Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

21.03.2014 року Позивач звернувся до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просив суд стягнути з ПАТ «НВО «Більшовик» на його користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 27169,44 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.08.2013 року його було звільнено з посади начальника дільниці покриття гальванічним способом № 21 за власним бажанням згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України. Зазначає, що на момент звільнення з ним не було проведено повний розрахунок по виплаті заробітної плати та інших компенсаційних виплат, належних йому відповідно до чинного законодавства України. В зв'язку з порушенням відповідачем вимог ст.116 КЗпП України, відсутності проведення з ним розрахунку при звільненні в день звільнення, в порядку ст.117 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.08.2013 по 11.03.2014 р.р. В судовому засіданні Позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в частині наданого Позивачем розрахунку суми заборгованості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.08.2013 року Позивача наказом № 358/к було звільнено з посади начальника дільниці покриття гальванічним способом № 21 ПАТ «НВО «Більшовик» згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України. Встановлено, що в день звільнення виплату належних Позивачу сум, що становить 16500,00 грн., Відповідачем не було здійснено. Згідно матеріалів справи вбачається, що виплата належних сум при звільненні Позивачу здійснено Відповідачем лише 11.03.2014 року. Ст.116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З точки зору закону заходи, встановлені ст.117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні. Суд вважає, що вимоги Позивача в частині стягнення середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, розмір належних Позивачу сум при звільненні становить 16500,00 грн. та дані обставини визнані стонами по справі. Згідно довідки розрахунку середнього заробітку від 04.06.2014 року № 537-13 наданої Відповідачем вбачається, що середньоденна заробітна плата Позивача за один день роботи становить 196,88 грн. Вказані обставини визнані сторонами по справі. Час за який було затримано виплату Позивачу при звільненні становить період з 28.08.2013 по 11.03.2014 рр., тобто 138 робочих днів. Отже, 196,88 грн. х 138 роб. дні (за період з 28.08.2013 по 11.03.2014 року) = 27169,44 грн. Разом з тим, суд вважає правильним застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Така правова позиція викладена у постанові Верхового Суду України від 21.11.2011 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. З урахуванням розміру спірної суми, суд вважає, що виходячи з принципу розумності та справедливості розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача має становити 16500,00 грн. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача в порядку ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за затримку в розрахунку при звільненні в розмірі 16500,00 грн. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що Позивача відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, з Відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial