Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

що [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.10.2001 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, у відповідності до якого ним було передано [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 01.12.2001 року, однак не повернув. Тому, рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.12.2006 року, яке набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.03.2007 року, встановлено факт отримання відповідачем суми позики в іноземній валюті та стягнуто в користь позивача 26550 грн. боргу та 2389,50 грн. 3% річних. Дане рішення було звернуто до примусового виконання , і 10.09.2009 року старшим державним виконавцем винесена постанова про відкриття провадження та виконавчий лист направлено до пенсійного фонду для виконання, оскільки встановлено, що [PERSON] отримує пенсію. Таким чином стягнення на користь позивача з пенсії відповідача здійснювалося з серпня 2010 року по червень 2016 року та сплачено 2784,28 доларів США. Станом на дату виплати заборгованості курс гривні за ставкою НБУ становив уже за 1 долар США 26,36 грн., а станом на час отримання позики долар США - 7,89 грн. Отже отримана сума коштів не становить 5000 доларів США, які закріпленні рішенням суду, а тому просить стягнути з відповідача збитки, які виникли внаслідок курсової різниці національної валюти до долара США з часу надання позики і до фактичного виконання зобов'язання в сумі 2215,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.12.2016 року за 1 долар США еквівалентно 58406,40 грн. Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча завчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать розписки про отримання судових повісток (а.с.30,39). Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти, які мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.12.2006 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 26550 грн., 2389,50 3% річних та судові витрати по справі в сумі 316,50 грн. (а.с.13-15), яке вступило в законну силу 01.03.2007 року тна підатсві Ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 01.03.2007 року, якою рішення Калуського міськрайонного суду від 27.12.2006 року залишено без змін (а.с.16-18). На виконання вказаного рішення суду 16.03.2007 року Калуським міськрайонним судом було видано виконавчий лист (а.с.19-20), який в подальшому звернуто до примусового виконання. Старшим державним виконавцем Відділу Державної виконачої служби Івано-Франківського міського управління юстиції 10.09.2009 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с.21), а 28.10.2016 року листом Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за №6819/13 повідомлено Івано-Франківський міський відділ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, що відповідно до розпорядження, яке надіслано було від 14.05.2010 року про стягнення заборгованості з пенсії [PERSON] на користь [PERSON], за період з 01.08.2010 року по 30.06.2016 року з пенсії [PERSON] на користь [PERSON] утримано заборгованість в сумі 29256,00 грн. та виконавчий збір (а.с.22). Факт сплати коштів [PERSON] з серпня 2010 року по 30.06.2016 року у розмірі 29256,00 гривень підтверджується довідками про розмір відрахувань відповідного до виконавчого листа №2-15 від 16.03.2007 року (а.с.23,24). Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов»язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В силу ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобовязання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день предявлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. У даній справі позовні вимоги [PERSON] фактично полягають у стягненні збитків у вигляді курсової різниці валют, яка утворилася у зв»язку з передачею грошових коштів у доларах США на виконання договору позики і їх вартістю на момент фактичного повернення коштів у національній валюті України. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.12.2006 року, яке набрало законної сили 01.03.2007 року, встановлені факти, що між сторонами був укладений договір позики, на виконання якого позивачем були передані кошти у доларах США. У Наказі Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів» зазначено, що валютний курс це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. Зі змісту статей 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. У зв'язку з тим, що відповідач зі своєї вини порушив зобов'язання, не повернувши кошти у тій грошовій одиниці, у якій вони були позичені, а розмір стягнених судом коштів у національній валюті на день платежу не був еквівалентним кількості переданих на виконання договору позики доларів США, то різниця між оцінкою кількості одиниць доларів США, які підлягали поверненню, та переданою на виконання грошового зобов'язання сумою, є реальними збитками. Національним банком України станом встановлений офіційний курс гривні до долара США на серпень 2010 р. - 7,89 гривень за 1 долар США. На виконання умов договору позики відповідач повинний був сплатити позивачу 5000 доларів США, на день виконання зобовязання, тобто 30.06.2016 р. позивач отримав 2784,28 доларів США. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути збитки, у межах заявлених позовних вимог, у розмірі 58406,40 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 5000-2784,28Х26,36=58406,40 грн., оскільки саме такі витрати необхідно зробити позивачу для відновлення свого порушеного права. Хоча і положення ст. 625 ЦК України носять компенсаційний характер, однак ця компенсація стосується прострочення виконання грошового зобов'язання і, відповідно, з моменту прострочення, тобто несвоєчасності повернення грошових коштів, розраховується. При цьому за рахунок цієї компенсації жодним чином не відшкодовуються збитки, які виникли у зв»язку з неповерненням позикодавцю тієї кількості грошових одиниць у валюті позики, які були фактично позичені, бо повернутим еквівалентом не у повній мірі відновлене право позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь держави суму судового збору у розмірі 640 гривень. На підставі ст.ст. 22,533,623, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved