Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

25.06.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" (далі Банк, Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, Позичальник), [PERSON] (Відповідач, Поручитель) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22.12.2005 року між Банком та Відповідачем укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав споживчий кредит у розмірі 18 381 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.10.2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % шляхом внесення щомісячних мінімальних платежів у розмірі 407 доларів США. Оскільки боржник належним чином не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 16.09.2013 року становить 757 832,88 грн., яка складається із: заборгованість за сумою кредиту 12 044,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 96 272,17 грн.; заборгованість за процентами 6264,33 доларів США, що гривневому еквіваленті становить 50 070,79 грн.; комісія 3800,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 30 374,36 грн.; пеня 70 864,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 566 423,63 грн.; штрафи 1838,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 14 691,93 грн. Також в забезпечення виконання вказаного договору Банком укладено договір поруки з [PERSON] У зв'язку з невиконанням умов договору Боржником, заборгованість має бути стягнута солідарно і з поручителя. 26.09.2014 року [PERSON] подано зустрічний позов до Банку та [PERSON] про визнання недійсними договору поруки укладеного між ним та Банком. Посилаючись на те, що вказаний договір ним не підписувався, а тому на підставі ст.ст. 203, 207, 215 ЦК України, він є недійсним. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Виклик здійснювався через оголошення у пресі відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити та навпаки зустрічний позов задовольнити, на тій підставі, що відповідний договір поруки ним не підписувався. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, доводи позовної та зустрічної заяв, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним . Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України. Судом встановлено, що 22.12.2005 року між Банком та Відповідачем укладений кредитний договір № 8/2005/840-К/487-А, згідно з яким останній отримав споживчий кредит у розмірі 18 381 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.10.2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % шляхом внесення щомісячних мінімальних платежів у розмірі 407 доларів США. Згідно п.п. 3.4.1 п.3.4 вказаного договору позичальник повинен повернути банку кредит шляхом здійснення перерахування на рахунок банку мінімально необхідного платежу у валюті кредиту, у повному обсязі в термін, не пізніше 20.10.2011 року (п.п. 3.4.4 п.3.4 Договору). Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом внесення щомісячних мінімальних платежів у розмірі 407 доларів США ( п.п. 3.4.2 п. 3.4 Договору). Пунктами 4.3.6 та 4.3.8 договору передбачено, що позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором. Згідно пункту 5.2 розділу 5 договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню. У зв'язку із порушенням Відповідачем умов вказаного кредитного договору станом на 16.09.2013 року утворилась заборгованість 757 832,88 грн., яка складається із: заборгованість за сумою кредиту 12 044,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 96 272,17 грн.; заборгованість за процентами 6264,33 доларів США, що гривневому еквіваленті становить 50 070,79 грн.; комісія 3800,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 30 374,36 грн.; пеня 70 864,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 566 423,63 грн.; штрафи 1838,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 14691,93 грн. Доказів в спростування вказаного, Відповідачем в порушення вимог статей 10 та 60 ЦПК України, не надано. Таким чином, позовні вимоги Банку до [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Між тим, суд не може погодитися з Позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Зокрема, за змістом ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як підставу своїх вимог до [PERSON], Банк посилається на наявність договору поруки укладеного між ним та [PERSON], договір поруки № 451/1, фото копію якого долучено до справи (а.с. 11-12). Виходячи із засад цивільного судочинства письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 64 ЦПК України). Відповідно ухвали суду від 29.09.2014 року, за клопотанням відповідача [PERSON] Банк зобов'язано надати оригінал вказаного договору поруки. Однак, представниками Банку оригінал договору поруки №451/1 від 22.12.2005 року до суду надано не було, як не було і надано на вимогу експерта на виконання ухвали суду про призначення експертизи щодо встановлення відповідності підписів на договорі поруки саме [PERSON] У зв'язку з чим, в даній частині позову слід відмовити за недоведеністю, позаяк допустимих доказів у підтвердження факту укладення вказаних правочинів суду не надано. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Отже, оскільки Банком не доведено факту укладення договору поруки, також не підлягає задоволенню зустрічний позов. Розподіл судових витрат здійснити на засадах справедливості та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Щодо відшкодування витрат Банку, стягнути пропорційно задоволеній частині пред'явлених вимог до [PERSON], а саме 3654,00 грн. Щодо витрат понесених [PERSON] , з огляду на те, якби Банк не звернувся з даним позовом до вказаного відповідача, та не самоусунувся від обов'язку доказування, останній не був би змушений звертатися із зустрічним позовом та нести у зв'язку з цим процесуальні витрати, а тому понесені [PERSON] судові витрати підлягають стягненню з Банку на його користь, а саме дійсні витрати по проведенню експертизи в розмірі 147,60 грн. та сплачений судовий збір.

Outcome: partial