Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] в своїх та в інтересах малолітньої - [PERSON] звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Окрім позивача, в даній квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON], який з лютого 2006 року за вказаною адресою не проживає. Тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою. У судовому засіданні позивач, [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Представник треьої особи, Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, покладався на розсуд суду В судовому засіданні допитано свідка, [PERSON] [INFO]. Вона пояснила, що є подругою позивача, проживає за адресою: [ADDRESS], вказала, що періодично буває вдома у позивача та ніколи там не бачила [PERSON] та його особистих речей. В судовому засіданні допитано свідка, [PERSON], [INFO]. Вона пояснила, що є подругою позивача, проживає за адресою: [ADDRESS], вказала, що не знає [PERSON], та ніколи не бачила його вдома у позивача. В судовому засіданні допитано свідка, [PERSON], [INFO]. Він пояснив, що мешкає вже 3 роки разом з позивачем за однією адресою: [ADDRESS], вказав що не знає [PERSON], та ніколи не бачив його за цей час. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.11.2012 року, посвідченого нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-5361. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.6). За відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 14.07.2005 року (а.с.15). Відповідно до акту від 04.12.2013 року, який складено комісією у складі паспортистів ЖС-2 [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживає більш 6 місяців у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, заслухавши позивача та свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що відсутність відповідача у квартирі [ADDRESS] складає більш ніж рік. Що стосується позовних вимог щодо зняття [PERSON] з реєстрації у квартирі [ADDRESS], то така вимога не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки порядок та підстави для зняття з реєстрації визначені ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищевикладене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на те органами, зокрема, на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку особи, яку позбавили права користування житловим приміщенням. Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітньої - [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] необхідно відмовити.

Outcome: partial