Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

05 червня 2018 року позивач звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення виплати аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони із відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 10.10.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідач аліменти не сплачує, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 50035,86 грн. з вересня 2013 року по квітень 2018 року Тому позивач просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина в розмірі 31325,28 грн. Ухвалою від 14 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду і призначено підготовче засідання (а.с.22,23). 09 липня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.33). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити, стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина в сумі 31325,28 грн. Відповідач аліменти в добровільному порядку не сплачує з 2013 року. Дитина має проблеми зі здоров'ям. Кошти на які відповідач надав квитанції, це кошти які він викрав у неї. І після її звернення до поліції з цього приводу, гроші повертав частково. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що в нього постійного заробітку немає і коли були гроші то висилав позивачу допомогу на утримання сина. Коли позивач була на навчанні то він особисто займався вихованням сина. Гроші на які надані квитанції перераховував на прохання позивача. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Рішенням суду від 10.10.2014 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 29.09.2013 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Та 06.01.2015 видано виконавчий лист. 20.01.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Солодовник О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/541/1123/2014, виданого 06.01.2015 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Та 06.01.2015 видано виконавчий лист. (а.с.9,10). Відповідно розрахунку заборгованості по аліментах з доходу непрацюючого боржника на дитину за період з 29.09.2013 року по квітень 2018 року включно, заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.05.2018 за вище вказаний період становить 50035,86 грн (а.с.7). Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів, не цікавиться розвитком та вихованням дитини. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3 ст.195 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Разом із тим згідно з ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості. У відповідності до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Позивач зазначила, що пеня за період з 29.09.2013 по 01.05.2018 становить 31325,28 грн., але не надала розрахунку на цю суму пені. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Аналізуючи матеріали справи, враховуючи те, що державним виконавцем суму заборгованості відповідача по аліментам було розраховано у відповідності із вимогами чинного законодавства, а відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги про стягнення неустойки (пені) підлягають задоволенню частково. В розмірі 15217 грн. 35 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2013 року по квітень 2018 року включно. Яка розраховується у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Що становить: за 2013 рік пеня складає 526,88 грн, а саме: вересень 2013 року 37,36х30/100=11,21 грн., жовтень 2013 року 560,50х31/100=173,76 грн., листопад 2013 року 560,50х30/100=168,15 грн., грудень 2013 року 560,50х31/100=173,76 грн.; за 2014 рік пеня становить 2185,44 грн. (598,75- заборгованість х 365 -днів х1%/100); за 2015 рік пеня становить 2728,19 грн., а саме: січень 598,75х31/100=185,61, лютий 598,75х28/100=167,65, березень 598,75х31/100=185,61, квітень 659,75х30/100=197,93, травень 659,75 х31/100=204,52, червень 659,75 х30/100=197,93, липень 722х31/100=223,82, серпень 722х31/100=223,82, вересень 935,50х30/100=280,65, жовтень 935,50х31/100=290, листопад 935,50х30/100=280,65, грудень 935,50х31/100=290; за 2016 рік пеня становить 3581,71 грн., а саме: січень 935,50х31/100=290, лютий 935,50х29/100=271,30, березень 935,50х31/100=290, квітень 935,50х30/100=280,65, травень 935,50х31/100=290, червень 935,50х30/100=280,65, липень 968,50х31/100=300,34 серпень 968,50х31/100=300,34, вересень 968,50х30/100=290,55, жовтень 1074х31/100=332,94, листопад, 1074х30/100=322,20, грудень1074х31/100=332,94; за 2017 рік пеня становить 4617,43 грн., а саме: січень 1074х31/100=332,94, лютий 1074х28/100=300,72, березень 1074х31/100=332,94, квітень 1353,50х30/100=406,05, травень 1353,50х31/100=419,59, червень1353,50х30/100=406,05, липень 1314,75х75/100=407,57, серпень 1314,75х75/100=407,57, вересень 1314,75х30/100=394,43, жовтень 1314,75х31/100=407,57, листопад 1314,75х30/100=394,43, грудень1314,75х31/100=407,57; за три місяці 2018 року пеня становить 1577,70, а саме: січень 1314,75х31/100=407,57, лютий 1314,75х28/100=368,13, березень 1314,75х31/100=407,57, квітень 1314,75х30/100=394,43. Загальна сума пені становить 15217,35грн. (526,88+2185,44+2728,19+3581,71+4617,43+1577,70). Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача, а тому вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню в сумі 15217,35 грн. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, він стягується з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 342,38 грн. пропорційно до розміру задоволення позовних вимог (15217,35-задоволена сума * 704,80 сума судового збору / 31325,28-заявлена сума). На підставі викладеного,

Outcome: partial