Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

26.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову зазначала, що 11 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за №12, відповідно до якого видано Свідоцтво про укладення шлюбу (сер. І-ЖС №136751). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-ЖС №255710 (актовий запис №348 від 11.06.2014 р.). Більше ніж шість місяців сторони не мешкають як одна родина, не ведуть сумісного господарства, і з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча він є працездатним і може надавати таку допомогу. Станом на теперішній час, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Як відомо позивачу, аліменти Відповідач нікому не платить, у шлюб після розлучення зі мною не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має, стягнення по виконавчим документам з Відповідача не проводяться. Станом на момент пред'явлення цього позову, між позивачем та Відповідачем так і не досягнуто угоди з приводу сплати Відповідачем у добровільному порядку аліментів на її з дитиною матеріальне утримання, а тому, позивач просила стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дитини [PERSON], в розмірі ? частки, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на підставі ст. 88 СК України стягнути аліменти з Відповідача на утримання [PERSON] в розмірі ? частки від заробітку Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов позивача визнає у повному обсязі в частині вимог про стягнення аліментів на дитину та частково визнає - в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частина від доходу, надавши суду довідку про розмір доходів та документи, які підтверджують наявність в нього хронічного захворювання, яке потребує додаткових витрат на проведення періодичного лікування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов позивача підлягає задоволенню частково у зв'язку з наступним. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 11 січня 2014 року між [PERSON], та [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за №12, відповідно до якого видано Свідоцтво про укладення шлюбу (сер. І-ЖС №136751). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-ЖС №255710 (актовий запис №348 від 11.06.2014 р.). Дитина проживає разом із позивачкою [PERSON]Г, та перебуває на утриманні останньої. Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час, оскільки має витрати на дитину., не працює. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак, встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини [PERSON] та у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу на утримання цієї дитини в обсязі достатньому для її повноцінного розвитку не надає, хоча працює КП»Водоканал» Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, а відповідно, він має можливість надавати допомогу на дитину. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин є відповідні норми СК України. Сукупність вищенаведених фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення у відповідача аліментного зобов'язання. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за \~рішенням \~суду \~кошти \~на \~утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її \~матері, \~батька \~і \~(або) \~у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне положення відповідача, те, що він є працездатною особою, працює. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач наполягала у позові на стягненні аліментів на утримання дитини з відповідача саме у частці від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, а саме у розмірі 1/4 частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач через канцелярію суду заяву, у якій позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) визнав повністю. Згідно із ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то суд з урахуванням обставин справи, вважає за доцільне ці вимоги задовольнити частково. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років на своє утримання аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10. ч. 3 ЦПК України). Суд знаходить розмір аліментів ? частину заробітку (доходу) на утримання дружини необґрунтованими і недоведеним позивачем, у підтвердження саме такого розміру аліментного платежу не надано жодного доказу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, позивач просить суд стягнути їх у розмірі ? частини доходу позивача, разом із тим відповідач позов визнав у розмірі 1/8 частина доходів. З урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров'я, стану здоров'я відповідача, який має хронічні захворювання, які потребують додаткових витрат, що підтверджено документально, матеріальний стан відповідача який працевлаштований і який зобов'язаний утримувати дружину, приймаючи до уваги матеріальне положення [PERSON] а також положення Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох річного віку, саме такий розмір буде достатнім для утримання дружини, і відповідач в змозі його виплачувати, так як, у цьому розмірі визнаний відповідачем. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачкою [PERSON] до суду 26.08.2016 року (відмітка суду на позові а.с.1). Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, при поданні позову [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн. Згідно пункту 1 частини 1\~статті 7 Закону України "Про судовий збір"\~в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду. Як розяснено у п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, статтею 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. З урахуванням тих обставин, що позивач в силу вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, таким чином, слід повернути позивачу [PERSON] надлишково сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір 551,20 грн..

Outcome: partial