Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

03 листопада 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21 вересня 1991 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №5. Від даного шлюбу у них є троє дітей: повнолітній син [PERSON], [INFO], неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві, заперечувала щодо надання строку на примирення. Відповідач судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 1991 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №12 (а.с.4). Від даного шлюбу у них є троє дітей: повнолітній син [PERSON], [INFO], неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача про надання дозволу надалі іменуватись прізвищем [PERSON], є безпідставною, оскільки право на прізвище є особистим правом подружжя і може бути здійснене тільки ним самим, тобто вбачається відсутність порушуваних прав та інтересів позивача. Судові витрати слід залишити за позивачем, згідно поданої ним заяви.

Outcome: partial