Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Як зазначає позивач він працював на підприємстві відповідача в період з 1 липня 2004 року по 10 листопада 2015 року і звільнилася з роботи за згодою сторін. Мотивуючи тим, що на день звільнення і по теперішній час з ним не проведено розрахунок по зарплаті позивач ї просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по зарплаті, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, невиплачену індексацію заробітку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені по день розгляду справи в суді та моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про збільшення і уточнення позовних вимог, та підтримав їх, відмовившись при цьому від вимог про стягнення заборгованості по зарплаті, оскільки на час розгляду справи відповідач виплатив йому суму заборгованості. Представник відповідача заявлені вимоги визнав частково, в частині виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку, в іншій частині вимог не визнав. Свідок [PERSON], бувший директор ТОВ «БУ-1 Прилуки», пояснив суду, що коли він працював директором БУ-1 на підприємстві були відсутні кошти, в звязку з чим працівникам не виплачувалася зарплата, а також не проводилася індексація. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює головним бухгалтером НГРЕ і постійно здійснює індексацію зарплати своїм працівникам. Надані відповідачем розрахунки індексації зроблено невірно, з порушенням вимог законодавства про порядок нарахування індексації, в звязку з чим вона провела розрахунок індексації зарплати позивача відповідно до вимог законодавства. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши їх в сукупності суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з таких підстав: Позивачем заявлено вимоги про стягнення невиплаченої компенсації за невикористану відпустку, і відповідач дані вимоги визнана, а тому вони підлягають до задоволення. Крім того позивачем заявлено вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які на думку суду підлягають до задоволення з таких підстав: Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто в даному випадку відповідачем виплачено позивачу суму заборгованості по зарплаті, але не відшкодовано компенсацію за невикористану відпустку, а тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути нарахована по день постановлення рішення суду. Також позивачем заявлено вимоги про стягнення індексації заробітної плати, які підлягають до задоволення з таких підстав: Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст., ст. 2, 4, 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в даному випадку оплата праці (грошове забезпечення); індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка; підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Таким чином, оскільки індексація заробітної плати позивача не проводилася, то дані вимоги підлягають до задоволення в тому розмірі, який визначено наданим ним розрахунком. При цьому суд не може прийняти до уваги наданий відповідачем розрахунок суми компенсації, оскільки він здійснений з порушенням вимог чинного законодавства, стосовно обрахування сум компенсації, що в судовому засіданні було підтверджено свідком і не спростовано представником відповідача. Відповідачем також заявлено вимого про стягнення моральної шкоди, які на думку суду підлягають до часткового задоволення, оскільки, не заперечуючи, що невиплата зарплати завдала позивачеві певних моральних страждань, але позивачем належним чином не обґрунтована сума заявлених ним вимог.

Outcome: approved