Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

05 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував наступним. Позивач є бабусею малолітнього [PERSON], [INFO]. Матір'ю малолітнього [PERSON] є донька позивача та відповідач по справі - [PERSON]. [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з онуком. Окрім того, позивач зазначає, що стан здоров'я дитини викликає реальну загрозу його життю. Питаннями здоров'я онука займалась [PERSON] особисто, проходила разом з онуком усі медичні обстеження, за власний рахунок купувала необхідні лікарські засоби. Однак, через те, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] у здійсненні її права щодо виховання онука, остання також не має можливості піклуватись про його стан здоров'я. На підставі викладеного позивач у своїй позовній заяві просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні онука [PERSON] Встановити дні зустріч п'ятницю, суботу та неділю з шістнадцятої години п'ятниці до вісімнадцятої години неділі без присутності [PERSON] з можливістю відвідувати дитині місце проживання [PERSON], дозволити [PERSON] під час літніх та зимових канікул забирати до себе онука, а також відпочивати з онуком впродовж половини від загального часу літніх та зимових канікул, дозволити [PERSON] кожен місяць спільно з онуком відвідувати дитячого лікаря з метою обстеження стану його здоров'я. Окрім того, позивач просив судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник підтримали позовні вимоги повністю, надавши суду аналогічні пояснення щодо обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнала, зазначивши, що [PERSON] останнього разу брала до себе малолітнього [PERSON] і в обумовлений сторонами час не повернула дитину. [PERSON] повернула малолітнього [PERSON] відповідачу лише на підставі рішення суду. 27.12.2013 року орган опіки та піклування Самарської районної в м.Дніпропетровську ради надав до суду пояснення відповідно до яких позовні вимоги вважає такими, що підлягають частковому задоволенню, зі встановленням наступного графіку спілкування: встановити місце та час спілкування [PERSON] з онуком [PERSON], [INFO], 2 рази в місяць, парні або непарні вихідні дні: з 16 години п'ятниці до 18 години неділі за попередньою домовленістю з матір'ю, [PERSON]; під час осінньо-весняних канікул пропорційного з матір'ю, [PERSON], та під час літніх канікул один місяць, за попередньою домовленістю. Проти медичних обстежень, лікування без присутності матері [PERSON], заперечують (а.с. 67). Окрім того, у вказаних поясненнях представник просить розглядати справу за його відсутності. В присутності психолога Клюй К.Ю. судом було допитано малолітнього [PERSON], [INFO]. Вказаний допит записано диск (серійний номер IFPI AFY16) та долучено до матеріалів справи (а.с. 62). У своїх поясненнях малолітній [PERSON] зазначив, що однаково любить маму і бабусю і бажає спілкуватися з ними. В судовому засіданні фахівець із соціальної роботи Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Самарської районної у місті Дніпропетровську ради Клюй К.Ю., після проведеної бесіди з малолітнім [PERSON], зазначила, що дитина почуває себе комфортно та спокійно як вдома з матір'ю, так і в гостях у бабусі. Малолітній [PERSON] бажає спілкуватись зі своєю бабою та матір'ю однаково. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). [PERSON] піклується про свого онука [PERSON] та бажає приймати активну участь в житті дитини. Даний факт підтверджується договором № 3439/3722 від 15.09.2013 року про надання занять з комп'ютерної освіти [PERSON] (а.с.13), договором № 1-1705 від 17.05.2013 року про зобов'язання надати послуги з англійської мови в Англійському дитячому таборі (а.с. 14-16) та медичною документацію, наявну в матеріалах справи, яка свідчить про турботу зі сторони [PERSON] здоров'ям малолітнього [PERSON] Окрім того, [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON], [INFO] (а.с. 17). Факт того, що позивач [PERSON] піклується про свого онука та бажає з ним спілкуватись не заперечується відповідачем по справі. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначала, що мали місце обставини, коли [PERSON] за попередньою домовленістю з [PERSON] про час повернення онука [PERSON], взяла до себе останнього, однак в обумовлений сторонами час не повернула малолітнього [PERSON] Дані обставини підтверджуються рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2013 року, в якому зазначено, що 11.08.2013 року за згодою матері [PERSON] на декілька днів залишився у бабусі, на вимогу матері повернути дитину додому, бабуся не зреагувала, вимкнула телефон та в квартиру не впускала, після чого, 13.08.2013 року [PERSON] була вимушена звернутись до чергової частини Бабушкінського РВ ДМУ з заявою про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Вказаним рішення було постановлено відібрати малолітню дитину [PERSON] від [PERSON] та повернути його матері [PERSON] (а.с. 32). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.10.2013 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.09.2013 року залишено без змін (а.с. 33,34). З психологічного висновку складеного фахівцем із соціальної роботи Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Самарської районної у місті Дніпропетровську ради Клюй К.Ю., на підставі проведеної бесіди з малолітнім [PERSON] вбачається, що дитина почуває себе комфортно та спокійно як вдома з матір'ю, так і в гостях у бабусі (а.с.67). Задовольняючи позовні вимоги частково, суд в першу чергу виходив з інтересів дитини, враховуючи його вік. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. N 789-XII) та ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В судовому засіданні було встановлено, що саме із-за виниклих між позивачем та відповідачем неприязних стосунків, відбувся даний спір, який потягнув фактичне не бажання відповідачки надавити дитину для спілкування позивачу. Додатковим підтвердженням є те, що такі неприязні стосунки були зафіксовані рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2013 року, яке набрало законної сили 28.10.2013 року (а.с. 32) та не заперечувалось сторонами по справі. Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, - малолітня дитина не повинна (крім тих випадків, коли є виключні обставини) бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до вимог ст. 257 Сімейного кодексу України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст.263 Сімейного кодексу України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. При винесенні рішення суд виходить із власного переконання відповідно до ст. 212 ЦПК України та враховує інтерес дитини, яка прагне спілкуватися як з матір*ю та і з бабусею і страждає, якщо когось із них не бачить. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині встановлення позивачу днів та часу спілкування з малолітнім онуком кожні п'ятницю, суботу та неділю з шістнадцятої години п'ятниці до вісімнадцятої години неділі без присутності [PERSON] під час літніх та зимових канікул, а також впродовж половини від загального часу літніх та зимових канікул, кожен місяць спільно з онуком відвідувати дитячого лікаря з метою обстеження стану його здоров'я, суд виходить з того, що з врахуванням віку дитини, такий спосіб спілкування не буде відповідати інтересам дитини, оскільки він повинен ночувати з матір'ю у такому віці, так як йому безумовно потрібна материнська турбота, мати якої - це сама природа, яка наповнює, захищає та навчає існувати з усіма оточуючими у гармонії, оскільки між дитиною та матір'ю з самого народження існує дуже тісний зв'язок, розірвання якого може потягти за собою негативні наслідки у майбутній психіці, а також фізичному розвитку дитини, емоціональний, енергетичний та екологічний зв'язок якої зі своєю матір'ю, на думку спеціалістів, залишається як мінімум до 7 років, а повністю виходить з енергетичної оболонки матері до 24-25 рокам. Збільшення часів спілкування з дитиною повинно бути поступовим та таким, що не буде травмувати дитину. Аналізуючи приведені вище норми права та розглядаючи і вирішуючи спір на засадах змагальності та диспозитивності, відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України, роз'яснивши позивачу та відповідачу, їх права та обов'язки, попереджуючи про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, як того вимагає п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про визначення способу участі у спілкуванні з малолітньою дитиною. Окрім того, позивач у своїй позовні заяві просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі у розмірі 688 грн. 20 коп. Суд вважає, що вимоги про відшкодування судових витрат підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1/2 частину понесених позивачем витрат, а саме 344 грн. 10 коп.

Outcome: partial