Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

23 квітня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, він фізично здоровий, працездатний, працює і має постійний дохід, а тому може надавати таку допомогу. У зв`язку з наведеним в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розмірі 8 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 23 квітня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 31 травня 2019 року було відкрите провадження у справі (а.с. 16-17). Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 31). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони з 26 серпня 2006 року по 05 квітня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4, 5). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 6, 7). Судом установлено, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 8). Згідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 182 СК України також визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, ним не надано доказів наявності в нього на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Як зазначалося вище, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки позивачем не надано доказів сум заробітку (доходу) відповідача, суд позбавлений можливості визначити, чи має відповідач достатній заробіток (дохід). У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дітей на користь позивача повинен становити 1/3 частку доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial