Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

05 грудня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. В позові зазначено, що відповідач по справі є батьком їх доньки [PERSON] [INFO] . Вони припинили сумісне проживання внаслідок розірвання шлюбу в 2004 році. Дитина залишилася проживати з нею та повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні. В даний час донька продовжує навчання на 1 курсі Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського на денній формі навчання, яке закінчує 30 червня 2023 року, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є працездатною собою, має земельну ділянку та працює. Інших утриманців немає. На підставі зазначеного, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи працездатного віку щомісячно. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі. (а.с.43). Відповідач в судове засідання направив відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов визнає частково, погодився сплачувати аліменти лише в розмірі 1/7 частини своїх доходів, оскільки має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , 2009 року народження від другого шлюбу, а також на його утриманні перебуває його бабуся [PERSON] , 1929 року народження. Крім того після отримання травми руки (рвана рана лівої кисті), він не може вести повноцінний спосіб життя і в тому числі отримувати додаткові джерела доходу. Справу просив слухати у його відсутність. (а.с.26-28). Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, направили до суду письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївській області за актовим записом № 26 книги записів актів громадянського стану про народження від 07 грудня 2001 року, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.8). Сторони перебували у шлюбі та 22 червня 2004 розірвали його, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] за актовим записом № 31 книги реєстрації актів про розірвання шлюбу, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області. (а.с.15). Від шлюбу у сторін мається дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 07 грудня 2001 року Висунською сільською радою Березнегуватського району миколаївської області, актовий запис № 26 (а.с.8). Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 18 листопада 2019 року за № 1631 Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, з якої вбачається, що [PERSON] , 2001 року народження, зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.12). З 01 вересня 2019 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в національному університеті імені В.О. Сухомлинського, про що свідчить довідка від 28 жовтня 2019 року та укладено договір 10 серпня 2019 року № 43/13 про надання освітніх послуг з терміном навчання до 30 червня 2023 року. Відповідно до п.5.2 договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 60 000 грн. Додатковою угодою № 1-19/31 від 10 серпня 2019 року до договору, оплата за надання освітньої послуги здійснюється за згодою ректора, помісячно. (а.с.9-11). Крім того, з довідки Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського від 06 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає в гуртожитку № 2 вказаного навчального закладу та сплачує за нього 5200 грн. на рік (а.с.14,16). У відповідності до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 зазначеного Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З аналізу статті 182 СК України, вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки офіційно працевлаштований, щомісячно отримує заробітну плату та має у власності земельну ділянку. З огляду на викладене, суд знаходить встановленими наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки, вважає, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням повнолітньої доньки, однак вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, оскільки він має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, 2009 року народження, та має на утриманні бабусю, 1929 року народження, яка є людиною похилого віку, крім того має проблеми зі здоров`ям. Інших доходів, окрім заробітної плати, він не має, належну земельну ділянку обробляє самостійно для власних потреб. Вказані обставин підтверджуються довідкою про заробітну плату ВАТ «Тернопільобленерго» від 18 грудня 2019 року, довідкою виконавчого комітету Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області за № 1762 від 18 грудня 2019 року, копією свідоцтва про народження сина, виданого 25 вересня 2009 року Камянською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, копією свідоцтва про шлюбу від 07 липня 2006 року та довідкою про склад сім`ї, виданою Підволочиською селищною радою Тернопільської області 18 грудня 2019 року (а.с.31, 33-35, 39). Крім того, суд відмовляє позивачці у задоволенні вимоги щодо визначення мінімального розміру аліментів - не менше 50 % прожиткового мінімуму особи відповідного віку, оскільки статтею 200 СК України дані вимоги не передбачені. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial