Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 112962,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначається, що згідно судового рішення від 16.04.2013 року вона до 17 жовтня 2013 року працювала доцентом кафедри фтизіатрії відповідача. В вересні 2012 року вона вступила у конфлікт з відповідачем, що був зумовлений тим, що вона написала на ім'я ректора відповідача рапорт про те, що асистент кафедри [PERSON] демонстративно змінив без повторної здачі диференційованого заліку оцінку, виставлену нею у заліковій книжці студента [PERSON], з «задовільно» на «відмінно», точно знаючи про те, що вона не погоджується з такою зміною оцінки, у крайній мірі без повторного проведення заліку. При цьому, змінюючи таку оцінку без повторної здачі заліку, асистент [PERSON] зберіг її підпис, підтверджуючи своїм підписом, що вона начебто в реалії оцінила знання студента не на «задовільно», а на «відмінно», що прямо та відверто не відповідає дійсності. В результаті таких дій [PERSON] на нього було накладено дисциплінарне стягнення. А все те, що здійснювалося відповідачем у майбутньому було його помстою на її принципову поведінку. Починаючи з вересня 2012 року по відношенню до неї відповідачем приймався ряд заходів явно протиправного та незаконного характеру, грубо порушуючи її право на працю і позбавивши її суттєвої частини засобів до існування. У 2012 році їй, одразу ж після зазначених вище подій, незаконно були знижені виплати заробітної плати, що встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Тоді ж, відповідач діючи з особливим цинізмом видав наказ, яким зокрема, саме на відповідь на пред'явлені законні вимоги про виплату їй сум належних за рішенням суду, в якості стягнення оголосив попередження, а потім і догану. Обидва цих накази були визнані незаконними рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Продовжуючи протиправну діяльність по відношенню до неї, відповідач не виплатив їй у визначені строки грошові кошти, належні до виплати не пізніше, ніж за три дні до дня початку чергової відпустки. Окрім того, відповідач зробив спробу здолати судові рішення, видавши наказ № 409-о, яким знизив їй заробітну плату ретроактивно. Вона, не маючи наміру на подальші трудові стосунки із відповідачем, який систематично і грубо порушував її права, направила відповідачу заяву про звільнення з роботи у відповідності до ч. 1 і ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На цей час вона знайшла альтернативну роботу, що видно з листа Київського міського протитуберкульозного диспансеру від 02.09.2013 року вих. № 1053/1. Відповідач протиправно відмовився її звільнити за її заявою. Разом із тим, відповідач звільнив її під час перебування у стані непрацездатності за прогул, при чому також ретроактивно. З-за незаконної відмови у звільненні вона втратила можливість працевлаштування на те місце роботи, куди її мали намір прийняти. Систематичне, грубе і цинічне порушення її прав відповідачем призвели до того, що вона була змушена проходити лікування на денному стаціонарі з цього приводу з 29 жовтня 2013 року по 29 листопада 2013 року. При цьому, із виписки слідує, що психотравмуючим фактором сталася саме ситуація на роботі. А остання як раз і пов'язана з грубими і протиправними діями відповідача. Таким чином, викладене свідчить, що відповідач, діючи з метою порушення її прав, позбавлення засобів до існування, здійснив ряд умисних незаконних дій, які призвели до серйозної психічної травми, яку вже треба було лікувати медичним втручанням з госпіталізацією на денний стаціонар більш ніж на 21 день. Відповідно вона в результаті незаконних і протиправних умисних дій відповідача, пов'язаних із порушенням її трудових прав, понесла моральну шкоду, яка підлягає компенсації. Вона оцінює вказану моральну шкоду по аналогії з оцінкою компенсації порушення трудових прав у справі «Кудешкіна проти Росії» (ЄСПЛ, скарга № 29492/05) в 10000,00 євро, що відповідно до курсу НБУ становить 112962,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалися на обставини викладені у позовній заяві та письмових доказах. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, а у пред'явленому позові просили відмовити, вважаючи вимоги [PERSON] незаконними і необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності. Суд, вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] наказом № 5-о від 03.01.2006 року була прийнята на посаду асистента кафедри сімейної медицини в ДЗ «ДМА МОЗ України». [PERSON] рішенням Спеціальної вченої ради Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України та інституту гастроентерології АМН України від 13 квітня 2006 року присуджено наукову ступінь кандидата медичних наук, що підтверджено дипломом серії [NUMBER]. Наказом відповідача № 624-0 від 31 серпня 2010 року [PERSON], к.м.н., асистента кафедри фтизіатрії, було переведено на посаду доцента цієї кафедри за строковим трудовим договором, укладеним на період з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2011 року. Наказом ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» № 519-о від 29 липня 2011 року [PERSON] к.м.н., доценту кафедри фтизіатрії, продовжено роботу на цій же посаді цієї ж кафедри за строковим трудовим договором з 01 вересня 2001 року по 31 серпня 2014 року без змін умов та оплати праці. Вказаний наказ був виданий на підставі заяви позивача, поданої 22 червня 2011 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору 31 серпня 2012 року, про продовження роботи на тій смій посаді на тій же кафедрі, і саме таку заяву відповідач вважає строковим трудовим договором. На підставі наведених наказів у трудову книжку позивача, внесені відповідні записи № 10-14. Позивач була ознайомлена під підпис із наказом № 519-о та із посадовою інструкцією доцента від 01.09.2010 року. Таким чином, між сторонами було обумовлено оплату праці позивача, виходячи з попереднього окладу доцента кафедри, тобто за посадою, яку вона займала вже з 01 вересня 2010 року. Разом із тим, відповідач,

Outcome: partial