Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

1. Позиції позивача та відповідача. Як слідує із позову, сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору без номера від 26 січня 2011 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5 тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту та процентів належним чином не виконує. Станом на 04 березня 2018 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 12482 гривні 53 копійки, в тому числі: 1827 гривень 14 копійок заборгованість за кредитом, 5157 гривень 40 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 4427 гривень 39 копійок - нараховано пені, 500 гривень - фіксована частина штрафу та 570 гривень 60 копійок - процентна складова штрафу. Банк 03 квітня 2018 року звернувся до суду з відповідним позовом. Позиція відповідача суду не відома. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Разом з позовом позивач подав до суду заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 30) та клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 32) та за відсутності позивача (а.с. 31). Від відповідача заяви та клопотання не надходили. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 06 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 42). Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача та прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було направлено 06.04.2018, але 15 квітня 2018 року його повернуто до суду з відміткою, що адресат відмовився від отримання (а.с. 44). За приписами п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що 15.04.2018 року відповідачу вручено копію ухвали про відкриття провадження, та копії позовної заяви з додатками. Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач не подав. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв'язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. 4. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору без номера від 26 січня 2011 року (а.с. 7). Предметом договору є кредит в сумі 5 тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом (зворот а.с. 9). Щомісячний платіж в себе включає відсотки, нараховані за звітний період та частина заборгованості по кредиту. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-6), відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту і процентів належним чином не виконує. Станом на 04 березня 2018 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 12482 гривні 53 копійки, в тому числі: 1827 гривень 14 копійок заборгованість за кредитом, 5157 гривень 40 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом. З огляду на обставину, що відповідач не спростував такий розмір заборгованості, він є безспірним. В той же час, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач має сплатити Банку неустойку у вигляді пені і штрафів, зокрема: 4427 гривень 39 копійок - нараховано пені, 500 гривень - фіксована частина штрафу та 570 гривень 60 копійок - процентна складова штрафу, і просить стягнути такі розміри неустойки з відповідача. Суд не погоджується з такою вимогою позивача і вважає її спірною. 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. Розмір і порядок нарахування відсотків передбачено у Тарифах обслуговування кредитних карт (а.с. 8) та Умовах і Правилах надання банківських послуг (а.с. 9-23), які, відповідно до підпису відповідача (зворот а.с. 7), в сукупності із Заявою (а.с. 7) складають договір між сторонами без номера від 26 січня 2011 року. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Неустойкою є штраф або пеня (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). За Умовами кредитного договору між сторонами передбачено два вида неустойки: пеня і штраф. Так, у п. 2.1.1.12.2.2. Умов і Правил (зворот а.с. 19) передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування, при цьому відсотки за користування кредитом Клієнт не сплачує. В той же час, Тарифами (а.с. 8) передбачено різний порядок нарахування пені в залежності від отриманої відповідачем кредитної карти. Але, ні в Анкеті-заяві (а.с. 7), ні в позовній заяві не зазначено, яку послугу (кредитну карту) надано відповідачеві 26.01.2011. Оскільки всіма складовими кредитного договору між сторонами Тарифами обслуговування кредитних карт, Умовами та Правилами надання банківських послуг) по-різному передбачається нарахування пені, суд, з врахуванням положень ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, прийшов до висновку, що позивачем не доведена заборгованість [PERSON] за пенею. За несвоєчасне виконання умов кредитного договору відповідач має сплатити банку неустойку у вигляді штрафу. Однак, з врахуванням природи штрафу, передбаченої у ч. 2 ст. 549 ЦК України, вимога позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу у сумі 500 гривень задоволенню не підлягає як необґрунтована, але підлягає стягненню процентна складова штрафу, яка, відповідно до п. 2.2.2.7.6. Умов і Правил, складає 5% від суми заборгованості (1827,14 грн. + 5157,40 грн. = 6984,54 гривні), або 349 гривень 23 копійки. 6. Висновки суду. Розрахунком заборгованості за договором без номера від 26 січня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (а.с. 5-6) доведено, що відповідач взятих на себе зобовязань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 04 березня 2018 року становить: 1827 гривень 14 копійок заборгованість за кредитом, 5157 гривень 40 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом. Як неустойку за неналежне виконання умов договору відповідач має сплатити Банку штраф у сумі 349 гривень 23 копійки. Розмір штрафу у вигляді фіксованої частини в сумі 500 гривень не відповідає нормам закону, а правильність нарахування пені позивачем не доведено. За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості, але частково. 7. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1762 гривні судового збору (а.с. 1). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення саме така сума судових витрат.

Outcome: partial