Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику в наслідок ушкодження здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 травня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він працюючи в період часу з 18.12.2007 року по 06.04.2012 року прохідником (підземним) та з 06.04.2012 року по 31.01.2019 року прохідником (підземним) бригадиром дільниці № 6 (нарізної) служби головного інженера шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі відповідач/ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»). Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив дії фактору вібрації, шуму, що перевищують ГДК через недосконалість його робочих місць. Загальний стаж роботи на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, складає 10 років11 місяців, що підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки виданої на ім`я Позивача та Актом Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання» (надалі по тексту - акт Форми П-4). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічні професійні захворювання. За медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання» №1618 від 09.11.2018, Позивачу встановлено діагноз: радикулопатія полісегментарна, попереково-крижова (L5-S1) та шийна (С6-С8), білатерально, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), часто рецидивуючий перебіг; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним нейроваскулярним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня),остеоартрозу у поєднанні зперіартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), частими акроангіоспазмами; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).Причинами виникнення професійного захворювання є: маса вантажу - 25-30 кг., при СН 30 кг.; робоча поза незручна - 32,5 -51,2 % зміни при СН до 25 %; робоча поза вимушена 2,6 -14,4 % зміни при СН 10 %; статичне навантаження (кг/С) при утриманні вантажу двома руками 238810-264100 при СН - до 70 000; нахили тулуба - 164-186 раз при СН - 51-100 раз; згідно з вимогами ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» за № 248 від 08.04.2014 року; рівень загальної вібрації згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» складає 81 дБ при ГДР -76 дБ; еквівалентний рівень шуму складає 97-106дБА при ГДР 80 дБА по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарної норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» (п.17 акту Форми - П4). У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 07.02.2019 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності - 65 % та третя група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №054340 виданою на ім`я Позивача. Відповідно до висновку про умови та характер праці, Позивачу рекомендовано санітарно курортне лікування, палиця, поперековий корсет, що підтверджується довідкою «До акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12ААА № 054340 виданою на ім`я Позивача. Таким чином, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. У зв`язку з чим, просить суд стягнути на його користь 150 000, 00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача судові витрати, які позивач поніс на момент подання позовної заяви складаються з витрат на правову (правничу) допомогу в сумі - 3000 грн., яка складається з: попереднього опрацювання документів та законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини 1 год. - 750 грн.,вивчення судової практики по антологічній категорії справ 1 год. - 750 грн., консультація Позивача та підготовка позовної заяви 2 години - 1500 грн. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Козаченко Т.О. подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те що, відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Крім того, представник Відповідача зазначила, що в матеріалах справи відсутні висновок МСЕК або висновок судової психологічної експертизи (яка не призначалася) про те, що Позивачу завдані моральні страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджуються у справі. Доводи Позивача, що це загальновідомий факт не можна вважати доказом його страждань та брати до уваги. Виходячи з Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 16 від 11.12.2018 року, який складений на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг»: пункт 12 акту стаж роботи у цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 21 рік 10 місяців, з яких: Позивач відпрацював 10 років 11 місяців прохідником ШУ Октяберська та Родіна Пат «КЗРК» 09.12.1996 року по 18.01.1998 року та з 26.01.1998- року по 11.12.2007 року, а також прохідником ШУ ПАТ «АМКР» 18.12.2007 року по теперішній час, таким чином пропрацював на підприємстві 11 років 1 місяць. Отже, аналізуючи профмаршрут Позивача можна зробити висновок, що з 21 року 10 місяців роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] працював 11 років і 1 місяць, що не перевищує 50 відсотків від загального стажу в шкідливих умовах. Таким чином, можна зробити висновок, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, Відповідач не вчиняв. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 150 000,00 гри., що жодним чином не аргументовано та не обґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. У зв`язку з чим, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається позивач та відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , з 08.07.1994 року по 23.11.1994 року працював підземним гірничим робітником 2 розряду на шахті № 1 імені Артема РУ ім.. Кірова, з 23.11.1994 року по 01.08.1996 року - підземний прохідник 5 розряду, шахти № 1 імені Артема РУ ім.. Кірова, з 23.08.1996 року по 11.10.1996 року працював гірничим робітником, артіль «Північ», з 09.12.1996 року по 18.01.1998 року працював прохідником 4 розряду, Шахтоуправління «Октябське об`єднання «Кривбасруда», з 26.01.1998 року по 11.12.2007 року працював підземним прохідником 5 розряду, Шахтоуправління «Родіна» об`єднання «Кривбасруда», з 18.12.2007 року по 31.01.2019 року підземним прохідником 5 розряду, ШУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 31.01.2019 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 6-9). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу державної установи «Український НДІ промислової медицини» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від №1618 від 09.11.2018 року, Позивачу встановлено діагноз: радикулопатія полісегментарна, попереково-крижова (L5-S1) та шийна (С6-С8), білатерально,переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), часто рецидивуючий перебіг; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним нейроваскулярним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня),остеоартрозу у поєднанні зперіартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), частими акроангіоспазмами; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).(а.с.20 -21) Згідно Акту № 16 форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 11.12.2018 року вбачається, що позивач працюючи прохідником (підземним) з 06.04.2012 року прохідником 9підземним) (бригадиром) дільниці № 6 (нарізної) служби головного інженера шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахти) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виконував комплекс робіт з підготовки та проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок в підземних умовах шахти, підпадав під дії факторів: вібрації, шуму, що перевищує ГДР, фізичного навантаження, показники якого перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця. Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, захворювання є: маса вантажу - 25-30 кг., при СН 30 кг.; робоча поза незручна - 32,5 -51,2 % зміни при СН до 25 %; робоча поза вимушена 2,6 -14,4 % зміни при СН 10 %; статичне навантаження (кг/С) при утриманні вантажу двома руками 238810-264100 при СН - до 70 000; нахили тулуба - 164-186 раз при СН - 51-100 раз; згідно з вимогами ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» за № 248 від 08.04.2014 року; рівень загальної вібрації згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» складає 81 дБ при ГДР -76 дБ; еквівалентний рівень шуму складає 97-106дБА при ГДР 80 дБА по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарної норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». Відповідно до п. 14 вказаного Акту встановлено, що внаслідок тяжкої праці Позивачем отримано хронічне професійне захворювання: радикулопатія полісегментарна, попереково-крижова (L5-S1) та шийна (С6-С8), білатерально, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), часто рецидивуючий перебіг; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним нейроваскулярним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня),остеоартрозу у поєднанні зперіартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), частими акроангіоспазмами; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). (а.с. 15-17) Умови праці на робочому місці прохідника на шахті «Артем-1» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», згідно санітарно-гігієнічних характеристик умов праці №178/4.6-7 від 23.03.2018, підготовленої Головним управлінням держпраці у Дніпропетровській області та його карт умов праці, умови праці прохідника [PERSON] визначені такими, що відносяться: по вмісту аерозолів переважно фібро генної дії - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі), по рівню шуму - до 4 класу (небезпечні), по показанням мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі), по рівню вібрації локальної - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі), по важкості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі), по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 07.02.2019 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було первинно визначено ступень втрати професійної працездатності - 65% та 3 група інвалідності, дата перегляду 01.01.2020 року, що підтверджується довідкою МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №054340 виданою на ім`я Позивача. Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: УКР НДІ ПРОММЕД у період з 03.10.2017 року по 17.10.2017 рік та 24.09.2018 року по 05.10.2018 рік перебував на лікування з діагнозом: радикулопатія полісегментарна, попереково-крижова (L5-S1) та шийна (С6-С8), білатерально, переважно зліва, з вираженими больовим синдромом, фаза загострення. Двобічний плечолопатковий пері артроз, ПФ 1-2 ст., остеоартроз у сполученні з пер артрозом ліктьових і колінних суглобів, ПФ 1 ст.. Вегетативна поліневралогія рук. (а.с. 25,28-30). Крім того у період з 07.07.2017 року по 21.07.2017 рік та з 08.02.2018 року по 20.02.2018 рік перебував на лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 16» ДОР» неврологічному відділенні, з діагнозом загострення хронічне шийного, п/кр радикулопатія на фоні остеохондрозу хребта у вигляді вираженого стійкого больового синдрому, ПФ 1-2 ст., остеоартроз у сполученні з пер артрозом ліктьових і колінних суглобів, ПФ 1 ст. (а.с.22, 23). Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває біль та оніміння в кінцівках; побіління пальців на холоді; болі в суглобах; обмеження рухів в суглобах. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 90 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Що стосується вимог Позивача про стягнення понесених ним витрат на правову допомогу то суд зазначає, що пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно зі ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", відповідно до ст.1 якого граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права. Згідно п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вказаних обставин позивачем долучено до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги укладений між [PERSON] та адвокатом Бузинської Діани Миколаївни від 15 квітня 2019 року та Акт надання послуг від 22.04.2019 року складений між [PERSON] та адвокатом Бузинарської Діани Миколаївни, з якого вбачається, що загальна вартість послуг становить 3000 грн., без ПДВ, а саме: попереднього опрацювання документів та законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини 1 год. - 750 грн.,вивчення судової практики по антологічній категорії справ 1 год. - 750 грн., консультація Позивача та підготовка позовної заяви 2 години - 1500 грн. (а.с.32) Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial