Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

23.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан кемікал продактс» (далі - ПрАТ «Юкрейніан кемікал продактс»), третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області (далі - ВВД ФСС НВ ПЗУ у Верхньодніпровському районі) про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди завданої неправомірними діями. В процесі розгляду справи первісного відповідача філію «ВГМК» ПрАТ «Кримський Титан» замінено належним відповідачем - ПрАТ «Юкрейніан кемікал продактс». Філія даного підприємства «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» розташована у м. Вільногірську Дніпропетровської області. ПрАТ «Юкрейніан кемікал продактс» є правонаступником за всіма правами та обов'язками ПрАТ «Кримський Титан» (т. 1 а.с. 72). В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він, працюючи у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ЗАТ «Кримський Титан», яка розташована у м. Вільногірську Дніпропетровської області, втратив професійну працездатність внаслідок професійного захворювання. У зв'язку з тим, що акт за формою П-4 було складено з порушенням строків лише 12.03.2009 року, а для розрахунку страхової виплати застосовано заробітну плату в сумі 3381 грн. 88 коп. замість 4427 грн. 19 коп., відповідні відсотки втрати працездатності та коефіцієнти підвищення страхових виплат застосовані до нижчої заробітної плати, чим йому завдано збитки у розмірі 51807 грн. 10 коп., які позивач вважає майновою шкодою та збитками. Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2013 року визнано неправомірним складання роботодавцем акту за формою П-4 від 12.03.2009 року - 12.03.2009 року. Рішення набрало законної сили 18.02.2014 року. Також позивач посилається на те, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду. Кошти, які він мав отримати за умови недопущення порушень з боку відповідача по затягуванню розслідування його професійного захворювання, мали б суттєво покращити якість його життя та здоров'я. Різниця, яка утворилася у розмірі соціальних виплат, в результаті неправомірних дій з боку відповідача, завдає йому моральних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 7308 грн., наводячи відповідний розрахунок, яку просить стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання з'явився, позов та його обґрунтування підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Вважає, що комбінат затягнув розслідування професійного захворювання і своїми діями спричинив йому матеріальну та моральну шкоду. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, стягнути на користь позивача з відповідача суму шкоди, яка визначена експертом та моральну шкоду. Представник відповідача ПрАТ «Юкрейніан кемікал продактс» проти задоволення позову в повному обсязі заперечував, пояснив, що факт порушення прав позивача відповідачем не доведено. В даному випадку відбулося порушення з боку ВВД ФСС НВПЗУ у Верхньодніпровському районі при проведенні розрахунку страхових виплат. Представник ВВД ФСС НВПЗУ у Верхньодніпровському районі Бацун В.В. в судове засідання з'явилася, подала письмові заперечення проти позову. Проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що, дійсно, [PERSON] перебував у трудових відносинах з філію «ВГМК» ПрАТ «Кримський Титан» та отримав професійне захворювання. Вказані обставини сторонами не заперечуються та матеріалами справи підтверджуються, зокрема, копією трудової книжки (т. 1 а.с. 8-10), висновками МСЕК, виписками з історії хвороби, консультативними висновками, актом № 1 за формою П-4 розслідування хронічного професійного захворювання, який складено та затверджено 12.03.2009 року (т. 1 а.с. 11-13, 42-47, 113-117). З довідки про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку страхових виплат) вбачається, що інформація щодо розміру середньої заробітної плати [PERSON] надана за період з вересня 2008 року до лютого 2009 року (т. 1 а.с. 26). Довідкою МСЕК від 18.05.2009 року позивачу встановлено втрату працездатності від профзахворювання, що підтверджено під час подальших оглядів. З 21.04.2009 року первинно встановлено сукупно 30 % втрати працездатності. Позивач на теперішній час є інвалідом третьої групи по професійному захворюванню. 15.12.2014 року позивачу встановлено 65 % втрати працездатності (т. 1 а.с. 42-47). Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2013 року визнано неправомірним складання роботодавцем акту за формою П-4 від 12.03.2009 року - 12.03.2009 року. Рішення набрало законної сили 18.02.2014 року (т. 1 а.с. 17-20). 06.02.2015 року позивачу надано підприємством довідку про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку страхових виплат) за період з грудня 2008 року по січень 2009 року та з вересня 2008 року по лютий 2009 року (т. 1 а.с. 23, 24). Згідно висновку № 3292/3203-15 судової економічної експертизи від 10.11.2015 року розмір щомісячних страхових виплат, згідно розрахунку [PERSON], втраченого заробітку (страхової виплати) від несвоєчасності виплати заподіяних йому збитків при втраті ним працездатності внаслідок професійного захворювання, яке [PERSON] отримав на підприємстві відповідача в зв'язку із неправомірним (понад встановленого законодавством України строку) складання відповідачем акту № 1 за формою П-4 від 12.03.2009 року з розслідування причин виникнення в нього професійного захворювання, наведеного у позовній заяві [PERSON], за період з 21.04.2008 року по березень 2015 року становить 202519,34 грн. В результаті проведеного дослідження, розмір втраченої [PERSON] вигоди (різниця між розрахованими експертами щомісячними страховими виплатами та виплатами призначеними постановами ФСС) в зв'язку з втратою ним заробітку (страхової виплати) від несвоєчасності виплати заподіяних йому збитків при втраті ним працездатності внаслідок професійного захворювання, яке [PERSON] отримав на підприємстві відповідача, в зв'язку з неправомірним (понад встановленого законодавством України строку) складання відповідачем акту № 1 за формою П-4 від 12.03.2009 року з розслідування причин виникнення в нього професійного захворювання за період з 21.04.2009 року по березень 2015 року становить 47817,36 грн. (а.с. 167-175). Суд приймає до уваги твердження третьої особи про те, що на підставі чинного на теперішній час акту № 1 за формою П-4 від 12 березня 2009 року та довідки МСЕК відділенням ВВД ФСС НВ ПЗУ у Верхньодніпровському районі було виплачено позивачу одноразову допомогу та виплачуються щомісячні страхові виплати згідно законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивачу регулярно нараховуються страхові виплати, що підтверджується відповідними постановами третьої особи (т. 3 а.с. 185-195197-199, 202-206, 209, 215-216, 221-222, 227, 228, 232, 233, 236-240. 243-248, т. 2 а.с. 1, 4, 5, 11-13, 19, 20, 25, 26, 38-42). До справи долучені відомості з банку щодо розмірів отриманої позивачем пенсії за період з 2009 року до квітня 2015 року (т. 1 а.с. 122-125). Будь-яких вимог до ВВД ФСС НВ ПЗУ у Верхньодніпровському районі позивачем не заявлено, під час розгляду цієї справи правильність нарахування отриманих ним виплат під сумнів не ставиться. Позивач посилався в позові на те, що акт за формою П-4 складено з порушенням строків лише 12.03.2009 року, а для розрахунку страхової виплати було застосовано середню заробітну плату 3381,88 грн. замість 4427,19 грн., відповідні відсотки втрати працездатності та коефіцієнти підвищення страхових виплат були застосовані до нижчої заробітної плати, внаслідок чого він недоотримав певні суми, які просить стягнути з підприємства. Згідно зі ст. 10 ЦПКУ, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 28 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон N 1105-XIV) страховими виплатами є грошові суми, які згідно із Законом Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи Відповідно до частин другої, третьої статті 40 Закону N 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв'язку із страховим випадком; зазначений строк встановлюється МСЕК. Відповідно до ст. 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Статтею 22 ЗУ «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. № 26940ХП (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин у 2009 році) встановлено, що роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом міністрів України за погодженням з всеукраїнським об'єднанням профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. На час виникнення спірних правовідносин, діяв «Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджений постановою КМУ від 25 серпня 2004 року № 1112 (далі - Порядок № 1112), положення якого поширювалась на роботодавців та осіб, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт). Відповідно до п. 76 цього ж Порядку розслідування випадку професійного захворювання проводилось протягом 10 робочих днів після надходження повідомлення за формою П-3. У разі потреби роботодавець продовжує за поданням голови комісії з розслідування строк розслідування, але не більше ніж на один місяць. Копія наказу надсилається всім членам комісії. Згідно п. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій нанесені збитки (майнова шкода) в результаті порушення її громадянських прав, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку, що в даному випадку має місце настання шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою підприємства і настанням шкоди та вина завдавача шкоди. Тому заперечення відповідача, які зводяться до того, що порушення строків винесення акту № 1 за формою П-4 від 12.03.2009 року не спричинило порушення прав позивача, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та порушенням прав позивача (а.с. 66-69) спростовується матеріалами справи. Отже, в процесі судового розгляду встановлена наявність обставин, які дають підстави для покладення на відповідача обв'язку відшкодувати шкоду в сумі 47817,36 грн. розмір якої визначено висновком експерта. Підстав для стягнення матеріальної шкоди в більшому розмірі судом не вбачається. Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з доведеності моральних страждань позивача в зв`язку із порушенням його законних прав, спричинення діями відповідача з яким позивач перебував у трудових відносинах, моральної шкоди позивачу і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗПП України, для відшкодування моральної шкоди. Позивач не пов'язує моральну шкоду з отриманим під час роботи професійним захворюванням, а виключно з тим, що під час проведення розслідування воно було проведено понад встановлений законодавством України строк з вини відповідача та в зв'язку з цим він отримав моральну шкоду. Розмір моральної шкоди має бути визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Виходячи з викладеного вище, беручи до уваги конкретні обставини по справі, недоотримання позивачем належних йому сум у повному обсязі, що призвело до моральних страждань, характер і тривалість моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 грн. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи часткове задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору за законом, суд вважає, що в даному випадку сплату судового збору слід покласти на відповідача в сумі 730,80 грн. (487, 20 грн.+243,60 грн.) згідно положення ЗУ «Про судовий збір» в чинній редакції та ст. 88 ЦПК України. Судовий збір стягнути на користь держави Україна. На користь позивача з відповідача стягнути втрати на проведення експертизи в сумі 5529,60 грн., оскільки саме таку вартість становило проведення експертизи (а.с. 133), оплата якої ухвалою суду покладалась на позивача, вказана експертиза проведена, що вбачається з матеріалів справи.

Outcome: partial