Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Хорольська міська рада Полтавської області звернулася у\~суд з первісним позовом\~ до [PERSON], [PERSON] про знесення самочинно\~ збудованого нерухомого\~майна, мотивувавши його тим, що відповідачі [PERSON] та \~[PERSON] самочинно побудували капітальну будівлю за адресою Полтавська область, Хорольський район м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33-в без належного дозволу, проекту та з істотним порушенням будівельних норм в наслідок чого прохали зобов»язати відповідачів знести дане майно. В свою чергу [PERSON] та \~[PERSON] звернулися в суд із зустрічним позовом до Хорольської міської ради Полтавської області про\~ визнання права власності на самочинно реконструйовану нежитлову будівлю з прибудовою, мотивувавши його тим, що вони є співвласниками нежитлової будівлі літнього кафе «Кока-Кола» за адресою Полтавська область, Хорольський район м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33-в і в результаті її реконструкції було добудовано приміщення торгівельного павільйону для провадження комерційної діяльності без належно затвердженого проекту, але без значного порушення будівельних норм та правил. [PERSON] та \~[PERSON] вказують, що на даний час нежитлова будівля літнє кафе «Кока-Кола» та приміщення торгівельного павільйону для провадження комерційної діяльності фактично складають єдиний майновий комплекс і знесення даного павільйону неможливе без пошкодження нежитлової будівлі кафе, що порушить їх права як власників, тому прохають: 1) відмовити у первісному позові\~Хорольської міської ради Полтавської області та; 2) задоволити зустрічний позов; 3) визнати за кожним з них право власності на \~? \~частку самочинно\~збудованого приміщення торгівельного павільйону за адресою Полтавська область, Хорольський район м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33-в. 21.09.2013\~року у\~судовому засіданні\~представник відповідачів-позивачів\~адвокат [PERSON]\~подала їх\~ заяву\~про зменшення\~позовних вимог,\~яку останні\~мотивують тим,\~що \~вони є\~співвласниками нежитлової\~будівлі літнього\~кафе «Кока-Кола»,\~тобто об»єкту\~нерухомості.\~В той\~же час\~позивач-відповідач\~ своїм\~рішенням №106\~від 28.04.2016\~року «Про\~реконструкцію тимчасової\~споруди - торгівельного павільйону по вул. Небесної Сотні, 33-в [PERSON] та [PERSON]Ю.» самостійно визначила та змінила правовий режим належного їм нерухомого майна, яке з статусу «Нежитлової будівлі» - обєкту нерухомого майна, перетворилось у «Тимчасову споруду» - рухому річ, що не належить до будівель і не є нерухомістю, чим порушено їх право власності на нежитлову будівлю і у зв»язку з чим вони прохали: 1) відмовити у задоволенні первісного позову; 2) задовольнити повністю зустрічний позов; 3) визнати за кожним з них право власності на ? частку самочинно реконструйованої нежитлової будівлі за адресою Полтавська область, Хорольський район м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33-в. У судовому засіданні представник позивача-відповідача Хорольської міської ради Полтавської області [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Зменшені позовні вимоги зустрічного позову не підтримав та прохав відмовити в їх задоволенні. У судове засідання відповідач-позивач [PERSON] не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи. У судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] зменшені позовні\~вимоги зустрічного\~позову підтримав\~повністю та\~прохав їх\~задовольнити.Позовні вимоги первісного позову не підтримав та прохав відмовити в їх задоволенні. У судовому засіданні представник відповідачів-позивачів [PERSON]та\~[PERSON]\~ адвокат\~[PERSON] зменшені позовні\~вимоги зустрічного\~позову підтримала\~повністю та\~прохала їх\~задовольнити.Позовні вимоги первісного позову не підтримала та прохав відмовити в їх задоволенні за безпівдставністю. Суд, врахувавши пояснення сторін, та їх представників, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що у задоволенні первісного позову\~ \~Хорольської міської ради Полтавської області до [PERSON], \~[PERSON] про \~знесення самочинно\~збудованого нерухомого\~майна слід відмовити повністю, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до Хорольської міської ради Полтавської області про\~ визнання права власності на самочинно реконструйовану нежитлову будівлю з прибудовою слід задоволити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням сорок першої сесії міської ради шостого скликання від 29.04.2013 року № 160 «Про надання в користування на умовах оренди земельної ділянки підприємцям [PERSON] та [PERSON]Ю.» (договір оренди землі від 05 червня 2013 року надано в користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0, 0115 га в м. Хоролі, вулиця Небесної Сотні 33-а (колишня Леніна) терміном на 5 років під експлуатацію та обслуговування нежитлової будівлі- літнього кафе «Кока-Кола» площею 23,9 кв.м. (технічний паспорт № 1/121 від 09.08.2011 року). Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об»єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна строк дії договору до 29.04.2018 року. На підставі заяви [PERSON] та [PERSON] рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради від 28.04.2016 року № 105 «Про впорядкування адреси торгівельного павільйону та земельної ділянки по вул. Небесної Сотні (колишня Леніна) [PERSON] та [PERSON]Ю.» скасовано адресу «Леніна, 33 а» торгівельного павільйону, який встановлено на орендованій земельній ділянці [PERSON] та [PERSON], як таку, що дублюється та присвоєно адресу: вул. Небесної Сотні, 33-в. Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради від 28 квітня 2016 року № 106 «Про реконструкцію тимчасової споруди-торгівельного павільйону по вул. Небесної Сотні, 33в [PERSON] та [PERSON]Ю.» надано дозвіл для проведення реконструкції тимчасової споруди - торгівельного павільйону для провадження комерційної діяльності на орендованій земельній ділянці. 18 листопада 2016 року проведено перевірку стану реконструкції тимчасової споруди за адресою: м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33в, під час якої встановлено порушення Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22 листопада 2011 р. за № 1330/20068, щодо розмірів торгівельного павільйону, та будівельних норм і правил. Згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого 09.04.2013 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 714, а також Витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 136807397 від 06.09.2018 року) відповідачам-позивачам [PERSON] та [PERSON], належить по ? частці нежитлової будівлі, літнє кафе «Кока-Кола», адреса: Полтавська область, м. Хорол, вул. Небесної Сотні (бувша вул. «Леніна»), будинок 35 а, та складається з приміщення: (1-1 торгів. прим. пл. 7,8 кв.м., 1-2 підсоб. прим. пл. 16,1 кв.м.), загальною площею 23,9 кв.м., номер запису про право власності: 605785 та 605519 (відповідно), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 33329553248. Крім того, у п. 1.2 вищевказаного договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.04.2013 року вказується про те, що земельна ділянка, на якій розташована відчужувана нежитлова будівля літнє кафе «Кока-Кола», у власності продавця не перебуває, кадастровий № 5324810100:50:002:0267, загальна площа 0, 0115 га. \~ \~ \~ \~Обєкт, який був придбаний відповідачами-позивачами 09.04.2013 року є нежитловою будівлею (Розділ «Відомості про обєкт нерухомого майна»), тобто обєктом нерухомості. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17 серпня 2000 року № 507, міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація. Будівлі- це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо. Будівлікласифікуються за їхфункціональнимпризначенням. 1230Будівлі торговельні Цей клас включає:- торгові центри, пасажі, універмаги, спеціалізовані магазини та павільйони, зали для ярмарків, аукціонів, виставок, криті ринки, станції технічного обслуговування автомобілів тощо. Цей клас включає також: - підприємства та установи громадського харчування (їдальні, кафе, закусочні тощо) - приміщення складські та бази підприємств торгівлі й громадського харчування - підприємства побутового обслуговування Цей клас не включає: - невеликі магазини в будівлях, що призначені (використовуються), головним чином, для інших цілей - ресторани та бари, розміщені в готелях або окремо (1211) - лазні та пральні (1274) 1230.1Торгові центри, універмаги, магазини 1230.2Криті ринки, павільйони та зали для ярмарків 1230.3Станції технічного обслуговування автомобілів 1230.4Їдальні, кафе, закусочні тощо 1230.5Бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування 1230.6Будівлі підприємств побутового обслуговування 1230.9Будівлі торговельні інші Згідно з частиною другою статті 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI)\~тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності\~- одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Частиною четвертою статті 28 Закону № 3038-VI передбачено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 - тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю. Отже, тимчасова споруда є рухомою річчю, оскільки виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладення фундаменту, а тому вільне переміщення тимчасових споруд у просторі можливе без зміни їх призначення. Оскільки тимчасова споруда не є нерухомістю, то законом не вимагається обовязкове нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору відчуження чи оренди такої споруди, а отже відсутня необхідність державної реєстрації вказаного майна (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках розгляду справи № 755/16157/15-ц від 28.03.2018 року). Тобто відповідачами-позивачами придбано саме обєкт нерухомого майна нежитлову будівлю (який у відповідності до чинного законодавства зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, як обєкт нерухомого майна), а не тимчасову споруду. \~ \~ \~ \~Придбавши у власність обєкт нерухомого майна нежитлову будівлю, літнє кафе «Кока-Кола», яка згідно договору купівлі-продажу, розташована за адресою: м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 35 А, відповідачі-позивачі звернулись до Хорольської міської ради Полтавської області з заявами про надання по ? частці в користування на умовах оренди земельної ділянки під експлуатацію та обслуговування нежитлової будівлі літнього кафе. Рішенням сорок першої сесії міської ради шостого скликання від 29.04.2013 року № 160 «Про надання в користування на умовах оренди земельної ділянки підприємцям [PERSON] та [PERSON]Ю.» ( договір оренди землі від 05 червня 2013 року надано в користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0, 0115 га в м. Хоролі, вулиця Небесної Сотні 33-а (колишня Леніна) терміном на 5 років під експлуатацію та обслуговування нежитлової будівлі - літнього кафе «Кока-Кола» площею 23,9 кв.м. (технічний паспорт № 1/121 від 09.08.2011 року). З даного рішення міської ради слідує, що в її розпорядженні були документи, які підтверджували статус спірного нерухомого майна, як нежитлової будівлі та адресу його місцезнаходження: м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 35-а. Однак, договір оренди землі містить вказівку на адресу розташування земельної ділянки, наданої в оренду під експлуатацію та обслуговування саме нежитлової будівлі, відмінну від адреси вказаної нежитлової будівлі, зокрема земельна ділянка площею 0, 0115 га, кадастровий номер 5324810100:50:002:0267, адреса: Полтавська обл., Хорольський р., м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33-а, передана для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі, адреса якої: м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 35-а. На підставі заяви [PERSON] та [PERSON] рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради від 28.04.2016 року № 105 «Про впорядкування адреси торгівельного павільйону та земельної ділянки по вул. Небесної Сотні (колишня Леніна) [PERSON] та [PERSON]Ю.» скасовано адресу «Леніна, 33а» торгівельного павільйону, який встановлено на орендованій земельній ділянці [PERSON] та [PERSON], як таку, що дублюється та присвоєно адресу: вул. Небесної Сотні, 33-в. \~ \~ \~ \~Вказане рішення\~виконкому повністю\~не вирішило\~виниклої проблеми\~з зазначенням\~різних адрес\~нежитлової будівлі\~та земельної\~ділянки,\~на якій\~остання розташована,\~оскільки у\~правовстановлюючих документах\~на нерухоме\~майно (договорі\~купівлі-продажу\~нежитлової будівлі\~від 09.04.2013\~року,\~Витягах з\~Державного реєстру\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~за №\~2204581\~та №\~2205498\~від 09.04.2013\~року)\~значиться адреса:\~м.\~Хорол,\~вул.\~Небесної Сотні,\~35-а, а впорядкування адреси торгівельного павільйону, який встановлено на орендованій земельній ділянці з кадастровим номером: 5324810100:50:002:0267 здійснено шляхом лише скасування адреси «вул. Небесної Сотні (колишня «Леніна», 33-а» щодо земельної ділянки, без вказівки на скасування адреси нежитлової будівлі (м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 35-а) та присвоєнням нової адреси вказаній нежитловій будівлі та земельній ділянці, на якій він розташований м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33-в. Тобто, у вказаному рішенні виконавчого комітету вказівка на присвоєння нової адреси торгівельному павільйону і земельній ділянці є, проте скасованою є лише адреса земельної ділянки м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33-а, а адреса торгівельного павільйону не скасована м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 35-а. 11 квітня 2018 року відповідачі-позивачі звернулись до Хорольської міської ради з заявою, у якій прохали надати дозвіл на реконструкцію існуючого торгівельного павільйону за адресою: м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 35-а. Зазначення у даній заяві обєкту, дозвіл про реконструкцію якого прохали позивача-відповідача відповідачі-позивачі, як «торговельний павільйон», що відноситься до будівель торгівлі згідно\~Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17 серпня 2000 року № 507, давало всі підстави для ідентифікації вказаного обєкту як нерухомого майна. Рішенням виконавчого\~комітету Хорольської\~міської ради\~від \~28\~квітня 2016\~року №\~106\~«Про реконструкцію\~тимчасової споруди - торгівельного павільйону по вул. Небесної Сотні, 33-в [PERSON] та [PERSON]Ю.» надано дозвіл для проведення реконструкції тимчасової споруди - торгівельного павільйону для провадження комерційної діяльності на орендованій земельній ділянці. Тобто, позивачем-відповідачем самостійно визначено та змінено правовий режим належного відповідачам-позивачам нерухомого майна, яке з статусу «Нежитлової будівлі» - обєкту нерухомого майна, перетворилось у «Тимчасову споруду» - рухому річ, що не належить до будівель і не є нерухомістю. \~ \~ \~ \~Невірна вказівка обєкту, що підлягав реконструкції та зобовязання відповідачів-позивачів у пункті 2 рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради від 28.04.2016 року № 106 «Про реконструкцію тимчасової споруди - торгівельного павільйону по вул. Небесної Сотні, 33-в [PERSON] та [PERSON]Ю.» звернутися до відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Хорольської РДА для оформлення паспорту привязки тимчасової споруди, призвело в подальшому і до того, що ними був замовлений та виготовлений паспорт привязки на тимчасову споруду, хоча належна їм нежитлова будівля тимчасовою не була і не є. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області за результатами розгляду звернення виконавчого комітету Хорольської міської ради від 03.04.2017 року за вих. № 363/03-03 проведено позапланову перевірку законності проведення будівельних робіт з реконструкції існуючої будівлі - літнього кафе по вул. Небесної Сотні, 35-а (фактично 33-в) в м. Хорол. Згідно припису № 74 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил віл 26.05.2017 року та відповіді Департаменту ДАБІ у Полтавській області, направленої Хорольській міській раді від 02.06.2017 року за вих. № 1016-1.14/1201 (додаток до первісної позовної заяви Хорольської міської ради) уповноваженим державою на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю під час виконання будівельних та підготовчих робіт встановлено, що за адресою: м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 35-а (фактично 33-в) [PERSON] проводиться реконструкція існуючої будівлі кафе «Кока-Кола» з добудовою без документу, що надає право на виконання будівельних робіт та є порушенням ч. 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Тобто, відповідачами-позивачами співвласникам нежитлової будівлі [PERSON] та [PERSON], розташованої за адресою: м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 35-а (фактично 33-в) проведена реконструкція існуючої будівлі кафе «Кока-Кола» з добудовою без документу, що надає право на виконання будівельних робіт. Позиція позивача-відповідача Хорольської міської ради, щодо зобовязання відповідачів-позивачів знести самочинно збудоване майно на земельній ділянці загальною площею 0,0115 га з кадастровим номером : 5324810100:50:002:0267, яка знаходиться за адресою: м. Хорол, Полтавської області вул. Небесної Сотні, 33 в не відповідає загальним принципам судочинства, порушує їх права, як власників нежитлової будівлі - літнє кафе «Кока-Кола», адреса: Полтавська область, м. Хорол, вул. Небесної Сотні (бувша вул. «Леніна»), будинок 35 а (фактично 33-в), та складається з приміщення: (1-1 торгів. прим. пл. 7,8 кв.м., 1-2 підсоб. прим. пл. 16,1 кв.м.), загальною площею 23,9 кв.м., номер запису про право власності: 605785 та 605519 (відповідно), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 33329553248, яка була ними придбана 09.04.2013 року згідно вимог чинного законодавства, оскільки міська рада прохає знести все нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: 5324810100:50:002:0267. Фактично на земельній ділянці з кадастровим номером: 5324810100:50:002:0267, розташована належна на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] самочинно реконструйована нежитлова будівля - літнє кафе «Кока-Кола» та прибудований навіс по вул. Небесної Сотні, 33-в, які складають єдиний майновий комплекс, знесення окремо будь-яких частин самочинно реконструйованої будівлі з добудовою без пошкодження нежитлової будівлі, що є власністю [PERSON] та [PERSON], є неможливим та порушить їх права, гарантовані ст. 41 Конституції України. \~ \~ \~ \~ Посилання позивача-відповідача про те, що відповідачами-позивачами здійснено будівництво капітальної будівлі без належного дозволу, проекту та з істотним порушенням будівельних норм повністю спростовується висновками, викладеними Департаментом ДАБІ у Полтавській області, яким вказано про те, що проводена реконструкція існуючої будівлі кафе «Кока-Кола» з добудовою без документу, що надає право на виконання будівельних робіт. Крім того, не надано жодного доказу, який би підтверджував істотне порушення будівельних норм. Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема:\~верховенство права та пропорційність. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 р., ратифікованою\~законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до абзаців 1 та 4 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі відповідно\~Перший протокол; Конвенція). Держави-учасниці Конвенції зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Згідно зі\~ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права. ЄСПЛ, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював низку загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення ст. 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом ст. 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна. Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, обєднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)). ЄСПЛ виходить із того, що положення ст. 1 Першого протоколу містить три правила: (а) перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; (б) друге\~стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; (в) третє\~визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм (quality of the law is requiring that it be accessible to the persons concerned, precise and foreseeable in its application). Тлумачення та застосування національного законодавства\~прерогатива національних органів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ. Втручання держави\~в право\~особи на\~мирне володіння\~своїм майном\~повинно здійснюватися\~з дотриманням\~принципу «пропорційності»\~(principle\~of\~proportionality)\~«справедливої\~рівноваги (балансу)»\~(fair\~balance)\~між інтересами\~держави (суспільства),\~повязаними з\~втручанням,\~та інтересами\~особи,\~яка так\~чи інакше\~страждає від\~втручання.\~«Справедлива рівновага»\~не означає\~обовязкового досягнення\~соціальної справедливості\~в кожній\~конкретній справі,\~а передбачає\~наявність розумного\~співвідношення (обґрунтованої\~пропорційності)\~між метою,\~що передбачається\~для досягнення,\~та засобами,\~які використовуються.\~Необхідний баланс\~не буде\~дотриманий,\~якщо особа\~несе «індивідуальний\~і надмірний\~тягар» (individual\~and\~excessive\~burden) (п.п. 69.73 рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, п.п. 31, 34 рішення у справі «[PERSON] проти РФ» від 06.11.2008 року). Принцип «пропорційності» (principle of proportionality), закріплений як загальний принцип у Договорі про заснування ЄС, вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей\~органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобовязання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Принцип «пропорційності» тісно повязаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невідємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розвязання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес, проте з врахуванням обставин даної справи, зобовязання відповідачів-позивачів знести нерухоме майно, у тому числі і те, яке належить їм на праві приватної власності, не відповідатиме принципу пропорційності (справедливої рівноваги між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав конкретної особи), а необхідна рівновага не буде забезпечена, якщо відповідна особа буде нести «особистий і надмірний тягар». На даний час, механізм прийняття в експлуатацію обєктів нерухомого майна, встановлений «Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затвердженим\~Постановою КМУ №461 від 13.04.2011 року. Даним порядком не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів. А пунктом 10 Порядку вказано, що лише у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта. Таким чином, чинним законодавством України визначено, що прийняття в експлуатацію можливе лише після визнання на обєкт нерухомого майна права власності в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною 3 цієї статті визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. \~ \~ \~ \~На час виконання відповідачами-позивачами, реконструкції приміщення торгівельного павільйону для провадження комерційної діяльності на орендованій земельній ділянці по вул. Небесної Сотні, 33в міста Хорол на земельній ділянці загальною площею 0, 0115 га, за кадастровим № 5324810100:50:002:0267, остання перебувала у їхньому користуванні згідно з договором оренди від 05 червня 2013 року. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні встановлено, що реконструйована нежитлова будівля, літнє кафе «Кока-Кола», що фактично розташована за адресою: м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 33-в та прибудований до неї навіс фактично складають єдиний майновий комплекс, знесення окремо будь-яких частин самочинно реконструйованої та добудованої будівлі без пошкодження нежитлової будівлі, що є власністю [PERSON] та [PERSON], є неможливим, в зв»язку з чим у задоволенні первісного позову\~необхідно\~відмовити повністю, а зустрічний позов необхідно задоволити. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved