Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

22 вересня 2014 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 12 серпня 2014 року близько о 19 годині 00 хвилин, біля спортивного майданчика ЗШ № 136, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавтів, 10, [PERSON], [INFO], ударом м'яча пошкодив заднє лівє дверцята автомобіля «Ніссан» д/н [NUMBER], за кермом якої знаходилася вона. Того ж дня, нею було написано заяву до Самарського районного відділу Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області стосовно пошкодження автомобіля «Ніссан», яка зареєстрована в ЖЄО під номером № 5460. Неправомірними діями [PERSON] їй був заподіяний матеріальний збиток, який складається з витрат на ремонт та фарбування задніх лівих дверей. В ході розгляду її заяви від 12.08.2014 року, зареєстрованої в ЖЄО № 5460, встановлено, що 12.08.2014 року близько 19-00 год., біля спортивного майданчика ЗШ № 136, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавтів, 10, [PERSON], [INFO], ударом м'яча пошкодив заднє ліве дверцята автомобіля «Ніссан» д/н [NUMBER]. Враховуючи те, що їй був заподіяний матеріальний збиток. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначає у межах фактично понесених та документально підтверджених витрат - у сумі 1450,00 гривень. Зазначає, що своїми діями [PERSON] також завдав їй моральної шкоди, що виявилася у душевних переживань, вона втратила масу особистого та трудового часу, було порушено нормальний спосіб життя, була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для ремонтування автомобіля. Вважає, що відповідач повинен компенсувати їй ті емоційні страждання, які довелося перенести їй та її родині. Розмір моральної шкоди враховує в себе усі страждання, які довелося перенести їй, зокрема: порушення звичайного способу життя, душевні переживання, а також моральних страждань, пов'язаних з неправомірними діями [PERSON]. Моральну шкоду оцінює у 3000 гривень. На підставі викладеного просить суд стягнути із відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 1450,00грн. та 3000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі (а.с.1-2, 14). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов, стягнувши заявлені ними суми із відповідача. Пояснила, що автомобіль під час ушкодження рухався біля школи через подвір'я. [PERSON] знаходився на паркані і кидав м'яч в усі машини, йому робили зауваження. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, просили відмовити. Зазначили, що позивач не є власником автомобілю, тому на її користь не можливо відшкодовувати шкоду. Просили стягнути з позивача судові витрати на правову допомогу. Представники сторін як доказ своїх тверджень просили витребувати з органу внутрішніх справ матеріали дослідчої перевірки, про допит свідків до надання пояснень по суті справи і дослідження вказаних матеріалів не заявляли. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто диспозицією зазначеної правової норми чітко визначено, що підставами для відшкодування матеріальної шкоди є деліктна поведінка однієї особи по відношенню до іншої, факт настання такої шкоди, як юридичний наслідок, причинний зв'язкою між деліктною поведінкою особи та фактом настання матеріальної шкоди, а також вина завдавача шкоди. Згідно з ч.1,4 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків (усиновлювачів) або опікуна, так і з вини закладів або особи, що зобов'язані здійснювати нагляд за нею, батьки (усиновлювачі), опікун, такі заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду у частці, яка визначена за домовленістю між ними або за рішенням суду. В судовому засіданні було встановлено, що 12.08.2014 року близько 19-00 год., біля спортивного майданчика ЗШ № 136, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавтів, 10, гр. [PERSON], [INFO], ударом м'яча пошкодив заднє ліве дверцята автомобіля «НИСАН» д/н [NUMBER]., за кермом якого була [PERSON] Із матеріалів перевірки Спмарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за ЖЕО № 5460 від 12.08.2014 року вбачається, що в ході розгляду повідомлення [PERSON] встановлено, що 12.08.2014 року близько 19-00 год., біля спортивного майданчика ЗШ № 136, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавтів, 10, гр. [PERSON], [INFO], ударом м'яча пошкодив заднє ліве дверцята автомобіля «НИСАН» д/н [NUMBER]. Сума завданого збитку становить 1450грн. Як пояснив [PERSON], що він з друзями грав у футбол на спортивному майданчику. Приблизно о 19 год. він вдарив по м'ячу, який перелетів за огорожу та попав по автомобілю "НИСАН" д/н [NUMBER]. По автомобілю попав не навмисно. Як пояснила [PERSON], що [PERSON] навмисно поцілив м'ячем в її автомобіль та на зауваження не реагував. Після цього вона звернулася до міліції. [PERSON] запропоновано для відшкодування збитків звернутися до суду в порядку приватного обвинувачення (а.с.34-56). За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність протиправної поведінки [PERSON], яка виявилася у завданні позивачу матеріальних збитків. Документально підтверджено, що сума завданих [PERSON] збитків у якості витрат на ремонт складає 1450,00грн., що підтверджено рахунком-фактурою №СФ-194 від 19 серпня 2014 року та актом здачі-приймання робіт №ОУ-104 від 22 серпня 2014 року ФОП [PERSON] (а.с.69-70). При цьому слід зауважити, що згідно довіреності, на підставі якої [PERSON] могла володіти, керувати і розпоряджатися автомобілем, вона також була уповноважена власником здійснювати дії, пов'язані з його ремонтом (а.с. 5-6). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов частково, стягнувши 1450,00грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль Nissan д/н [NUMBER] належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 30.03.2013 року (а.с.4). [PERSON] керувала автомобілем за довіреністю від 20.10.2013 року (а.с.5-6). В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позовні вимоги позивач у частині відшкодування моральної шкоди у сумі 3000,00 грн. мотивує душевними стражданнями, яких вона зазнала внаслідок пошкодження майна. Однак на думку суду стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки пошкоджений автомобіль не належить на праві власності позивачу [PERSON], тобто не є її майном. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також представник позивача надала суду квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 2000,00 грн., яку просила стягнути із відповідача. Представник відповідача надала суду квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 1000,00грн., яку просили стягнути з позивача у разі відмови у задоволенні позову. Змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідач доводить розмір цих витрат актом виконаних робіт і квитанцією невстановленого зразка, яка не є належним документальним підтвердженням сплати таких витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Суд вважає, що у стягненні судових витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки позовні вимоги задоволено частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial