Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

До суду звернувся з вищевказаним позовом [PERSON], який в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 липня 1992 року його було прийнято в члени радгоспу «Малоолександрівський» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, який 18 квітня 1994 року було реорганізовано в КСП «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області. При паюванні земель сільськогосподарського призначення КСП «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області відповідно до Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", [PERSON] було внесено в список до Проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області за № 31. Позивач вважає, що мав право на земельну частку (пай) із земель КСП «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, однак з невідомих причин до теперішнього часу не отримав відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай). Про порушення своїх прав позивач дізнався тільки на теперішній час. За вказаних обставин, позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель резерву чи запасу Троїцького району Луганської області, право на яку він мав при розпаюванні земель КСП «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, виділити йому земельну частку (пай) із земель резерву чи запасу Троїцького району Луганської області у розмірі та вартісному виразі, не більше, чим повинен він мати при розпаюванні земель КСП «Малоолександрівське» с.Малоолександрівка Троїцького району Луганської області та видати йому відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, просить розглянути вказану справу без його участі. Тимонівська сільська рада Троїцького району Луганської області у судове засідання свого представника не направила, надала заяву про розгляд справи без участі представника, вважає, що позовні вимоги повинні бути вирішені на розсуд суду. Троїцька районна державна адміністрація Луганської області свого представника у судове засідання не направила, надала до суду про розгляд справи без участі їх представника, заперечень на позовні вимоги не має. Головне управління Держгеокадастру у Луганській області у судове засідання свого представника не направило, надало пояснення, згідно яких на думку управління було пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] та пояснень на позовну заяву Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області [PERSON] був членом КСП «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області та внесений до списку громадян - членів КСП на підставі додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ б/н, виданого 15 червня 1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за реєстраційним № 3180000001 під № 27. При паюванні земель сільськогосподарського призначення [PERSON] значиться в списку до Проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Малоолександрівське» за № 31 (а.с. 9-20, 43). Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720 /95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 5 Постанови Верховної Ради України "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" № 2200 від 13.03.1992 р. роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарських підприємств і організацій провадяться починаючи з 15 травня 1992 р. відповідно до проектів, які розробляються керівництвом (адміністрацією) цих підприємств та організацій за участю експертів і державних землевпорядних організацій, схвалюються трудовими колективами і затверджуються за поданням сільської (селищної) Ради районною (міською) Радою народних депутатів. Згідно з п.п. 1, 2. 3, 5 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"№720 від 08.08.1995 р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Самий по собі факт того, що особа не перебуває у трудових відносинах з таким підприємством, не є підставами для висновку про відсутність у неї права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 2114-ХІІ, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Отже, згідно Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10.11.1994 р. на дату одержання колективним сільськогосподарським підприємством державного акту на право колективної власності на землю, тобто на 15 червня 1995 року [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства та був внесений до Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області серії ЛГ б/н, виданого 15 червня 1995 року під номером 27, при цьому при паюванні земель сільськогосподарського призначення [PERSON] значиться в списку до Проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Малоолександрівське» за № 31, а тому останній мав право на відповідну земельну частку (пай), однак з невідомих причин до теперішнього часу не отримав відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель резервного фонду, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Крім того, згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така ж позиція викладена й у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до якого, установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. В даному разі строк позовної давності не пропущений, так як позивач довідався про порушення свого права тільки на теперішній час. Крім того, відповідачем по справі не було заявлено про застосування строку позовної давності. Таким чином, оскільки позивач був членом КСП «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області і на момент отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю та розпаювання земель між його членами був включений в список під відповідним номером, який додається до державного акту на право колективної власності, то на теперішній час позивач має право на земельну частку (пай) зазначеного підприємства. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на діючому законодавстві, а тому підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного, ст. 25 Земельного кодексу України, Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", ст.ст. 257, 267 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved