Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

08.02.2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з 13.03.2019 року та до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що відповідач разом із сім'єю не проживає, фактично не підтримує з нею шлюбних відносин та припинив надавати матеріальну допомогу, витрачаючи усі кошти на власні потреби. Відповідач зареєстрований як ФОП, не має на утриманні інших осіб, а тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Враховуючи те, що у неї немає можливості працювати і одночасно доглядати малолітню дитину, відповідач не виконує свого батьківського обов'язку, жодних коштів на утримання сім'ї не надає, а тому змушена була звернутись до суду з даним позовом. 15.03.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 03.04.2019 року. Ухвалою від 18.03.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред'явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі, і така позивачем отримана 23.03.2019 року, а відповідачем 28.03.2019 року. 08.04.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить задовольнити вимоги позивача частково, а саме стягувати з на користь [PERSON] аліменти дружині, у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Зазначає, що з 28.04.2017 року він справді почав займатися підприємницькою діяльністю, однак коштів для утримання сім'ї, здійснення поточного ремонту в будинку постійно не вистачало, тому 14.03.2018 року він змушений був взяти кредит.Однак, через нестабільний попит на продукцію, підвищення податків, сімейні проблеми, він не зміг продовжувати свою господарську діяльність, а тому 26.02.2019 року припинив її.На даний час вінбезробітний, стабільного доходуне має, підробляєна тимчасових роботах у своїх друзів та знайомих щоб утримувати сім'ю. Заощадження, які в нього залишились, він витратив на погашення кредиту. Також, позивачем не надано жодного доказу про те, що його дохід настільки великий, щоб сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1500грн. щомісячно. На даний час його мінливий та нерегулярний дохід становить не більше 5000 грн. на місяць, з яких майже 2000 грн. сплачує на аліменти, а ще заощаджує на погашення кредиту та власне проживання. 15.04.2019 року представником позивача подано заяву, в якій остання повідомляє про те, що відповіді на відзив подавати не буде, просить позов задоволити. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2012 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2012 року, (а.с. 4). За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, серії [NUMBER] від 15.12.2015 року та серії [NUMBER] від 06.12.2018 року, які проживають та знаходяться на утриманні позивачки згідно довідки виданої виконкомом Верхньогаївської сільської ради Дрогобицького району Львівської області (а.с. 5, 6, 11). Як встановлено з матеріалів позову, позивачка на даний час не працює, здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON], [INFO], до досягнення ним 3-річного віку. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, аліменти до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 84 СК України, яка зокрема регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Суд приймає доводи позивачки про те, що зв'язку зі здійсненням догляду за малолітнім сином, якому менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе. Відповідач є молодою, працездатною особою, з 28.04.2017 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, сплачує аліменти неповнолітнім дітям та має кредитні зобов'язання за кредитним договором від 14.03.2018 року Враховуючи наведене, матеріальне становище позивача та відповідача, розмір прожиткового мінімуму, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2019 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial