Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

28.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], вказуючи на те, що відповідачі, являючись її сусідами, з 2012 року почали вчиняти шкоду її деревам, що знаходяться на межі їх земельних ділянок. Окрім того, 28 грудня 2015 року на засіданні товариського суду Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області публічно принизили честь та гідність позивача, внаслідок чого остання отримала душевну травму та у неї погіршився стан здоровя. Просить суд визнати недостовірною інформацію відносно неї поширену [PERSON], [PERSON] на засіданні товариського суду Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області 28 грудня 2015 року, а саме: неодноразово сипала отруту в скважину, яка знаходиться на їхньому подвір'ї; восени 2015 року отруїла двох козлів з козою та бичка відповідачів; зібрала на балкі пір'я та ворс з овечки і розкидала по огороду сусідки Бейник; зобовязати відповідачів спростувати вищевказану інформацію перед членами товариського суду Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області шляхом звернення до цієї комісії у її присутності; зобов'язати [PERSON], [PERSON] вибачитися перед [PERSON] за приниження честі та гідності останньої, за розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності у присутності всіх членів товариського суду Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, які були пристуні 28 грудня 2015 року на засіданні товариського суду Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, які були пристуні 28 грудня 2015 року на засіданні товариського суду; стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в сумі 3\~000 грн. та понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, зазначивши, що саме позивач була ініціатором виниклого між ними конфлікту та їх заява на засіданні товариського суду 28 грудня 2015 року не була безпідставною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт заявлених висловлювань з боку відповідачів на адресу позивача на засіданні товариського суду при виконкомі Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що разом з землеміром та секретарем Громівської сільської ради за зверненням [PERSON] та [PERSON], здійснювали огляд території господарчого подвіря останніх, під час якого було виявлено пошкодження дерев. Зазначила, що підстав стверджувати здійснення означених дій саме позивачем [PERSON] немає. Пояснення свідка [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки по суті справи він жодних показів не надав. Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до роз'яснень п.1 та п.5 ППВС України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями зазначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. За правилами ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідачів, неможна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті Конвенції. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Відповідно до п.15\~постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також: ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивачаї в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності: г) поширення інформаиії. що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам: повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п. 25 Постанови спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Згідно п. 27 Постанови способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформаиії. також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, 28 грудня 2015 року на засіданні товариського суду Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області відповідачі [PERSON], [PERSON] публічно принизили честь та гідність [PERSON] та в судовому засіданні доведено показами свідків, що інформація, надана відповідачами, є необґрунтованою, недоведеною, а отже недостовірною. Відповідно до п. 4 ППВС України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~\~ Вирішуючи\~\~питання стосовно розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги\~Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" де вказано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з'ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру. Згідно з п. 9 розяснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової шкоди, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити із такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. \~\~\~\~\~\~Враховуючи вищевикладене суд вважає що \~з [PERSON], [PERSON]\~на користь [PERSON]\~\~підлягають стягненню\~\~1 500 гривень (по 750 грн. з кожного) заподіяної майнової шкоди, що є достатнім розміром відшкодування,\~при цьому суд враховує характер та обсяг\~\~страждань, їх тривалість та тяжкість. На підставі викладеного, ст. ст. 23, 201, 277, 297, 1167 ч. 1 ЦК України та

Outcome: partial