Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

25.10.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтував так. Між позивачем та Міжгірським БДП в особі директора Рущак М.Г. 11.02.1994 року було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого Міжгірським БДП продано позивачу 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Суму вартості квартири позивачем оплачено у повному обсязі. Сім`я позивача вселилась до цієї квартири. Однак квартира є неприватизована та не є комунальною власністю територіальної громади смт.Міжгір`я і не знаходиться на балансі Міжгірського БДП. З метою реалізації свого права на житлову квартиру, позивач вживав заходів щодо приватизації квартири, однак у зв`язку з відсутністю компетенції Міжгірської селищної ради щодо вирішення питання про надання дозволу на приватизацію квартири провести реєстрацію права власності житлової квартири не можливо, через що позивач позбавлений права зареєструвати зазначену квартиру на своє ім`я у встановленому законом порядку. За наведених підстав [PERSON] просить визнати за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлений позов підтримує просить такий задовольнити. Представник відповідача Міжгірської селищної ради Закарпатської області Піфко С.О., який уповноважений представляти інтереси Міжгірської селищної ради на підставі довіреності від 15.02.2021, в тому числі і визнавати позови, в судове засідання не з`явився, подавши заяву про слухання справи у відсутності представника Міжгірської селищної ради та висловивши позицію, що не заперечує проти задоволення позову заявленого [PERSON] . Співвідповідач в особі директора Міжгірського БДП Чуп В.І. подав суду заяву про визнання позову відповідачем та розгляд справи за його відсутності. Оцінивши позиції сторін та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Відповідачі обставини зазначені в позові не заперечили, та не заперечують щодо задоволення вимог позовної заяви [PERSON] , а саме заявлений позов [PERSON] до них визнали. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено таке. Згідно Договору куплі-продажу від 11.04.1994 року укладеного між Міжгірським БДП в особі директора Рущак М.Г., як продавцем, та [PERSON] покупцем, продавець зобов`язався продати останньому в першому будинку, другий поверх, 3-х кімнатну квартиру та вбудований гараж, складське приміщення, за адресою: по [ADDRESS] . Загальна вартість квартири становить 11760 грн. Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] від 24.07.2021 року, виготовленого ТОВ "Зодчий і К" та Звіту про оцінку квартири виготовленого ПП "ЕкспертСервіс" 16.09.2021, на замовлення [PERSON] , квартира посімейного типу розташована на другому поверсі 3-х поверхового будинку та складається: з 3-х кімнат площею: 14,2 кв.м., кімната - 14,7 кв.м.; кімната - 19,7 кв.м.; кухня - 8,6 кв.м.; ванної - 3,8 кв.м., коридору - 10,5 кв.м.; комора - 3,1 кв.м. Загальна площа квартири - 76,8 кв.м., житлова (основна) - 48,6 кв.м., допоміжна - 26 кв.м., літні приміщення (неопалювальні) - 2,2 кв.м. Будинок обладнано водопроводом, каналізацією, газопостачанням, електроосвітленням. Ринкова вартість квартири становить 147155 грн. Відповідно до Довідки № 4678 від 25.10.2021 року Міжгірської селищної ради Закарпатської області виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній фактично разом із сім`єю проживає адресою: [ADDRESS] . Довідка видана згідно погосподарського обліку Міжгірської селищної ради. Згідно довідки № 11-170 від 19.11.2007 року виданої директором Міжгірського БДП Рущак М.Г . [PERSON] заборгованості за кооперативну квартиру перед підприємством не має. Отже, між позивачем та Міжгірським БДП було укладено договір куплі-продажу 11.02.1994 року про продаж недобудованої 3-х кімнатної квартиру з підвальним приміщенням та гаражем, що є предметом розгляду справи. Умови цього договору сторонами дотримано, зокрема [PERSON] проведено повну оплату за придбану квартиру, а Міжгірським БДП передано у користування та власність [PERSON] житлову квартиру. Однак, позивач позбавлений можливості у встановленому законом порядку здійснити державну реєстрацію права власності нерухомого майна - житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки до компетенції Міжгірської селищної ради щодо вирішення питання про надання дозволу на приватизацію квартири не відноситься, бо ця квартира не належить до державного житлового фонду, згідно з ст. 1 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" (№2482-ХІІ), а є майном Міжгірського Будівельно-обробного підприємства. Станом на теперішній час провести державну реєстрацію права власності квартири позивач, відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 11.02.2010 р., не може через відсутність всіх необхідних документів на майно в Міжгірського БДП. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням наведених норм закону та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачами слід прийняти та позовзаявлений [PERSON] задовольнити, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % від суми судового збору сплаченого при поданні позову до суду (квитанція № 24 від 25.10.2021 АТ "Ощадбанк" на суму 1471,60 грн), що становить грошову суму 735,80 грн.

Outcome: approved