Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

28.12.2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку/доходу/ відповідача до досягнення ним 23-років, за умови, що він буде продовжувати навчання; стягнути з відповідача 3120 грн за проживання у гуртожитку сина [PERSON] , допустити негайне виконання рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання нерегулярно та на сьогоднішній день має чималу заборгованість, а після досягнення сином повноліття, сплату аліментів припинив повністю. 30.07.2019 року [PERSON] був зарахований на факультет Технології та товарознавства харчових продуктів і продовольчого бізнесу до Одеської національної академії харчових технологій /Форма навчання денна, держзамовлення/. Крім того, зазначає, що син проживає в гуртожитку академії, що зумовлює додаткові витрати, а саме оплату за проживання у розмірі 6240 грн на рік. За період з 01.09.2019 року по 28.02.2020 рік позивач сплатила одноособово 3120 грн. Разом з тим, на сьогоднішній день у неї відсутній будь-яких дохід, крім соціальної допомоги у 860 грн, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Стверджує, що на сьогоднішній день відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона змушена звернутись до суду із відповідним позовом. 02 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте матеріали справи містять його письмовий відзив від 06.03.2020 року, згідно якого проти позовних вимог повністю заперечує, вказуючи на наявності у нього іншої дитини [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/6 всіх видів доходу до досягнення повноліття. Також вказав, що згідно довідки з місця навчання спільного з позивачкою сина, термін навчання дитини - до 30.06.2021 року, тому неправомірно заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів до досягнення сином 23 річного віку. Вимоги щодо стягнення з відповідача суми сплаченої за гуртожиток загалом недоцільні, адже норми сімейного кодексу, які врегульовують питання стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини не передбачають стягнення додаткових витрат. З урахуванням усього вищевикладеного, відповідач просив у позові відмовити повністю. Вислухавши вступне слово позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши відзив відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2005 році, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] /л.с.3/. У період шлюбу у позивача та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] . /л.с.8/. Наразі дитина проживає та зареєстрований за адресою матері, що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання позивача та сина [PERSON] . Згідно довідки № 3005 від 04.11.2019, виданої Одеською національною академією харчових технологій, [PERSON] дійсно є студентом І курсу, СВО «Бакалавр», факультету Технології та товарознавства харчових продуктів і продовольчого бізнесу Одеської національної академії харчових технологій. Денна форма навчання, державне замовлення. Зарахований на І скорочений курс, наказ № 560-03 від 30.07.2019 року. Запланований термін навчання до 30.06.2021 року. /л.с.4/ Позивач вказує, що за проживання сина у гуртожитку потрібно сплачувати 6240 грн, що потребує додаткових витрат. Так, згідно квитанції № 86 від 03.09.2019 року вбачається, що за гуртожиток за період 01.09.2019 рік -28.02.2020 року сплачено 3120 грн. Платник - [PERSON] . У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 2. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч. 1 коментованої статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В ч. 2 коментованої статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в обґрунтування його заперечень проти позову приєднані певні докази, з яких можна встановити наступне. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2013 року, яким зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку на 1/6 всіх видів заробітку /доходу/, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.11.2013 року вбачається, що підставою для зменшення розміру аліментів стало, зокрема наявність у позивача неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої проводиться стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини його заробітку. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд приймає до уваги наведений вище факт - перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, що встановлено судовим рішенням. Між тим, стосовно позиції позивача з приводу заявленої вимоги про розмір аліментів виходячи із 1/4 частини усіх доходів відповідача, з урахуванням припинення стягнення ним аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, з метою з`ясування усіх суттєвих обставин справи, на підставі ухвали Білгород-Дністровського суду від 11.03.2021 року, витребувано з Білгород - Дністровського районного відділу Державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м.Одеса), юридична адреса: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Миколаївська, будинок 30, інформацію про стан виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом, виданим Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 19.02.2013 року, де стягувачем є [PERSON] , боржником - [PERSON] . Згідно наданої відповіді № 25627/3131 від 24.03.2021 року з Білгород - Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) повідомлено, що 21.02.2013 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/6 частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим вказано, що 24.07.2018 року державним виконавцем Демяновим Є.В. повернений виконавчий документ стягувачу, на підставі п.1 ч.1 ст 37 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно її письмової заяви від 23.07.2018 року. Проте, даний факт не свідчить про припинення правовідношення зобов`язального характеру, адже аліментний обов`язок у відповідача, встановлений за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2013 року у справі № 495/5767/13-ц не виключний, а лише повернення виконавчого документа, за заявою стягувача, не позбавляє її права повторного звернення до примусового виконання на протязі його дії, а отже до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Між тим суд не погоджується і з доводами відповідача про те, що оскільки згідно довідки № 3005 від 04.11.2019 року, термін навчання сина до 30.06.2021 року, то безпідставними є вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів до досягнення дитиною 23-річного віку, адже по-перше, згідно самої довідки вказаний термін навчання - плануємий, тобто такий, що орієнтовно дозволить досягти учню освітнього рівня «бакалавр», по-друге, вимоги прохальної частини позивача зводились до того, що стягнення аліментів слід проводити до досягнення дитиною 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання. З урахуванням усього вищевикладеного, а саме того, що син позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , досягнувши повноліття, дійсно навчається в Одеській національній академії харчових технологій на І курсі денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги, проте взявши до уваги матеріальне та сімейне становище відповідача, з урахуванням стягнення з нього аліментів на утримання іншого неповнолітнього сина, та наявності заборгованості по аліментам на утримання повнолітнього сина /що не заперечується сторонами/, та з огляду на співвідношення обов`язку платника аліментів з можливістю надання ним матеріальної допомоги на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача, на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку, а отже позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання дитини підлягають частковому задоволенню. Стосовно вимог про стягнення на користь позивача витрат, що здійснені нею на проживання сина у гуртожитку у період 01.09.2019 рік по 28.02.2020 рік у розмірі 3120 грн, суд вважає за необхідне зауважити про наступне. Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо. Стаття 185 СК передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину. У Законі зазначено, що участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно зі статтею 6 СК України, дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України. Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. Вказане позиція кореспондується з висновку, викладеного у постанові ВСУ від 29 березня 2018 року у справі № 642/36/16-ц. Таким чином, враховуючи те, що витрати на навчання не викликані особливими обставинами у сенсі розуміння вимог чинного законодавства, зумовлені лише тим, що повнолітня дитина навчається на денній формі навчання, та відповідно потребує витрат на проживання, враховуючи те, що судом вже вирішено питання про стягнення на користь позивача аліментів на навчання дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку/доходу/ відповідача, що має забезпечити нормальні матеріальні умови проживання /навчання/дитини, тобто по суті вказані грошові кошти, що будуть стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини, у зв`язку із навчанням включають до своєї правової природи ті обставини, на які позивач вказує як додаткові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви про стягнення аліментів, частковою обґрунтованістю її позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840, 80 грн на користь держави.

Outcome: partial