Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про надання дозволу на багаторазове тимчасове переміщення дитини на в`їзд та виїзд із зони розмежування АТО без дозволу (згоди) та супроводу батька. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.12.2013р. по 29.04.2020 р. Шлюб розірвано за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 30.03.2020 р. провадження № 2/225/323/2020, справа № 225/265/2020. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем за місцем реєстрації - [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] мешкає за своїм місцем реєстрації - [ADDRESS] . Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу, відповідач участь у вихованні та догляді дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. За період шлюбу відповідач надавав нотаріально посвідчені дозволи на переміщення дитини. Відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач після розлучення відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на в`їзд та виїзд із зони розмежування АТО, з причини не бажання здійснити виїзд за межі непідконтрольної території. Таким чином позивач зі своєю дитиною не має можливості навідувати своїх батьків, та за сумісництвом бабусі та дідуся дитини. Батьки позивача- [PERSON] , та [PERSON] мешкають на підконтрольній території України у [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровані в якості внутрішньо перемішених осіб позивач та її дитина. Крім того, позивачем ставиться питання щодо надання їй дозволу без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] , оформлювати на дитину необхідні документи на паспорт громадянина України. Викладене стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач не прибула, у позовній заяві клопотала справу розглядати без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував. Представник третьої особи без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області до судового засідання не з`явився, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначив, що служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області підтримує право спілкування дитини з дідом та бабою, у зв`язку з чим просив винести рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.12.2013, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку від 07 грудня 2013 року, актовий запис №617 (а.с.5). Шлюб розірвано за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 30.03.2020 року, провадження № 2/225/323/2020, справа № 225/265/2020. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 17.04.2015 року, актовий запис №533. Дитина проживає з позивачем за місцем реєстрації - [ADDRESS] . В свою чергу, батько дитини - [PERSON] мешкає за своїм місцем реєстрації - [ADDRESS] . Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу, відповідач участь у вихованні та догляді дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. За період шлюбу відповідач надавав нотаріально посвідчені дозволи на переміщення дитини, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 27, 28, 29). Відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Так, відповідач після розлучення відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на в`їзд та виїзд із зони розмежування АТО, з причини не бажання здійснити виїзд за межі непідконтрольної території. Таким чином позивач зі своєю дитиною не має можливості навідувати своїх батьків, та за сумісництвом бабусі та дідуся дитини. Батьки позивача - [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Лисичанським ЗАГС від 18 січня 1991 року, актовий запис №63 (а.с.25). [PERSON] , та [PERSON] мешкають на підконтрольній території України у [ADDRESS] , що підтверджується копіями їх паспортів, які наявні в матеріалах справи (а.с.19-21, 22-24). Крім того, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані в якості внутрішньо перемішених осіб позивач та її дитина, відповідно до довідки від 26.08.2015 № 924015881 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.26). Зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається потреба оформлення пропуску на в`їзд малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з непідконтрольної території, а саме з міста Донецьк, де дитина проживає разом з матір`ю на підконтрольну України Луганської області ( [ADDRESS] ) - відвідування і спілкування дитини з родичами, а також відпочинок та оздоровлення дитини, необхідність в подальшому у подачі документів та отримання дитиною паспорта громадянина України, Отримання нотаріальної згоди відповідача [PERSON] на виїзд дитини з непідконтрольної території, вивезення дитини за кордон - об`єктивно неможливо. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування. Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 12 Закону № 1382-IV від 11.12.2003 року свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема на тимчасово окупованих територіях. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Статтею 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадяни України під час перетину адміністративного кордону ВЕЗ «Крим»,

Outcome: approved