Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У червні місяці 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що 15 березня 2010 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір б/н про надання кредиту у розмірі 10 300,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 умов та Правил надання банківських послуг. Однак відповідач належним чином умов договору не виконував, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 21 903,4 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 9289,37 грн., заборгованості за процентами в сумі 9955,73 грн., 1 139,09 грн. заборгованості з комісії та пені, штрафів 500 грн. фіксована частина та 1019,21 грн. процентна складова. Просить стягнути заборгованість в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника, заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав та не заперечує щодо його задоволення. Суд, заслухавши доводи представника позивача, викладені в позовній заяві та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 березня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 300,00 грн. на умовах, викладених в Умовах надання банківських послуг у тимчасове користування у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення кредиту, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. У відповідності до умов договору позичальник зобов'язаний щомісяця та в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості, а також сплачувати проценти та пеню. Відповідач умов договору в повному обсязі не виконував, і в строк визначений договором суми заборгованої позики та заборгованості по відсотках, та інших платежах, визначених умовами договору не повернув. Розмір заборгованості позичальника станом на 30.04.2016 року становить 21 903,4 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 9289,37 грн., заборгованості за процентами в сумі 9 955,73 грн., заборгованості за пенею та комісією 1 139,09 грн. заборгованості з комісії та штрафів - 500 грн. фіксована частина та 1 019,21 грн. процентна складова відповідно до пункту 2.1.1,7.6 Умов та правил надання банківських послуг.. Строк вимоги за кредитом не минув, оскільки станом на 25.04.2015 року відповідач здійснював погашення за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком. Тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості 21 903,4 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved