Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Фізичної особи -підприємця [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення суми грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 07 травня 2013 року між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу із зобов'язанням доставити товар у вигляді меблів. Відповідно до п. 2.1 такого Договору загальна вартість товару складає 6 857 (шість тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 00 коп., з яких позивачем було фактично сплачено в якості завдатку 5 500 (п'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. Далі позивач зазначає, що така сума авансу, є вартістю меблів для кухні, позначених на схемі Додатку № 1 до Договору цифрами « 5» та « 6». Позивач зазначає, що йому були поставлені меблі, але не в повному обсязі, а саме, були доставлені кухонні меблі позначені на схемі Додатку № 1 до Договору цифрами « 5» та « 6», а меблі для передпокою, що позначені на схемі Додатку № 1 цифрами « 1», « 2», « 3», « 4» так на день подання позовної заяви поставлені не були. Також, договором передбачено строк доставки товару в повному обсязі, а саме 50 робочих днів з моменту оплати вартості товару замовником, тобто останній день виконання зобов'язання відповідачем - 19.02.2014 року. Таким чином, з моменту невиконання відповідачем своїх обов'язків минуло 133 дні, за кожен з яких відповідач має сплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості недоставлених меблів ( п. 4.2 Договору). У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися до суду та просити суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 3 357 грн. 00 коп., неустойку у розмірі 445 грн. 55 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 450 грн. 31 жовтня 2014 року до суду надійшла заява від позивача [PERSON], в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 28). Відповідач - Фізична особа -підприємець [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 13, 16, 23) та поштове відправлення яке повернулось до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 19, 23), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07 травня 2013 року між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Договір, предметом яких є правовідносини купівлі-продажу товару у вигляді меблів для кухні та передпокою (а.с.7-8). Відповідно до п. 1.1. означеного Договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується доставити та передати у власність замовника товар, а замовник згідно з умовами договору сплатити та прийняти товар. Відповідно до п. 2.1 Договору загальна вартість такого товару складає 6 857 (шість тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 00 коп. Згідно п. 3.1 Договору, після повної оплати товару виконавець зобов'язується доставити означений товар протягом 50 робочих днів. Судом встановлено, що позивач фактично оплатив лише частину вартості товару у розмірі 5500 грн. 00 коп. з яких 3500 грн. 00 коп., за доставку меблів для кухні, що позначені на схемі Додатку № 1 до Договору цифрами « 5» та « 6». Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись сторонами належним чином та у встановлений строк. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, що звичайно призначається для особистого, домашнього користування, а покупець зобов`язаний прийняти товар і оплатити його. Згідно ст.704 ЦК України, якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідачем позивачу [PERSON] було доставлено лише кухонні меблі позначені на схемі Додатку № 1 до Договору цифрами « 5» та « 6», а меблі для передпокою, що позначені на схемі Додатку № 1 цифрами « 1», « 2», « 3», « 4» так доставлені і не були. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На тексті означеного договору міститься напис, вчинений власноруч відповідачем, та скріплений підписом сторін, що решта суми у розмірі 1357 грн. 00 коп., є борговим зобов'язанням, що підлягає сплаті замовником в момент доставки. Таким чином, сторони погодили поставку товару позивачеві при наявній обставині не повного розрахунку за такий товар. З огляду на встановлені судом обставини справи та вказані вимоги матеріального закону, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, у зв'язку з чим із відповідача слід стягнути повернення суми попередньої оплати за меблі для передпокою у розмірі 2000 грн. 00 коп., адже відповідач фактично усунувся від виконання частини своїх договірних зобов'язань та не виконав поставку таких меблів. При цьому суд не знаходить підстав для стягнення із відповідача грошової суми у розмірі 1357 грн. 00 коп., адже судом встановлено, що така сума не сплачувалась позивачем у якості попередньої оплати, докази на підтвердження зворотнього в матеріалах справи відсутні, а тому позов в цій частині є недоведеним, та таким, що не ґрунтується на законі, внаслідок чого задоволенню в даній частині не підлягає. Щодо стягнення пені суд зазначає про наступне. Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до вимог ст.ст. 546, 549, 551, 635 ЦК України штраф (пеня) як вид забезпечення виконання основного зобов'язання обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.4.2. вищевказаного Договору сторони домовились про розмір неустойки, передбачивши, що виконавець зобов'язується виплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості товару за кожен день прострочки. Разом із цим, п. 4.2. вищевказаного Договору сторони обумовили, що право у позивача на неустойку виникає лише у випадку не виконання відповідачем п. 3.2. Договору, яким передбачено поставка товару на протязі 50 днів, що обчислюються лише після виконання замовником п. 3.1. Договору (тобто сплати позивачем, як замовником, вартості товару в повному обсязі у розмірі 6 857 (шість тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 00. Як встановлено судом, позивачем в повному обсязі означена сума сплачена не була, а відтак згідно умов вказаного договору відсутні правові підстави для нарахування відповідних штрафних санкцій, адже перебіг 50 денного терміну на поставку товару обчислюється з моменту повного розрахунку за нього стороною позивача. Відтак позов в цій частині також не підлягає задоволенню з огляду на безпідставність вимог. Щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 450 грн. 00 коп. суд виходив з наступного. Відповідно до п. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією при КМУ 01.10.1999р., єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар, який має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтований за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару до уваги беруться такі фактори, як обсяг часу та роботи, які вимагаються для належного виконання доручення, необхідність виїзду у відрядження, важливість доручення для клієнта, роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт, особливі вимоги клієнта щодо строків виконання доручення, професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката, витрати адвоката, пов'язані з виконанням процесуальних дій у справі (копіювання документів, ознайомлення з матеріалами справи, збір доказів тощо). Згідно зі ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" оплата допомоги адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином та юридичною особою (адвокатським об'єднанням) чи безпосередньо адвокатом. Суд може, враховуючи обсяг допомоги адвоката й витрачений ним час, зменшити розмір відшкодування цих витрат. Разом з цим, особа, яка надавали юридичні послуги позивачеві участь в справі не приймала, розрахунок витрат на правову допомогу із зазначенням часу та обсягу наданих послуг також не було представлено суду й з боку позивача, у зв'язку з чим суд критично відноситься до розміру витрат на правову допомогу у вказаному розмірі, що були понесені позивачем. Також, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суму судового збору на користь державного бюджету України з Фізичної особи - приватного підприємця [PERSON] у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial