Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин, що [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батько - [PERSON] , [INFO] , та мати ще до його народження перебували у фактичних шлюбних відносинах та спільно проживали. Вони вели спільне господарство мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного, тобто проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя народився [PERSON] . Пізніше батьки зареєстрували свої фактичні шлюбні відносини. У шлюбі у батьків крім позивача народилися ще сестри: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Батько останнім\~часом постійно\~мешкав з\~позивачем та\~його родиною.\~Він піклувався про батька, який знаходився фактично на утриманні позивача. [INFO] батько - [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивач проводив обряд поховання, отримав на це одноразову допомогу від держави. Крім того, зберігає та використовує після смерті батька речі повсякденного вжитку та документи померлого. На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкуванн за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, і батьки. У визначений законом термін (ст. 1270 ЦК України) позивач подав у нотаріальну контору - приватному нотаріусу Панчишиній С.С. заяву про прийняття спадщини на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І.Д. 05 серпня 2013 року з реєстровим №878, складеного померлим [PERSON] . Крім позивача заяву про прийняття спадщини після смерті батька також подали спадкоємці за законом - непрацездатні діти померлого (такі, що мають право на обов`язкову частку у спадщині згідно статті 1241 ЦК України): його сестри - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тому,\~також подав заяву, оскільки є рідним сином померлого і має право на обов`язкову частку у спадщині. 14.05.2019 року за №314/02-31 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку із неможливістю з`ясувати коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині та визначити розмір обов`язкової частки у спадщині, у зв`язку з відсутністю поданих доказів (документів) родинних відносин [PERSON] із спадкодавцем /а.с. 3-4/. Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2020 року вказані матеріали позовної заяви передано на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда в порядку статті 31 ЦПК України /а.с. 14-15/. Згідно протоколу\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями\~від 07.10.2020\~року визначено\~суддю Мохонько\~В.В.\~для розгляду\~справи про\~встановлення факту\~батьківства /а.с.\~20/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2020 року прийнято з іншого суду до розгляду матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту батьківства. Відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту батьківства. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання /а.с. 37-38/. Згідно ухвали\~Кіровського районного\~суду м.\~Кіровограда від\~04.03.2021\~року закрито\~підготовче провадження,\~справу призначено\~до судового\~розгляду по\~суті в\~судовому засіданні. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в судове засіданні не з`явились, повідомлялись судом про час та місце розгляду справи належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Підтвердили факт, що [PERSON] є їх братом, а батьком [PERSON] , який помер [INFO] /а.с. 85, 86, 89,95/. В судове засіданні відповідач [PERSON] не з`явилась,\~повідомлялась судом\~про час\~та місце\~розгляду справи\~належним чином. В підготовчому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши виступи позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , місцем народження якого є: село Кропивницьке, Новоукраїнського району, Кіровоградської області /а.с. 5/. [PERSON] та [PERSON] [INFO] . Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові- [PERSON] , дружині- [PERSON] /а.с. 67/. 09 жовтня 1996 року секретарем Вершино-Кам`янської сільської Ради народних депутатів Новгородківського району, Кіровоградської області посвідчено заповіт зареєстрований в реєстрі за №63, за яким [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що по закону матиме право заповів [PERSON] /а.с. 74/. Крім того, секретарем Кропивницької сільської ради 01 грудня 2009 року посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №42 заповіт [PERSON] , згідно якого все майно заповів [PERSON] /а.с. 75/. Приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І.Д. 05 серпня 2013 року посвідчено за реєстровим № 878 заповіт, який складений [PERSON] на все майно на ім`я [PERSON] /а.с. 12/. Відповідно ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно довідки про склад сім`ї №36 від 18 березня 2014 року виданої начальником ЖБК «Будівельник 3» уповноваженому власнику про те, що до складу /зареєстрованих/ по [ADDRESS] особи: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - батько /а.с. 8/. [PERSON] [INFO] помер, про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 7/. Після померлого залишилась спадщина, що складається, в тому числі із земельної ділянки кадастровий номер 3523480800:02:000:1308, площею 2,8581 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована: Кіровоградська область, Новгородківський район, с. Вершино-Кам`янка /а.с. 70-72/. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. із документами для оформлення спадкових прав і видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого [INFO] батька- [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання якого було: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. від 14 травня 2019 року № 314/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом до майна померлого [INFO] [PERSON] , останнє місце проживання якого було: [ADDRESS] , оскільки нотаріусом неможливо з`ясувати коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині (перелік яких визначено у ст. 1241 Цивільного кодексу України), та визначити розмір обов`язкової частки у спадщині, у зв`язку з відсутністю поданих доказів (документів) родинних відносин [PERSON] зі спадкодавцем. Постанова мотивована тим, що заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І.Д. 05 серпня 2013 року за реєстровим № 878, складений померлим [PERSON] на все майно на ім`я [PERSON] . Крім вказаного спадкоємця за заповітом, заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] також подали спадкоємці за законом -непрацездатні діти померлого (такі, що мають право на обов`язкову частку у спадщині згідно статті 1241 Цивільного кодексу України): дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , які надали докази (документи) родинних відносин зі спадкодавцем. При цьому, [PERSON] стверджує, що він рідний син померлого, але не надав нотаріусу документи, які підтверджують факт його родинних відносин зі спадкодавцем, а саме: документ (свідоцтво органів реєстрації актів цивільного стану, або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, чи копію актового запису) про народження, для встановлення нотаріусом кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України, які спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом, та визначення розміру обов`язкової частки у спадщині. Зазначені відомості про народження [PERSON] також відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що перевірено нотаріусом, шляхом безпосереднього доступу до реєстру /а.с. 9-10/. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (глава 10 розділу II) регламентує порядок видачі свідоцтва про право на спадщину та передбачає надання необхідних для цього документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов 'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Крім того, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (ст. 68, 69 ЗУ «Про нотаріат», пп. 4.14, 5.5., 5.6 п. 4, 5 глави 10 розділу II Порядку). Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (пп. 4.2 п. 4 глави 10 розділу II Порядку). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Позивач обгрунтовував позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин, що [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що батько - [PERSON] , [INFO] , та мати ще до його народження перебували у фактичних шлюбних відносинах та спільно проживали. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. Оскільки [PERSON] народився [INFO] , то спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України. Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року (із подальшими змінами) суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо в свідоцтві про народження певна особа не\~вказана батьком\~дитини (наприклад,\~відповідно до\~частини другої\~статті 55\~КпШС України\~запис про\~батька дитини\~проведено за\~вказівкою матері,\~якане\~перебувала у\~шлюбі,\~або ж\~такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття. Частиною другою та третьою статті 53 КпШС України встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні\~батьківства суд\~бере до\~уваги спільне\~проживання та\~ведення спільного\~господарства матір`ю\~дитини і\~відповідачем до\~народження дитини,\~або спільне\~виховання чи\~утримання ними\~дитини,\~або докази,\~що з\~достовірністю підтверджують\~визнання відповідачем\~батьківства.\~Доказами визнаннябатьківства\~можуть бути:\~листи,\~заяви,\~анкети інші\~документи,\~а також\~показання свідків,\~пояснення самих\~сторін,\~які достовірно\~підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин. Частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство. Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Тобто при вирішенні спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Заява про\~виклик свідка\~має бути\~подана до\~або під\~час підготовчого\~судового засідання,\~а якщо\~справа розглядається\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~-\~до початку\~першого судового\~засідання у\~справі (ч.\~3\~ст.\~91\~ЦПК України). У матеріалах справи відсутній документ (свідоцтво\~органів реєстрації\~актів цивільного\~стану,\~або повний\~витяг з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян,\~чи копію\~актового запису)\~про народження [PERSON] через його відсутність у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. З клопотаннями про витребування доказів судом, призначення у справі судово молекулярно-генетичної експертизи щодо визначення спорідненості (родинних зв`язків) [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як рідними братом та сестрами, сторона позивача не зверталась. Заява про виклик свідків подана представником позивача після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, в зв`язку з чим судом відмовлено у її задоволенні. Враховуючи вищезазначене, заперечення відповідача [PERSON] й недоведеність позивачем спільного господарства матері і [PERSON] до його народження або спільного виховання чи утримання ними [PERSON] , відсутністю доказів, що з достовірністю підтверджують визнання [PERSON] батьківства, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, а відтак вимоги є безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed