Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про виселення з квартири, усунення перешкод у користуванні квартирою, посилаючись на те, що наймачем двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] Зазначена квартира знаходиться у одноповерховому будинку - котеджі та належить до державного житлового фонду, не приватизована та балансоутримувачем її є МКП «ОСНОВАНІЄ», яке є правонаступником КП «ВРЕЖО №11». [PERSON] тривалий час перешкоджає позивачам користуватися квартирою, так як вони також там зареєстровані та мешкали. На виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя державний виконавець 10.04.2012 року вселив позивачів до спірної квартири та відповідач [PERSON] віддав останнім ключі від квартири та запевнив, що не буде перешкоджати користуватися квартирою. Разом із тим, з часу примусового вселення практично нічого не змінилося. [PERSON] без згоди позивачів вселив до квартири [PERSON], яка має постійне місце мешкання у іншому місці. Відповідачі, діючи спільно не пускають позивачів до квартири, коли знаходяться вдома, а коли залишають квартиру - випускають на подвір'я двох великих собак, які ведуть себе агресивно та можуть завдати шкоди здоров'ю. Враховуючи, що [PERSON] була вселена без письмової згоди всіх членів сім'ї, які проживають разом, тобто позивачів, тому [PERSON] та [PERSON] просять суд виселити [PERSON] зі спірної квартири та усунути перешкоди позивачам щодо користування квартирою та підсобними приміщеннями. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених у ньому, та просила суд його задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач [PERSON] це її колишній чоловік, а другий позивач [PERSON] - це їхній спільний син. Заселилися вони у спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] ще у 1978 році. [PERSON] мешкає у спірній квартирі з [PERSON] не менше 10 років. На цей час вона повинна мешкати у своїх родичів та друзів, через те, що [PERSON] та [PERSON] чинить перешкоди щодо користування спірною квартирою. У квітні 2012 року її та [PERSON] державний виконавець примусово вселив до спірної квартири за адресою: [ADDRESS]. Разом із тим, відповідачі звільнили лише одну кімнату та не забрали своїх речей з цієї кімнати. Тому вони з [PERSON] вийшли з будинку, а потім вже не змогли повернутися до квартири. [PERSON] та [PERSON] зачиняють так хвіртку, щоб її неможливо було відкрити, крім того випускають собак, які дуже агресивно себе поводять. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] наполягав на задоволенні позову, посилаючись, що у [PERSON] відсутнє постійне місце проживання. Факти, встановлені у судовому засіданні, дають підстави стверджувати, що перешкоди чинились з боку відповідачів та [PERSON] була незаконним чином вселена до спірної квартири. Позивач [PERSON] також у повному обсязі підтримав позовні вимоги та підтвердив обставини, викладені у позові. Додатково пояснив, що він з моменту останнього примусового вселення до спірної квартири (12.04.2012 року) не менше 20 разів намагався потрапити до квартири [ADDRESS]. У нього є і ключі від дверей, але [PERSON] та [PERSON] постійно випускають собак, які агресивно себе поводять та заважають пройти до будинку. На цей час він тимчасово мешкає зі своєю родиною: дружиною та дитиною у будинку по [ADDRESS]. Цей будинок належить його дружині - подарунок від її батьків. Він досить довго сплачував за комунальні послуги у спірній квартирі, але враховуючи, що він там не живе, перестав це робити. [PERSON] мешкає у спірній квартирі не менше 10 років. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову та пояснив, що він з позивачем [PERSON] розірвали шлюб у 1997 році згідно рішення суду, а у спірну квартиру заселилися у 1978 році. З 2000 року у спірній квартирі мешкає [PERSON], з якою вони одружилися у 2004 році. Жодних перешкод у користуванні квартирою ні [PERSON], ні [PERSON] він та [PERSON] не чинять. Під час останнього примусового заселення він віддав ключ від вхідних дверей до квартири, звільнив кімнату та планував у подальшому винести меблі із вивільненої кімнати. Разом із тим, позивачі не забажали мешкати у кімнаті та перестали приходити до спірної квартири. Поряд - у будинку [ADDRESS] мешкає зі своєю дружиною [PERSON], а у [PERSON] також є місце для проживання. Тому, усі вимоги позивачів зводяться лише до грошової компенсації. Собаки, які є у дворі спірного житла, - це непородисті собаки невеликого росту, які не можуть завдати шкоди здоров'ю. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] наполягала на відмові у задоволенні позову, посилаючись, на те, що факт здійснення перешкод з боку відповідачів у суді не доведений та [PERSON] законним шляхом заселилася до спірної квартири і на цей час вона є дружиною [PERSON] Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, повністю підтвердила пояснення [PERSON] та додатково зазначила, що вона є дружиною останнього та має право мешкати разом з ним. Крім того, жодних перешкод у користуванні спірною квартирою вона та [PERSON] не здійснювала. Представник третьої особи - МКП «ОСНОВАНИЕ» в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Допитана свідком [PERSON] пояснила, що вона мешкає у будинку [ADDRESS]. Її декілька разів запрошували бути понятим при вселенні позивачів у спірну квартиру. З [PERSON] вона приходила не менше 3 разів. З будинку ніхто не виходив, а одного разу вийшла [PERSON], яка зазначила, що [PERSON] відсутній вдома, тому необхідно приходити, коли останній буде вдома. У двір будинку зайти неможливо: по-перше, закрита на замок хвіртка, по-друге, у дворі бігають дві злі собаки. У квітні 2012 року [PERSON] відкрив двері запустив позивачів, її та брата [PERSON] з державним виконавцем. Коли [PERSON] спитала, що як вони будуть приходити, коли не буду вдома [PERSON], [PERSON] відповіла, що можуть зайти через вікно. Остання проживає у спірній квартирі не менше 5 років. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що він є братом [PERSON] та його декілька разів запрошували, щоб він був понятим при вселенні позивачів. При ньому тричі позивачі та державний виконавець намагалися вселитися, але лише у квітні 2012 року їм відкрив двері [PERSON], який зазначив, що у подальшому необхідно приходити до спірної квартири лише коли він буде вдома. Допитаний свідком [PERSON] пояснив, що він є другом [PERSON] та 1-2 рази на тиждень приходить до останнього у гості. [PERSON] зі спірної квартири виїхала добровільно, ще до їх розлучення з [PERSON], тому ще не могла мешкати у спірній квартирі через кредиторів. Речей [PERSON] він у спірній квартирі не бачив, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], приблизно з 1998 року. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона часто буває у гостях у [PERSON] та [PERSON] Остання за адресою: [ADDRESS] мешкає, приблизно з 2000 року. Жодного разу біля будинку вона не бачила позивачів. Коли приходить до відповідачів, то собаки не заважають пройти у будинок. Вислухавши позивачів, представника [PERSON], відповідачів, представника [PERSON], свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності, балансоутримувач - МКП «ОСНОВАНІЄ», основним наймачем зазначеної квартири, згідно особистого рахунку [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2000 року про затвердження мирової угоди [PERSON] визнає права користування за [PERSON] жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У свою чергу, остання також визнає за [PERSON] право користування зазначеним жилим приміщенням. Комунальні послуги сторони домовилися сплачувати у розмірі 1/3 (а.с. 45). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 22.01.2000 року Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області на ім'я [PERSON], [INFO], остання з 04.04.1979 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 28.03.2003 року Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області на ім'я [PERSON], [INFO], останній з 06.04.1995 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Факт реєстрації позивачів та [PERSON] у спірній квартирі підтверджується довідкою МКП «ОСНОВАНІЄ» від 08.10.2012 року (а.с. 11). Актом державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції [PERSON] від 10.04.2012 року встановлений факт вселення [PERSON] та [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS] та надання [PERSON] ключів від вказаної квартири позивачам (а.с. 9). 11.04.2012 року державний виконавець Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції Трифанова Т.В. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому документу № 2-55 від 21.11.2011 року про вселення [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 17.03.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та останній залишено прізвище «[PERSON]» (а.с. 47). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 31.01.2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та останній залишено прізвище «[PERSON]» після реєстрації шлюбу (а.с. 47). Даними паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 26.04.2001 року Комунарським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області на ім'я [PERSON], [INFO], встановлено, що остання знята з реєстрації 04.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] та на цей час реєстрація відсутня (а.с. 54). Квартира [ADDRESS], де мешкає позивач [PERSON], належить [PERSON] згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 82). Статтею 47 Конституція України гарантує кожному право на житло. Згідно ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як передбачено ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року передбачено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, а також чи не зберігала ця особа за собою право користування іншим жилим приміщенням. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS] вселилася як член сім'ї (дружина) [PERSON] - користувача вказаним житловим приміщенням. На цей час спірна квартира є постійним місцем мешкання [PERSON], яка не зареєстрована за будь-якою адресою, тому, суд вважає, що остання як дружина відповідача [PERSON] набула рівного з іншим членом сім'ї [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] права користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині виселення [PERSON] Разом із тим, з урахуванням пояснень сторін у справі, дослідження письмових доказів та пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], достовірність і правдивість фактів, повідомлення якими, суд не ставить під сумнів, та вважає, що факт вчинення перешкод позивачам з боку [PERSON] та [PERSON] у праві користування жилим приміщенням у спірній квартирі є доведеним. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial