Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

10.09.2019 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просила визнати, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі Ѕ частки усіх видів доходу, але не менше одного законодавчо визначеного розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно Свої вимоги позивач мотивував тим, що вона з відповідачем проживала однією сім єю без державної реєстрації шлюбу з березня 2015 року до серпня 2018 року. [INFO] позивачка народила сина - [PERSON] . З часу народження спільного з відповідачем сина, позивачка та син, проживали разом із відповідачем за адресою: [ADDRESS] , де відповідач проживав без реєстрації. Відповідач є фактично батьком, однак він відмовився подати в органи державної реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства натомість відповідач здійснив реєстрацію народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України і у графі «відомості про батька» з його слів записано : « [PERSON] ». При цьому вказано :»Відомості про батька внесені за заявою заявника, заява від 10.03.2016 №51/05.01/06.01-55. Витяг про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 10.03.2016 року АМІ №017068». Відповідач з серпня 2018 року постійно проживає окремо від позивача та їх спільної дитини,жодної участі у вихованні дитини не приймає. Дитина повністю перебуває на утриманні позивачки. Ухвалою судді від 28.10.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначеного підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 25.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з явився, відзиву на відзив не надав. Про існування даного позову, відповідачу відомо, оскільки в справі наявна розписка про те,що відповідач отримав копію позовної заяви з додатками (довідковий лист по справі), також відповідачеві достовірно відомо про призначення судом судової експертизи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №394. При цьому інформація про батька дитини була зазначена зі слів батька згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач є батьком дитини, однак він відмовився подати до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відтак в актовому записі про народження [PERSON] № 394, складеному 10.03.2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області , батьком дитини зазначено [PERSON] . З копії витягу з будинкової книги про зареєстрованих в житловому будинку в мкр.Тернівка Центрального району м.Миколаєва, вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані : [PERSON] (1987 р.н.), [PERSON] (2016 р.н.), [PERSON] (1958 р.н.). По справі неодноразово призначалася молекулярно-генетична (генотипоскопічна) експертиза, яка не була проведена, через неявку відповідача для відібрання біологічного зразку. З повідомлення експерта від11.03.2021 року №19/115/09-3911-2021 про неможливість проведення ескпертизи вбачається, що 22.02.2021 року до Миколаївського НДЕКЦ МВС з явились [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але на відбір біологічних зразків [PERSON] не з явився. Відбір порівняльних зразків букального епітелію не проводився. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 та ст.128 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька може визначатися за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За такого, суд визнає неявку відповідача для відібрання біологічних зразків , без яких провести експертизу неможливо- ухиленням від участі в експертизі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про визнанання того, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] - оскільки відповідач доказів зворотнього не надав та ухилився від участі в експертизі , що дає право суду визнати цей факт, для з`ясування якого і була призначена судова молекулярно-генетична екпсертиза. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідач не надав суду жодних доказів, що на його утриманні перебувають інші особи, що має незадовільний стан здоров`я та матеріальне становище , а отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу).але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За таких обставин, позов задовольняється частково. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених позивачем щодо оплати молекулярно-генетичної (генотипоскопічної) експертизи в розмірі 7614, 00 грн., не підлягають задоволенню, оскільки екпертиза не була проведена, та ці кошти були повернути позивачці експертною установою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. та на користь держави за вимоги позову про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial