Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

02.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнень від 06.10.2016 року (а.с.117-122), стягнути з відповідачів 10000 гривень за завдану йому моральну шкоду в результаті складення дільничим [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення №001202. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 03.07.2016 року дільничий [PERSON] склав відносно позивача адміністративний протокол №001202 за ст.173 КУпАП. Однак, 04 листопада 2015 року постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Кузнєцовим А.В. адміністративну справу закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В свою чергу, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області дії [PERSON] при складенні протоколу визнанні незаконними та протокол недійсним. Діями [PERSON] при складенні адміністративного протоколу було завдано значної шкоди його здоров`ю. Він хворіє гіпертонічною хворобою ІІ ст. ризику. Незаконні дії [PERSON] спонукали його до значних фізичних перенавантажень і він в зв`язку з цим приймав ліки. Дії [PERSON] вплинули на фізичний та психологічний стан здоров`я позивача, значно погіршили його здоров`я. Позивач постійно відчував нервову напругу, викликану необхідністю змінити свій спосіб життя, так як він був змушений на протязі тривалого часу приймати участь у судових засіданнях. Ухвалою суду від 26.09.2016 року змінено назву відповідача на [PERSON] управління Національної поліції в Полтавській області (а.с.92, 93). Ухвалою суду від 06.10.2016 року залишено без розгляду позовні вимоги до [PERSON], прийнято уточнену позовну заяву, залучено в якості другого відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (а.с.150, 151). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та додатково пояснив, що в результаті неналежної медичної допомоги було скалічено його сина, тому він заявив про це під час сесії Кобеляцької районної ради. Через місяць, під час відвідування міліції, позивача було затримано в приміщенні міліції та незаконно складено протокол щодо подій в районній раді. Позивач хворіє гіпертонічною хворобою ІІ ст. ризику, йому протипоказано хвилювання, тому він вимушений був викликати швидку допомогу. В подальшому, за вказаними адміністративними матеріалами він був вимушений приймати участь у судових засіданнях Кременчуцького районного суду, доводити відсутність своєї вини. Це шкодило його моральному стану, відчував психічне напруження, стомленість, був у пригніченому стані, це заважало нормальним сімейним стосункам. Також вимушений був приймати участь у судових засіданнях Новосанжарського районного суду Полтавської області, що також шкодило психологічному стану. Розмір моральної шкоди обґрунтовував коефіцієнтами, які застосовуються при психологічних експертизах. Судом розяснено позивачу положення ст.1174 ЦК України щодо стягнення шкоди з держави. Позивачем заявлено, що джерело коштів, які він просить стягнути, повинен визначити саме суд, тому для нього не має значення, чи то будуть кошти ГУ НП в Полтавській області чи державного бюджету. Відповідач, ГУ НП в Полтавській області, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання представника не забезпечив, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі його представника. В письмових запереченнях (а.с.63, 64) відповідач зазначив, що, по-перше, спірні відносини врегульовано Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», тому відшкодування шкоди повинно здійснюватися за рахунок коштів державного бюджету щляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Таким чином, ГУ НП в Полатвській області не може бути субєктом відповідальності, а шкода, в разі її доведеності, відшкодовується органом Державної казначейської служби України. По-друге, відповідач зазначив, що позивачем не надано жодного доказу факту спричинення моральної шкоди та жодного доказу на обґрунтування її розміру. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач, ГУ ДКС України у Полтавській області, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання представника не забезпечив, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що просить розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Письмові заперечення (а.с.193) обґрунтовані тим, що погашення зобовязань, які виникли у державних органів, у тому числі і у звязку із завданням шкоди здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, які обліковуються на рахунках розпорядника бюджетних коштів заподіювача шкоди. Отже, останній зобовязаний вжити заходів, щоб забезпечити відповідні асигнування на цю ціль. В свою чергу, ГУ ДКСУ у Полтавській області ніяких протиправних дій щодо позивача не здійснювало. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, матеріали адміністративної справи №542/1489/15-а, яка перебувала в провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.07.2015 року ДІМ СДІМ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області лейтенантом міліції [PERSON] відносно [PERSON] складено протокол серії ПО №001202 про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП (а.с.6). Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2015 року адміністративну справу про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст.173 КУпАП закрито, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.7). З вказаної постанови також вбачається, що позивач приймав участь у судових засіданнях, надавав пояснення. Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.02.2016 року позов [PERSON] задоволено частково, скасовано протокол ПО №001202 від 03.07.2015 року про адміністративне правопорушення [PERSON] за ст.173 КУпАП, винесений ДІМ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] (а.с.125, 126). З вказаної постанови також вбачається, що позивач приймав участь у судових засіданнях, надавав пояснення. Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Суд вважає, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», не регулює спірні правовідносини, оскільки відсутні незаконні дії, які включені до вичерпного переліку, передбаченого ст.1 вказаного Закону (в даному випадку не накладалися стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних робіт, конфіскації, штрафу). З цих же підстав спірні правовідносини не регулюються статтею 1176 ЦК України. Таким чином, спірні правовідносини врегульовано ст.1174 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. В даному випадку, суд вважає, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В даному випадку, суд вважає доведеним позивачем факт наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення, та яка полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, фізичних стражданнях, порушенні нормальних життєвих стосунків. Так, позивач має гіпертонічну хворобу 2 ступеню, ризик 2 (а.с.128). Після складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час провадження у справі про адміністративне правопорушення позивач викликав швидку допомогу, оглядався лікарями, скаржився на головну біль, біль в області серця, тахікардію, емоційне навантаження, слабкість (а.с.106. 131, 199), придбавав заспокійливі ліки (а.с.113-115), був вимушений неодноразово приймати участь у засіданнях Кременчуцького районного суду Полтавської області як особа, що притягується до відповідальності за адміністративне правопорушення, та у засіданнях Новосанжарського районного суду Полтавської області, як позивач. При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд виходить із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та враховує тривалість провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке здійснювалось близько 4-х місяців, необхідність зміни нормального життєвого стану та витрачання часу, коштів на відновлення своїх прав, стан здоровя позивача, який має гіпертонічну хворобу, тобто хворобу, за якою протипоказано нервово-психічні навантаження, мається загроза гіпертонічного кризу. Відповідно до п.10-1 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст.9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність"). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Таким чином, суд вважає, що позивачем вірно визначено склад відповідачів по справі. Відповідно до п.35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року (в редакції постанови КМУ №45 від 30.01.2013 року) казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Як зазначено вище, в судовому засіданні позивачем заявлено, що джерело коштів, які він просить стягнути, на його думку, повинен визначити саме суд, тому для нього не має значення, чи то будуть кошти відповідачів чи державного бюджету. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Європейський суд з прав людини в справі «[PERSON] проти України» (заява №40450/04) від 15.10.2009 року зазначив, що «засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося (п.64 вказаного рішення). «Суд також повторює, що саме на державу покладено обовязок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції». «Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою». «Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади» (п.54 вказаного рішення). Таким чином, суд вважає, що стягнення коштів для відшкодування компенсації моральної шкоди саме з держави, відповідно до ст.1174 ЦК України, та в порядку визначеному постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року (в редакції постанови КМУ №45 від 30.01.2013 року) відповідає інтересам позивача та знаходиться в межах його позовних вимог, та відповідає твердженням ГУ НП в Полтавській області, які висловлені у письмових запереченнях (а.с.63, 64). Суд відхиляє посилання Державної казначейської служби України у Полтавській області на те, що служба не здійснювала протиправних дій щодо позивача, оскільки залучення служби у якості відповідача є необхідним при вирішенні питання про стягнення коштів держави. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, судовий збір не справляється. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial