Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] в с. Осолинка Літинського району Вінницької області померла її мати [PERSON] . До кола спадкового майна повинен був входити житловий будинок [ADDRESS] який перебував у володінні спадкодавця [PERSON] і щодо якого її мати [PERSON] вважається такою, що успадкувала його, але не оформила своє спадкове право через відсутність правовстановлюючих документів. Позивач зазначає, що вказаний будинок рахується за її бабою [PERSON] , котра померла [INFO] і спадщину після якої прийняла мати позивача - [PERSON] , яка померла згодом [INFO] . Після смерті позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після її матері. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Представником позивача адвокатом Слободяник Л.І. подано заяву, відповідно до якої остання просить розгляд справи провести у її відсутність, позов задовольнити, а судові витрати залишити за позивачкою (а.с. 93). Представник відповідача Осолинської сільської ради Літинського району Вінницькі області до судового засідання не з`явився надіславши на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи просить проводити у відсутність представника сільської ради. Позовну заяву визнають (а.с. 47). Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позов визнає повністю. Одночасно зазначає, що спадщину після смерті матері [PERSON] не приймав та претендувати на неї не буде (а.с. 71). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 15) батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про шлюб (а.с. 16) пояснюється зміна прізвища позивача із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.17) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 18) батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (так в документі) [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.19) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 20) спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] у виді ѕ земельної ділянки кадастровий номер 0522485800:02:000:0249 на території Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області являється її дочка [PERSON] .. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 22) спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] у виді ј земельної ділянки кадастровий номер 0522485800:02:000:0249 на території Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області являється її дочка [PERSON] .. Технічним паспортом (а.с.25-27) зазначена технічна характеристика будинку по [ADDRESS] . Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 788/02-14 від 17.09.2020 (а.с.29-30) позивачу [PERSON] роз`яснено про порядок спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] та у зв`язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до довідки виконавчого комітету Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 349 від 25.08.2020 (а.с. 31) [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] . За вказаною адресою проживала також із зареєстрованим особами: дочка [PERSON] , [INFO] ; внучка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 348 від 25.08.2020 (а.с. 32) [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] . За вказаною адресою проживала також із зареєстрованим особами: дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 343 від 14.08.2020 (а.с. 33) житловий будинок по [ADDRESS] рахується за [PERSON] яка померла [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Осолинської сільської ради сільської ради Літинського району Вінницької області за № 3 від 20.01.1994 (а.с. 28) передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,56 га для присадибного землекористування. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON] ( котра у свою чергу прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 78-92)), та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] та рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якого прийняла спадкоємець за законом [PERSON] (позивач у справі). Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням представника позивача (а.с. 93) слід залишити за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved