Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який неодноразово змінювала в судовому засіданні, просила стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] спричинену внаслідок пожежі з їх вини матеріальну шкоду в розмірі 45061,00 грн., моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн., а також судові витрати на судовий збір, на правову допомогу в розмірі 1250,00 грн., на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 900,00 грн., на проведення будівельно - технічної експертизи в розмірі 2250,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що будинок по [ADDRESS] належить на праві власності двом співвласникам, а саме позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] Але фактично в частині будинку, яка належала на праві власності [PERSON], проживала сім'я [PERSON]. 18.02.2013 року в будинку сталася пожежа, у зв'язку із порушенням правил пожежної безпеки при експлуатації печі в частині будинку, яка належала [PERSON] Постановою державного інспектора м. Кременчука у сфері пожежної безпеки №198 від 27.03.2013 року встановлено, що пожежа сталася з вини [PERSON] В наслідок пожежі будинок став непридатним для проживання, чим позивачу спричинена матеріальна шкода в розмірі 45061,00 грн., встановлена висновком судової будівельно-технічної експертизи №12/10-13, виконаної 20.01.2014 року експертом [PERSON] Крім того внаслідок пожежі неповнолітній син позивача [PERSON], який є інвалідом дитинства, - зазнав душевні хвилювання, що негативно вплинуло на стан його здоров'я. Також позивач [PERSON] зазнала душевні страждання у зв'язку із пошкодженням належного їй будинку та необхідністю змінити звичний спосіб життя, оскільки вона з родиною змушена проживати у родичів та в найманому житлі. Тому [PERSON] оцінила заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн. Оскільки відповідачі не відшкодували в добровільному порядку заподіяну шкоду, [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, у зв'язку з чим понесла судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволені. В обґрунтування [PERSON] зазначила, що дійсно їй належить на праві власності частина будинку [ADDRESS]. Але [PERSON] не проживала в зазначеній квартирі, а віддала її у користування сім'ї [PERSON] Тому [PERSON] вважала, що немає її вини в порушенні правил безпеки експлуатації печі, які стали причиною пожежі. Відповідач [PERSON], не з'явилась в судове засідання, подала письмову заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог, справу розглянути без її особистої участі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] також не визнав позовні вимоги з внесеними змінами, просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування зазначив, що дійсно [PERSON] зі своєю сім'єю користувалась квартирою [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON] Власниця [PERSON] не проживала в зазначеній квартирі. Але в ніч 18.02.2013 року коли сталася пожежа, [PERSON] також була відсутня за місцем свого мешкання, оскільки перебувала на роботі. А тому представник відповідача стверджував, що в діях [PERSON] немає вини в порушенні правил безпеки експлуатації печей, які стали причиною пожежі. Пожежа сталося з вини [PERSON], яка на час розгляду справи досягла повноліття, тому зобов'язана самостійно нести відповідальність за спричинену нею шкоду. Відповідальність [PERSON] за шкоду, спричинену з вини її дитини, припинилась з моменту досягнення дитиною повноліття. З огляду на наведене, [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами. Крім того представник відповідача зазначив, що висновок судової будівельно - технічної експертизи №12/10-13 від 20.01.2014 року не відповідає вимогам закону, а тому не може бути визнаний допустимим доказом. Заперечував проти стягнення моральної шкоди, як необґрунтованої. Заперечував проти стягнення судових витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги визнали частково. Визнали, що пожежа сталася з вини [PERSON] Вважали за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] заподіяну пожежею матеріальну шкоду в розмірі 20698,00 грн., як встановлено висновком експертного будівельно-технічного дослідження №П-95 від 15.03.2013 року, складеного експертом [PERSON] Заперечували проти стягнення моральної шкоди, як необґрунтованої. Заперечували проти стягнення судових витрат на правову допомогу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, які подані сторонами, суд встановив наступне. [PERSON] належить на праві власності 29/50 частин будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, ВВС №431321, 30.05.2005 року, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу р.№3687. [PERSON] належить на праві власності 21/50 частина будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, АА №244792, 21.03.1997 посвідчений Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою р.№?1-762. Цей факт підтверджено інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно №5173946 від 20.06.2013 року. 18.02.2013 року в квартирі [ADDRESS] сталася пожежа, причиною якої є порушення правил безпеки при експлуатації печі мешканцями квартири [ADDRESS]. Цей факт визнали сторони та підтверджено листом Кременчуцького міського відділу Управління держтехногенбезпеки у Полтавській області №17/22/468 від 20.03.2013 року №17/22/278 від 21.02.2013 року, актом про пожежу від 19.02.2013 року, складеним старшим інспектором Кременчука МВ в Полтавській області Даценко П.А. Актом обстеження технічного стану індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] від 12.03.2013 року складеного комісією за рішенням виконкому Крюківської районної ради м. Кременчука, встановлено, що в будинку [ADDRESS] 18.02.2013 року виникла пожежа у зв'язку з порушенням правил пожежної безпеки при експлуатації печей. Під час пожежі постраждали обидві частини будинку. Частина будинку, яка належить [PERSON] не придатна для проживання. Стан несучих конструкцій елементів аварійний. Елементи будинку знаходяться у зруйнованому та напівзруйнованому стані. (а.с.17) Таким чином, суд вважає встановленим факт, що внаслідок пожежі позивачу [PERSON] спричинені збитки - належна їй частина будинку пошкоджена, приведена в непридатний для проживання стан. Сторони визнали, що співвласник [PERSON] не проживала в [ADDRESS]. [PERSON] віддала в користування сім'ї [PERSON] належну їй частину будинку [ADDRESS]. З 16.02.2013 року (о 17 год. 46 хв.) по 18.02.2013 року (о 13 год. 00 хв.), тобто в ніч, коли сталася пожежа, [PERSON] перебувала на робочому місці в потягу №91/92 сполученням «Кременчук - Москва». Цей факт підтверджено довідкою заступника начальника Полтавської вагонної дільниці Бутнева Ю.В. (а.с.119). Сторони визнали, що в ніч 18.02.2013 року, коли сталася пожежа в частині будинку[ADDRESS], яка належить [PERSON] були лише діти [PERSON], в тому числі [PERSON], [INFO] Постановою №198 від 27.03.2013 року, складеної державним інспектором м. Кременчука у сфері пожежної безпеки встановлено, що 18.02.2013 року [PERSON] порушила правила пожежної безпеки при експлуатації печі, що призвело до пожежі в житловому будинку [ADDRESS]. По даному факту [PERSON] визнана винуватою за ст.175 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді попередження. Постановою старшого слідчого СВ Крюківського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області від 28.02.2013 року закрито кримінальне провадження по факту знищення майна під час пожежі в житловому будинку [ADDRESS]. за відсутністю складу кримінального правопорушення. Аналізуючи обставини справи, враховуючи Постанову державного інспектора м. Кременчука у сфері пожежної безпеки №198 від 27.03.2013 року, якою [PERSON] визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175 КУпАП, суд вважає доведеним факт, що 18.02.2013 року в житловому будинку [ADDRESS] сталася пожежа з вини [PERSON], яка порушила правила пожежної безпеки при експлуатації печі. В ст. 1166 ЦК встановлено загальні підстави відповідальності за майнову шкоду. Так, шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. Ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджено копією її паспорту. Тому хоча на момент пожежі [PERSON] й була неповнолітньою, проте на час розгляду справи в суді вона досягла повноліття. Тому відповідно до вимог ст.1179 ЦК України, [PERSON] повинна відповідати за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Обов'язок матері [PERSON] відшкодувати шкоду припинився після досягнення [PERSON], яка завдала шкоди, повноліття. Суд критично відноситься до твердження позивача та її представника, що шкоду, спричинену пожежею, повинна відшкодувати [PERSON], яка є власником майна. Так, за загальними підставами відповідальності за завдану шкоду, майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виключення з вказаного правила встановлено в ст.1188 ЦК України, відповідно до якої шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. З огляду на наведені вимоги закону, будинок не є джерелом підвищеної небезпеки. А тому [PERSON] не повинна нести відповідальність за шкоду заподіяну з вини інших осіб під час користування її власністю. Таким чином [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами, а тому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог про стягнення з них шкоди, завданої пожежею. Суд вважає за необхідне стягнути шкоду заподіяну [PERSON] внаслідок пожежі з винної особи, тобто з [PERSON] Висновком судової будівельно-технічної експертизи №12/10-13, виконаної 20.01.2014 року експертом [PERSON] за ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.11.2013 року, встановлено, що вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS], яка постраждала внаслідок пожежі, дорівнює 45061,00 грн. Вартість майнової шкоди, яка спричинена пожежею в зазначеній квартирі дорівнює 36780,00 грн. Ринкова вартість зазначеної квартири до пожежі складає 90630,00 грн. Ринкова вартість квартири після пожежі складає 28820,00 грн. (а.с.140). Згідно ст.. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. З врахуванням вимог ст.16, ст.22, ст.1166, ст.1179, ст.1188 КК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду заподіяну внаслідок пожежі в розмірі вартості відновлювального ремонту квартири [ADDRESS], яка постраждала внаслідок пожежі, яка дорівнює 45061,00 грн., відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №12/10-13, виконаної 20.01.2014 року експертом [PERSON] Суд вважає необґрунтованими доводи представників відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи №12/10-13 від 20.01.2014 року є недопустимим доказом. Суд критично відноситься к твердженням відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що вартість матеріального збитку квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] дорівнює 20698,00 грн. Так, в обґрунтування зазначених доводів суду було подано висновок експертного будівельно-технічного дослідження №П-95, складеного 15.03.2013 року експертом [PERSON] за заявою [PERSON] Але вказаний висновок експертного будівельно-технічного дослідження носить ймовірний характер, оскільки в ньому зазначено, що вартість матеріального збитку квартири [ADDRESS] може складати 20698 грн. В ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язки доказування і подання доказів. Так, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому суд вважає, висновок експертного будівельно-технічного дослідження №П-95 від 15.03.2013 року недопустимим доказом. Після роз'яснення судом ст.10, ст.60 ЦПК України про наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій, відповідачі та їх представники диспозитивно розпорядившись своїми правами, відмовились від подачі клопотання про проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи для встановлення розміру шкоди, заподіяної пожежею. А тому суд прийняв рішення щодо розміру стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пожежі, на підставі поданих сторонами доказів. В ст. 23 ЦК України встановлено, що Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року дано роз'яснення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування розміру спричиненої внаслідок пожежі моральної шкоди [PERSON], вказувала на погіршення стану здоров'я її дитини, яка є інвалідом дитинства. Але з матеріалів справи вбачається, що позов подано лише в інтересах [PERSON] Суду не було подано позов в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. В ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на наведене, суд не має права вийти за межі позовних вимог, розглянути вимоги та прийняти рішення про спричинення моральної шкоди [PERSON], в інтересах якого суду не було подано позов про порушення його прав та інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] вчинено протиправні дії, внаслідок яких пошкоджено належна позивачу [PERSON] частина будинку, у зв'язку з чим вона стала непридатною для проживання. А тому, суд вважає доведеним, що з вини [PERSON] позивач [PERSON] пережила душевні страждання пов'язанні з пошкодженням її майна та необхідністю змінити звичний спосіб життя. Разом з тим, всупереч ст.23 ЦК України, п.3, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, [PERSON] в позові не навела жодних доказів на підтвердження факту, що внаслідок пожежі у неї погіршився стан здоров'я, що вона змушена сплачувати за наймане житло. З огляду на наведене, суд вважає, що позивач [PERSON] не обґрунтувала належним чином, з яких міркувань вона виходила, визначаючи що їй спричинена моральна шкода в розмірі 60000,00 грн. Судом роз'яснювалось позивачу [PERSON] необхідність доказування, роз'яснювалось право заявити клопотання про призначення судової психологічної експертизи для встановлення розміру спричиненої їй моральної шкоди. Але позивач, диспозитивно розпорядившись своїми правами, не заявила клопотання про призначення судової психологічної експертизи. Відповідно до ст..10, 11, 60 ЦПК України, з врахуванням поданих позивачем доказів про спричинені їй душевні страждання внаслідок пошкодження належного їй майна та необхідністю змінити звичні умови життя, враховуючи ступінь вини [PERSON] яка спричинила шкоду позивачу з необережності, враховуючи вимоги розумності і справедливості та особу [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. Таким чином позовні вимоги з внесеними змінами [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial