Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 05 березня 2009 року Виконавчим комітетом Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №10. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше, в внаслідок чого між сторонами припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство та на теперішній час проживають окремо. Посилаючись на дані обставини позивач просив шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і він не бажає підтримувати подружні відносини. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.(а.с.15). 31.07.2020 року ухвалою суду провадження було зупинене, у зв`язку з наданням сторонам за клопотанням відповідача строку на примирення терміном три місяця.(а.с.27). 02.11.2020 року після спливу терміну на примирення, провадження по справі було відновлено та справа призначена до розгляду по суті.(а.с.29). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав суду заяву у відповідності до якого свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Судове засідання просив провести за його відсутністю.( а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином під особисту підпис. (а.с.28). У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 05 березня 2009 року Виконавчим комітетом Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу народилася дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] .(а.с.9). Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого між сторонами припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. В період наданого сторонам строку на примирення терміном 3 роки примирення між ними не відбулося. Позивач в своїй заяві на адресу суду на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітнього сина. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач після реєстрації шлюбу, прізвище не змінювала. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 840,80 грн. покладаються на позивача.

Outcome: approved