Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

26 березня 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 лютого 2015 року взамін втраченого свідоцтва про право власності на житло від 07 лютого 1994 року, записаний у реєстрову книгу за № 23-1, його батькові [PERSON], належала 1/2 частина квартири [ADDRESS]. [INFO] його батько [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина на вищезазначену частину квартири. За життя батько склав заповіт, який 16 березня 2006 року був посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, згідно якого [PERSON] заповів своє майно йому та його брату [PERSON] В установлений законом термін позивач звернувся до приватного нотаріуса Шевченко Г. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та 16 червня 2017 року отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки до нотаріальної контори не представлений оригінал правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю спадкової квартири та у зв'язку з невизначеністю часток у праві власності на вказану квартиру. У зв'язку з чим, він вимушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з'явились, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 10 травня 2018 року було відкрите провадження у справі та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 12). Згідно дублікату свідоцтва про право власності на житло від 07 лютого 1994 року, який був виданий 25 лютого 2013 року КП "Новомосковське МБТІ" Дніпропетровської обласної ради" взамін втраченого свідоцтва про право власності на житло, вбачається, що [PERSON] та [PERSON], є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до довідки КП "Новомосковське МБТІ" ДОР" № 163/18 від 12 березня 2018 року, згідно інвентаризаційної справи, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 лютого 1994 року, виданого на підставі розпорядження № 285 Новомосковського трубного заводу від 01 лютого 1994 року, зареєстрованого в БТІ 07 лютого 1994 року за реєстровим № 23-1. 25 лютого 2013 року [PERSON] був виданий дублікат свідоцтва про право власності на житло взамін втраченого (а.с. 6). Як вбачається з копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], складеного 25 грудня 1993 року, загальна площа квартири становить 86,5 м2, житлова площа квартири становить 57,64 м2 (а.с. 13-14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 січня 2016 року (а.с. 15). За життя, 16 березня 2006 року, [PERSON], склав заповіт, згідно якого заповів своє майно [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією заповіту (а.с. 10). Згідно матеріалів спадкової справи № 53/2016, відкритої після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, звернувся [PERSON] Дружина померлого - [PERSON] та син - [PERSON], звернулись із заявами про відмову в отриманні спадщини після смерті [PERSON], та не заперечували проти отримання [PERSON] спадщини після смерті батька (а.с. 68-79). Постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г. В. від 16 червня 2017 року, позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки до нотаріальної контори не представлено оригінала правовстановлюючого документа на квартиру та у зв'язку з невизначеністю часток у праві власності на квартиру (а.с. 79). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.ст. 370 ч.2, 372 ч.2 ЦК України, у разі виділення частки чи поділу майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, частки вважаються рівними, якщо інше не встановлено договором, законом або рішенням суду. У судовому засіданні не встановлено наявність договору чи рішення, щодо спільного майна, а також законодавство України не обмежує права співвласників у спірній квартирі, а отже суд вважає встановленим, що [PERSON] та його дружині [PERSON], яким на праві спільної сумісної власності належала квартира, при її приватизації належало по 1/2 частині спірної квартири і саме ця частина квартири являється спадковим майном після смерті [PERSON] З огляду на те, що спадкодавцю за життя належало 1/2 частина квартири [ADDRESS], позивач є спадкоємцем за заповітом після його смерті, який прийняв спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкове домоволодіння після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved