Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

27 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділення частки із спільної часткової власності. Просить виділити йому в натурі (на місцевості) 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 1,7746 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великобудищанської об`єднаної територіальної громади, с Книшівка, Миргородського (Гадяцького) району Полтавської \~ \~ \~ \~області, кадастровий номер якої 5320483000:00:001:0386, в розмірі 0,5915 га відповідно до варіанту розподілу земельної ділянки. Стягти з [PERSON] на його користь понесені судові витрати в сумі 2908,00 грн. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року провадження у справі відкрито. 24 червня 2021 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про виділення частки із спільної часткової власності. Просить виділити йому в натурі (на місцевості) 2/3 частини у праві спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер 5320483000:00:001:0386, загальною площею 1,7746 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області (Великобудищанської ОТГ, с. Книшівка, Миргородський район, Полтавська обл.), у розмірі 1,1831 га та відповідно до Варіанту розподілу № 1, який є додатком до Висновку щодо можливості розподілу земельної ділянки (без дати), складеного ФОП [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 001670, виданий 18.01.2013 р.). Стягнути з [PERSON] на його користь сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., а у випадку одночасного задоволення первісного та зустрічного позовів - провести зустрічне зарахування сум сплаченого сторонами судового збору. Відмовити [PERSON] у стягненні з його 2000,00 грн., заявлених у якості судових витрат на оплату послуг фахівця ФОП [PERSON] . Ухвалою суду від 06 липня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виділення частки із спільної часткової власності прийнято до провадження та об`єднано з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення частки із спільної часткової власності. Ухвалою суду від 27 липня 2021 року закрито підготовче судове засідання у справі. В судовому засіданні представник первісного позивача адвокат Хоруженко С.Г. позов підтримав, суду пояснив, що відповідач [PERSON] чинив перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою, засадивши її саджанцями багаторічних дерев, тому змушений був звернутися до суду з позовом про виділення часки в натурі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позов [PERSON] в частині розподілу земельної ділянки визнав повністю, в частині розподілу судових витрат щодо плати за послуги спеціаліста позов не визнав, вказавши, що такі не передбачені ЦПК України. Зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, провівши взаємозалік судових витрат по сплаті судового збору. Судом встановлено, що [PERSON] мати сторін по справі за життя мала на праві власності земельну частку (пай), що розташована в с. Книшівка Гадяцького району. [INFO] в с. Дученці Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON] на 1/3 частку у спадщині; [PERSON] на 2/3 частки у спадщині з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилась [PERSON] на користь [PERSON] . Спадщина, на яку видано в указаних частках свідоцтва, складається з земельної ділянки площею 1,7746 га, кадастровий номер 5320483000:00:001:0386, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Книшівської сільської ради Гадяцького району. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину земельної ділянки видано [PERSON] , на 2/3 частини земельної ділянки видано [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником 1/3 частини земельної ділянки площею 1,7746 га , цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою Книшівська сільська рада Гадяцького району. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником 2/3 частини земельної ділянки площею 1,7746 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою Книшівська сільська рада Гадяцького району. Відповідно висновку щодо можливості розподілу земельної ділянки, складеного СПД ФОП [PERSON] , земельну ділянку можливо розділити на дві земельні ділянки, виділивши кожному співвласнику в натурі (на місцевості) відповідно 2/3 та 1/3 частини земельної ділянки, враховуючи наявність на 2/3 частині земельної ділянки саджанців багаторічних насаджень. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. У\~ст. 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2\~ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~319\~ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників ), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно ). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Зі змісту ст.\~357\~ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 11\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (\~на місцевості\~)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (\~паїв )» встановлення меж земельних ділянок у натурі ( на місцевості ) власникам земельних часток ( паїв ) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється, відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності ( спільна часткова власність ) або без визначення часток учасників спільної власності ( спільна сумісна власність ). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. з ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Частиною 4 статті 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч. 3 ст. 89 Земельного кодексу України, передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених норм цивільного та земельного законодавства України, зважаючи на те, що сторони по справі є співвласниками земельної ділянки загальною площею 1,7746 га, яка знаходиться\~\~ на території с.Книшівка, Миргородського району Полтавської області, договір про спільну часткову власність на земельну ділянку між ними не укладався, порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою не визначений, за наявності реальної можливості такого виділення, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачами судового збору в сумі 908 грн. суд\~вважає необхідним стягти з відповідача на користь позивача. Стосовно заперечень [PERSON] щодо безпідставності відшкодування судових витрат за послуги спеціаліста, суд вважає необхідним звернути увагу, що п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, експертів, тощо. З матеріалів справи вбачається, що висновок щодо можливості розподілу земельної ділянки складений інженером землевпорядником [PERSON] , якому 18.01.2013 видано відповідний кваліфікаційний сертифікат №13 Державним агентством земельних ресурсів України. За надані йому послуги щодо складання висновку [PERSON] сплатив 2000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Суд вважає, що судові витрати, пов`язані з залученням спеціаліста, підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог, в даному випадку така сума складає 2/3 частини від 2000 грн.

Outcome: partial