Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 02.11.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем по справі. Від спільного подружнього життя у них народилось троє дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що спільне подружнє життя у неї з позивачем не склалося, згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 17.02.2014 року, шлюб між ними було розірвано. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2013 року стягнуто з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., тобто по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дітей, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг, ліки, підручники і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для їх потреб. Окрім витрат на речі першої необхідності, діти часто хворіють, потребують постійного лікування та додаткових витрат для забезпечення їх здоровя. Також зазначила, що відповідач є здоровою, працездатною особою. Через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дітей, змушена звернутися до суду та просити збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 500 гривень на кожну дитину до 1500 гривень відповідно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали повністю, в своїх поясненнях суду зіслались на обставини, викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити повністю. Представник позивача додатково пояснила, що позивач на даний час ніде не працює, з 2014 року являється інвалідом ІІІ групи, перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності, у звязку з чим не в змозі одна забезпечити належний рівень проживання своїм неповнолітнім дітям. Також зазначила, що відповідач по справі аліменти сплачує неналежним чином, у звязку з чим за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позивачем позов не визнав, подав суду письмовий відзив на позов, згідно якого зазначив, що розмір аліментів, які просить стягнути з нього позивач вважає завищеним та таким, що перевищує розмір його заробітної плати, у звязку з чим, просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, пояснив, що позов вважає безпідставним, оскільки розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або покращення здоровя когось із батьків дитини, а таких змін у сторін не відбулося. Крім цього просив суд врахувати, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів лише 50 відсотків. Заслухавши пояснення та доводи сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, надані сторонами для обгрунтування своїх позовних вимог та заперечень, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що сторони по справі з 02.11.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 17.02.2014 року між ними було розірвано. (а.с. 10) Крім цього встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7-9) Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2013 року з відповідача по справі [PERSON] в користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., тобто по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем по справі, діти проживають разом з матірю позивачем по справі, яка згідно довідки № 2123 від 11.10.2018 року знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн. (а.с.12) З поданих позивачем копій виписок із медичної карти амбулаторного хворого, досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON], яка являється дочкою сторін з березня 2017 року хворіє, останній встановлено діагноз Термоневроз, у звязку з чим потребує постійного лікування. Враховуючи загальну суму середньомісячного доходу позивача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, перелік витрат на утримання дітей, суд вважає, що позивач отримуючи дохід такого розміру обєктивно не в змозі самостійно утримувати дітей та забезпечити їм належний рівень матеріального забезпечення. Наведені вище обставини, що свідчать про погіршення матеріального стану позивача, виникли та продовжують існувати після присудження аліментів згідно з рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2013 року, що є беззаперечною підставою для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також, задовольняючи частково позовні вимоги, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дітей. 08 липня 2017 року набирав чинності Закон України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Вказаним законом передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» від\~23.11.2018\~року № 2629-VIII установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, ліки, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання неповнолітніх дітей. А тому, суд при ухваленні рішення приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обовязок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох. І враховуючи норми закону, за якими він постійно збільшується, вважає за можливе визначити розмір сплати аліментів у твердій грошовій сумі 1300 гривень щомісячно на кожну дитину, таким чином задовольнивши позовні вимоги позивача частково. Крім цього, суд зазначає, що відповідач має вік 38 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік". Визначений розмір аліментів в сумі 1300 грн. щомісячно, на кожну дитину, на переконання суду, буде обєктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Суд не приймає до уваги покликання відповідача на неможливість сплачувати аліменти у звязку із невеликою заробітною платою, оскільки відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватися на іншу роботу та не надав доказів, які б підтверджували його скрутний матеріальний стан. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial