Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON](далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Укрхімклінінг-Профі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04 травня 2011 року вона, [PERSON], була прийнята на посаду прибиральниці виробничих приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю«Укрхімклінінг-Профі», про що було укладено трудовий договір та видано Наказ за № 61-к від 04.05.2011 року. Далі позивач зазначає, що Наказом за № 19-к від 01.02.2013 року була звільнена за власним бажанням. При звільненні їй була видана трудова книжка, однак не був проведений розрахунок по заробітній платі у розмірі 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 00 коп. Позивач зазначає, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виплатити належні їй кошти, однак з часу звільнення та по день подання позовної заяви відповідач так і не сплатив їй заборгованість по заробітній платі. Крім того, позивач зазначає, що їй було завдано моральну шкоду, яка проявилася у душевних стражданнях через протиправні дії відповідача, яку вона оцінює у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду та просити суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю«Укрхімклінінг-Профі» на її, [PERSON], користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 00 коп., а також,середній заробіток за час затримки розрахунку з лютого 2013 року по теперішній час та моральну шкоду у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. До суду надійшла заява від позивача, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити (а.с.38). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій просить слухати справу у його відсутність та відмовити в задоволені позову з огляду на його безпідставність та сплату заборгованості позивачеві. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що Наказом № 61/к від 04.05.2011 року [PERSON]була прийнята на посаду прибиральниці виробничих приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю«Укрхімклінінг-Профі» з 04.05.2011 року (а.с.5). Судом також встановлено, що Наказом № 19-к від 01.02.2013 року [PERSON]була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.5). Матеріалами справи підтверджено, що розмір заробітної плата позивача (з урахуванням податків та обов'язкових платежів) за січень 2013 року дорівнювала 1300 грн. 00 коп. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, зокрема витягу з розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000006 за січень 2013 року вбачається, що у січні 2013 року позивачеві було виплачено аванс у розмірі 507 грн. 25 коп., сплачені відповідні податки у вигляді податку на доходи фізичних осіб у розмірі 101 грн. 96 коп., та Єдиний соціальний внесок у розмірі 46 грн. 80 коп., а відтак заборгованість перед таким працівником складає 643 грн. 99 коп., а не 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 00 коп. як то зазначала позивач по справі. Суд зауважує, що будь-яких належних та допустимих доказів щодо виплати позивачеві 643 грн. 99 коп., сторона відповідача суду не надала. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до змісту ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відтак з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімклінінг-Профі» на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість по заробітній платі за січень 2013 року у розмірі 643 (шістсот сорок три) грн. 99 коп. Окрім цього, відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Порядок обчислення середньої заробітної плати обчислюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 100 від 08 лютого 1995 року, в п. 2 якої визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Судом встановлено, що за останні два місяці перед звільненням заробітна плата позивача складала у грудні 2012 року - 1300 грн. 00 коп., та 1300 грн. 00 коп. у січні 2013 року відповідно. Тобто, середньоденна заробітна плата позивача складає 41 грн. 94 коп. (2 600 грн. : 62 = 41 грн. 94 коп. Таким чином, середній заробіток за час затримки, який відповідач повинен сплатити позивачу складає 14 972 грн. 58 коп., з розрахунку 41 грн. 94 коп. (середньоденний заробіток) х 357 (кількість днів затримки, тобто за період з 01 лютого 2013 року по 23 січня 2014 року) = 14 972 грн. 58 коп. Відповідно до висновків Конституційного суду України, викладених в Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. А тому суд не застосовує до вказаних позовних вимог нормативне положення про наслідки спливу строку позовної давності. З огляду на викладені обставини справи та вимоги матеріального закону, суд також доходить висновку, що необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімклінінг-Профі» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за січень 2013 року у розмірі 643 (шістсот сорок три) грн. 99 коп. та середній заробіток за час затримки у розмірі 14 972 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн. 58 коп. Щодо позовних вимог позивача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. суд виходить із наступного. Згідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За правилом ст.ст.22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування та відшкодування моральної шкоди. За змістом зазначених положень, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди - є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Предметом доведення крім наявності самого факту моральної шкоди підлягає доказуванню її глибина, від якої залежить розмір та форма відшкодування. Натомість, суд зауважує, що в порушення покладеного обов'язку на доказування, з боку позивача, [PERSON]на підтвердження своїх моральних страждань, не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів, матеріали даної цивільної справи також не містять жодного належного чи допустимого доказу, який би надавав суду підстави при оцінці у їх сукупності дійти висновку про істотність моральної втрати позивачки від несвоєчасної виплати їй грошової суми в розмірі 643 (шістсот сорок три) грн. 99 коп. У зв'язку із чим, суд вважає недоведеними вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, та такими, що задоволенню не підлягають. Також у зв'язку з тим, що позивач в силу п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то в силу ст.ст.81, 88 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімклінінг-Профі» на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial