Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У червні 2020 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши його в липні 2020 р., в обгрунтування якого зазначив, що він з 15.09.1983 р. по 06.03.2020 р. працював на підприємстві відповідача в Ганнівському кар`єрі: спочатку монтером залізничної колії, майстром по укладці залізничних колій в кар`єрі, а з 17.12.1986 р. в гірничотранспортному цеху Ганнівського рудоуправління машиністом бульдозера при переміщенні гірничої маси. Звільнився з підприємства 06.03.2020 р., за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 18.02.2020 р., йому були встановлені 3 професійні захворювання за діагнозами: - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, генералізований ангіодистонічний синдром, ускладнений дисциркулярною енцелопатією зі зниженням когнітивних функцій, вестибулярною дисфункцією у сполученні з полірадикулопатією шийною та попереково-крижовою, білатерально, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язотонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового пері артрозу, ПФ другого ступеню, остеоарттрозу та періартрозу ліктьових суглобів, ПФ першого ступеню, коксоперіартрозу, остеортрозу та періартрозу колінних суглобів, ПФ другого ступеня зі стійким больовим синдромом, порушенням трофіки кистей; - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеню; - нейросенсорна приглухуватість першої стадії (з легким зниженням слуху). Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 26.03.2020 р., причиною отримання професійних захворювань є перевищення гранично-допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Висновком МСЕК йому первинно 26.05.2020 року було встановлено 65% втрати професійної працездатності безстроково, з яких 40% - вібраційна хвороба, 20% ХОЗЛ, 5% туговухість. Також йому було встановлено 3 групу інвалідності, безстроково. У зв`язку з професійними захворюваннями йому спричинена моральна шкода, так як згідно висновків лікарів йому протипоказано - важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, праця в умовах виробничого пилу, вібрації та шуму. В зв`язку з отриманими професійними захворюваннями він переносить фізичні страждання, а саме: стійкий біль та обмеження рухів в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією переважно в ліву ногу; тягучий біль в руках, оніміння в них, підвищену чутливість їх до холоду, судоми в пальцях кистей; стійкий біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, обмеження рухів в них;утруднення при ході; шум в голові та вухах, зниження слугу, втому, загальну слабкість. Всі ці обставини дуже ускладнюють його життя і він від цього морально страждає. Просить стягнути з відповідача 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідач відзив на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 15.09.1983 р. по 06.03.2020 р. працював на підприємстві відповідача в Ганнівському кар`єрі: спочатку монтером залізничної колії, майстром по укладці залізничних колій в кар`єрі, а з 17.12.1986 р. в гірничотранспортному цеху Ганнівського рудоуправління машиністом бульдозера при переміщенні гірничої маси (а.с. 5-12). Працюючи у відповідача протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів, позивач отримав професійні захворювання та висновком МСЕК від 26.05.2020 р. [PERSON] , було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 65%, з яких 40% - вібраційна хвороба, 20% ХОЗЛ, 5% туговухість. Також йому було встановлено 3 групу інвалідності, безстроково (а.с. 19). Із п. 14 дослідженого акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 26.03.2020 р. слідує, що позивачу встановлено діагнози: 1) вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, генералізований ангіодистонічний синдром, ускладнений дисциркулярною енцелопатією зі зниженням когнітивних функцій, вестибулярною дисфункцією у сполученні з полірадикулопатією шийною та попереково-крижовою, білатерально, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язотонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу, ПФ другого ступеню, остеоарттрозу та періартрозу ліктьових суглобів, ПФ першого ступеню, коксоперіартрозу, остеортрозу та періартрозу колінних суглобів, ПФ другого ступеня зі стійким больовим синдромом, порушенням трофіки кистей; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеню; 3) нейросенсорна приглухуватість першої стадії (з легким зниженням слуху) (а.с. 14-18). Як вбачається з п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 26.03.2020 р., причиною виникнення професійних захворювань позивача є: - перевищення еквівалентного рівня віброшвидкості на 7дБ; - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважнофіброгенної дії з вмістом кремнію діоксину кристалічного (SiO2) від Із п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання слідує, що працюючи машиністом бульдозера, [PERSON] виконував роботи з керування бульдозером при переміщенні гірничої маси, будівництві трас залізничної колії, ремонті та будівництві автодоріг, зачищенню під`їздів до екскаваторів. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації, пилу з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% та шуму. Раніше працюючи машиністом бульдозера Ганнівського кар`єру ПрАТ «Північний ГЗК» з 1993 р. по 2015 р. з тих же причин також підпадав під вплив пилу, вібрації та шуму параметри яких перевищували допустимі. У п. 20 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання вказано, що враховуючи роботу [PERSON] на ВАТ «ПівнГЗК», ПАТ та ПРАТ «ПІВНГЗК», впродовж 33 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов`язку відповідач не виконав. Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України, передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з п. 18 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 26.03.2020 р., причиною виникнення професійних захворювань позивача є: - перевищення еквівалентного рівня віброшвидкості на 7дБ; - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважнофіброгенної дії з вмістом кремнію діоксину кристалічного (SiO2) від 10% до 70% в 1,65 рази; - перевищення еквівалентного рівня шуму на 8 дБА. Статтею 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Професійні захворювання виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги вказаного законодавства. Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 65 % втрати працездатності безстроково, а також характер захворювань, пов`язаних із спричиненням профзахворюваннями фізичних і моральних страждань позивачу, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування з боку відповідача моральної шкоди, так як факт заподіяння позивачеві моральної шкоди наявний. Вінзмушений змінити звичний спосіб життя - постійно лікуватися. Всі ці обставини дуже ускладнюють його життя, створюючи почуття пригніченості, психологічного дискомфорту, що призводить до моральних страждань та переживань, значним чином змінили порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для організації свого життя. Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди, що позивач просить стягнути, необґрунтовано завищений. Тому вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд враховуючи роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», характер та глибину його фізичних, душевних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних змін його життєвих зв`язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, вважає, що для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, виходячи з міркувань розумності,виваженості та справедливості потрібно стягнути з відповідача 150000 грн. за встановлені 65 % втрати професійної працездатності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати - 840 грн. 80 коп. судового збору станом на дату подачі позову, від сплати якого було звільнено позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,

Outcome: partial