Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

28 квітня 2015 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника банку, позов підтримує повністю. Зазначив в позовній заяві, що 15 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 437 відповідно до якого банк надає позичальникові на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 16448,71 долари США. Кредит надається на купівлю автомобіля марки « Dacia Logan. » Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору та статті 526 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконує та станом на 22 квітня 2015 року має заборгованість в розмірі 8602,47 доларів США та 6805,82 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника по кредитному договору, між позивачем та [PERSON] 15 серпня 2008 року укладено договір поруки. Відповідно до п.1.2. Договору, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору. [PERSON] позов визнала частково, не заперечила факт наявної заборгованості за кредитним договором та її розміри, однак вважає, що у зв'язку із значним підвищенням курсу долару по відношенню до гривні, банк повинен був зробити перерахунок заборгованості, виходячи з курсу долару на момент надання кредиту. [PERSON] позов не визнав та надав пояснення аналогічні поясненням [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено , що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки . Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 437 від 15 серпня 2008 року укладеного між акціонерним товариством « Індустріально - експертний банк » ( в даний час ПАТ " Креді Агріколь Банк " ) та [PERSON] остання отримала кредит в розмірі 16448,71 долари США на купівлю автомобіля марки « Dacia Logan » на строк користування кредитом з 15 серпня 2008 року по 14 серпня 2013 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9 % річних. ( арк.с. 13). Відповідно до п.5.2 Договору за порушення строків сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню за кожний день у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. З розрахунку заборгованості видно, що станом на 22 квітня 2015 року сума заборгованість [PERSON] перед банком становить - 8602,47 долари США з яких заборгованість по строковому кредиту - 6229,74 долари США, простроченого кредиту - 1464,66 долари США, нарахованих відсотків за період з 01.04.2015 року по 22.04.2015 року в розмірі 55,96 долари США, простроченим відсоткам - 852,11 долари США, а також пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 6805,82 грн. ( арк.с. 6). Розмір заборгованості відповідачами не спростований, а тому суд приходить до висновку, що заявлений позов в частині вимог до [PERSON] є доведеним та обґрунтованим, а в задоволені позову до [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. В статті 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З договору поруки б/н від 15 серпня 2008 року , укладеного між позивачем та [PERSON]., видно, що останній взяв на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника по кредитному договору № 437. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки строк виконання основного зобов'язання по кредитному договору № 437 закінчився 14 серпня 2013 року, тому у позивача право вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості існувало до 14 лютого 2014 року. Фактично ж з вимогами до поручителя банк звернувся 28 квітня 2015 року. Правова позиція, щодо стягнення заборгованості з поручителя поза межами строку дії поруки, висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року в справі № 6-6цс14. З [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1984,36 грн.

Outcome: partial