overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

що 23.03.2016 р. по цивільній справі № 345/314/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийняте рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено. 24.03.2016р. від ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до суду надійшла заява про винесення судом додаткового рішення з приводу стягнення із відповідача [PERSON] судових витрат а саме: витрати за оплату оголошення в ЗМІ про виклик відповідача в судове засідання у сумі 216,00 грн. Судом встановлено, що при винесенні даного рішення від 23.03.2016 р. судом не вирішено питання про судові витрати, а саме: про стягнення суми оплачених позивачем коштів за оголошення в газеті про виклик відповідача в судове засідання (а.с. 61). Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що необхідно винести додаткове рішення яким визначити, що понесені позивачем судові витрати, а саме: стягнення суми оплачених позивачем коштів за оголошення в газеті про виклик відповідача в судове засідання, слід стягнути з відповідача [PERSON] у розмірі 216,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

що 24 вересня 2014 року Нетішинським міським судом Хмельницької області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична компанія» про визнання права власності, витребування майна та зобов'язання його передачі, яким позовні вимоги задоволено, однак не вирішено питання судових витрат. В зв'язку з цим, у відповідності до ст. 220 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з'явились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 24.09.2014 року по даній цивільній справі позовні вимоги позивача були задоволені, однак не вирішено питання в частині стягнення з відповідача судових витрат. Згідно квитанції від 11.03.2014 року, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2250 грн., що становить 1 відсоток вартості спірного майна за даними квитанції до прибуткового касового ордера № 56 від 17.12.2007 року. За вказаних обставин та в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати у зазначеному вище розмірі, ухваливши додаткове рішення, що відповідатиме вимогам ст. 220 ЦПК України, яка наділяє суд таким правом, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

що [PERSON] 11.06.2013 року отримала кредит в сумі 13368,28 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості. [PERSON] не виконувала належним чином умови зобов'язання, кредит не погашала, відсотки не сплачувала, чим порушила права кредитора. Внаслідок цього станом на 06.02.2014 року заборгованість за кредитом склала: по кредиту - 12 008 грн. 63 коп.; по процентам за користування кредитом - 547 грн. 73 коп.; штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 627 грн. 82 коп. (процентна складова), всього 13 684 грн. 18 коп. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму та судові витрати. Представник позивача Спірідонова Н.І. в судове засідання подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, 11.06.2013 року [PERSON] отримала кредит в сумі 13 368,28 грн. на строк 12 місяців з 11.06.2013 року по 30.06.2014 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою базової відсоткової ставки 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, відповідачка кредит не сплачує і заборгованість по такому та іншим зобов'язанням станом на 06.02.2014 року склала 13 684 грн. 18 коп., з яких: по кредиту - 12 008 грн. 63 коп.; по процентам за користування кредитом - 547 грн. 73 коп.; штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 627 грн. 82 коп. (процентна складова). Вказаного відповідачка не оспорила, хоча мала таку можливість. Враховуючи наведене вище, вимоги зазначених норм закону та умови договору, згідно яких банк має право стягнути заборгованість за кредитом, суд знаходить необхідним провести таке стягнення зі стягненням суми судового збору, сплаченої позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

що [PERSON] 15.07.2010 року відповідно до укладеного кредитного договору за № 006-22004-150710 було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 гривень на умовах тарифного пакету «Visa Класичний» з кредитним лімітом на день укладення договору 3000 гривень. З моменту отримання кредиту відповідачка не виконувала належним чином умови зобовязання, внаслідок чого станом на 28.11.2013 року заборгованість за кредитом склала 1508,97 грн. За таких обставин позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідачки вказану суму та судові витрати. Повноважна представник позивача [PERSON] справу просить розглядати без її присутності, про що зазначила в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно поданої нею заяви позовні вимоги остання визнала та справу просила розглянути у її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. З доводів позовної заяви, наданих позивачем письмових доказів, вбачається, що 15.07.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір за № 006-22004-150710 на умовах тарифного пакету «Visa Класичний». Згідно означеного договору «Дельта Банк» відкрив останній кредитну лінію на 30 000 гривень на умовах визначених договором та на день укладення встановив кредитний ліміт 3000 гривень для розрахунків за товари та послуги, зняття готівки та вчинення інших операцій, передбачених договором. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, [PERSON] кредит не погашає і заборгованість по такому, станом на 28.11.2013 року, склала 1508,97 грн. Вказане визнала і сама відповідачка, зазначивши про це у поданій нею заяві. Враховуючи вищенаведене, вимоги зазначених норм закону та умови договору, згідно яких банк має право стягнути заборгованість за кредитом, суд знаходить необхідним провести таке стягнення зі стягненням суми документально підтвердженого судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

що [PERSON] 21.09.2012 року отримав кредит в сумі 5573,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості. [PERSON] не виконував належним чином умови зобов'язання, кредит не погашав, відсотки не сплачував, чим порушив права кредитора. Внаслідок цього станом на 11.02.2014 року заборгованість за кредитом склала: по кредиту - 4982 грн. 48 коп.; по процентам за користування кредитом - 698 грн. 72 коп.; штрафи за п.п. 2.2 генеральної угоди - 2917 грн. 98 коп., штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 429 грн. 96 коп. (процентна складова), всього 9529 грн. 14 коп. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. Представник позивача Спірідонова Н.І. в судове засідання подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши доводи відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, 21.09.2012 року [PERSON] отримав кредит в сумі 5573,20 грн. на строк 12 місяців з 21.09.2012 року по 30.09.2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту зі сплатою базової відсоткової ставки 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, відповідач кредит не сплачує і заборгованість по такому та іншим зобов'язанням станом на 11.02.2014 року склала 9529 грн. 14 коп., з яких: по кредиту - 4982 грн. 48 коп.; по процентам за користування кредитом - 698 грн. 72 коп.; штрафи за п.п. 2.2 генеральної угоди - 2917 грн. 98 коп., штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 429 грн. 96 коп. (процентна складова). Вказане відповідач визнав в судовому засіданні. Враховуючи наведене вище, вимоги зазначених норм закону та умови договору, згідно яких банк має право стягнути заборгованість за кредитом, суд знаходить необхідним провести таке стягнення зі стягненням суми судового збору, сплаченої позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

що [PERSON] 27.09.2012 року отримав кредит в сумі 13122,29 грн. зі сплатою 0,833 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості. [PERSON] не виконував належним чином умови зобов'язання, кредит не погашав, відсотки не сплачував, чим порушив права кредитора. Внаслідок цього станом на 23.12.2013 року заборгованість за кредитом склала: по кредиту - 10477 грн. 18 коп.; по процентам за користування кредитом - 894 грн. 57 коп.; штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 567 грн. 09 коп. (процентна складова), всього 12 408 грн. 84 коп. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. Представник позивача Спірідонова Н.І. в судове засідання подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, справу просив розглянути у його відсутності, про що надав відповідну заяву. В останній також зазначив, що позов визнає частково в сумі 6408 грн., оскільки борг в сумі 6000 грн. ним вже погашений та сплачений судовий збір на користь позивача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи та визнається відповідачем, 27.09.2012 року [PERSON] отримав кредит в сумі 13 122,29 грн. на строк 12 місяців з 27.09.2012 року по 30.09.2013 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою базової відсоткової ставки 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, відповідач кредит не сплачує і заборгованість по такому та іншим зобов'язанням станом на 23.12.2013 року склала 12 408 грн. 84 коп., з яких: по кредиту - 10477 грн. 18 коп.; по процентам за користування кредитом - 894 грн. 57 коп.; штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 567 грн. 09 коп. (процентна складова). Проте, згідно наданих відповідачем чеків № 24032014141931 та 24032014142207, останній 24.03.2014 року в рахунок погашення заборгованості вніс на користь позивача кошти в сумі 6000 грн. та в рахунок погашення судових витрат кошти в сумі 250 грн. Враховуючи наведене вище та вимоги зазначених норм закону, згідно яких банк має право стягнути заборгованість за кредитом, відсотки та штрафні санкції, суд знаходить необхідним провести таке стягнення коштів в сумі 6408 грн. 84 коп. (12 408,84 грн. - 6000 грн.), що є залишком заборгованості по кредиту.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

що [PERSON] 29.08.2007 року відповідно до укладеного кредитного договору за № 002-22058-290807 було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 гривень на умовах тарифного пакету «Visa Класичний» з кредитним лімітом на день укладення договору 4000 гривень. З моменту отримання кредиту відповідачка не виконувала належним чином умови зобов'язання, внаслідок чого станом на 20.08.2013 року заборгованість за кредитом склала 9 957,21 грн. За таких обставин позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідачки вказану суму та судові витрати. В судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, з якої також вбачається, що вона незаперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованою поштою, однак до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, заперечення на позов не подавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення п. 1 г.71 цього Кодексу. З доводів позовної заяви, наданих позивачем письмових доказів, вбачається, що 29.08.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір за № 002-22058-290807 на умовах тарифного пакету «Visa Класичний». Згідно означеного договору «Дельта Банк» відкрив останній кредитну лінію на 30 000 гривень на умовах визначених договором та на день укладення встановив кредитний ліміт 4000 гривень для розрахунків за товари та послуги, зняття готівки та вчинення інших операцій, передбачених договором. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, [PERSON] кредит не погашає і заборгованість по такому, станом на 28.11.2013 року, склала 9 957,21 грн. і складається з простроченого тіла кредиту - 9813,72 грн.,; заборгованість по відсоткам - 143,49 грн. Враховуючи вищенаведене, вимоги зазначених норм закону та умови договору, згідно яких банк має право стягнути заборгованість за кредитом, суд знаходить необхідним провести таке стягнення зі стягненням суми документально підтвердженого судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

що [PERSON] в поданій заяві просить визначити для неї додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її діда [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] при житті склав заповіт, яким все своє майно заповів їй, про що вона випадково дізналася в березні 2014 року, коли заповіт був знайдений її матір'ю - [PERSON], з якою проживав померлий. Проте звернувшись до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, отримала відмову в зв'язку з закінчення строку подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк нею був пропущений з поважної причини, так як їй не було відомо про існування заповіту і наявність у власності покійного діда спадкового майна. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та справу просила розглянути у її відсутності, про що подала відповідну заяву. Представник відповідача Виговська Н.Є. проти задоволення позову не заперечувала та просила справу розглянути у її відсутності, про що надала відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] помер дід позивачки - [PERSON], який за життя - 06.07.2008 року заповів все своє майно - [PERSON] Остання у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв'язку з тим, що не знала про наявність майна у померлого та складеного ним заповіту. Відмовлятися від прийняття спадщини вона не має наміру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачкою [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця пропущений з причини, яку суд визнає як поважну, та яка дійсно утворювала об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця на вчинення певних дій, у зв'язку з чим позов останньої підлягає задоволенню і позивачці варто визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, що на думку суду є достатнім для подачі нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

що [PERSON] в поданій суду позовній заяві просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітної плати щомісячно на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі заяви до суду і до виповнення дочці 23 річного віку або до закінчення нею навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком останньої. В добровільному порядку відповідач допомоги не надає, хоча має можливість приймати участь в утриманні дочки на період її навчання. На даний час дитина є студенткою першого курсу денної форми навчання факультету будівництва та дизайну Луцького національного технічного університету і потребує допомоги, яку вона одноособово не спроможна надавати, так як отримує мінімальну заробітну плату. Останню позивачка мотивує необхідністю доньки в раціональному харчуванні, витраті коштів на проїзд, одяг, оплату за проживання в гуртожитку та навчання. [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої нею заяви, позивачка заявлені вимоги підтримала, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач позов визнав, сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі згоден, про що надав відповідну заяву, в якій також просить справу слухати у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з ухваленням рішення у відсутності сторін. Як вбачається з доводів позовної заяви та матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] від шлюбу батьків [PERSON] та [PERSON] Позивачка у встановленому законом порядку заявила вимогу про отримання аліментів на утримання дочки, так як остання продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує допомоги. У відповідності зі ст. 199 ч. 1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON], у зв'язку зі своїм навчанням на контрактній формі у Луцькому національному технічному університеті, потребує матеріальної допомоги, а відповідач таку їй може надати, матеріальне становище останнього дозволяє платити аліменти на утримання дочки на період її навчання. Вказаного відповідач не заперечував, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, про що зазначив у заяві від 15.05.2017 року року. Тому, за таких обставин,

Outcome: approved