Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

05 серпня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно укладеного договору б\\н від 29.11.2007 відповідач отримала кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80%. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов договору, щодо порядку погашення кредиту, заборгованості та сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, а також інших витрат, відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2019 року має прострочену заборгованість на загальну суму 53446,22 грн. Просить суд стягнути з відповідача на власну користь вказану заборгованість та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача Лещенко Д.Ю. діючий в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності, не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] була повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток (а.с. 43-50), до суду не з`явилася, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 29.11.2007 року укладено кредитний договір, що складається з заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 8-15). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2019 року має заборгованість у розмірі 53446,22 грн., що складається з наступного: -618,13 грн. заборгованість за кредитом; -46044,94 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; -4000 грн. заборгованість за пенею та комісією; -250,00 грн. штраф (фіксована частина); -2533,15 грн. штраф (процентна складова). Вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересні 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Так, в ході судового розгляду цієї справи було встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є: Донецька область, Слов`янський район с. Дмитрівка. В той же час м. Слов`янськ та Слов`янський район Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року. З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягає. Як видно із розрахунку заборгованості, станом на 30 квітня 2019 року заборгованість за пенею та комісією становить 4000 грн. 00 коп., яка утворилася за період з 31.01.2016 року по 30 квітня 2019 року. Позивач у розрахунку сум заборгованості з пені та комісії не виділів окремо ці нарахування, тому суд позбавлений можливості встановити яка сума є заборгованістю з пені, а яка сума є заборгованістю з комісії, тому вважає ці нарахування пенею. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення комісії та пені не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати судовий збір, пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, у розмірі 1677,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial