредитна заборгованість у кількох банках. Грошових коштів він ані у [PERSON] , ані у [PERSON] не позичав, [PERSON] вільних коштів не мала, оскільки все сплачувала в рахунок погашення кредитів. 28.05.2019 року, оскільки він придбав вакцину для щеплення, а також суміш для харчування дитини та інші речі для [PERSON] , [PERSON] не перерахував [PERSON] грошей, у зв`язку з чим [PERSON] почала в телефонній розмові погрожувати, що забере дитину та він її не побачить взагалі. Ввечері того ж дня [PERSON] приїздила до них та знову погрожувала, що забере дитину, якщо [PERSON] не дасть їй грошей. Наразі [PERSON] мешкає разом із [PERSON] та його батьками у трикімнатній квартирі, у неї наявна окрема кімната, облаштована усім необхідним. [PERSON] працевлаштований на АТ «Мотор Січ», наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але підробляє фрілансером. У дитини склався чіткий графік харчування, ігор, розвитку, прогулянок та відпочинку. [PERSON] багато часу приділяє розвитку дитини та турбується про її фізичне здоров`я та благополуччя. Також за дитиною доглядають його батьки. Будь-яких перешкод у спілкуванні з донькою [PERSON] не створює, однак майже кожної зустрічі [PERSON] влаштовує конфлікти, провокації, телефонує у домофон, але не заходить, у зв`язку з чим [PERSON] спускався до дверей під`їзду, але [PERSON] відмовлялась заходити, після кожного подібного випадку [PERSON] телефонує до поліції, висловлює погрози, застосовувала насильство до [PERSON] та [PERSON] . Також [PERSON] пояснив, що у 2019 році як програміст займався розробкою і тестуванням програмного забезпечення із запису телефонних розмов, відповідний додаток був встановлений на його телефон, у зв`язку з чим автоматично записувались усі розмови з усіма абонентами, в тому числі з [PERSON] , що дозволило надати відповідні записи суду в якості доказів. Представники відповідача за первісним позовом та відповідача за зустрічним підтримали позицію [PERSON] , вказавши, що у батька дитини створені належні умови проживання, він та його батьки турбуються про дитину та увесь час намагались досягти згоди із [PERSON] . Дитина вже досить тривалий час мешкає разом із батьком, у зв`язку з чим у неї склався певний режим, а різка зміна обстановки негативно вплине на відчуття безпеки дитини та її психологічний стан. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору- районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в судовому засіданні вказала, що 17.05.2019 року до органу опіки звернувся [PERSON] із заявою про обстеження умов проживання та складенні відповідного акту, що і було зроблено у червні 2019 року. З того часу як [PERSON] , так і [PERSON] багаторазово звертались до районної адміністрації із заявами та скаргами, органом опіки були обстежені умови проживання як батька, так і матері, та у обох батьків умови для проживання дитини добрі. При вирішенні спору орган опіки покладається на розсуд суду з урахуванням забезпечення інтересів дитини. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району в судове засідання представника не направила, про місце та час розгляду справи сповіщені в установленому порядку. Направили до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказуючи, що [PERSON] мешкає на території Шевченківського району м. Запоріжжя. За клопотанням сторін судом допитані свідки, спеціаліст, досліджені письмові докази, аудіо та відеозаписи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю [PERSON] , працює двірником та отримує пенсію, допомагає донці виплатити кредити. [PERSON] до народження онуки вона бачила один раз, на Новий рік. Після народження [PERSON] донька з онукою деякий час жила зі свідком, а потім [PERSON] переїхала до себе. В той час, коли у квартирі робили ремонт, [PERSON] також перебувала у [PERSON] . Зі слів доньки свідку відомо, що [PERSON] під приводом необхідності робити дитині масаж перевіз її до себе та відмовляється повертати. Також [PERSON] казала свідку, що родина [PERSON] її б`є та ображає, грошей [PERSON] [PERSON] не дає, а сама свідок позичала [PERSON] 3000 гривень без розписки. Сама свідок двічі приходила до квартири [PERSON] щоб відвідати онуку, але [PERSON] її не пустив, після чого [PERSON] викликала поліцію. Свідок [PERSON] показала, що є подругою [PERSON] , з [PERSON] також знайома, [PERSON] може охарактеризувати з позитивного боку. [PERSON] зраділа звістці про вагітність, але після народження доньки [PERSON] скаржилась свідку, що [PERSON] не віддає їй дитину. На пропозицію [PERSON] свідок якось у липні 2019 року приїздила до будинку [PERSON] та була присутня при телефонній розмові між сторонами, під час якої [PERSON] пропонував [PERSON] приїхати посидіти з дитиною, але відмовлявся надавати [PERSON] дитину, щоб погуляти на вулиці. Свідок [PERSON] повідомила, що мешкає в одному будинку з родиною [PERSON] , знає їх виключно з хорошої сторони. Свідок [PERSON] пояснив, що являється колишнім чоловіком [PERSON] , знає її приблизно 10 років. У серпні 2017 року він з [PERSON] уклав шлюб, але у листопаді 2017 року припинили шлюбні стосунки та майже не спілкувались. Приблизно у листопаді 2018 року [PERSON] дізнався, що [PERSON] вагітна, а 10.01.2019 року разом із [PERSON] попрямували реєструвати народження дитини. Наприкінці січня 2020 року свідок на прохання [PERSON] привіз її до будинку, де мешкають [PERSON] , біля будинку вони побачили [PERSON] з донькою та батьками, але коли [PERSON] попрямувала за ними, то [PERSON] із матір`ю та донькою побігли від неї, а батько [PERSON] бігав навкруги автомобілю та намагався відчинити дверцята, які свідок заблокував зсередини. Свідок [PERSON] суду повідомила, що працює завідуючою відділенням 5-ї міської дитячої лікарні. [PERSON] поступила до медичного закладу в тяжкому стані з втратою ваги та жовтяницею. У лікарні налагодили харчування та дитина почала набирати вагу. [PERSON] під час перебування дитини в лікарні дуже часто навідувався та виявляв навіть надмірну турботу про дитину. Свідок [PERSON] вказала, що працює лікарем-неонатологом 5-ї міської дитячої лікарні. [PERSON] потрапила до лікарні на четверту добу після народження в тяжкому стані, спостерігався підвищений білірубін на рівні 380 од., була значна втрата ваги. Претензій до [PERSON] з приводу догляду за дитиною не було, одного дня [PERSON] на кілька годин покинула лікарню у своїх справах, але попередила про це. [PERSON] також часто був у лікарні, цікавився здоров`ям дитини, у свідка склалось враження, що він ретельно вивчав відповідну літературу щодо догляду за дітьми. Про те, що [PERSON] вів аудіозапис розмов свідку відомо не було, він її про це не попереджав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що дружить з [PERSON] давно, може охарактеризувати його виключно з позитивного боку, вони разом займаються фрілансингом, виконують замовлення з програмування та тестування додатків, зокрема [PERSON] тестував додаток, який записує телефонні розмови. Наприкінці 2017 року [PERSON] повідомив свідку, що вони з [PERSON] зустрічаються, а потім розповів, що [PERSON] вагітна та дуже радів цьому, пропонував їй укласти шлюб, готував кімнату для дитини. Коли [PERSON] народилась, то майже постійно перебувала у [PERSON] , а [PERSON] до них приходила. Під час візитів годував дитину, мив та міняв підгузки [PERSON] , [PERSON] цим не займалась. [PERSON] дуже відповідальний батько, він постійно займається дитиною, постійно відшукує та придбає розвиваючі іграшки, навчає доньку іноземним мовам. Також свідок кілька разів, коли був у [PERSON] , чув звук домофона, потім голос [PERSON] , однак, вона у квартиру не заходила, тому [PERSON] спускався вниз її шукати. Ще одного разу, коли свідок перебував у [PERSON] , то він бачив як [PERSON] вдарила [PERSON] по голові і закричала: «Ты меня еще бить будешь?!». Свідок [PERSON] повідомив, що працює разом із [PERSON] , знає його як відповідального працівника, який не має шкідливих звичок, займався на підприємстві організацією спортивних змагань. Під час роботи [PERSON] часто працював віддалено, але з`являвся і на роботі. Кілька разів свідок бачив як [PERSON] разом із [PERSON] та дитиною гуляли на вулиці. Коли [PERSON] дізнався про вагітність [PERSON] , він почав багато читати про піклування та виховання дитини, радився із свідком який пологовий будинок кращий, яке харчування найбільш підходить для дитини. Також [PERSON] казав, що пропонував [PERSON] одружитись, але вона відмовила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дружить з [PERSON] десь з 2008 року, останній є доброзичливим, не має шкідливих звичок. Наприкінці 2017 року [PERSON] повідомляв, що зустрічається із дівчиною, а у 2018 році сповістив, що [PERSON] вагітна, чому [PERSON] дуже зрадів, почав вивчати відповідну літературу та готуватись до появи дитини. Свідок є хрещеним батьком [PERSON] . У березні 2019 року хрестили [PERSON] , святкували у кафе, [PERSON] була із подругою, часто виходила на вулицю та палила, що свідок спостерігав через вікно. Свідок [PERSON] повідомила, що працює разом із [PERSON] , знає його як дуже відповідальну та ввічливу особу, [PERSON] часто запитував у колег, які мають дітей, з приводу виховання та догляду за дитиною. Також свідок бачила як відповідач гуляє із донькою. Допитана в якості спеціаліста [PERSON] , яка працює завідуючою кафедрою психології ЗНУ, пояснила, що двічі обстежувала [PERSON] з приводу його готовності до батьківства та знайшла, що він дуже відповідально ставиться до догляду та виховання за донькою, багато знає з цих питань, схильності до агресії у [PERSON] свідок не виявила. Також спеціаліст спілкувалась із [PERSON] , яка вказала їй, що дитину передала [PERSON] , оскільки робила ремонт на балконі. Також їй як спеціалісту демонстрували відеозаписи за участі [PERSON] , на думку спеціаліста, остання не була сповіщена, що її знімають. Спеціаліст також вказала, що зміна місця проживання дитини та кола спілкування може негативно вплинути на психологічний стан [PERSON] . При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження. На момент народження [PERSON] [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 12.03.2019 року (т. 3 а.с. 21). [PERSON] принаймні з 06.04.2019 року фактично мешкає разом із батьком [PERSON] за місцем проживання останнього у [ADDRESS] , що визнано сторонами в судовому засіданні. Розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 456р від 30.09.2019 року [PERSON] визначений час для спілкування із малолітньою [PERSON] за попередньою домовленістю сторін кожну суботу та неділю місяця з 09.00 години до 12.00 години з урахуванням стану здоров`я дитини у присутності [PERSON] (т.3 а.с. 97). Згідно із актом обстеження умов проживання від 05.06.2019 року (т. 1 а.с. 106) у квартирі за адресою: [ADDRESS] мешкають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У квартирі добрі побутові умови, для дитини створені належні умови для проживання. Квартира за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані проживаючими [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 161-165). З технічного паспорту вбачається, що це трикімнатна квартира, а з досліджених судом фотографій та відеозаписів вбачається, що одна з кімнат облаштована для проживання дитини. [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 15), копією договору дарування (т. 1 а.с. 53). У вказаній квартирі, як про це зазначено в акті обстеження умов проживання від 22.08.2019 (т. 2 а.с. 110), добрі умови проживання та створені умови для проживання дитини. З декларації про вибір лікаря від 08.04.2019 року, довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» та інших довідок вбачається, що [PERSON] спостерігається педіатром КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», їй зроблені щеплення за віком, проведені певні аналізи та обстеження (т. 1 а.с. 116-139). Як [PERSON] , так і [PERSON] не перебувають на обліку у психіатричній клініці або наркологічному диспансері, про що надані відповідні довідки. Позивач [PERSON] у 2009 році отримала освіту за спеціальністю «Дошкільне виховання» та здобула кваліфікацію вихователя дітей дошкільного віку, що підтверджено копією диплома, виданого Запорізьким педагогічним коледжем (т. 1 а.с. 57). Згідно із довідкою ДНЗ № 155 «Калинка» Запорізької міської ради [PERSON] з 11.10.2018 року працевлаштована у даний заклад на посаду вихователя, з 12.11.2018 року по 17.03.2019 року перебувала у відпустці по вагітності та пологам, а з 18.03.2019 року [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною. [PERSON] працює на АТ «Мотор Січ» з вересня 2004 року на посаді інженера-програміста, за місцем роботи характеризується позитивно як коректна та доброзичлива людина, старанний працівник та такий, що активно бере участь у спортивному та суспільному житті колективу (т. 1 а.с. 143). Середньомісячний заробіток [PERSON] за період часу з жовтня 2018 року по березень 2019 року склав 10617 гривень (т. 1 а.с. 152). З наданої АТ «Мотор Січ» довідки від 03.07.2020 року (т. 4 а.с. 167) [PERSON] в період з 06.04.2019 року по 27.10.2019 року займав посаду інженер-програміст та мав наступний графік роботи: з 01.03.2019 року по 15.09.2019 року з 07.00 до 15.30 години, з 16.09.2019 року по 19.09.2019 року з 08.00 по 16.40, з 20.09.2019 року по 31.10.2019 року з 07.00 до 15.30 години. В цей період часу [PERSON] не надавалась можливість працювати дистанційно. Відповідно до наказів АТ «Мотор Січ» з 22.07.2019 року [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною (т.1 а.с. 144, т. 3 а.с. 81). Згідно із довідкою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (т. 3 а.с. 84) [PERSON] з 01.06.2019 року отримує допомогу у зв?язку з народженням [PERSON] . Також [PERSON] добре характеризується і за місцем проживання (т. 1 а.с. 145). У червні 2019 року [PERSON] відвідував курси відповідального батьківства (т. 1 а.с. 153). З наданих [PERSON] чеків вбачається, що ним систематично придбавались іграшки, одяг, ліки, харчування та інші речі для дитини. Мати [PERSON] [PERSON] працює помічником вихователя у дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) № 241 ДП ЗМКБ «Прогрес» ім. академіка О.Г. Івченка з 2007 року, де зарекомендувала себе з позитивного боку (т. 1 а.с. 154). За висновками спеціаліста-психолога від 14.06.2019 року та від 23.09.2019 року [PERSON] є відкритим та комунікабельним, має високий рівень інтелекту, володіє високим рівнем емоційно-вольового контролю, не має схильності до психологічного або фізичного насильства. У [PERSON] сформований високий рівень готовності до батьківства та, на думку психолога, визначення місця проживання [PERSON] разом із батьком сприятиме її фізичному та психологічному благополуччю (т. 2 а.с. 176). Згідно із висновком психолога-психоаналітика від 08.09.2020 року (т. 5 а.с. 149) у [PERSON] повністю сформована готовність до материнства, постійне спілкування із матір`ю сприятиме формуванню у [PERSON] надійної прив`язаності до матері, а визначення місця проживання дитини разом із матір`ю сприятиме психологічному благополуччю [PERSON] . Висновок спеціаліста-психолога від 14.08.2019 року (т. 2 а.с. 116) відображає тези щодо рівноцінної участі у вихованні дитини матері та батька, вирішальну роль матері до трирічного віку у здоровому формуванні особистості дитини, загрози розірвання вуз прив`язаності між матір`ю та дитиною за відсутності спілкування між ними, статевої ідентифікації, тощо, натомість не містить конкретизації щодо ситуації між сторонами з приводу виховання дитини або аналізу ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов`язків. У лютому, квітні та травні 2019 року [PERSON] переводив [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 6945 гривень (т. 1 а.с. 156), які, зі слів [PERSON] , призначались для погашення заборгованості за договором позики, за яким [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 гривень (письмова розписка відсутня). Переведення коштів також підтверджується і аудіозаписом телефонних розмов між сторонами ( т. 2 а.с. 143, 145). З медичних документів, а саме історії розвитку дитини, а також показань свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що 10.01.2019 року [PERSON] була госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня № 5» ЗМР з діагнозом неонатальна жовтяниця, дегідратація новонародженого, перинатальне ураження ЦНС. Виписана з медичного закладу 21.01.2019 року. Висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 02.09.2019 року (т. 2 а.с. 97) визнано доцільним визначити місце проживання [PERSON] разом із батьком [PERSON] . Водночас в подальшому районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району наданий висновок від 26.06.2020 року (т. 4 а.с. 121), в якому зазначено, що [PERSON] може мешкати як с матір`ю, так і з батьком. З відповідей Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 21.08.2019 року (т. 2 а.с. 103), від 29.10.2019 року (т. 2 а.с. 233), від 01.11.2019 року (т. 3 а.с. 152) вбачається, що [PERSON] , починаючи з 28.05.2019 року (час 19.20 години), а [PERSON] з 29.05.2019 року багаторазово звертались до відділення поліції з приводу спільних конфліктів, спричинення тілесних ушкоджень, перешкод у спілкуванні з дитиною, невідвідування дитини у відповідності до визначеного графіку, погроз. [PERSON] надано переписку з [PERSON] (т. 3 а.с. 6-19), з якої вбачається, що з кінця липня 2019 року та протягом серпня [PERSON] не відповідав на дзвінки [PERSON] та на звернення з приводу спілкування з [PERSON] . Також [PERSON] надано аудіозапис телефонної розмови від 01.09.2019 року (т. 3 а.с. 44), в якій [PERSON] повідомляє, що має намір відвідати доньку та прийде разом із бабусею [PERSON] , натомість [PERSON] пропонує їй приходити самостійно. 28.09.2019 року, 29.09.2019 року, 12.10.2019 року, 13.10.2019 року [PERSON] відвідує дитини за місцем проживання [PERSON] (т. 3 а.с. 102-106). З відеозапису від 27.10.2019 року вбачається, що між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі [PERSON] виник конфлікт під час відвідування [PERSON] дитини, після чого [PERSON] викликала поліцію. Також до органів поліції звертались [PERSON] та [PERSON] з приводу завдання їм тілесних ушкоджень [PERSON] , погроз з боку її знайомих, залишення [PERSON] в небезпеці, тощо. Судом прослухані та переглянуті численні аудіо та відеозаписи, які надані учасниками справи, аналіз та оцінка яких надана в мотивувальній частині нижче. Оцінивши в сукупності досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази суд дійшов наступних висновків. Посилання [PERSON] на те, що різке погіршення стану здоров`я [PERSON] 10.01.2019 року стало наслідком неналежного догляду за дитиною [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено, кримінальне провадження, відкрите за ст. 135 ч. 1 КК України, закрите. Водночас суд погоджується з доводами [PERSON] в тій частині, що до моменту виклику швидкої медичної допомоги [PERSON] [PERSON] самостійно по допомогу не звернулась, хоча, за описанням сторін, стан дитини викликав очевидну занепокоєність. Твердження [PERSON] про те, що наслідком застосування до неї насильства [PERSON] було зниження лактації у [PERSON] , втрата ваги [PERSON] та переведення дитини на змішане вигодовування, спростовані дослідженої в судовому засіданні медичною документацією, відповідно до якої [PERSON] з перших днів життя перебувала на змішаному вигодовуванні, при цьому одразу після народження дитини [PERSON] разом з донькою мешкала разом із своєю матір`ю, в цей період і до кінця травня 2019 року [PERSON] з заявами та скаргами з приводу застосування до неї насильства [PERSON] не зверталась. Суд не погоджується з доводами представників [PERSON] щодо незаконності запису [PERSON] телефонних розмов через непопередження [PERSON] про це та, як наслідок недопустимості цих доказів, адже другим учасником усіх телефонних та інших розмов виступав сам [PERSON] при цьому чинне законодавство не забороняє особі здійснювати запис своїх телефонних розмов, тож представлені обома сторонами аудіозаписи судом досліджені в якості доказів та оцінюються у сукупності з іншими доказами. З розмов між [PERSON] та [PERSON] у лютому та березні 2019 року вбачається, що [PERSON] протягом лютого-березня 2019 року часто залишалась за місцем проживання [PERSON] , який пропонував [PERSON] навіщати дитину частіше. Посилання [PERSON] на те, що 06.04.2019 року доньку [PERSON] обманом перевіз до свого житла, а [PERSON] з того часу вживала заходів для повернення дитини та мала перешкоди у спілкуванні з донькою, суд оцінює критично з наступних міркувань. Так, з аудіозапису розмови від 27.04.2019 року (роздруківка її змісту наявна в т. 2 а.с. 41) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спілкуються з приводу відпочинку, а саме [PERSON] висловлює бажання поїхати кудись та відпочити. Жодних вимог [PERSON] щодо повернення їй дитини вона не висловлює, а враховуючи вік дитини та ті розваги під час відпочинку, про які йдеться у розмові, очевидно, що дитину на відпочинок [PERSON] брати з собою не планує. З цієї ж розмови вбачається, що отриману при народженні дитини грошову допомогу [PERSON] витратила на ремонт лоджії у належній їй квартирі, а також на погашення кредитної заборгованості. Спільними фотографіями [PERSON] та [PERSON] від 05.05.2019 року підтверджено, що у травні [PERSON] дитину відвідувала за місцем проживання [PERSON] (т. 2 а.с. 148, 155, 156). На аудіозапису розмов від 06.05.2019 року, від 08.05.2019 року зафіксовано, що [PERSON] розповідає [PERSON] про дитину, а також вони спілкуються з приводу роботи [PERSON] . Вимог щодо повернення дитини [PERSON] не висуває. На аудіозапису розмови від 23.05.2019 року зафіксовано, що сторони спілкуються з приводу якоїсь спільної поїздки. Фактично докази того, що до кінця травня 2019 року [PERSON] висувала вимогу про повернення доньки відсутні, про що свідчать спілкування між сторонами та переписка у Вайбері (т. 2 а.с. 83). Конфлікт між сторонами загострився наприкінці травня-початку червня 2019 року, що [PERSON] пов`язує з тим, що 28.05.2019 року через те, що він, придбавши вакцину для щеплення, харчування та підгузки для [PERSON] , відмовив перерахувати [PERSON] кошти. Так, 27.05.2019 року між сторонами відбулась розмова з приводу надання [PERSON] [PERSON] грошових коштів, під час якої [PERSON] наполегливо вимагає в будь-який спосіб перерахувати їй кошти (т. 2 а.с. 146). 28.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] відбулась телефонна розмова, зміст якої викладений в роздрукованому виді [PERSON] (т. 2 а.с. 32-36), а також суду представлений аудіозапис телефонних розмов цього дня. В ході вказаної розмови [PERSON] вимагає від [PERSON] негайно перерахувати їй грошові кошти, на що [PERSON] повідомляє, що не має такої змоги, оскільки придбав коштовну вакцину для щеплення [PERSON] , а також харчування та підгузки. У відповідь [PERSON] висловлює наступне: «Переведи мне деньги, если не хочешь, чтобы я сегодня приехала и тебе все там разгромила. Я тебе такое устрою, если ты мне деньги не переведешь!». Також в розмові [PERSON] також висловлюється і таке: «Если деньги не дашь, собирай дочку», «Если ты не дашь деньги, я подам на суд и ты дочку не увидишь! В твоих интересах, когда я приеду отдать мне деньги. Если ты не хочешь по хорошему, будет по плохому», «Короче, собирай дочку и больше ты ее не увидишь, пока не будет денег». Також в цій розмові [PERSON] вказує, що надавав [PERSON] по 5000 гривень на місяць та що він взагалі нічого давати їй не винен. Також між сторонами йдеться мова про якусь угоду або домовленість з приводу сплати коштів, однак, сторони суду не сповістила про що саме йде мова. З вказаної розмови вбачається, що [PERSON] не висуває вимогу про повернення доньки, як такої, що була протиправно відібрана, не вказує про якийсь обман з боку [PERSON] , завдяки якому [PERSON] змінила місце проживання, натомість висуває вимогу негайної передачі грошових коштів, вказуючи, що в іншому випадку забере доньку та буде чинити перешкоди в участі [PERSON] в її вихованні. Інші розмови судом досліджені (в межах вказівок учасників справи на конкретні момент), але аналіз їх в судовому рішенні не наводиться, адже прямого відношення до суті спору вони не мають, а лише відображають різне бачення сторін на правильний спосіб життя, планування витрат, підхід до виховання дитини, тощо. З наданих [PERSON] документів, таких як висновки спеціаліста щодо наявності тілесних ушкоджень, повідомлення про вчинення насильства в сім`ї вбачається, що [PERSON] багаторазово зверталась до органів поліції, прокуратури, установ щодо протидії домашньому насильству та соціальних служб з повідомленнями про вчинення щодо неї насильства [PERSON] . Водночас будь-яких повідомлень та звернень з приводу протиправного відібрання дитини, а рівно і застосування насильства до [PERSON] [PERSON] до кінця травня 2019 року не зафіксовано. Перше звернення з цього приводу (до КУ «ЗОБ СМЕ») зафіксовано 30.05.2019 року з повідомленням про те, що 25.05.2019 року відомий чоловік хапав за руки, штовхав, наніс удар по обличчю (т. 1 а.с. 64). В подальшому 31.05.2019 року [PERSON] звернулась до органу опіки та прокуратури Запорізької області з повідомленням про те, що 06.04.2019 року [PERSON] була викрадена [PERSON] 05.06.2019 року [PERSON] зверталась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району та до ЗОГО «Взаємодія» з приводу перешкоджання їй у вихованні дитини та відібрання дитини всупереч волі [PERSON] . Водночас у письмових поясненнях від 18.06.2019 року інспектору ювенальної превенції Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області [PERSON] сповіщала, що дитину [PERSON] забрав обманним шляхом під приводом необхідності робити дитині масаж. Такі ж твердження [PERSON] висловлювала і в судовому засіданні з розгляду цивільної справи. В подальшому [PERSON] багаторазово зверталась до різних органів, установ та організацій з приводу як застосування до неї насильства, так і перешкоджання у спілкуванні з дитиною. [PERSON] та [PERSON] також заявляли про застосування до них насильства та завдання тілесних ушкоджень [PERSON] . Водночас судом докладний аналіз усім зверненням як [PERSON] , так і [PERSON] не надається, адже між сторонами очевидно склались неприязні стосунки, а жодне зі звернень не мало своїм результатом притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності ані [PERSON] , ані [PERSON] , тож, виходячи з презумпції невинуватості особи, суд вважає недоведеними твердження сторін з приводу вчинення насильства, побоїв, тощо. Фактично єдиним підтвердженим випадком насильства є зафіксований випадок застосування насильства [PERSON] до [PERSON] (т. 3 а.с. 161 диск 4 файл «Избранное» час 6.50 хвилин), на якому [PERSON] , розмовляючи по телефону, підіймається на диван на вдаряє [PERSON] по голові рукою. Цей епізод описаний в показаннях свідка [PERSON] під час судового засідання. Як пояснив [PERSON] в цей момент [PERSON] телефонувала до поліції. Судом досліджені обидва висновки органу опіки з приводу визначення місця проживання дитини, але враховуючи непослідовність позиції районної адміністрації Запорізької міської ради в вирішенні цього питання, суд вказані висновки використовує лише як джерело відомостей про умови, які створені для дитини обома батьками. На думку суду, представленими [PERSON] суду доказами, а саме фотознімками, відео та аудіозаписами підтверджено те, що [PERSON] під час вагітності [PERSON] виявляв цікавість до майбутньої дитини, здобував знання з приводу догляду та виховування дитини, забезпечення її фізичного здоров`я та інтелектуального розвитку, що підтверджено фотографіями зі спільного відпочинку [PERSON] та [PERSON] в період вагітності [PERSON] , перепискою сторін. Після народження [PERSON] та в перші місяці її життя [PERSON] взяв на себе значну частину турботи та опікування дитиною, що підтверджено фотографіями з пологового будинку та при виписці (т. 3 а.с. 145-151), а також фотознімками вдома та під час прогулянок з дитиною, а також перепискою між батьками дитини в період лютого-березня 2019 року. З квітня 2019 року [PERSON] фактично опікувався донькою сам за допомогою своїх батьків, забезпечуючи її харчування, гігієну, медичні обстеження, щеплення, а рівно і опікувався інтелектуальним розвитком дитини. Натомість [PERSON] суду не представлено жодного документу на підтвердження того, що з квітня 2019 року нею щось було придбано для дитини та передано [PERSON]. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 160 ч. 2 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.. Як вказує ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вказує ст. 9 ч. 3 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. При визначенні місця проживання дитини у разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, [PERSON], № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Незважаючи на принцип ст.6 Декларації Прав дитини, якою передбачено, що малолітня дитина може бути розлучена з матір"ю лише за виняткових обставин, суд при прийнятті рішення надає переваги та керується ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципів рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини, інтересів самої [PERSON] . Зокрема, надані сторонами докази свідчать про те, що [PERSON] постійно з народження дитини піклується про доньку, забезпечує її усім необхідним, оформив відпустку по догляду за дитиною до трьох років, знаходить можливість підробляти вдома, соціально-побутові умови його проживання є належними, батько бере участь у духовному та фізичному розвиткові дитини, створює умови для її гармонійного виховання та розвитку, а також у цьому йому допомагають бабка та дід [PERSON] та [PERSON] . Порівнюючи умови проживання, можливості матеріального забезпечення, належного догляду та виховання дитини, суд дійшов наступного. [PERSON] має освіту та постійну роботу за фахом, значний стаж роботи, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і роботи, мешкає разом із батьками, які також виявляють турботу про онуку та здійснюють за нею догляд, що підтверджено фотознімками та відеозаписами. [PERSON] мешкає самостійно, фактично протягом майже всього свого життя офіційно не працювала, стаж її офіційної роботи складає один місяць, а фактично [PERSON] офіційно працювала чотири дні, в інший час займається неофіційними підробітками, які пов`язані з тривалими періодами відсутності вдома. З квітня 2019 року, коли [PERSON] постійно проживає із батьком, [PERSON] на роботу не вийшла, а продовжує перебувати у відпустці по догляду за дитиною, хоча фактично дитина з нею на момент розгляду справи судом не проживає майже півтора роки. При цьому в судовому засіданні [PERSON] вказав, що дитина має визначений чіткий погодинний графік харчування, прогулянок, ігор та відпочинку, що безумовно відповідає інтересам дитини, детально розповів суду про розпорядок дня дитини та особливості її догляду, заходи щодо її інтелектуального розвитку. Здатність [PERSON] виховувати дитину та матеріально її забезпечувати підтверджена тим, що з тримісячного віку та по день розгляду справи судом [PERSON] мешкає саме із ним та стан її здоров`я та розвитку відповідає віку дитини, що підтверджено представником органу опіки. Також суд враховує і те, що різка зміна оточення дитини та кола її спілкування безумовно може негативно відобразитись на психологічному стані дитини, зменшити у неї відчуття безпеки та комфорту. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини з метою забезпечення їй найкращих умов є правильним визначити місце проживання [PERSON] разом із батьком [PERSON] . Визначення місця проживання дитини з батьком за даним рішенням не порушить батьківські права матері дитини [PERSON] , оскільки, під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Така мета може бути досягнута шляхом встановлення для [PERSON] порядку та способів участі у виховання дитини або за домовленістю сторін, або за рішення органу опіки, або за рішенням суду. Отже у частині позовних вимог за первісним позовом [PERSON] належить відмовити, зустрічний позов [PERSON] в цій частині слід задоволнити. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про стягнення аліментів та утримання дитини та коштів на утримання батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку суд виходить з наступного. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] заперечень проти розміру аліментів та коштів на утримання в судовому засіданні не висловила, заперечуючи щодо підстав для стягнення таких коштів взагалі, вважаючи, що місце проживання дитини слід визначити разом із нею. Відповідно до положень ст. 180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, офіційно доходів не має, отримуючи лише соціальну допомогу на дитину, [PERSON] є працездатною та має змогу вийти на роботу, куди офіційно працевлаштована, сторони не мають інших утриманців, принаймні доказів протилежного не надали, тож суд, зважаючи на положення ст. 191 ч. 1 СК України, вбачає підстави для стягнення аліментів в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] , починаючи від дня пред`явлення позову. Статтею 86 СК України визначено, що чоловік, з яким проживає дитина, має право на утримання від дружини - матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання чоловік, з яким проживає дитина, має незалежно від того, чи він працює, та незалежно від його матеріального становища, за умови, що дружина може надавати матеріальну допомогу. Як вже вказано вище, [PERSON] є працездатною та не має перешкод для повернення на роботу, не має утриманців, окрім доньки, отже може надавати матеріальну допомогу батьку дитини у заявленому в зустрічному позові розмірі. З урахуванням положень ст. 141 СК України з відповідача [PERSON] також належить стягнути судовий збір на користь держави за позовні вимоги про стягнення аліментів та коштів на утримання. На підставі викладеного,

Outcome: approved