Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

17.04.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що йому на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.02.2009 року №1-09-292326 є власником приміщення квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], 31/100 частини комунальної квартири. Кімнати у квартирі спільного заселення приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до довідки АТ «Житлобуд 2» Дочірнє підприємство «Контора житлово-комунального господарства» №358 від 28.08.2003 року [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. До складу сімї входять : [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] Однак [PERSON] та [PERSON] хоча і зареєстровані, однак не проживають останній рік і шість місяців. Оскільки всі рахунки за комунальні послуги надходять на адресу житлового приміщення [PERSON], при формуванні рахунків враховується кількість зареєстрованих осіб, тому позивач змушений їх оплачувати в повному обсязі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2018 року відкрито провадження по справі. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву в якій просив слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Згідно зі\~ст. 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належать кімнати у квартирі спільного заселення за адресою: м. Харків, вул. Двадцять третього Серпня[ADDRESS], 31/100 частини комунальної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.02.2009 року Реєстраційний № 1-09-292326. (а.с. 9) Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, до складу сімї входять: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності зі ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі\~: заяви особи або її законного представника;\~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд враховує, що власник сплачує надмірні грошові кошти за комунальні послуги і є власником квартири, а тому має право на усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Однак стосовно вимоги про зняття з реєстраційного обліку, суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає, з огляду на те, що є передчасною, оскільки рішення про визнання особи, встратившою право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку. На підставі викладеного,

Outcome: partial