Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

18.05.2018 р. позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку та на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, а у випадку навчання - до досягнення ним 23-річного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 23.01.1996 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції за актовим записом №63. В шлюбі у сторін народилися сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим і рішенням Яремчанського міського суду від 01.11.2017 року був розірваний. Позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] з моменту розлучення не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та на їх потреби. Діти сторін проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Старший син [PERSON] є студентом 4-го курсу освітнього рівня «бакалавр» фізико-технічного факультету напрямку підготовки «Компютерна інженерія» ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені [PERSON]», а молодший син - [PERSON] є школярем 7 класу Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №25. Позивачці відомо, що відповідач займається підприємницькою діяльністю по проведенню та розводці електрики у новозбудованих будинках, є власником житлових будинків, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, автомобіля марки «Рено» та чотирьох земельних ділянок для ведення селянського господарства. Тому позивачка просить задовольнити позов та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві і просить задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Він пояснив, що готовий сплачувати аліменти на утримання синів у розмірі по 1000 грн., що буде відповідати його майновому стану. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Поясненнями сторін, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ №142663 (а.с.3) встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.01.1996 р. Поясненнями сторін, що підтверджуються свідоцтвами про народження серії І-НМ №109509 (а.с.5) та серії І-НМ №003849 (а.с.4) встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Поясненнями сторін, що підтверджується рішенням Яремчанського міського суду від 01.11.2017 року (а.с.14) встановлено, що шлюб сторін розірвано, залишено позивачці прізвище «Павлюк» та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], залишено проживати з позивачкою. Поясненнями позивачки, що підтверджуються довідкою №84 від 08.05.2018 р. (а.с.15) встановлено, що син [PERSON] навчається у 7 класі Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №25. Поясненнями позивачки, що підтверджуються довідкою №06-10/09-13/174 від 03.05.2018 р. (а.с.16) встановлено, що син [PERSON] є студентом 4-го курсу освітнього рівня «бакалавр» фізико-технічного факультету напряму підготовки «Компютерна інженерія» ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені [PERSON]». Поясненнями позивачки, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-НМ №191115 (а.с.34) встановлено, що позивачка зареєструвала шлюб 06.02.2018 р. із громадянином [PERSON] Королівства Великої Британії та Північної Ірландії [PERSON] Полом, в звязку з чим змінила своє прізвище на «Гудвін». Поясненнями сторін, що підтверджуються будинковою книгою (а.с.35-39) встановлено, що зареєстроване місце проживання дітей сторін у будинку за адресою: м.Яремче, вул.Свободи, 26-А, що належить відповідачу на праві власності. Поясненнями сторін, що підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7), свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8) та державними актами (а.с.9-13) встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового будинку по вул.Свободи, 26-А в м.Яремче, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, автомобіля марки «Рено» та чотирьох земельних ділянок для ведення селянського господарства. Поясненнями відповідача встановлено, що він неодноразово до цього часу допомагав дітям в їх особистих потребах, навіть ходив із сином [PERSON] до стоматолога, та оплачував його послуги, що підтверджується квитанціями (а.с.30). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до ст.18\~ Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст.180\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За приписами ч.2 ст.182\~цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн. , від 6 до 18 років - 1860 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина, достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно з ч.1 ст.184\~Сімейного кодексу\~України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності з вимогами\~ст.199 Сімейного кодексу України\~батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені\~ст.182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п.20\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з принципу диспозитивності, предбаченого ч.1 ст.13 ЦПК України, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про те, що відповідач офіційно працевлаштований, доходи, які він отримує слід вважати нерегулярними та мінливими. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, відповідач офіційно не працевлаштований. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182\~Сімейного кодексу\~України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей . Відповідно до вимог ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На думку суду, позивачкою, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі, що буде для відповідача обтяжливим, тому позов слід задовольнити частково і зменшити розмір стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів до 1100 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Це дозволить зберегти баланс між потребами дітей, які потребують допомоги батька та можливостями відповідача. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.\~182,\~185,\~191,\~199 Сімейного кодексу України, п. 20\~постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15\~травня\~2006\~року\~№\~3\~"Про\~застосування\~судами\~окремих норм\~Сімейного\~кодексу\~України при\~розгляді\~справ\~відносно батьківства,\~материнства\~і\~стягнення аліментів" та

Outcome: partial