Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 25786,12 грн. матеріальної шкоди, 7000 грн. моральної шкоди, 750 грн. вартості проведених експертних досліджень та 11987,00 грн. вартості автомагнітоли «Challenger CH-9805». Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] 07.12.2015 року о 14 год. 48 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], по вул.Гоголівській в м.Житомирі на перехресті вул.Мануїльського, виконуючи маневр лівого повороту, не пропустив автомобіль [NUMBER], що рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення. В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень, а сам позивач отримав тілесні ушкодження. Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 21.03.2016р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №4051 від 15.12.2015р. матеріальний збиток, заподіяний автомобілю [NUMBER], в результаті ДТП становить 75786,12 грн. ПАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 50000,00 грн. Решта суми 25786,12 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем. Крім того, внаслідок ДТП було пошкоджено автомагнітолу «Challenger CH-9805», яка знаходилася в автомобілі позивача, що підтверджується актом технічного стану від 03.03.2016р. Також, внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, у звязку з чим перебував на амбулаторному лікуванні. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач зазнав моральних страждань, а тому просить стягнути на свою користь 7000,00 грн. моральної шкоди. Учасники процесу в судове засідання 11.11.2016р. не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка, направлена на його адресу, зазначену в довідці адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, повернене відділенням поштового звязку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Як вбачається з постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 21.03.2016р. у справі №296/1917/16-п (а.с.15), [PERSON] 07 грудня 2015 року о 14.48 год., керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Гоголівській в м. Житомирі на перехресті вул. Мануїльського, виконуючи маневр лівого повороту, не пропустив автомобіль Шкода д.н. [NUMBER], що рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а гр. [PERSON] отримав тілесні ушкодження. [PERSON] вину при розгляді справи в суді визнав повністю, його вина повністю підтверджується матеріалами справи - протоколом про адмінправопорушення від 18.02.2016 р. серія АП 1 № 927452, постановою про закриття кримінального провадження від 28.01.2016 р., схемою місця ДТП від 07.12.2015 р., поясненням [PERSON] від 08.12.2015 р, поясненням [PERSON] від 08.12.2015 р. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, адміністративну справу відносно нього закрити в зв'язку з закінченням строків притягнення до адмінвідповідальності. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факт заподіяння [PERSON] майнової шкоди позивачу є встановленим. Положеннями ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, при цьому збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Приписами ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як передбачено п.6 вказаної Постанови, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно наявного в матеріалах справи висновку №4051 від 15.12.2015р. експертного товарознавчого дослідження, матеріальний збиток, заподіяний власнику транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 75786,12 грн. (а.с.18-24). Вартість проведеного експертного дослідження становить 750 грн., що підтверджується довідкою №135 від 15.12.2015р. (а.с.17). Відповідно до полісу №АІ/8849662 від 16.11.2016р., автомобіль [NUMBER], застрахований у ПАТ «СК «Українська страхова група» (а.с.10). Листом від 14.04.2016р. ПАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» повідомила позивача, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. (а.с.31). Враховуючи розмір матеріальної шкоди, що встановлений згідно висновку №4051 від 15.12.2015р. й те, що позивачу було сплачено 50000,00 грн. страхового відшкодування, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 25786,12 грн. матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач просить стягнути з відповідача 11987,00 грн. вартості автомагнітоли «Challenger CH-9805», на підтвердження своїх вимог надає акт технічного стану від 03.03.2016р. та видаткову накладну №000000114 від 11.06.2014р. (а.с.9, 16). Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року (зі змінами та доповненнями) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Аналіз наведених норм свідчить, що потерпілому відшкодовуються збитки (вартість пошкодженого майна) з урахуванням зношеності майна. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення 11987,00 грн. вартості автомагнітоли «Challenger CH-9805», позивач надає видаткову накладну від 11.06.2014р., згідно якої він придбав вказану автомагнітолу. Однак, суду не надано докази дійсної вартості пошкодженої магнітоли з урахуванням її зносу. За вказаних обставин, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач просить стягнути з відповідачів 7000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що неправомірні дії відповідача та саме ДТП завдало йому моральні страждання. Суд бере до уваги , що внаслідок неправомірних дій [PERSON] позивач поніс певні моральні страждання, які полягають у переживаннях через пошкодження особистого автомобіля, порушення звичного способу життя, а тому вважає обґрунтованими позовні вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 7000 грн. Також, згідно довідки №135 від 15.12.2015р. позивачем сплачені послуги з виготовлення та надання експертного дослідження у розмірі 750 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial