Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

28.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат на оплату комунальних послуг. У своєму позові позивач зазначила, що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками по 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1999 року та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 25.09.2018 року. З моменту набуття права власності, відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг. Всі витрати та утримання квартири вона несе самостійно. Відповідач відмовляється вносити плату за опалення та квартирну плату та відшкодувати свою частку витрат. Посилаючись на те, що нею за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 рік сплачено у повному обсязі комунальні послуги в розмірі 18 097,46 грн.( за 2016 рік: квартплата 1261,00 грн., опалення 2635,00 грн.; за 2017 рік квартплата - 1637,65 грн., опалення 4537,83 грн.; за січень - вересень 2018 року квартплата 3093,03 грн., опалення 3802,95 грн.; за жовтень - грудень 2018 рік квартплата - 328,00 грн., опалення - 800,00 грн.), просила стягнути з відповідача на її користь понесенні витрати на оплату комунальних послуг 1/6 частки квартири [ADDRESS] , яка в подальшому збільшилась на 1/4 частку в розмірі 3 109,93 грн. (за 2016 рік: квартплата - 210,17 грн., опалення - 439,17 грн.; за 2017 рік: квартплата - 272,94 грн., опалення - 756,31 грн.; за січень - вересень 2018 рік: квартплата - 515,51 грн., опалення - 633,83 грн.; за жовтень - грудень 2018 року: квартплата - 82 грн., опалення 200 грн.), витрати на оплату правової допомоги в розмірі 3000,00 грн. та судові витрати в розмірі 768,40 грн. Ухвалою від 04.02.2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою від 12.11.2019 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності,позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просив відмовити у його задоволенні. Треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1999 року та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 25.09.2018 року, співвласниками по 1/4 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . Також, співвласниками по 1/6 частки вищезазначеної квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1999 року. Позивачем у своєму позові зазначено, що відповідач відмовляється вносити плату за комунальні послуги та відшкодовувати їй свою частку витрат. Так, відповідно до розрахунку позивача за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року останньою сплачено комунальні послуги в розмірі 18095,46 грн., з яких: - за 2016 рік квартплата 1261,00 грн., опалення 2635,00 грн.; - за 2017 рік квартплата 1637,65 грн., опалення 4537,83 грн.; - за січень-вересень 2018 рік квартплата 3093,03 грн., опалення 3802,95грн.; - за жовтень-грудень 2018 рік квартплата 515,51 грн., опалення 633,83 грн. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Як передбачено ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Статтею 360 ЦК України передбачено, що власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями пов`язаними зі спільним майном. З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у ньому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку. Особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст. 156, 160 ЖК України витрати з утримання житла несуть власники та повнолітні члени сім`ї власника житла. Що стосується неповнолітньої дитини, то її витрати несуть батьки у рівних частках. Окрім того, за змістом статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки в силу вимог ст. 162 ЖК України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і та плату за комунальні послуги. Незважаючи на те, що у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормам закону факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до квитанцій наданих позивачем [PERSON] сплачено квартплату за наступний період: - червень 2016 р. по грудень 2016 р. в розмірі 1261,00 грн.; - січень 2017 р., березень 2017 р., травень 2017 р., серпень 2017 р., вересень 2017 р., жовтень 2017 р., листопад 20107 р., грудень 2017 р. в розмірі 1637,65 грн.; - січень 2018 р., лютий 2018р.,березень 2018р., квітень 2018р., травень 2018р., червень 2018р., липень 2018р., серпень 2018р., вересень 2018р., жовтень 2018р., листопад 2018р. в розмірі 3421,03 грн. Відповідно до квитанцій, наданих також позивачем сплачено опалення за наступний період: - січень 2016р., лютий 2016р., березень 2016р., грудень 2016р. в розмірі 2635,00 грн.; - січень 2017р., березень 2017р., квітень 2017р., листопад 2017р., грудень 2017р. в розмірі 4537,83 грн.; - січень 2018р., лютий 2018р., березень 2018р., квітень 2018р., травень 2018р. в розмірі 4602,95 грн. Таким чином, всього сплачено комунальні послуги на загальну суму 18095,46 грн. Отже, відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 1/6 частки, яка в подальшому збільшилась на 1/4 частку від загальної суми сплачених коштів за комунальні послуги, що дорівнює - 3 109,93 грн. за період з 01.01.2016р. по 01.01.2019 р., з яких: за 2016 р., квартплата 210,17 грн., опалення 439,17 грн.; за 2017 р. квартплата 272,94 грн., опалення 756,31 грн.; за січень - вересень 2018р. квартплата 515,51 грн., опалення 633,83 грн. та за жовтень - грудень 2018 р. квартплата - 82 грн., опалення 200 грн. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частинні стягнення з відповідача на користь позивача понесенні витрати на оплату комунальних послуг 1/6 частки квартири [ADDRESS] , яка в подальшому збільшилась на 1/4 частку в розмірі 3 109,93 грн. Суд не приймає до уваги наданою до суду відповідачем [PERSON] квитанцію № 0.0.1368192876.1 від 30.05.2019 року на суму 1100 грн. сплачену в рахунок утримання будинку, оскільки така квитанція сплачена відповідачем після подання позивачем позову до суду. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги в розмірі 3000 грн., суд вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В свою чергу, позивачем [PERSON] надано до суду документи, а саме квитанція до прибуткового касового ордеру, яка не оформлена у встановленому законом порядку, ордер адвоката та ксерокопія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, які є недостатні для підтвердження факту понесення останньою витрат на правову допомогу, зокрема і у заявленому розмірі.

Outcome: partial