Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

14.03.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, з урахування уточнених вимог (остання редакція а.с. 65-68) просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками: 3-тя (житлова) кімната - площею 11,9 м.кв. (фактична площа - 10,8 м.кв.) - залишити за мною; 1 -а та 2-а (житлові) кімнати - площею 16,9 м.кв. та 18,6 м.кв. відповідно, та балкон (площею - 3,0м.кв.) - за відповідачами. Підсобні приміщення - кухня, ванна, вбиральня, коридор - залишити в загальному користуванні, зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не порушувати правила користування житловим примушенням та не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням іншим співвласникам. Крім того позивач просить виділити йому окремий особовий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг відповідно до частки, встановленої порядком користування квартирою, у зв'язку з чим зобов'язати ЖЕУ встановити окремий електричний лічильник, який буде обслуговувати 3-тю (житлову) кімнату, закріплену за ним та стягнути з відповідачів у рівних долях на його користь судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що він, відповідно до свідоцтва про приватизацію є співвласником трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Належна йому частка квартири становить 1/5. Співвласниками інших частин квартири є його колишня дружина [PERSON], якій належить 2/5 частини квартири, його син [PERSON], якому належить 1/5 частина квартири, та його дочка [PERSON], якій належить також 1/5 частина зазначеної квартири. Квартира трикімнатна, житловою площею 47,4 м.кв., у тому числі: 1-а кімната - 16,9 м.кв., 2-а кімната - 18,6 м.кв., 3-я кімната - 11,9 м.кв. (фактична площа - 10,8 м.кв.); кухні площею - 6,9 м.кв., ванної кімнати площею 2,1 м.кв., вбиральні - 1,2 м.кв., коридору-6,3 м.кв., вбудованої шафи -1,1 м.кв. Також квартира обладнана балконом площею 3,0 м.кв. Між ними, як співвласниками цього майна, вникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі моєї частки із спільної сумісної власності не досягнуто, а [PERSON] не мешкає в даній квартирі більше п'яти років. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов у повному обсязі з мотивів зазначених вище та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, при цьому посилались на те, що позивач просить виділити йому у користування кімнату, площа якою більша його частки, крім того ця кімнати є ізолованою, а їм залишиться дві кімнати, одна з яких є прохідною, тому вважають їх права будуть порушені. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, вважає його не обґрунтованим з аналогічних підстав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заперечення на позов у якому проти задоволення позову заперечувала та просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача комунального підприємства «Жилкомсервіс» у судове засідання не з'явились, про час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 24.04.1999 № 1-99-183716, квартира [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, тобто кожному по 1/5 частини. (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу відповідачка [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON]. (а.с. 58) Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2012 року [PERSON], яка є матір'ю відповідачки [PERSON], померла [INFO] року і спадкоємцем першої черги є [PERSON] Згідно копії технічного паспорту спірна квартира складається з трьох кімнат житловою площею 47,40 кв.м. у тому числі: 1-а кімната - 16,9 м.кв., 2-а кімната - 18,6 м.кв., 3-я кімната - 11,9 м.кв.; кухні площею - 6,9 м.кв., ванної кімнати площею 2,1 м.кв., вбиральні - 1,2 м.кв., коридору-6,3 м.кв., вбудованої шафи -1,1 м.кв. та балконом площею 3,0 м.кв. (а.с. 18-20). Таким чином житлова площа на кожного власника припадає 47,4 кв.м / 5= 9,48 кв.м. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст.317 ЦК України). За правилом ч.3 ст. 319 ЦК усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно п.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За відсутності згоди порядок володіння та користування майном визначається судом. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами у справі не має домовленості про порядок користування належним їм на праві часткової власності майном. Наявність спору між сторонами була підтверджена в судовому засіданні поясненнями сторін. З урахуванням того, що у сторін по справі не має домовленості про порядок користування належним їм квартири, кімнат, яка би за своїм розміром відповідала частці кожного із співвласників у спільній частковій власності у спірній квартирі немає, тому суд вважає, що встановлення наступного порядку користування квартирою є найбільш прийнятним та обґрунтованим з позиції норм права, які застосовуються до спірних правовідносин, з урахуванням ситуації, яка склалася між сторонами. Тобто, встановлення порядку користування квартирою, а саме виділення у користування [PERSON] позначену на технічному плані кімнату №4 - 11,9 кв.м., житлові кімнати № 2 - 16,9 кв. м та № 3 - 18,6 кв. м залишити у користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату вбиральню, коридор залишити в загальному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] оскільки такий порядок найбільшим чином відповідає тій частині спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Щодо вимог [PERSON] про виділення особового рахунку та встановлення окремого лічильника на оплату комунальних послуг, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, що він звертався до відповідних установ і йому було відмовлено, тобто порушено його права, а тому заявлені без достатніх правових підстав. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 229,41 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial