Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], в яких з урахуванням уточнень стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 504 900 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., з [PERSON] грошової кошти в розмірі 1147 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 4 травня 2013 року його син [PERSON] помер. Він є єдиним спадкоємцем за законом та прийняв спадщину у встановлений законом строк. Йому стало відомо, що 26.09.2012 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 45000 доларів США, які зобов'язався повернути до 31.10.2012. В той же день між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед [PERSON] у випадку невиконання [PERSON] зобов'язань за договором позики від 26.09.2012 в розмірі 1 мінімальної заробітної плати України (діючої на 1 січня того року, в якому буде проводитись стягнення). Отримані за договором позики гроші відповідач [PERSON] не повернув. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість. В судове засідання позивач не з'явився, від його представника надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, судом неодноразово на адресу його реєстрації направлялись виклики. Окрім того, виклик відповідача [PERSON] був здійснений через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я», що вважається належним повідомленням. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає. У зв'язку з неявкою сторін у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.09.2012 [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 45000 доларів США , які зобов'язався сплатити до 31.10.2012 року, про що видав йому розписку, що не суперечить ст. 1046, 1047 ЦК України. 26.09.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поручительства №26, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання по забезпеченню повернення [PERSON] боргу [PERSON] в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. 04.05.2013 [PERSON] помер. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.546 та ч.1 ст.547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Згідно п.1 Договору поруки, [PERSON] взяв на себе зобов'язання по забезпеченню виконання зобов'язання боржника в розмірі 1 мінімальної заробітної плати України, діючої на 1 січня того року, в якому буде проводитись стягнення, які станом на 01.01.2013 складала 1147 гривень. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що грошове зобов'язання відповідачів за вказаним договором позики та поруки входить до спадкової маси після смерті [PERSON], а тому із урахуванням того, що позивач прийняв спадщину після смерті свого сина, він має право вимоги до відповідачів повернення наданої позики. У зв'язку з тим, що відповідачі на вимогу позивача не повернули отриману позику суму заборгованості слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку. Враховуючи, що суду не надано доказів виконання обов'язків позичальника за договором позики, стягненню підлягає вся сума в розмірі 45 000 доларів США, що складає 504900 гривень. Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях які особа отримала в наслідок ушкодження здоров'я, у душевних стражданнях яких зазнала фізична особа в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях які особа зазнала в зв'язку з приниженням її честі гідності та ділової репутації. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснив судам Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1050 ЦК України також не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору позики. Таким чином, оскільки між сторонами виник спір з приводу не виконання договірних зобов'язань, та в договорі позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial