Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

30.01.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON],[INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] в якій просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 31.07.1999 року Шевченківським відділом Реєстрації актів громадянського стану м.Львова, актовий запис 301, а також стягувати з [PERSON],[INFO], ІПН [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 (три тисячі пятсот) гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31.07.1999р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Львова, актовий запис 301. Від шлюбу у них народилися: [PERSON], 23.08.2000 року та [PERSON], 18.04.2014 року, які проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Добровільно відповідач матеріально не забезпечує сімю, не цікавиться здоровям дітей, їх вихованням, духовним розвитком. На даний час вона несе витрати на дітей, такі витрати у відповідності до вимог ст.181 Сімейного кодексу України слід розділити з відповідачем, який не бажає добровільно допомагати. Шлюб має формальний характер, негативна поведінка відповідача та часті сварки між ними призвели до окремого проживання подружжя, просить суд розірвати шлюб та стягувати аліменти на дітей. Ухвалою від 01.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 01.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечив щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просив відмовити у позові. Додатково пояснив, що заробіток у нього невеликий і він немає змоги утримувати дітей. Підтвердив факт, що проживає окремо від сімї. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] 31.07.1999р. зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Львова, актовий запис № 301 /а.с.5/. Згідно копій свідоцтв про народження у подружжя [PERSON] і [PERSON] народилися сини: [PERSON], 23.08.2000 року та [PERSON], 18.04.2014 року /а.с.6,7/. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин більше року. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їх дітям, що мають істотне значення, а тому слід розірвати шлюб. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за ство- рення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобовязаний сплачувати на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін те, що відповідач офіційно працевлаштований у ЛКП "ШРП Галицького району", працездатний, має невеликий, але постійний дохід, інших утриманців не має. З урахуванням наведеного суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 (одна тисяча двісті гривень 00 коп.) щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановлено для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча гривень 00 коп.) щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановлено для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. У звязку з задоволенням позову стягнути з відповідача судові витрати у справі за позовну вимогу про стягнення аліментів. Позивач подала до суду орієнтовний попередній розрахунок сум витрат на професійну правничу допомогу адвоката на суму 1900 гривень /а.с.21/. Так, згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що витрати, понесені позивачем, повязані з розглядом справи, однак розмір витрат не є обґрунтованим та пропорційним до предмета та вважає за необхідно частково задовольнити клопотання позивача, стягнувши з відповідача на користь позивача 250 (двісті пятдесят гривень 00 коп.) витрат за підготовку позовної заяви.

Outcome: partial