Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

16 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNR0AK100120116 від 12.03.2008 року в сумі 2130,91 доларів США, що за курсом 15,80 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.01.2015 року складає 33668,40 грн. вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк»: предмет застави - автомобіль ЗАЗ, модель: TF699, рік випуску: 2008, тип: Т3, легковий автом. (до 1500 см.куб.), №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля ЗАЗ, модель: TF699, рік випуску: 2008, тип: Т3, легковий автом. (до 1500 см.куб.), №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу; звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ЗАЗ, модель: TF699, рік випуску: 2008, тип: Т3, легковий автом. (до 1500 см.куб.), №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України та стягнути судові витрати з відповідача. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 12 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNR0AK100120116. Згідно умов договору банком надано позичальнику кредит у сумі 7910,94 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 12.03.2008 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ, модель: TF699, рік випуску: 2008, тип: Т3, легковий автом. (до 1500 см.куб.), №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. В порушення взятих на себе зобов'язань позичальник перестав належним чином здійснювати повернення заборгованості за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19.01.2015 року складає - 2130,91 доларів США, що за курсом 15,80 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.01.2015 року складає 33668,40 грн., яка складається з наступного: 1731,65 доларів США - заборгованість за кредитом; 86,46 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 196,26 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 15,82 доларів США - штраф (фіксована частина), 100,72 доларів США - штраф (процентна складова), у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Встановлено, що 12 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNR0AK100120116. Згідно умов договору банком надано позичальнику кредит у сумі 7910,94 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2015 року (арк.с.13-23). В порушення взятих на себе зобов'язань позичальник перестав належним чином здійснювати повернення заборгованості за користування кредитом, внаслідок чого, виникла заборгованість, яка станом на 19.01.2015 року складає - 2130,91 доларів США, що за курсом 15,80 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.01.2015 року складає 33668,40 грн., яка складається з наступного: 1731,65 доларів США - заборгованість за кредитом; 86,46 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 196,26 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 15,82 доларів США - штраф (фіксована частина), 100,72 доларів США - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1054 ЦК України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст.610 ЦК України. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1,2 статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Встановлено, що станом на 19.01.2015 року, за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 15,80 гривень, у зв'язку з цим, сума боргу складає: 2130,91 доларів США х 15,80 грн. = 33668,40 грн., з яких: 27360 грн. 07 коп. (1731,65 доларів США х 15,80 грн.) - заборгованість за кредитом, 1366 грн. 06 коп. (86,46 доларів США х 15,80 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100 грн. 90 коп. (196,26 доларів США х 15,80 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 249 грн. 95 коп. (15,82 доларів США х 15,80 грн.) - штраф (фіксована частина), 1591 грн. 37 коп. (100,72 доларів США х 15,80 грн.) - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль ЗАЗ, модель: TF699, рік випуску: 2008, тип: Т3, легковий автом. (до 1500 см.куб.), №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 12.03.2008 року уклали договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ, модель: TF699, рік випуску: 2008, тип: Т3, легковий автом. (до 1500 см.куб.), №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (арк.с.13-23). Згідно зі ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.1 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. На підставі ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч.2 ст.22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", за рахунок предмета обтяження, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1)відшкодування витрат,пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2)сплату процентів і неустойки; 3)сплату основної суми боргу; 4)відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; 5)відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Договором застави рухомого майна передбачено, що у випадку порушення заставодавцем (позичальником) зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Відповідно до п. 10.1.12 договору застави рухомого майна на підставах, передбачених чинним законодавством, на предмет застави може бути звернене стягнення. Відповідно до п. 10.1.14 договору застави рухомого майна, відповідно до предмету застави відсутні будь-які обтяження, вимоги інших осіб, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Відповідно до договору застави рухомого майна заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань передбаченим кредитним договором, вони не будуть виконані. 16 грудня 2014 року позивач направив відповідачу повідомлення №30.1.0.0/2-420 від 16.12.2014 року про прострочену заборгованість за кредитним договором, з пропозицією у термін не пізніше 30 календарних днів, з дати отримання повідомлення, погасити прострочену заборгованість та попередженням у разі неналежного виконання зобов'язань про намір звернення стягнення на предмет застави (арк.с. 10). Проте, судом встановлено, що до теперішнього часу заборгованість не погашено, відповідачем не вжито заходів щодо добровільного погашення заборгованості згідно з Законом України «Про заставу», які б призвели до досудового врегулювання питання звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 6 ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя («ПриватБанк»), суд вважає вимогу позивача стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі, - законною і обґрунтованою. Таким чином, суд вважає в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNR0AK100120116 від 12.03.2008 року в сумі 33668,40 грн. вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк»: предмет застави - автомобіль ЗАЗ, модель: TF699, рік випуску: 2008, тип: Т3, легковий автом. (до 1500 см.куб.), №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) - автомобіля. Однак за наявності законних підстав щодо задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет застави транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33668,40 грн. (повний розрахунок приведено вище), вимоги позивача про надання йому права продати транспортний засіб з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПриватБанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу задоволенню не підлягають, оскільки така процедура продажу, передбачена ст.38 Закону України «Про іпотеку», в той час, як відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернене стягнення, проводиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса в установленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 336 грн. 68 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial