Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду із позовом до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби в справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві зазначено, що позивачка з 09 вересня 1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. Від спільного проживання у шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], який досяг повноліття, [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач по справі в 2006 році залишив сім'ю і з цього часу з дітьми не спілкується, не надає допомоги на їх утримання, не виховує дітей. Відповідач не піклується про дітей, не спілкується з ними, не надає коштів на утримання. Така поведінка [PERSON] підтверджує, що він збайдужів до дітей. Просила позов задовольнити повністю. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснила, що [PERSON] проживає окремо від дітей. З 2006 року не цікавиться ними, не займається вихованням, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. При випадковій зустрічі з дітьми, уникає контакту, відвертається від них, чим морально травмує дітей. Просила позов задовольнити. Представник служби в справах дітей з питань опіки, піклування, усиновлення Рогатинської районної державної адміністрації, [PERSON] вважає за доцільне та в інтересах дітей позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Просила позов задовольнити. Прокурор Сидій Я.В. просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити, оскільки у судовому засіданні встановлено ухилення відповідача від виконання батьківського обов'язку щодо виховання дітей. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, хоча про день, час і місце судового засідання був повідомлений належний чином та у встановленому законом порядку. Небажання відповідача надавати докази для обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши доводи позивачки, представника служби в справах дітей, з'ясувавши думку прокурора, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами пронародження [NUMBER], [NUMBER], виданими виконавчим комітетом Помонятівської сільської ради (а.с.4). Як вбачається з довідки №211, виданої 26.05.2015 року виконавчим комітетом Помонятівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області діти [PERSON] і [PERSON] проживають разом з матір'ю - [PERSON]. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці і соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації як одержувач державної соціальної допомоги як малозабезпечена сім'я, що підтверджується довідкою №4/366, виданою 12.06.2015 року управлінням праці і соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації (а.с.8). [PERSON] не зареєстрований і не проживає в с.Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області з 2006 року, що підтверджується довідкою №212, виданою 26.05.2015 року виконавчим комітетом Помонятівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано у встановленому законом порядку, що підтверджується рішенням Рогатинського районного суду від 12.10.2015 року, яке набуло законної сили 23.10.2015 року. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації №33 від 01.12.2015 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] народився [INFO] в с.Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області, зареєстрований в с.Помонята. що підтверджується паспортом [NUMBER], виданим 24 липня 2012 року Рогатинським РВ УМВС. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 дано роз'яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За наведених вище в рішенні обставин і доказів суд приходить до висновку, що відповідач, як батько, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню неповнолітніх дітей, морально їх не підтримує, з дітьми не спілкується, не проявляє щодо них батьківської турботи. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. [PERSON] не спілкується з дітьми, що є необхідним для їх нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, хоч має таку можливість. [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками через що його слід позбавити батьківських прав. За ст.6 Сімейного кодексу правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. [PERSON], [INFO], на час вирішення справи у суді, досяг повноліття. Позбавлення батьківських прав можливе лише щодо дітей, які не досягли 18 років, або не набули достроково дієздатності у зв'язку зі вступом у шлюб. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно повнолітнього сина [PERSON], [INFO] слід відмовити. Судом встановлено, що позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде суперечити інтересам неповнолітніх дітей. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. [PERSON], [INFO], уродженця м.Львів, жителя с.Долиняни Рогатинського району Івано-Франківської області слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. У задоволенні позову щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], слід відмовити. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з свідповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial