Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки від усіх доходів відповідача, щомісячно, з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05 жовтня 2012 року було укладено шлюб з відповідачем по справі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова от 05.11.2018 року. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем. При цьому, відповідач добровільно сплачувати аліменти в належному розмірі не бажає. У зв`язку з тим, що на даний час у позивача скрутне матеріальне становище, грошові кошти на утримання малолітнього сина відповідач надає неритмічно та не в повному розмірі, позивач вважає за необхідне для забезпечення реалізації елементарних біологічних та побутових, а також забезпечення реалізації соціально - економічних прав дитини, звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на його утримання в розмірі 1/3 частки від усіх видів відповідача щомісячно. Ухвалою від 23 січня 2020 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 13 січня 2020 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду позивач подала заяву, в якій зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити, розглянути справу без її участі та представника. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, а саме визнає стягування аліментів в розмірі ј частина від всіх офіційних доходів та просить розглядати справу за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2018 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 2014 року). Батьками дитини відповідно до свідоцтва про народження записані сторони по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. За ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно з роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ході судового розгляду, встановлено, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, разом з тим, останній не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від всіх його видів доходів щомісяця, то суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини саме в такому розмірі. Проте, позивач просить суд стягувати на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в такому розмірі суду не надала. Також, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що відповідач є достатньо молодою, здоровою, працездатною людиною та зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явленні позову до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме аліменти підлягають стягненню з відповідача з 21 січня 2020 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір у розмірі 840,80 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial