Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, у змісті якого вказав, що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі, який рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 квітня 2013 р. розірвано. Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO] . У відповідності до заочного рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2018 р. ухвалено стягувати із позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що починаючи з дня постановлення рішення про стягнення з нього аліментів він мав можливість періодично та неофіційно працювати на різних роботах та сплачувати хоча б частину на утримання сина [PERSON] . Проте, у даний час він ніде не працює, у зв`язку з цим у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 40 772,82 (сорок тисяч гривень сімсот сімдесят дві тисячі гривень 82 коп.) грн., яку він фізично сплатити не може, оскільки таких коштів не має, а тому просить суд повністю звільнити його від сплати даної заборгованості по аліментам. Працевлаштуватись позивач не має можливості, оскільки зазначає, що тривалий час хворіє та перебуває на диспансерному обліку у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. Ющенко. Додатково позивач вказує на те, що станом на поточний момент він створив нову сім`ю одружившись з [PERSON] , яка на даний час разом зі своїм сином від попереднього шлюбу [PERSON] проживає разом із ним та його матір`ю в одній квартирі та вони перебувають на його повному утриманні, також його теперішня дружина є вагітною терміном 6-7 тижнів. Крім того, позивач зазначає, що з моменту присудження йому аліментів помер його батько, який за життя тяжко хворів на онкологічну хворобу, у зв`язку із чим [PERSON] був вимушений позичати кошти у сумі 40 000,00 (сорок тисяч гривень 00 коп.) грн. на лікування свого батька, які в подальшому були витрачені на поховання. Більш того, позивач зазначає, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року із нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання його повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , якого він має від попереднього шлюбу та на утримання якого також сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу щомісячно починаючи з 22 вересня 2020 року і до закінчення навчання, однак через скрутне матеріальне становище сплачує аліменти не повністю та має заборгованість по виконанню цього рішення суду у розмірі 19 094,15 (дев`ятнадцять тисяч дев`яносто чотири гривні 15 коп.) грн. У зв`язку з цим, позивач вважає, що наявність даних обставин унеможливлює подальше стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, просить суд зменшити щомісячний розмір частки аліментів визначивши подальше стягнення у розмірі 1/8 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, позивач просить суд звільнити його повністю від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 40 772,82 грн., що виникла у нього за рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2018 р. в цивільній справі № 131/765/18, про стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 червня 2021 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої судом першої інстанції постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 30 червня 2021 р. [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у змісті якого відповідач, заперечуючи щодо позовних вимог у повному обсязі, зазначає, що позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів у зв`язком із погіршенням його матеріального становища, однак ніяким чином не доводить доказами дану обставину, а саме ненадання позивачем відомостей щодо реального розміру його доходів на час подання позову не свідчить про їх відсутність та його скрутний майновий стан. Відповідач також вказує, що факт наявності шлюбу із іншою жінкою та її вагітність на даний час не є обставинами, що впливають на матеріальний стан позивача. Щодо стану здоров`я позивача, [PERSON] звертає увагу на те, що позивачем жодними доказами не підтверджено фінансові витрати на лікування та інвалідності позивачу не встановлено. У зв`язку із наведеним, відповідач вважає, що підстави для зменшення розміру аліментів та звільнення його повністю від сплати заборгованості по аліментах у даному випадку відсутні. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) за наявними у справі матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності сторін на підставі наявних в справі письмових доказів і ухвалити в справі рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити з наступних підстав. Судом установлено, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 квітня 2013 р. у цивільній справі № 207/2627/2012 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 03 червня 2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 31 (а.с.18). [INFO] у зазначеному шлюбі у сторін даної справи народилась спільна дитина - [PERSON] . Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 березня 2014 р. у цивільній справі № 131/321/14-ц ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 300 (триста гривень 00 коп.) грн., щомісячно. (а.с. 19). Заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2018 р. у цивільній справі № 131/765/18 розмір аліментів змінений та ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20 -21). Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01 червня 2021 р. заборгованість позивача становить 40 772,82 (сорок тисяч гривень сімсот сімдесят дві тисячі гривень 82 коп.) грн. згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень № 57464430 (а.с. 22). Постановами головного державного виконавця Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Максименко О.В. від 05.05.2021 р. у ВП № 57464430 позивачу встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та тимчасове обмеження у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 131/765/18 виданого 21.08.2018 р. (а.с. 23-25). Згідно довідки в.о. начальника Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Максименко О.В. від 25.05.2021 р. № 6859 боржник [PERSON] на даний час ніде не працює, не має стабільного заробітку (доходу), у зв`язку із чим розрахунок щомісячного розміру сплати аліментів проводиться відповідно до статті 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, яка за 4 квартал 2020 р. становить 11 135,00 грн. по Іллінецькому району Вінницької області, тобто на даний час 1/4 частина від середньої заробітної плати становить 2 783,75 грн. (а.с. 17). Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 р. у цивільній справі № 131/1105/20 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 22 вересня 2020 р. і до закінчення сином навчання, тобто до 01 липня 2021 р. (а.с. 33-34). Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01 червня 2021 р. заборгованість позивача становить 19 094,15 (дев`ятнадцять тисяч дев`яносто чотири гривні 15 коп.) грн., згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень № 63775205 (а.с. 35). 31 липня 2020 р. [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] (після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] »), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 36 (а.с. 8). Змістом акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 14.05.2021 р. встановлено, що останній проживає за адресою [ADDRESS] разом із своєю матір`ю [PERSON] , дружиною [PERSON] та її сином від попереднього шлюбу [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Іллінецька міська лікарня» від 27.05.2021 р. № 01-35/845 теперішня дружина позивача перебуває на обліку в Іллінецькій жіночій консультації, оскільки знаходиться на 6-7 тижні вагітності (а.с. 10). Відповідно до довідки Іллінецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості від 19.05.2021 р. № 19 [PERSON] в період часу із лютого 2021 р. по березень 2021 р. не отримував виплат по безробіттю та з 06 березня 2021 р. був знятий з обліку через невідвідування зареєстрованим безробітним без поважних причин центру зайнятості більше 30 робочих днів (а.с.11). Згідно відповіді Іллінецького районного територіального медичного об`єднання від 31.08.2012 р. № 01-35/1491 [PERSON] в 1993 р. лікувався в 4 відділенні ВОППЛ ім. Ющенко із судомним нападом. В 1998 р. і 2000 р. перебував у 17 відділенні ВОППЛ ім. Ющенко. Востаннє перебував у 17 відділенні ВОППЛ ім. Ющенко з 22.02.2012 р. по 21.03.2012 р. Діагноз: судомний синдром анамнестичне спаходіння і сноговоріння. Не придатний до служби в армії ст. 17б. Не може працювати на висоті, на діючих електромеханізмах та роботах пов`язаних із вогнем і водою (а.с. 16). Згідно результатів відео-езофагодуоденоскопії високої роздільності (дата протоколу медичного центру «Альтамедика» 05.07.2019 р.) у [PERSON] виявлено виразку нижньої третини тіла шлунка. Еритематозна гастропатія. Рубцево-виразкова деформація цибулини 12-палої кишки. Ерозивна дуоденопатія (бульбопатія) (а.с. 13). Згідно результатів рентгенографії грудного відділу хребта (дата протоколу медичного центру «Альтамедика» 25.06.2019 р.) у [PERSON] виявлено рентгенознаки остеохондрозу грудного відділу хребта (а.с. 14). Згідно результатів ЕКГ (електрокардіограма) (дата протоколу медичного центру «Альтамедика» 25.06.2019 р.) у [PERSON] виявлено порушення процесів реполяризації лівого шлуночка (а.с. 15). У відповідності змісту розписки від 18.04.2018 р. [PERSON] отримав від [PERSON] [INFO] грошову суму у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч гривень 00 коп.) грн., які зобов`язався повернути до 20.04.2019 р. (а.с. 26). Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого міським відділом актів громадського стану м. Вінниці 03 грудня 1980 року батьками позивача зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [INFO] у віці 65 років помер батько позивача [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 22 травня 2020 р., актовий запис № 103 (а.с. 27). Відповідно до довідки про причини смерті № 23 від 17.05.2018 р. причиною смерті [PERSON] була ракова інтоксикація (а.с. 28). Мати позивача - [PERSON] [INFO] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 23 квітня 2008 р. (а.с. 31). Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії № 88/9 від 12.05.2021 р. [PERSON] має діагноз ішемічну хворобу серця, міокардіосклероз та супутні захворювання, порушення функції ходи та опори, у зв`язку із чим потребує сторонньої допомоги, не здатна до самообслуговування. Хворіє на протязі 4 років з 2018 р. (а.с. 32). У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань дружина позивача [PERSON] з 29 січня 2020 р. зареєстрована, як суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець, вид діяльності 47.82 роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям (а.с. 49). З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та частини 7 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно змісту частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У змісті § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 р. № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Змістом статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів, виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення, відповідно до статті 192 СК України, посилається на обставини погіршення свого майнового становища (відсутність роботи, наявність у останнього нової сім`ї, вагітність дружини, наявні боргові зобов`язання, незадовільний стан здоров`я тощо). З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що народження у платника аліментів дитини в іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові позиції наведені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 03 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 р. у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 р. у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує, висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, перебування на утриманні позивача дитини його дружини від попереднього шлюбу також не є та не може бути належною правовою підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки за законом обов`язок утримувати дану дитину на позивача не покладений, а наявність даних обставин не позбавляє останнього обов`язку утримувати дитину, народжену під час шлюбу із відповідачем. Більш того, обставини тимчасової непрацездатності дружини позивача [PERSON] не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи з урахуванням наявних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань із чинною реєстрацією останньої в якості суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця. Факт вагітності особи не є безумовною підставою для висновку, що зазначена особа перебуває у непрацездатному стані. Той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований і має на утриманні інших осіб, в тому рахунку непрацездатну матір, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Аналогічні правові позиції наведені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 07 листопада 2017 р. у справі № 355/511/17 (провадження № 61-32606св18) та від 15 травня 2018 р. у справі № 234/6207/17 (провадження № 61-7802св18). Обставин незадовільного стану здоров`я позивача станом на поточний момент судом також не встановлено з урахуванням того, що медичні документи, які долучені [PERSON] в якості додатків до позовної заяви датовані серпнем 2012 р. та липнем 2019 р., що в свою чергу дає суду підстави відхилити дані докази, як такі, що не відповідають критерію достатності, визначеному змістом статті 80 ЦПК України. В свою чергу, наявність у позивача станом на поточний момент боргових зобов`язань, згідно договору позики, укладеного 18 квітня 2018 р. у простій письмовій формі шляхом надання позикодавцеві [PERSON] відповідної розписки спростовується змістом цього ж документу, у відповідності до якого позивач взяв на себе зобов`язання із повернення грошової суми у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч гривень 00 коп.) грн. у строк до 20.04.2019 р. Будь-яких доказів того, що дане грошове зобов`язання з повернення позики у визначеному розмірі не виконано позивачем станом на 23.07.2021 р. останнім суду не надано. Суд відхиляє посилання позивача, як на підставу зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , на обставини сплати ним аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , оскільки у відповідності до змісту рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 р. у цивільній справі № 131/1105/20 аліментні зобов`язання позивача визначені даним судовим рішенням припинені 01 липня 2021 р. Таким чином, зазначені обставини жодним чином не свідчать про погіршення матеріального стану позивача. Більш того, як вбачається зі змісту довідки Іллінецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості від 19.05.2021 р. № 19 [PERSON] був знятий із обліку через невідвідування центру зайнятості без поважних причин, що виключно свідчить про відсутність у особи реального бажання знайти роботу та працевлаштуватись. В свою чергу, тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною особою, оскільки доказів щодо лікування та витрат на нього позивачем не надано. Аналогічні правові позиції наведені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 23 січня 2019 р. у справі № 464/3480/17-ц (провадження № 61-891св17) та від 13 червня 2019 р. у справі № 686/13303/16-ц (провадження № 61-35521св18). Ненадання позивачем відомостей щодо реального розміру його доходів на час подання позову не свідчить про їх відсутність та його скрутний майновий стан, а також його погіршення порівняно з 2018 роком, коли йому у судовому порядку змінено розмір аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] . Більш того, зазначення позивачем у змісті позову на факт того, що на його утриманні знаходяться матір, дружина та її дитина від попереднього шлюбу безумовно свідчить про те, що у [PERSON] наявний дохід, який дозволяє йому утримувати даних осіб та забезпечувати себе та свою сім`ю. Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та допустимих письмових доказів, які б доводили погіршення матеріального стану позивача, у зв`язку із чим наявні підстави для відмови у задоволені позову про зменшення розміру аліментів. З даного приводу суд вважає за необхідне зауважити, що зміна розміру аліментів шляхом їх зменшення до розміру 1 392,00 (одна тисяча триста дев`яносто двох гривень 00 коп.) грн. не відповідатиме інтересам дитини. Таким чином, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2018 р. у цивільній справі № 131/765/18. З приводу позовної вимоги щодо звільнення позивача від сплати заборгованості з аліментних платежів на утримання сина [PERSON] [INFO] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Положеннями статті 197 СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно абзацу 2 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статті 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Отже, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Таким чином, з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що заборгованість позивача зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 40 772,82 (сорок тисяч гривень сімсот сімдесят дві тисячі гривень 82 коп.) грн. виникла з поважних та незалежних від його волі причин. В свою чергу, відповідно до частини 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 76, 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів та звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, а наведені останнім факти не є, на думку суду, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів і звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Таким чином, посилання позивача на вказані вище обставини не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки за змістом статті 192 СК України у системному зв`язку із положеннями статей 182, й97 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів і звільнення від сплати заборгованості по аліментам, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини. Висновки суду містять узагальнені відповіді на основні проміжні доводи сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, з урахуванням змісту пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, з огляду на відмову у задоволені позову, залишає понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за позивачем по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed