Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що вона є власником буд. 42 по вул. Лисенко в м Приморському районі м. Маріуполя, в якій також зареєстровані відповідачі її донька [PERSON]М та чоловік доньки [PERSON] Фактично відповідачі не мешкають в будинку з жовтня 2010 року. Також зазначила, що є пенсіонером, а тому оплата комунальних послуг за відповідачів ускладнює її матеріальне становище. Просила визнати відповідачів такими, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Лисенко, буд. 42. В суді позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного розгляду справи у разі неявки відповідача та просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявились, із будь-якими заявами на адресу суду не звертались, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, власником будинку № 42 по вул.. Лисенко в Приморському районі м. Маріуполя є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.11.1991 року. (а.с.4) З домової книги вбачається, що в буд. 42 по вул.. Лисенко в Приморському районі м. Маріуполя зареєстровані [PERSON] та відповідачі [PERSON] з 1997 року та [PERSON] з 1995 року та по теперішній час. (а.с.8-9) Відповідно до акту №8/1188 від 18.08. 2015 року, виданого КСН "Селище Моряків", відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не мешкають в будинку № 42 по вул.. Лисенко в Приморському районі м. Маріуполя з жовтня 2010 року. (а.с.10) Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 28.12. 2011 року (справа № 2-1229/11) задоволено позов [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] про вселення в житловий будинок № 42 по вул. Лисенко в Приморському районі м. Маріуполя, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03. 2012 року рішення Апеляційного суду Донецької області від 28.12. 2011 року залишено без змін. З листа Приморського відділу ДВС Маріупольського МУЮ від 06.10 2015 року вбачається, що провадження за виконавчими листами № 2-2129 від 24.02.2012 року, виданими Приморським районним судом м. Маріуполя про вселення [PERSON] та [PERSON] в жилий будинок № 42 по вул. Лисенко в м Приморському районі м. Маріуполя винесено постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", як фактично виконане. (а.с.36) З акту КСН "Селище Моряків" № 10/1790 від 16.10. 2015 року вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не мешкають в будинку № 42 по вул.. Лисенко в Приморському районі м. Маріуполя з листопада 2012 року. (а.с.37) Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод\~в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідачів [PERSON] та [PERSON], як членів сімї власника будинку, перестало існувати, після виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 28.12. 2011 року вони в будинку не проживають більше 1 року та поважних причин до такого не проживання судом не встановлено, що дає підстави суду для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним будинком. На підставі викладеного,

Outcome: approved