Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання нерухомого майна - двоповерхового житлового будинку, який не прийнятий в експлуатацію обєктом права спільної сумісної власності подружжя; визнання права як співзабудовника на 1/2 частину обєкта незавершеного будівництва; визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки на якій розташований обєкт незавершеного будівництва. \~\~\~\~ Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 15 вересня 1979 року. Вказувала що під час перебування в шлюбі, у 1990 році в смт. Шацьк по вул. Ярини Смоляр подружжя розпочало будувати двоповерховий житловий будинок, будівництво якого фактично закінчилось в 1992 році. Однак даний житловий будинок не був введений в експлуатацію по даний час з вини відповідача, через що право власності на нього не зареєстровано в передбаченому законом порядку. Подружжя в ньому не проживали та не проживають, будинок фактично руйнується. Неодноразові прохання позивача здати будинок в експлуатацію та зареєструвати право власності на нього відповідач ігнорує. Більше того з 2016 року відповідач запевняє позивача, що вона не має до даного будинку ніякого відношення, що це його особиста власність. Позивач вважає даний будинок, який не зданий в експлуатацію, обєктом спільної сумісної власності подружжя, і відповідач своїми діями (бездіяльністю) порушує її право як співзабудовника на належну їй 1/2 частину обєкта незавершеного будівництва - житлового будинку, що розташований по вулиці Ярини Смоляр в смт. Шацьк. Тому позивач просить визнати даний обєкт незавершеного будівництва обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею 1/2 його частину. Крім цього, 19.02.1998 року рішенням Шацької селищної ради Шацького району Волинської області №11/5 передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку в смт. Шацьк по вул. Ярини Смоляр, за тією ж адресою, де знаходиться житловий будинок, що є предметом спору. В силу ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України позивач вважає, що в такій же самій мірі як і відповідач набула права власності на дану земельну ділянку, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину даної земельної ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала повністю, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, подав письмову заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. \~\~\~\~ Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 1979 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 14 ( а.с. 7). З Свідоцтва на забудову садиби в сільському населеному пункті Української УРСР від 1990 року вбачається, що [PERSON] надано в безстрокове користування для будівництва індивідуального жилого будинку і господарчих будівель на землях присадибного фонду колгоспу "Україна" земельну ділянку площею 1600 кв.м. та на даній земельній ділянці дозволено побудувати жилий двохповерховий будинок жилою площею 65,21 кв.м., загальною площею 114,40 кв.м., господарчий хлів та літню кухню. Адреса будівництва жилого будинку смт. Шацьк, Любомльського району Волинської області (а.с. 46) Даний житловий будинок був побудований в 1992 році, проте відомостей про прийняття його в експлуатацію, та щодо його реєстрації немає. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна від 10.05.2017 року вбачається, що за [PERSON] не значиться житловий будинок, що знаходиться по вул. Ярини Смоляр в смт. Шацьк (а.с. 48-49), тобто даний житловий будинок є обєктом незавершеного будівництва, який не зареєстрований у встановлений законом порядок. Відповідно до\~ст. 22 КпШС, який діяв на той час,\~майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому позовну вимогу позивача про визнання обєкта спільною сумісною власністю подружжя слід задовольнити, не зареєстрований належним чином житловий будинок, що розташований по вул. Ярини Смоляр в смт. Шацьк Шацького району Волинської області визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, за змістом ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У\~ ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «обєкт будівництва» (статті 876, 877, 879, 881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Відповідно до ч. 2\~ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 вказаної норми передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Правовою позицією, викладеною в правовому висновку Верховного [PERSON] України в справі № 6-47цс16, передбачено, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ обєкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу обєкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину обєкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Виходячи з наведеного, а також, враховуючи правову позицію, викладену в Постанові Верховного [PERSON] України від 07.09.2016 року у справі № 6-47цс16, суд прийшов до висновку, що, оскільки відповідач [PERSON] не вживає відповідних заходів до введення спірного новоствореного житлового будинку в експлуатацію та оформлення права власності на цей будинок у встановленому порядку, а позивач [PERSON] позбавлена можливості самостійно здійснити вказані дії, оскільки всі дозвільні документи на цей будинок оформлені на ім'я відповідача, що перешкоджає позивачу реалізувати своє право на отримання у власність частини новоствореного під час її шлюбу з відповідачем нерухомого майна, тому, слід визнати за позивачем як співзабудовником право на 1/2 частину збудованого нею у шлюбі із [PERSON], але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку по вулиці Ярини Смоляр в смт. Шацьк, Шацького району Волинської області, загальною площею 114,4 кв.м., житловою площею 65,21 кв. м., що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідача. Також судом встановлено, що рішенням Шацької селищної ради від 19.02.1998 року № 11/5 передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,15, яка знаходиться по вул. Ярини Смоляр в смт. Шацьк. На цій земельній ділянці розташований даний об'єкт спільної сумісної власності подружжя\~\~позивача та відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З листа Шацької селищної ради Шацького району Волинської області № 954/2-16 вбачається, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,15 га за адресою: вул. Ярини Смоляр, смт. Шацьк, Шацького району Волинської області в натурі (на місцевості) не виготовлялась (а.с. 18). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна від 10.05.2017 року вбачається, що за [PERSON] не значиться земельна ділянка, що знаходиться по вул. Ярини Смоляр в смт. Шацьк (а.с. 48-49). На думку суду, відповідач [PERSON] мав можливість, міг з 1998 року зареєструвати своє право на земельну ділянку та отримати державний акт на право власності даною земельною ділянкою, проте на момент розгляду справи він не скористався своїм правом, не звертався до землевпорядної організації для оформлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а тому суд оцінює, що він фактично не набув права власності земельною ділянкою. Тому суд вважає, що в задоволенні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на 1/2 частини земельної ділянки, яка розташована по вулиці Ярини Смоляр в смт. Шацьк, Шацького району Волинської області слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON]. Також слід стягнути з [PERSON] в користь держави недоплачений позивачем судовий збір в розмірі 673,91 грн. (ринкова вартість 1/2 обєкта незавершеного будівництва становить 67391 грн., звідси 1% (судовий збір) становить 673,91 грн. Крім цього, з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути сплачені нею витрати повязані з проведенням оцінки нерухомого майна в розмірі 1 000 грн. На підставі статей 60, 61, 63, 70 СК України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю, статей 317, 319, 321, 331, 368, 372 ЦК України,

Outcome: partial