Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

24.10.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.09.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського району м. Одеси; зобовязати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з сином [PERSON], [INFO], та визначити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини у вигляді систематичних побачень з сином кожну суботу та неділю з 10.00. до 18.00 та в день народження з 12.00 до 16.00. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року розєднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, та виділено у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В даному судовому провадженні суд розглядає позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини. По даним заявленим позивачем вимогам, [PERSON] посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 23.01.2013 року у них народився син [PERSON]. Однак, відповідачем чиняться перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, в зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити. При цьому заявили, що не згодні із висновком органу опіки та піклування КРА ОМР, оскільки він заснований на медичних довідках річної давності. Зазначили, що бажають збільшити час зустрічей із дитиною хоча б на дві години, так як в основному час наданий для спілкування із сином, позивач проводить здійснюючи покупки із відповідачем. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали надані письмові заперечення на позовну заяву та заперечують проти задоволення позову, також підтримали висновок органу опіки та піклування КРА ОМР. Зазначили, що незгодні на додаткові дві години побачень батька із сином, які просить позивач, оскільки [PERSON] не використовує і так наданий йому час для зустрічей. Вважають, що графік спілкування з сином, визначений органом опіки та піклування, обґрунтований, так як дитина сторін є дуже маленькою та має пологову травму, і потребує постійного догляду матері. У зв'язку із запальним характером батька, зустрічі позивача із сином можуть негативно впливати на психологічний та нервовий стан дитини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову органу опіки та піклування КРА ОМР до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника, наданий висновок підтримують, у вирішенні всіх питань учасників процесу покладаються на розсуд суду. У судовому засіданні 09.09.2015 року два представники третьої особи [PERSON] та [PERSON] пояснили, що висновок органу опіки та піклування підготовлений на підставі проекту служби у справах дітей ОМР, однак орган опіки не брав за основу вказаний проект в повному обсязі при наданні свого висновку, на що звертали увагу як сторін, так і суду. Зазначили, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, так як спір по суті вирішується у судовому порядку. Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.03.2015 року рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/14751/14-ц розірвано шлюб, укладений 01.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] 23.01.2013 року народився [PERSON], актовий запис № 1431, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 382887, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 9/. Судом встановлено, що позивач правомірно звернувся до суду з позовом, та між сторонами існує спір, який регламентується положеннями ст.159 СК України. Згідно з ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Протягом довготривалого судового розгляду спору між сторонами, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існує багато невирішених питань ще з часу реєстрації шлюбу та з часу зачаття дитини, а також періоду вагітності та пологів відповідача, які пройшли із ускладненнями та важкими наслідками для здоров'я дитини сторін. Враховуючи проблеми, що виникли між колишнім подружжям [PERSON], при вирішенні вказаного судового спору батьки дитини більше приділяли увагу з'ясуванню особистих претензій один до одного, аніж можливості об'єднання навколо проблеми здоров'я та виховання дитини. Так, судом неодноразово зверталась увага сторін та їх представників на можливість мирного вирішення спору, однак, сторони продовжують зясовувати особисті стосунки, в тому числі і на ґрунті участі у вихованні дитини. Судом досліджені документи стосовно стану здоров'я дитини [PERSON], [INFO], надані як стороною позивача, так і стороною відповідача /а.с. 100, 102-106, 121-145/. На підтвердження заявлених вимог позивачем також надано довідку ГУ МВС України в Одеській області /а.с. 8/, довідку з місця роботи № 302 від 22.08.2014 року /а.с. 12/, характеристику на [PERSON] з місця роботи /а.с. 13/, довідку про заробітну плату /а.с. 14/, квитанції та чеки /а.с. 78-85/, які свідчать, що позивач є порядною людиною, має хорошу характеристику з місця роботи та місця проживання. Судом досліджено висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування № 630/01-11 від 31.03.2015 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], /а.с. 54-55/, яким встановлено, що між батьками виник спір стосовно способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. Син сторін проживає разом з матір'ю за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, ж/м «Радужний»[ADDRESS]. При цьому, мати дитини зареєстрована за адресою: [INFO]. Батько дитини зареєстрований за адресою: [INFO], а проживає за адресою: [INFO]. На засіданні ради органу опіки та піклування мати не заперечувала проти спілкування батька з сином, але наполягала на тому, що спілкування має відбуватись нетривалий час та в її присутності. Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини та у спілкуванні з сином шляхом встановлення систематичних побачень на нейтральній території в присутності матері малолітнього щонеділі з 12 годин 00 хвилин до 15 годин 00 хвилин у весняно-літній період року, та з 12 годин 00 хвилин до 13 годин 00 хвилин в осінньо-зимовий період року, за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням режиму дня та особливостей малолітнього відповідно до віку. В ході розгляду справи, позивач та його представник пояснювали, що вважають вказаний висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування необґрунтованим, та на підтвердження вказаної обставини надали письмові докази, а саме: лист служби у справах дітей ОМР від 26.06.2015 року /а.с. 161-162/, заяву [PERSON] до служби у справах дітей ОМР від 03.07.2015 року /а.с. 163/ та заяву до в.о. голови КРА ОМР від 03.07.2015 року /а.с. 167/, з яких слідує, що позивач звертався із проханням скасувати висновок служби у справах дітей ОМР від 19.03.2015 року та висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування від 31.03.2015 року, а також просив винести новий висновок без урахування недійсних довідок про стан здоров'я дитини та прийняти до уваги думку батька щодо необхідності більшого часу для спілкування з дитиною. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В ході судового розгляду справи, судом детально проаналізовано доводи як сторони позивача, так і сторони відповідача. Так, суд не погоджується із поясненнями сторони позивача щодо необґрунтованості висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування від 31.03.2015 року, оскільки вказаний висновок на теперішній час чинний та не скасований у судовому порядку. При цьому суд зазначає, що вказаний висновок має рекомендаційний характер при вирішення судом спору по суті. Статтею 150 СК України передбачені обовязки батьків щодо виховання і розвитку дитини, в тому числі: обовязок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обовязок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші обовязки. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В стадії підготовки справи до слухання по суті сторона позивача та сторона відповідача заявляли клопотання про допит свідків. Вказані клопотання були задоволені судом. Однак, у судовому засіданні 07.10.2015 року у стадії встановлення порядку з'ясування обставин справи та дослідження доказів спочатку сторона позивача, а потім і сторона відповідача відмовились від допиту свідків. Дійсно, з початку розгляду судом справи позивач не мав можливості спілкуватися із сином. Однак, у ході судового розгляду справи як до надання висновку органом опіки та піклування КРА ОМР, так і до постановлення рішення по справі, позивач та відповідач зустрічалися, та відповідач мав можливість спілкуватися із сином. З пояснень сторін, наданих у судових засіданнях, слідує, що домовленості між ними не виконувалися як з причини неявки позивача в дні та години, узгоджені з відповідачем, так і з причини скасування зустрічей відповідачем із власної ініціативи. Проаналізувавши встановлені обставини, та враховуючи першочергово інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та частково доведені. При цьому суд вважає висновок органу опіки та піклування таким, що є більш прийнятним для визначення участі батька в вихованні сина, а саме конкретно на даний час його розвитку /2 роки 8 місяців/ та стану здоровя дитини.

Outcome: partial