Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

20.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 19.03.2002 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Також позивач вказала, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, в зв'язку з чим позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку. Також позивач зазначила, що неповнолітня донька навчається на платних курсах довузівської підготовки, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача щомісячно 200 грн. додаткових витрат на дитину. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу та 200 грн. додаткових витрат щомісяця до 01.05.2015 року. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 19 березня 2002 року Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу між сторонами буде суперечити їх інтересам. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.01.1998 року вбачається, що сторони від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає достатньої допомоги на утримання дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) від дня пред'явлення позову і до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 вказаної статті регламентує, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] є слухачкою підготовчих курсів з української мови та літератури при ППФ "Центр довузівської підготовки", заняття проводяться з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно, вартість навчання складає 170 грн. щомісячно. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача орноразово половину вартості навчання дитини на підготовчих курсах в сумі 595 грн. (7 місяців Х 170 грн. = 1190 грн. : 2 = 595 грн.). Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. (вимога про стягнення аліментів) та витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн. на користь позивача.

Outcome: partial