Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

31.07.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Олександрівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши у графі «Батько»: [PERSON] , [INFO] та видати нове свідоцтво, змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування заявленої вимоги зазначено, що у 2003 році вона познайомилася з відповідачем по справі [PERSON] . Після знайомства мали близькі відносини. Періодично зустрічалися та проводили разом час. Разом не проживали, спільне господарство не вели. В 2007 році вона завагітніла від [PERSON] , проте відповідач не бажав визнавати себе батьком дитини. [INFO] [PERSON] народила дитину. Оскільки [PERSON] не визнавав себе батьком дитини, при реєстрації народження дитини запис про батька був зроблений з її слів, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Оскільки відповідач відмовився добровільно, в позасудовому порядку подавати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його як батька дитини, [PERSON] змушена звернутися суду з позовом про визнання батьківства. В суді позивачка та її представник позовні вимоги підтримують з підстав, викладених у позові, просять позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання батьківства та компенсації витрат на проведення експертизи визнала. Вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача оплати за придбання скрапленого газу, та витрат на правничу допомогу, не визнала в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що не має заперечень стосовно позовних вимог позивача. (а.с. 126) Заяви, клопотання учасників процесу та процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року зазначена справа прийняти до провадження та призначена у підготовче судове засідання. (а.с. 20-21) Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року у справі призначено судову генетично - молекулярну експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького науково-дослідного криміналістичного центру МВС України; провадження у справі зупинено. (а.с. 30-31) 11 листопада 2020 року від судового експерта Кирпичової К. до суду надійшло клопотання, в якому вона просить: забезпечити одночасне прибуття [PERSON] , [PERSON] та дитини [PERSON] , [INFO] , до Запорізького НДЕКЦ МВС в будь-який робочий час з понеділка до п`ятниці; надати дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження відповідно до ч.4 ст. 108 ЦПК України; забезпечити сплату повної вартості проведення відповідної судової експертизи. (а.с. 40-42) Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року клопотання експерта Кирпичової Катерини задоволено частково. (а.с. 46-47) 14 грудня 2020 року від експерта Кирпичової К. до суду надійшло клопотання про надання дозволу на повне або часткове знищення об`єктів дослідження. (а.с. 55-56) Ухвалою суду від 06 січня 2021 року клопотання експерта Кирпичової Катерини задоволено. (а.с. 46-47) 1 лютого 2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 8-916 від 22.01.2021 року. (а.с. 67-75) Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року провадження у справі відновлено; призначено справу у підготовче судове засідання на 15 березня 2021 року - 10.00 годин. (а.с. 77) Ухвалою суду від 15 березня 2021 року у справі призначено повторну судову генетично - молекулярну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу « Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз»; провадження у справі зупинено. (а.с. 91-93) 27 травня 2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 390 від 15.03.2021 року. (а.с. 102-105) Ухвалою суду від 29 травня 2021 року провадження у справі відновлено; призначено справу у підготовче судове засідання на 30 червня 2021 року - 10.45 годин. (а.с. 107) Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що у 2003 році [PERSON] познайомилася з відповідачем по справі [PERSON] . Після знайомства мали близькі відносини. Періодично зустрічалися та проводили разом час. Разом не проживали, спільне господарство не вели. В 2007 році вона завагітніла від [PERSON] , проте відповідач не бажав визнавати себе батьком дитини. [INFO] [PERSON] народила дитину. Оскільки [PERSON] не визнавав себе батьком дитини, при реєстрації народження дитини запис про батька був зроблений з її слів, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.135 цього Кодексу. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213. 215 ЦПК У країни рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Крім того, відповідно до ч.1 ст.134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Аналізуючи зазначені норми сімейного права, вислухавши доводи позивача та її представника, представника відповідача, заяву третьої особи, кожного в окремості, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання батьківства є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: -840,00 грн. - судовий збір; -7 614,00 грн. - витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи; -381,25 грн. - витрати пов`язані з придбанням скрапленого газу для прибуттям на експертизу у м. Дніпро -5000,00 грн. - витрати на правничу допомогу. Щодо судового збору. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий розмір у розмірі 840 грн., що підтверджується квитанцією № 42 від 25.07.2020 р (а.с. 1). Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнавав позов в частині визнання батьківства до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору - 420,00 грн. Щодо витрат на проведення молекулярно-генетичної експертизи. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, на відповідача. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на проведення експертизи (п. 2 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. В підтвердження понесених позивачем витрат на проведення молекулярно-генетичної експертизи суду надано квитанцію № 29768612 від 04.12.2020 р. на суму 7 614,00 грн. (а.с.85). Отже, витрати на проведення експертизи в розмірі 7 614,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат, пов`язаних з придбанням скрапленого газу для прибуттям на експертизу у м. Дніпро. Відповідно до ч. 1 ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. В свою чергу, питання, пов`язані з відшкодуванням витрат на відрядження унормовані постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59. В той же час, як п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98, так і пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59 передбачено, що у разі відрядження за кордон на службовому автомобілі витрати на пально-мастильні матеріали відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту. Таким чином, сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59. Водночас, вищевказані нормативно-правові акти органів виконавчої влади передбачають можливість відшкодування витрат на проїзд в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі), або ж витрат на пально-мастильні матеріали, які відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту. Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально. У даній справі, адвокат на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з прибуттям на експертизу надав тільки фіскальний чек № 28 від 05.05.2021 р. (а.с. 117) Будь яких інших документів на підтвердження витрат (копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, розрахунку відстані по маршруту) суду надано не було. Тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних з придбанням скрапленого газу не підлягають задоволенню. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Натомість, представником позивача не подано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача судових витрат за надання правової допомоги, як недоведених суду належними та допустимими доказами.

Outcome: partial