Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, в обгрунтування якого вказав, що 10.09.2016 року за 3 годину ночі позивач перебував на прилеглій території біля магазину ритуальних товарів по вул. Небесної Сотні, 58, м. Хорол напроти кафе-бару Піраміда. В той же час там був відповідач [PERSON] зі своїми знайомими. Між сторонами стався конфлікт, внаслідок чого [PERSON] наніс позивачу один удар кулаком правої руки в обличчя. Позивач впав на асфальтобетонне покриття отримавши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, травматичного субарахноідального крововиливу, лінійного перелому тім'яної кістки зліва без зміщення, які згідно судово-медичної експертизи №211 від 12.10.2016 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Досудовим слідством дії [PERSON] було кваліфіковано за ст. 128 КК України. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у виді 200(двухсот) годин громадських робіт. Як вказує позивач , що протиправною поведінкою [PERSON] йому було завдано тяжкі тілесні ушкодження та внаслідок довготривалого і складного лікування, яке продовжується до цього часу позивач витратив та витрачає багато коштів на придбання ліків. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник змінили позовні вимоги, а саме щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовилися у зв"язку з її відшкодуванням, проте позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди залишили , змінивши лише суму відшкодування з 120 000,00 грн. на 59 000,00 грн. Крім цього прохали суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката у сумі 5738 гривень. Уточнені позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги визнали частково, вказавши, що з урахуванням того, що відповідачем добровільно сплачено позивачу у відшкодування шкоди, завданої злочином, 25 000 ( двадцять п»ять тисяч) гривень, з яких доведена позивачем належними та допустими доказами сума матеріальної шкоди складає 8 690, 74 гривні, розмір відшкодованої добровільно моральної шкоди становить:25 000 -8 690, 74 = 16 309, 26 гривень. Враховуючи, що під час конфлікту між сторонами позивач [PERSON] також перебував у стані алкогольного сп»яніння, а відповідачем було нанесено лише один удар кулаком в обличчя, злочин скоєний ним з необережності, відповідач є єдиним годувальником в сім»ї, оскільки його батька мобілізовано в зону АТО, а непрацююча мати виховує двох малолітніх дітей, що встановлено вироком Хорольського райсуду Полтавської області від 28.11.2016 року у справі № 548/1683/16-к. Відповідач вважає, що розмір завданої ним позивачу моральної шкоди становить - 17 000 гривень, з яких ним добровільно сплачено на його користь - 16 309, 26 гривні, тому відповідач просить суд стягнути з нього на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 690, 74 гривні. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що змінений позов належить задовольнити частково з таких підстав. За змістом ст. ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2016 року за 3 годину ночі позивач перебував на прилеглій території біля магазину ритуальних товарів по вул. Небесної Сотні, 58, м. Хорол напроти кафе-бару Піраміда. В той же час там був відповідач [PERSON] зі своїми знайомими. Між сторонами стався конфлікт, внаслідок чого [PERSON] наніс позивачу один удар кулаком правої руки в обличчя. Позивач впав на асфальтобетонне покриття отримавши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, травматичного субарахноідального крововиливу, лінійного перелому тім'яної кістки зліва без зміщення, які згідно судово-медичної експертизи №211 від 12.10.2016 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Досудовим слідством дії [PERSON] було кваліфіковано за ст. 128 КК України. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у виді 200(двухсот) годин громадських робіт. Крім цього, судом встановлено, що протиправною поведінкою [PERSON] позивачу також завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням його здоров'я. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв"язку із ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв"язку з пошкодженням її майна, відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. А тому позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, оскільки згідно вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2016 року, по кримінальному провадженню за обвинуваченням [PERSON] за ст. 128 КК України, його визнано винним у скоєнні вказаного злочину та призначено йому покарання і обставина наявності вини відповідача у заподіянні шкоди [PERSON] визначена. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, тому суд, з урахуванням того, що моральна шкода, пов'язана з неправомірними діями особи, яка її завдала, вважає доказаним факт заподіяння відповідачем моральної шкоди. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. По справі встановлено, що протиправними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдано значної моральної шкоди, яка полягає полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких він зазнав під час тривалого лікування і реабілітації, яка не припиняється по даний час. Протягом тривалого лікування він переймався можливістю відновлення здоров'я, постійно думав як би не залишитись інвалідом. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаційних можливостей задля їх подолання. Значне хвилювання викликало те, що позивач не мав змоги продовжувати працювати і в подальшому були переживання через те, що його могли звільнити з роботи, що і трапилось. Отримання зазначених травм поставило позивача та його сім'ю в значну матеріальну скруту. Позивачу дали третю групу інвалідності. Пункт 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах відшкодування моральної шкоди" від 25.05.2001 р. №5 кожна особа оцінює ступінь спричиненої моральної шкоди самостійно виходячи із глибини своїх душевних страждань та самостійно оцінює суму моральної шкоди. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа "Войтенко проти України", "Науменко проти України"). Моральну шкоду завдану [PERSON] шляхом завдання позивачу тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров'я з врахуванням душевних страждань, складності та тривалості його відновлення позивач оцінює в розмірі 59 000 гривень. Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, тому суд виходить з того, що задоволення позовних вимог в цій частині позову повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості. Таким чином розмір відшкодування, підтриманий позивачем становить 59 000 грн., при цьому суд враховує ті моральні страждання, які довелось пережити позивачу [PERSON] в результаті отриманих ним тілесних ушкоджень від побиття його [PERSON]., а також суд враховує скрутний фінансовий стан відповідача [PERSON] , а саме те, що він не має заробітку, оскільки не працює, в складі його сім"ї є дві неповнолітніх сестри, а батько перебуває в зоні АТО, а тому відповідно до ст. 1167 ЦК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу, що потерпілий від його протиправних дій, заподіяну моральну шкоду, яка становить 25 000 грн., та підлягає стягненню з останнього на користь позивача, що є достатнім розміром відшкодування, при цьому суд враховує характер та обсяг страждань, їх тривалість, тяжкість. Судом встановлено, що крім того позивачем понесені витрати на правову допомогу. З метою отримання правової допомоги щодо попередньої консультації про характер спірних правовідносин та підготовки процесуальних документів, позивачем було укладено угоду № 18/16 від 28.10.2016 року на представництво інтересів цивільного позивача у цивільній справі. Пунктом 2 частини 3 статті 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначення окремим процесуальним діям наведеним у вищевказаному Закону за які відшкодовуються витрати на правову допомогу у цивільному процесі надав пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Так, відповідно до пункту 48 вказаної Постанови пленуму ВССУ, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання | документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката становлять 5738 гривень, що підтверджується розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги, квитанцією про оплату послуг адвоката. Правовою підставою для покладення витрат на послуги адвоката на відповідача, у разі задоволення позовних вимог є ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у якій зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON], 25 000 грн. в рахунок повного відшкодування завданої моральної шкоди , витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката у сумі 1205 гривень та судовий збір на прибуток держави в сумі 1600 гривень. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, належним чином оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому є підстави для часткового задоволення позову. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial