Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

12.02.2018 року, Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просила суд стягнути щомісячно з відповідача 1\\3 частку його доходу в якості аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття. 06.03.2018 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути щомісячно з відповідача 2500 грн. в якості аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 27.11.2010 року між нею та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб. В період шлюбу, а саме 29.05.2011 року в подружжя народився син [PERSON]. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, тому вони з 2015 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позов про розірвання шлюбу подано до суду в лютому 2018 року. Позивач стверджує, що неповнолітня дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги ненадає та участі у вихованні дитини не приймає, а також те, що позивач працює лікарем і має не великий дохід, а відповідач навпаки працює не на постійному місці роботи і має місячний дохід більше 10 000 грн., просить суд задовольнити позов. В судове засідання позивач зявилася, наполягала на залдоволенны позовних вимог. Зазначила, що їй складно самій утримувати дитину, а на звернення про надання допомоги на утримання дитини, відповідач не реагує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідач надав суду заяву, в якій позов частково не визнав, просить справу розглянути за його відсутності та задовольнити позов в межах передбачених законодавством. Крім того, на підтвердження рівня своїх доходів надав суду трудовий договір. Дослідивши докази, вивчивши обставини справи, проаналізувавши кожний доказ окремо, а також в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і вони частково підлягають захисту в спосіб про який просить позивач виходячи з нижченаведеного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №153238 від 27.11.2010 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб (актовий запис №2425). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №243569 від 15.06.2011 року виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [INFO] дитина [PERSON], батьками зазначені позивач та відповідач. Відповідно до довідки №26 від 20.02.2017 року виданої головою правління ОСББ «Білогірська», разом з позивачем за домашньою адресою позивача проживає її син - [PERSON]. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду доказів щодо її працевлаштування та рівня доходів. Таким чином, під час оцінки рівня доходів позивача суд виходить із загальновідомих фактів про те, що якщо позивач працює лікарем у поліклініці і є спеціалістом-фахівцем у галузі медицини, тому рівень його доходу є більшим за мінімальну заробітну плату, розмір якої на даний час становить 3723 грн. Твердження позивача про те, що відповідач не має постійного місця роботи та наявності в нього місячного заробітку вище 10 000 грн. свого підтвердження не знайшло, доказів цих припущень суду не надано, та було спростоване наданим відповідачем договором від 04.07.2018 року укладеним безстроково з ФО-П [PERSON] Миколаєвичем. Відповідно до п.2, п.3 Договору, відповідач постійно працює вантажником та має постійний місячний дохід не нижче 4 000 грн. Тому доводи відповідача є переконливими для суду для встановлення факту працевлаштування та рівня його заробітної плати. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Прожитковий мінімум для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2018 рік" відповідно до якого, прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років встановлено в розмірі 1944 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів на дитину не має бути меньшим ніж 972 грн. (1944 грн. * 50 %). Враховуючи загальну соціально-економічну ситуацію в державі, рівень доходів населення, прожитковий мінімум, розмір мінімальної заробітної плати, враховуючи наведені математичні розрахунки та не доведенність доводів позивача про матеріальне становище відповідача, його майна, наявність на його утриманні інших осіб, дотримуючись принципу соціальної справедливості суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути ? частку всіх видів його доходу, що буде становити найменьше 1 000 грн. на місяць. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь держави у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial