Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У червні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю надійшла позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми заборгованості, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 178003,00 грн., 3% річних у розмірі 3774,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 9434,16 грн., що в сумі складає 191211,16 грн. та судовий збір у розмірі 1912,11 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.03.2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про виконання робіт № 09/2019. Пунктом 2.1 договору передбачено, що виконавець виконує замовнику ремонт та оздоблення квартири (надалі - роботи), яка знаходиться у [ADDRESS] -й поверх, кв. [ADDRESS] (61). Згодом відбулась заміна виконавця за договором. Права та обов`язки за ним набула ФОП [PERSON] , що підтверджується додатком № 6 до договору від 19.06.2020 р. Виконавцями на виконання умов договору здійснено весь обсяг робіт. Виконавцями на виконання умов договору здійснено весь обсяг робіт. Виконання робіт потребувало більших витрат, ніж передбачалось кошторисами до договору, що призвело до збільшення вартості робіт, кінцева ціна яких склала 490399,00 грн. Прийняття робіт та збільшення ціни було погоджено замовником. Зазначені обставини підтверджуються підписаними актами виконаних робіт № 09/2019-01 та № 09/2019-02 від 19.06.2020 року. Однак, замовником порушено умови договору, а саме не сплачено зазначену вище суму в повному обсязі та сплачено лише 312396,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 26.03.2019 року, 29.03.2019 року, 29.05.2019 року. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, утворилась заборгованість в розмірі 178003,00 грн., а також інфляційні витрати та 3% річних за час прострочення заборгованості. За вказаних обставин, а також у зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.05.2021 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 14.03.2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про виконання робіт № 09/2019. Відповідно до додатку № 6 до договору від 19.06.2020 року відбулась заміна виконавця за договором, права та обов`язки за ним набула ФОП [PERSON] . Відповідно до п. 3.1. Договору вартість робіт визначається сторонами на договірній основі та фіксується в кошторисі. Так, згідно з додатком №1 до договору визначено вартість ремонтно-оздоблювальних робіт в розмірі 377777,00 грн. та додатком №4 визначено вартість роботи по влаштуванню бетонних сходів в розмірі 85892,00 грн., що разом становить 463699, 00 грн. Як вбачається із копій підписаних актів виконаних робіт № 09/2019-01 та № 09/2019-02 від 19.06.2020 року, виконання робіт потребувало більших витрат, ніж передбачалось кошторисами до договору, що призвело до збільшення вартості робіт, кінцева ціна яких склала 490399,00 грн. Відповідно до копії банківських випискок від 26.03.2019 року, 29.03.2019 року, 29.05.2019 року, замовником на виконання умов сплачено 312396,00 грн. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, утворилась заборгованість в розмірі 178003,00 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У відповідності з п. 3.5. договору № 09/2019, замовник здійснює остаточний платіж за виконанні виконавцем воботи упродовж 3 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт. Акти виконаних робіт за договором підписано 19.06.2020 року. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання провести остаточний платіж за виконанні роботи до 24.06.2020 року включно. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням відповідачем оплати вартості виконаних робіт, згідно з розрахунками наданими позивачем, загальна сума заборгованості становить 191211,16 грн, з яких: 178003,00 грн - основний борг; 3774,00 грн. - 3% річних; 9434,16 грн. - інфляційні витрати. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, не розраховується з позивачем, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача разом з понесеними інфляційними витратами та 3% річних. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості позивача жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1912,10 грн.

Outcome: approved