Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

06 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" про визнання наказу №58/к від 06.04.2016 року незаконним, його скасування та поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вимоги мотивує тим, що вона з 17.04.2012 року працювала в ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська». Наказом №58/к від 06.04.2016 року була звільнення з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. Вважає даний наказ незаконним, оскільки адміністрація підприємства не повідомила трудовий колектив і профспілковий комітет про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це стосується, терміни проведення запланованих звільнень за три місяці відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Зазначає, що в порушення ст. 49-2 КЗпП України, їй не було запропоновано іншу роботу одночасно з попередженням про майбутнє вивільнення. Крім того, від роботодавця не надходило жодної пропозиції іншої роботи і протягом всього двомісячного строку, аж до фактичного скорочення посади існували вакантні посади, такі як інспектор кадрів, старший інспектор з контролю виконання доручень, завідувач архіву, архіваріус, начальник відділу кадрів. Вказує, що в порушення ст. 42 КЗпП України на підприємстві не утворювалась комісія з визначення осіб, які мають переважне право залишитися на роботі, або щодо яких встановлено обмеження на звільнення. Стверджує, що посада інспектор з контролю за виконанням доручень, яка є основним місцем роботи [PERSON], що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, була скорочена наказом відповідача №176 від 15.10.2015 року. Наголошує, що первинною профспілковою організацією, за її участі, 29.10.2015 року, було розглянуто подання ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська про звільнення [PERSON] з посади інспектора з контролю за виконанням доручень і за результатами розгляду прийнято рішення не дати згоду на звільнення позивача. Зазначає, що в подальшому питання про звільнення її з роботи, яке відбулося 06.04.2016 року, профспілковою організацією не розглядалося, в звязку з відсутністю на засіданні необхідної кількості членів профспілки. 17.02.2017 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с.173- 175), в якій просить визнати незаконним та скасувати її переведення з посади в.о. інспектора з контролю за виконанням доручень апарату управління на посаду завідувача архіву; визнати незаконним, скасувати наказ директора ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" №58-к від 06.04.2016 року про звільнення з роботи та поновити її на роботі на посаді в.о. інспектора з контролю за виконанням доручень апарату управління ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська"; стягнути з ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" в користь позивача різницю в посадових окладах за час виконання нижчеоплачуваної роботи в розмірі 1868,16 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 41756,27 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 2364 грн. 70 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2400 грн. Додатково пояснює, що до початку процедури скорочення, позивач [PERSON], обіймала посаду інспектора з контролю за виконанням доручень, що є основним місцем роботи [PERSON], яка перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, однак її було скорочено з посади завідувача архіву, яку вона не обіймала в день звільнення. Вказує, що про факт переведення її з 08 лютого 2016 року з посади інспектора з контролю за виконанням доручень на посаду завідувач архівом їй стало відомо 06.04.2016 року, тобто в день звільнення з роботи, після ознайомлення з наказом про звільнення №58/к від 06.04.2016 року. Наголошує, що наказ про її переведення з 08.02.2016 року відповідачем не видавався, відомості про це у трудову книжку не вносилися, а запис в особовому картку позивача про переведення її на посаду завідувача архіву, був внесений в.о. начальника відділу кадрів [PERSON] 06.04.2016 року з покликанням, як на підставу, на наказ № 75/к без дати. При цьому наголошує, що [PERSON] фізично не могла 08.02.2016 року внести запис в облікову картку позивача про перевід, оскільки в цей час перебувала у відпустці у звязку із вагітністю та пологами з 03.11.2015 року по 07.03.2016 року включно. Вважає, що таке переведення позивача свідчить про односторонню зміну істотних умов праці, що є порушенням її прав та інтересів. Крім того зазначає, що посаду завідувача архіву було скорочено наказом №176 від 15.10.2015 року. Вважає переведення на посаду завідувача архіву незаконним. Стверджує, що останнім місцем її роботи, була посада інспектора з контролю за виконанням доручень. Загальна кількість днів вимушеного прогулу станом на 09.03.2017 року складає 233 робочих дні. Середньоденна заробітна плата на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень складає 192,42 грн., а тому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу складає 44833,86 грн., із розрахунку 192,42 х 233 = 44833,86 грн. Зазначає, що різниця в посадових окладах за час виконання нижче оплачуваної роботи складає 1868,16 грн., із розрахунку (192,42-147,94) х 42 дн.=1868,16 грн., компенсація втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати становить 2364,70 грн., із розрахунку зазначеного в заяві (а.с.174). 09.03.2017 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, просить стягнути з ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 44833,86 коп. та просить покласти на службову особу ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» [PERSON] обовязок відшкодувати шкоду, завдану підприємству, у звязку з оплатою позивачу часу вимушеного прогулу та часу виконання нижче оплачуваної роботи. 31.03.2017 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, просить стягнути з ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 47912,58 коп. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 31.03.2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено директора ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги в редакції від 31.03.2017 року підтримали в повному обємі з підстав наведених у позові, просять їх задовольнити. Пояснили, що позивач була прийнята на роботу на посаду виконуючого обовязки начальника відділу кадрів ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» з 17.04.2012 року і відразу ж вступила до профспілкової організації підприємства. З 01.07.2015 року наказом № 70/к від 26.06.2015 року була переведена на посаду завідувача архіву. Цього ж числа за її згодою, наказом відповідача № 75/к від 01 липня 2015 року позивач, на підставі її заяви, була переведена з посади завідувача архіву АУП, виконуючим обовязки інспектора з контролю за виконанням доручень АУП тимчасово, на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років [PERSON] 04 серпня 2015 року відповідачем було видано наказ № 121 «Про зміни в організації виробництва і праці ДП Передпускова дирекція шахти № 10», на виконання якого, всі працівники апарату управління були попереджені про звільнення з роботи в звязку із змінами в організації виробництва і праці ( в томі числі скорочення штату), які відбудуться з 15 жовтня 2017 року. Наказом відповідача за № 176 від 15 жовтня 2015 року «Про затвердження штатного розкладу з 15.10.2015 року», на виконання наказу № 121 від 04.08.2015 року, (пункт 1.2.) до штатного розкладу керівників, фахівців, службовців ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» внесено зміни і скорочено 28 одиниць, в тому числі: інспектор з контролю за виконанням доручень, завідувач архіву, та архіваріус, відповідно по 1 одиниці. 26 жовтня 2015 року [PERSON] відповідачем було запропоновано переведення на підсобного робітника дільниці ТПС у звязку із зміною штатного розкладу та скороченням посад інспектора з контролю за виконанням доручень (тимчасове місце роботи) та завідувача архівом ( основне місце роботи), на яке позивач не погодилася. Свою відмову мотивує тим, що на вказану посаду вже з 20 жовтня 2015 року була прийнята [PERSON] і на підприємстві в період з 15 жовтня 2015 року була вакантною посада старшого інспектора з контролю за виконанням доручень, на яку, 20.10.2015 року, була прийнята [PERSON], яка раніше взагалі не працювала на підприємстві. Позивач вказує, що 29 жовтня 2015 року на засіданні профспілкового комітету розглядалося подання адміністрації про дачу згоди на її звільнення з роботи з посади інспектора з контролю за виконанням доручень і було прийнято рішення про відмову у дачі такої згоди в звязку із численними порушеннями прав позивача, зокрема, як зазначено у протоколі від 29.10.2015 року № 10/4: роботодавцем не було запропоновано [PERSON] іншу роботу одночасно з попередженням про майбутнє вивільнення (звільнення). Також від роботодавця не надходило жодної пропозиції іншої роботи протягом всього двомісячного строку, аж до фактичного скорочення посади (15.10.2015 року), що є порушенням вимог ст. 492 КЗпП України. В порушення ч. 2 ст. 49 КЗпП України,на підприємстві не утворювалась комісія з визначення осіб, які мають переважне право залишення на роботі, або щодо яких є обмеження на звільнення. Вказує, що посада інспектора з контролю за виконанням доручень, яку тимчасово обіймала [PERSON] (на час відпустки [PERSON] по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) була скорочена попри пряму заборону, встановлену ст. 2 ЗУ «Про відпустки». Наголошує, що відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 «... Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі...». Таким чином, вмотивована відмова профспілкового комітету ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» у праві на звільнення [PERSON] є безумовною підставою для поновлення позивача на роботі. Крім того, зазначає, що посада інспектора з контролю за виконанням доручень, що є основним місцем роботи [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, не могла бути скороченою. Також [PERSON] після скорочення її посади були надані наступні відпустки: по догляду за дитиною до шести років (Наказ № 20/вк від 08.02.2016 р.) (а.с. № 46); у зв'язку із вагітністю та пологами (Наказ № 113/вк від 11.07.2016 р.) (а.с. № 46); по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (Наказ № 203/вк від 28.11.2016 р.) (а.с. 46); Представники позивача [PERSON], [PERSON] наголошують, що останнім місцем роботи [PERSON] була посада інспектора з контролю за виконанням доручень, що підтверджується її письмовою заявою про переведення від 01.07.2015 р., а також наказом по ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» від 01.07.2015 р. № 74/к «Про переведення [PERSON] П.». Стверджують, що позивачу не було відомо про її переведення на посаду завідувача архіву з 08.02.2016 року і дізналася вона про це лише при ознайомленні з наказом про звільнення 06.04.2016 року. Зазначають, що дане переведення та звільнення з посади завідувача архіву не могло відбутися, так як посаду завідувача архіву було скорочено наказом № 176 від 15.10.2015 року. Крім того, згоди на переведення на нижчеоплачувану посаду позивач не надавала, наказ про переведення на підприємстві не видавався, правових підстав для такого переведення не настало, оскільки основний працівник, на період відпустки якого [PERSON] була переведена з 01.07.2015 року на роботу не вийшла, а продовжила відпустку з 08.02.2016 року по догляду за дитиною до шести років, про що був виданий наказ по підприємству. Тому вважають останнім місцем роботи позивача на момент звільнення посаду, тобто станом на 06.04.2016 року - інспектор з контролю за виконанням доручень АУП. Також пояснили, що посаду інспектора з контролю за виконанням доручень, яку позивач займала, було скорочено наказом ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» № 176 від 15.10.2015 року «Про затвердження штатного розкладу». Пізніше адміністрацією підприємства було видано інший наказ за № 13 від 14 січня 2016 року, яким затверджено новий штатний розклад в ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська». Вважають, що наказ № 176 від 15.10.2015 року «Про затвердження штатного розкладу», втратив свою чинність, оскільки діє до моменту затвердження нового штатного розкладу. Вказують, що в наказі № 58/к від 06.04.2016 року про звільнення [PERSON] відповідач також покликається як на підставу звільнення на недіючий наказ № 176 від 15.10.2015 року. Наголошують, що відповідно до ст. 42-1 КЗпП України, працівник якого скорочено, протягом одного року має переважне право на укладення трудового договору, у разі прийняття на роботу працівника аналогічної кваліфікації. Стверджують, що всупереч ст. 42-1 КЗпП України позивачу за період, з моменту повідомлення про майбутнє вивільнення (04.08.2015р.) і до фактичного звільнення 06.04.2016 р. не запропонували інших вакантних посад, хоча на підприємстві в цей час вони існували, на яких позивач могла працювати, такі як архіваріус (з 04.08.2015 року по 15.10.2015 року); інспектор з кадрів (з 04.08.2015 року по 15.10.2015 року); старший інспектор з контролю за виконанням доручень (з 05.10.2015 року. по 20.10.2015 року), на яку було прийнято нового працівника [PERSON] 20.10.15 р. (Наказ N5154/к від 20.10.2015 р.); інженер відділу кадрів першої категорії (03.11.2015 р. в цей же день (03.11.2015 р.) було призначено на посаду бухгалтера-касира [PERSON]В.(Наказ 161/к від 03.11.2015 р.), посада, якої не була скорочена і яка не мала ні відповідної освіти, ні дня стажу роботи на відповідній посаді. Інженер з охорони навколишнього середовища (з 14.01.2016 року по теперішній час). Не заперечують, що з моменту повідомлення [PERSON] про майбутнє вивільнення (04.08.2015 р.) і до фактичного звільнення (06.04.2016 р.) їй пропонувалася інша робота двічі: 26.10.2015 р. була запропонована робота підсобного робітника дільниці ТПС, яка не була вакантною, так як, на це робоче місце 20.10.2015 р. згідно наказу № 154/к від 20.10.2015 року була переведена [PERSON]. 04.02.2016 р. було запропоновано місце архіваріуса на 0.5 ставки, яка була скорочена наказом № 176 від 15.10.2015 року, разом із посадою інспектора з контролю за виконанням доручень. Пояснили, що в наказі № 121 від 04.08.2015 р. «Про зміни в організації виробництва і праці ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» зазначено, що для здійснення максимально ефективних дій щодо збереження функціонування підприємства та у зв'язку із необхідністю зниження витрат на управління необхідно попередити всіх працівників апарату управління про скорочення штату, яке відбудеться з 15.10.2015 року (кількість працівників апарату управління - 57 осіб, згідно штатного розкладу, наданого відповідачем). Проте, самого наказу про скорочення, в якому б зазначалися посади і працівники, які їх обіймають, що підлягають скороченню, адміністрацією видано не було. Вважають, що повідомлення про звільнення вручалися безпідставно, з усної вказівки керівника підприємства. Про майбутнє скорочення штату адміністрацією підприємства було ознайомлено апарат управління в кількості 29 осіб (Наказ № 121 від 04.08.2015 р.). Проте, звільнена у зв'язку із скороченням була виключно [PERSON], за вказівкою керівника підприємства через особисті неприязні відносини останнього з чоловіком [PERSON], який раніше був керівником теперішнього директора ДП «Передпускова дирекція шахти 10 Нововолинська» [PERSON] Крім того вказують, що під час скорочення, адміністрацією підприємства вводилися в штат посади, які було скорочено: інженер з охорони навколишнього середовища І категорії (була скорочена наказом № 176 від 15.10.2015 і введена в 2016 р.); архіваріус (була скорочена наказом № 176 від 15.10.2015 і введена в 2016 р.). Також було введено в штат і нові посади, такі як заступник директора з комерційних питань; заступник головного інженера з капітального будівництва та розвитку навколишнього середовища. В період з 04.08.2015 до 03.04.16 року було прийнято на роботу 48 осіб. Подану відповідачем до суду довідку про наявність вакантних посад та робочих місць по ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» станом на 15.10.2015 р. (а.с. № 90), вважають недостовірною, оскільки у даній довідці відсутня посада старшого інспектора з контролю за виконанням доручень, яка стала вакантною з 05.10.2015 р. (день виходу у декретну відпустку [PERSON] ) по 20.10.2015 р. (прийняли на дану посаду [PERSON], яка раніше взагалі не працювала на підприємстві). Вважають, що саме цю посаду роботодавець мав би запропонувати [PERSON], оскільки згідно статті 42і КЗпП України вона має переважне право на укладення трудового договору перед особами, які не працювали на даному підприємстві. Також стверджують, що запис в облікову картку [PERSON] (Форма П2) внесено [PERSON] про переведення [PERSON] на посаду завідувача архіву 06 квітня 2016 року в день звільнення [PERSON], а не 08 лютого 2016 року. Даний запис не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] перебувала у відпустці у зв'язку із вагітністю та пологами з 03.11.2015 р. по 08.03.2016 р. включно, що підтверджується наказом № 198/вк від 03.11.2015 р. про надання [PERSON] відпустки. Вказану обставину підтвердила в суді допитана як свідок [PERSON] Вважають, що адміністрація ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська», в першу чергу в особі директора [PERSON], умисно грубо порушувала Конституцію України, КЗпП України, Постанову Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, та інші нормативно-правові акта чинного законодавства України, з метою звільнення позивача, з особистих мотивів. Представник відповідача повторно в судове засідання не зявився, подав суду заяву про відкладення справи з підстав, які суд визнав неповажними. Третя особа [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З письмових заперечень поданих відповідачем 02.06.2016 року вбачається, що позовні вимоги відповідач не визнає з наступних мотивів. Пояснює, що у відповідності до п. 5.1 Статуту ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» затвердженого наказом Міненерговугілля №176 від 22.03.2012 року підприємство самостійно планує свою діяльність, визначає основні напрямки свого розвитку відповідно до галузевих науково-технічних прогнозів та пріоритетів, конюнктури ринку продукції, товарів, робіт, послуг та економічної ситуації. Відповідно до п. 7.3 підприємство самостійно встановлює штатний розпис, форми, системи, розміри оплати праці, а також інші види доходів працівників у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених чинним законодавством України. 04 серпня 2015 року було видано наказ №121 ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» про зміни в організації виробництва і праці ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська». Вважає, наказ №176 від 15.10.2015 року «Про затвердження штатного розкладу з 15.10.2015 року», виданий на підставі наказу №121 від 04.08.2015 року, законним. Також зазначає, що відповідно до змісту наказу №121 від 04.08.2015 року «Про зміни в організації виробництва і праці ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» вказані організаційно штатні зміни були заплановані, і було зобовязано розробити новий штатний розклад, що й в подальшому було виконано. Зі змісту наказу також випливає, що інспектору з контролю за виконанням доручень [PERSON] було зобовязано ознайомити всіх працівників апарату управління з наказом до 15.08.2015 року. Зі змісту погоджувальної сторінки наказу наочно підтверджено наявність підпису голови первинної профспілкової організації Новосада [PERSON], який від імені організації, яку має представляти відповідно до своїх повноважень, погодив наказ, підтвердивши факт обговорення та погодження організаційно штатних змін з профспілковою організацією ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська». Також вказує, що позивач була ознайомлена під підпис з цим наказом. Крім того, [PERSON] отримувала повідомлення 07.08.2015 року про зміни в організації виробництва і праці. Стверджує, що позивачу було декілька разів запропоновано роботу відповідно на тому ж підприємстві на посадах, які були вакантними, однак вона відмовилась, що підтверджується актом про відмову від переведення на іншу роботу від 26.10.2015 року та повідомлення про зміни в штатному розкладі від 04.02.2016 року. Вважає посилання позивача на ту обставину, що їй не було запропоновано роботу на посадах інспектора з кадрів, старшого інспектора з контролю за виконанням доручень, завідувача архіву, архіваріуса, безпідставними, оскільки наказом №176 від 15.10.2015 року «Про затвердження штатного розкладу» з 15.10.2015 року було скорочено посади завідувача архіву, архіваріуса, інспектора кадрів, а посади начальника відділу кадрів та старшого інспектора з контролю за виконанням доручень вакантними не були. Крім того, вказує, що [PERSON] не відповідає кваліфікаційним вимогам на вищевказані посади. Також зазначає, що посада інспектора по контролю за виконання доручень скорочена і не була основним місцем роботи позивача. Основна посада [PERSON] завідувач архіву. Вказує, що первинною профспілковою організацією 29.10.2015 року відмовлено в наданні згоди на звільнення [PERSON] - протокол №10/4 від 29.10.2016 року, що в подальшому призвело до продовження роботи позивача на підприємстві. З метою збереження робочого місця для позивача було введено посаду архіваріуса. Дана посада введена для захисту прав та інтересів позивача та відповідала її освітньо-кваліфікаційному рівневі. Однак позивач відмовилася, тому 24.02.2016 року на адресу Первинної профспілкової організації ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» було скеровано подання №9.1/217 про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказано, що дане питання було розглянуте профспілковим органом 05.04.2016 року протокол №4-1. Згідно даних протоколу на засіданні були присутні менше 2/3 членів ППО, тому питання на розгляд не виносилось засідання не відбулося. Зазначено, що у відповідності до ч. 2 ч. 5 ст. 43 КЗпП України, виборний орган ППО, членом якого є працівник, розглядає в пятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого органу про розірвання трудового договору з працівником, а виборний профспілковий орган повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення в письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Таким чином, отримавши подання 24.02.2016 року, профспілковим органом пропущено строк його розгляду (розглянуто лише 05.04.2016 року) та строк повідомлення адміністрації, тому відповідач вважає, що таким чином виборний орган первинної профспілкової організації надав згоду на звільнення [PERSON] Вказує що відповідачем дотримано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, враховано відсутність переважного права залишення на роботі позивача, дотримано погодження звільнення з первинною профспілковою організацією, позивачу виплачено відповідну вихідну допомогу, повідомлено про звільнення не пізніше як за два місяці, запропоновано іншу роботу, від якої [PERSON] відмовилася, тому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши думку позивача [PERSON], її представників [PERSON], [PERSON], показання свідка [PERSON]О стосовно наявності вакантних посад в період з 15.10.2015 року по 06.04.2016 року та внесення запису в облікову картку позивача про перевід в день звільнення останньої, дослідивши письмові докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в звязку з наступним. Як вбачається з копії трудової книжки (а.с.227-230) [PERSON] 17.04.2012 року була прийнята на роботу виконуючого обовязки начальника відділу кадрів. 01.07.2015 року переведена на посаду завідувача архіву, на підставі наказу №70к від 26.06.2015 року (а.с. 28). 06.04.2016 року звільнена з роботи у звязку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України та виплатою вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячної заробітку (ст. 44 КЗпП), на підставі наказу №58/к від 06.04.2016 року (а.с.6). Відповідно до наказу в.о. директора ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» №74/к від 01.07.2015 року (а.с.121) [PERSON]- завідувача архіву АУП, з 01.07.2015 року переведено виконуючою обовязки інспектора з контролю за виконанням доручень АУП тимчасово, на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років [PERSON] Відомості зазначені в довідці в.о. начальника відділу кадрів [PERSON] (а.с.126), про те, що [PERSON] була тимчасово призначена виконуючою обовязки інспектора з контролю за виконанням доручень АУП на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років [PERSON] з 01.07.2015 року до 07.02.2016 року включно суперечать змісту наказу №74/к від 01.07.2015 року, тому суд вказану довідку до уваги взяти не може. Як встановлено в судовому засіданні оглядом оригіналу трудової книжки позивача і дослідженням копії цього документа (а.с. 227-230) відповідний запис про переведення [PERSON] виконуючою обовязки інспектора з контролю за виконанням доручень АУП в трудовій книжці відсутній. З особової карточки форми Т-2 на імя [PERSON] (а.с.29) в графі призначення і переміщення зазначено, що з 01.07.2015 року позивач займає посаду завідувача архіву на підставі наказу №70/к від 26.06.2015 року; з цього ж числа виконує обовязки інспектора з контролю за виконанням доручень на підставі наказу №74/к від 01.07.2015 року; з 08.02.2016 року переведена на посаду завідувача архіву з посиланням як на підставу переведення на цей же наказ №74/к без дати. Згідно Протоколу №4 наради Міненерговугілля з розгляду стану та основних напрямках будівництва першої черги шахти №10 "Нововолинська" у 2015-2016 роках від 24 липня 2015 року, вирішено підготувати та бути готовим презентувати на виїзній нараді Міненерговугілля на шахту №10 «Нововолинська» розстановку штату працівників, заходи із скорочення чисельності апарату управління, пропозиції щодо приведення чисельності працівників з урахуванням розвитку гірничих робіт, обсяги споживання електроенергії по місцях праці (а.с.39-41). Як зазначено у ст.64 Господарського Кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис. 04.08.2015 року т.в.о. директора ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» видав наказ № 121 про зміни в організації виробництва і праці ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (а.с.21), яким передбачено попередження всіх працівників апарату управління із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату, які відбудуться з 15.10.2015 року. В.о. начальника відділу кадрів [PERSON] згідно до чинного законодавства доручено вручити персональні попередження про зміни в організації виробництва під підпис всім працівникам апарату управління у строк до 15.08.2015 року. Про зміни в організації виробництва і праці підприємства [PERSON] була повідомлена 07.08.2015 року, про що зробила відмітку, що не згідна з даним повідомленням, оскільки займає посаду основного працівника, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною. (а.с.27). Наказом №176 від 15.10.2015 року т.в.о. директора ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» Про затвердження штатного розкладу з 15.10.2015 року (а.с.4-5) внесено зміни до штатного розкладу керівників, фахівців, службовців ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» та в розстановку робітників, скоротивши 28 одиниць, в тому числі інспектора з контролю за виконанням доручень, завідувача архіву, та затверджено з 15 10.2015 року штатний розклад дирекції в новій редакції. З цього моменту, штатний розклад, затверджений 16.01.2015 року та зміни до штатного розкладу, затверджені 09.09.2015 року №148, вважались такими, що втрачають чинність з дня затвердження штатного розкладу в новій редакції. Наказом також зобовязано в.о. начальника відділу кадрів [PERSON] згідно до чинного законодавства направити в профспілковий комітет подання для отримання згоди на звільнення працівників членів профспілки, посади яких скорочуються на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП. Як вбачається з акту від 26.10.2015 року (а.с.24) [PERSON] цього числа було запропоновано посаду підсобного робітника дільниці ТПС, від переведення на яку позивач відмовилася. На зборах профспілкового комітету 29.10.2015 року, протокол №10/4- ( а.с.7-9) не відповідачем не отримано згоди на звільнення за скороченням штату інспектора з контролю за виконанням доручень [PERSON]П При цьому враховувалось, що адміністрація підприємства не повідомила колектив та профспілковий комітет про причини звільнення за три місяці, згідно вимог ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», підприємством не видавалось наказу про попередження про заплановане (вивільнення ) звільнення у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників. В порушення ст. 49 -2КЗпП України [PERSON] не було запропоновано іншу роботу одночасно з попередженням про майбутнє вивільнення, та впродовж двомісячного строку до фактичного скорочення посад згідно наказу №176 від 15.10.2015 року. З аналізу штатних розкладів керівників, фахівців, службовців ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» затверджених на 2015 рік, що вводився в дію з 01.01.2015 року та з 15.10.2015 року (а.с.50-55) встановлено, що кількість штатних одиниць на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень та завідувача архіву зменшилася на одну одиницю. З штатних розкладів керівників, фахівців, службовців ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» затверджених на 2016 рік (а.с.47-49) вбачається, що введена штатна одиниця архіваріуса на 0,5 ставки. Штатний розклад - це організаційно-розпорядчий документ локального характеру, що відображає структуру підприємства, чисельність відділів, співробітників, а також розмір їхньої заробітної плати на певну дату. Питання щодо визначення організаційної структури, встановлення чисельності працівників та штатного розпису є правом підприємства, яке закріплене частиною 3 ст.64 Господарського кодексу України. Згідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами), розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, проте, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був він попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч. 1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні згідно особової карточки форми Т-2, [PERSON] з 08.02.2016 року переведена на посаду завідувача архіву з посиланням як на підставу переведення на наказ №74/к, за яким з 01.07.2015 року остання виконувала обовязки інспектора з контролю за виконанням доручень АУП на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років основного працівника [PERSON] Згідно довідки в.о. начальника відділу кадрів [PERSON] №1.8/839 від 23.08.2016 року (а.с 46) [PERSON] дійсно працює в ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» і була прийнята на посаду інспектора з контролю за виконанням доручень АУП з 01.10.2009 року (наказ №103/к від 01.10.2009 року). З 19.04.2013 року до 07.02.2016 року включно перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (наказ №76/к від 17.04.2013 року). З 08.02.2016 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до шести років (наказ №20/вк від 08.02.2016 року) З 11 липня 2016 року і поданий час перебуває у відпустці у звязку з вагітністю та пологами (наказ №113/вк від 11.07.2016 року). Посада інспектор з контролю за виконанням доручень станом на 06 квітня 2016 року і на даний час скорочена. Про переведення на посаду завідувача архіву позивачу не було відомо, згоди на таке переведення вона не давала. Крім того, таке переведення було безпідставним, оскільки [PERSON] з 08.02.2016 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до шести років, що підтверджується витягом реєстрації наказів за 2016 рік (а.с.153). Відповідно до ч. 4 ст. 48 КЗпП України до трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки [PERSON] відомості про переведення на посаду завідувача архіву з 08.02.2016 року не вносилися. Також, як встановлено судом, запис в облікову картку [PERSON] (Форма П2) про переведення з 08 лютого 2016 року на посаду завідувача архіву внесено [PERSON] 06 квітня 2016 року в день звільнення [PERSON], про що остання ознайомлена цього ж числа. Вказану обставину не заперечила в суді свідок [PERSON], яка з 03.11.2015 р. по 08.03.2016 р. включно, згідно наказу № 198/вк від 03.11.2015 р. «Про надання [PERSON] відпустки», перебувала у відпустці в звязку з вагітністю і пологами. (а.с.150). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що переведення [PERSON] з посади в.о. інспектора з контролю за виконанням доручень апарату управління на посаду завідувача архіву є незаконним. Також до задоволення підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь різниці в посадових окладах за час виконання нижче оплачуваної роботи, що становить 1868, 16 грн., із розрахунку (192,42-147,94) х 42 дн.=1868,16 грн., де 192,42 грн. середньоденний заробіток на посаді інспектора з контролю виконання доручень (8081,86 (заробітна плата за грудень 2015 року та січень 2016 року) : 42 відпрацьовані дні за цей період = 192,42 грн.) - а.с.152, 147,94 грн. середньоденний заробіток на посаді завідувача архіву (а.с.56), 42 дні відпрацьовані дні за період з 08.02.2016 року по 06.04.2016 року. 04.02.2016 року [PERSON] ознайомлена з повідомленням про зміни в штатному розкладі згідно наказу №176 від 15.10.2015 року, а саме що посада яку вона займає інспектор з контролю за виконанням доручень та посада по основному місцю роботи завідувач архіву скорочуються. Одночасно позивачу запропоновано посаду архіваріуса АУП на 0,5 ставки, про що позивач зробила відмітку, що не згідна (а.с.26). Наказом №13 від 14.01.2016 року ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (а.с. 130) на підприємстві затверджено штатний розклад керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців. Директор ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «НВ» [PERSON] звернувся 24.02.2016 року з поданням до голови профспілкового комітету про надання згоди на звільнення завідувача архіву апарату управління [PERSON] у звязку зі зміною в організації виробництва і праці (скорочення штату працівників) згідно п.1ст. 40 КЗпП України, згідно наказу №176 від 15.10.2015 року (а.с.25). Згідно протоколу зборів профспілкового комітету №4-1 від 05.04.2016 року (а.с.23) засідання профкому по вирішенню питання про надання згоди на звільнення завідувача архіву [PERSON] не відбулося в звязку неявкою 2/3 членів профкому. 06.04.2016 року [PERSON] звільнена з роботи з посади завідувача архіву АУП у звязку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України та виплатою вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячної заробітку (ст. 44 КЗпП), що підтверджується копією наказу №58/к від 06.04.2016 року (а.с.6) та копією трудової книжки (а.с.230). Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю, є передбачений у ст.51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Таким чином, відповідно до зазначених норм однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Тобто, роботодавець зобов'язаний запропонувати працівникові роботу на тому ж підприємстві в тій самій установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю, а за відсутності такої роботи - іншу. У випадку, якщо працівник відмовився від переведення на іншу роботу на цьому ж підприємстві або у разі відсутності вільної вакансії, іншої роботи, яку працівник міг би виконувати слід вважати, що роботодавець виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України. З моменту повідомленням від 04.08.2015 року [PERSON] про майбутнє вивільнення їй аж 26.10.2015 року була запропонована нижче оплачувана робота підсобного робітника дільниці ТПС, на яку з 20.10.2015 року переведена [PERSON] та 04.02.2016 року їй було запропоновано місце архіваріуса на 0,5 ставки, яка наказом №176 від 15.10.2015 року, на який відповідач покликається під час видачі наказу від 06.04.2016 року, була скорочена. Верховний Суд України за наслідками перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування одних тих самих норм матеріального права в постанові № 6-40 цс15 від 01.04.2017 року висловив наступну позицію. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України, роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Отже, відповідно до вимог закону та вищезазначених висновків Верховного суду України, які є обов'язковими для застосування, працівникові який був прийнятий на постійне місце роботи повинна бути запропонована наявна на підприємстві вакансія, тобто вільна посада у штаті підприємства, не зайнята іншими працівниками або інша постійна робота. Пропозиція відповідача перевести позивача [PERSON] на посаду, на якій були прийняті інші особи, та посаду, яка була скорочена, не може свідчити про виконання адміністрацією підприємства вимог закону щодо працевлаштування працівника, при наявності іншої постійної роботи. Так, позивачу не було запропоновано інша посада, незважаючи на те, що на підприємстві були вакантні посади та робота, яку позивач з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду, могла би виконувати. Відповідно до інформації начальника відділу кадрів [PERSON] (а.с.90) станом на 15.10.2015 року по ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» були вакантні посади апарату управління та робочі місця, в тому числі: дільничий маркшейдер, старший механік з забійного обладнання, старший механік з автоматизації, заступник начальника дільниці технологічно поверхневої служби, помічник начальника дільниці ВШТ (по поверхні) За період з 04.08.2015 року до 03.04.2016 року було прийнято на ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» 48 осіб, що підтверджується довідкою в.о. начальника відділу кадрів [PERSON] (а.с. 80-81) та реєстрацією наказів щодо особового складу за 2015 рік (а.с.82-87). Відповідно до наказу №161/к від 03.11.2015 року (а.с.91) [PERSON], бухгалтера-касира І категорії АУП з 03.11.2015 року призначено виконуючою обовязки інженера І категорії відділу кадрів АУП тимчасово на час відсутності по основному місцю роботи [PERSON]. Як вбачається з довідки в.о. начальника відділу кадрів [PERSON] (а.с.88) на час призначення на посаду інженера І категорії відділу кадрів АУП, [PERSON] навчалася на третьому курсі Київської гуманітарної академії за спеціальністю менеджмент, стажу роботи у даній сфері на момент призначення немає. Зокрема, не була запропонована [PERSON] вакантна з 05.10.2015 року посада старшого інспектора з контролю за виконанням доручень, кваліфікаційним вимогам якої відповідала позивач та мала переваги, а саме стаж і досвід роботи на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень. Стаття 43 КЗпП України передбачає, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадків ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, стосовно якого вирішується питання про звільнення. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Тобто, дану норму ст. 43 КЗпП України дотримано не було, та 06.04.2016 року [PERSON] звільнена з роботи з посади завідувача архіву АУП у звязку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України та виплатою вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячної заробітку без згоди профспілкового комітету на її звільнення. Доводи відповідача стосовно дотримання вимог, а саме не повідомлення адміністрації про результати розгляду подання у триденний строк, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, засідання профспілкового комітету 05.04.2016 року не відбулося взагалі у звязку з відсутністю кворуму, і питання про дачу згоди на звільнення [PERSON] за поданням від 24.02.3016 року, на розгляд не виносилось. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За таких обставин, враховуючи, що відповідач звільнив [PERSON] без законної підстави з посади завідувача архіву, яку вона не займала на момент звільнення, без згоди профспілкового комітету, в порушення вимог закону, не перевів її на іншу постійну роботу на підприємстві при наявності такої можливості, не запропонував їй працевлаштуватись на інші постійні вакантні посади, які були вільними на підприємстві з 04.08.2015 року по 15.10.2015 року, а пізніше і по 06.04.2016 року, суд визнає незаконним та скасовує наказ директора ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" №58-к від 06.04.2016 року про звільнення з роботи [PERSON], і поновлює [PERSON] на роботі на посаді в.о. інспектора з контролю за виконанням доручень апарату управління ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська ". При постановленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується відповідно до "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМ України №100 від 08.02.1995 року. [PERSON] слід поновити на посаді в.о. інспектора з контролю за виконанням доручень апарату управління ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська " з 06.04.2016 року. Час вимушеного прогулу станом на 31.03.2017 року складає 249 дні. Середньоденний заробіток на посаді інспектора з контролю виконання доручень складає 192,42 грн. із розрахунку (8081,86 (заробітна плата за грудень 2015 року та січень 2016 року) : 42 відпрацьовані дні за цей період = 192,42 грн.) - що підтверджується довідкою відповідача а.с.152. Середній заробіток за весь час вимушеного прогулу складає 47912,58 грн., виходячи із такого розрахунку 192,42 (середньоденна заробітна плата) х 249 (кількість робочих днів). Відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати " суд стягує з відповідача на користь позивача 2364,70 грн. компенсації втрати частини заробітної плати із наступного розрахунку: За квітень 2016 року (4040,80х8,78):100= 354 грн.; За травень 2016 року (4040,80х 8,6):100= 347 грн.; За червень 2016 року (4233,00 х8,6):100= 364 грн.; За липень 2016 року (4040,80х 8,6):100= 347 грн.; За серпень 2016 року (4425,6х8,6):100=380,60 грн.; За вересень 2016 року (4233,00х6,75):100=285,88 грн.; За жовтень 2016 року (4040,80х3,84):100=155 грн.; За листопад 2016 року (4233х2) : 100=84,66 грн.; За грудень 2016 року (4233х1.1):100=46,56 грн. Всього: 354 +347+364+347+380,60+285,88+155+84,66+46,56=2364,70 грн. На підставі статтей 84, 88 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає вимога про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2400 грн., що підтверджується документально (а.с.176, 177). Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. Поряд з цим, на думку суду, позовні вимоги в частині покладення на службову особу ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» [PERSON] обовязку відшкодувати шкоду, завдану підприємству, у звязку з оплатою позивачу часу вимушеного прогулу та часу виконання нижче оплачуваної роботи до задоволення не підлягають.

Outcome: partial