Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 04.07.2015 між [PERSON] та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. У липні 2017 року чоловік повідомив, що він одноосібно прийняв рішення припинити шлюбні відносини та залишити сімю, і з того часу проживає окремо. Позивачу невідомо на даний час, де працює відповідач, які доходи він отримує. Тому вважає за необхідне просити суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача алмінети на утримання їх дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та 800 грн. щомісячно на її (дружини) утримання до досягнення дитиною 3-х років. При розрахунку сум, що стягуються, [PERSON] виходить із наступних необхідних витрат: витрати на харчування дитини 1500 грн. на місяць; витрати на придбання одягу для дитини 200 грн. на місяць; витрати на засоби особистої гігієни дитини та придбання виробів медичного призначення 300 грн. на місяць; витрати на проїзд до районного центру (смт. Ярмолинці) для придбання товарів, які є необхідними для дитини, та яких немає у продажу за місцем проживання, а також для проходження планових оглядів педіатра, планових вакцинацій 200 грн. на місяць; витрати на іграшки та інше приладдя, необхідне для забезпечення розвитку дитини 100 грн. на місяць; витрати на її харчування (як матері), придбання одягу та засоби особистої гігієни 1000 грн. на місяць; витрати на дозвілля 100 грн. на місяць; витрати на товари довгострокового користування 200 грн. на місяць. Всього 3600 грн. При розрахунку сум, що стягуються, нею враховується також і те, що вона несе витрати на оплату оренди житла та на оплату вартості комунальних послуг, проживаючи у будинку її матері. Також враховується наявність підсобного господарства (город та сад), яке забезпечує частково їх сімю продуктами харчування. Ухвалою від 06.03.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 13.03.2018, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 04 липня 2015 року перебувають у шлюбі, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 170069 від 08.11.2017 (а.с. 4). Сторони являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 15, с. Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі(ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що відомості про офіційне працевлаштування відповідача в матеріалах справи відсутні, дочка проживає разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує певних коштів, а також зважаючи, що утримання дітей є обов'язком обох батьків, вважає, що сума в розмірі саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, буде обґрунтованою та законною. Крім того, згідно з ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, враховуючи, що [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, не виповнилось трьох років, суд вважає, що [PERSON] має право на утримання від відповідача і вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню, у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. При цьому суд також виходить з того, що позивачем не надано доказів можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини в більшому розмірі, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування. Отже, при визначенні розміру аліментів, які стягуватимуться як на утримання дитини, так і на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років, суд приймає до уваги ту обставину, що позивач не довела обставин, визначених у ч. 1 ст. 182 СК України, як і не заявляла жодних клопотань про витребування доказів, які б доводили вказані обставини. При цьому, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині та її матері відповідач суду теж не надав. Спроможності ж відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі належними доказами позивачем доведено також не було, як і не було доведено належними та допустимими доказами розрахунок сум, якими позивач обґрунтовувала суму в розмірі 3600 грн. Саме тому суд вважає правильним задоволити позовні вимоги позивача частково і стягувати аліменти на її користь з відповідача у вказаних вище розмірах. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за кожну заявлену позивачем вимогу, тобто в сумі 1409 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial