Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції, [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вінницької міської ради, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Позовна заява мотивована тим, що 05.06.2015 року в м.Вінниці померла дружина позивача - [PERSON]. Дружині на праві власності належала квартира [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 1694 від 04.12.2000 року. 23.07.2002 року дружина [PERSON] склала заповіт на належну їй на праві власності квартиру на ім'я позивача. При підготовці документів спадкової справи спадкодавця дружини [PERSON], випадково було з'ясовано, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться, що квартира в [ADDRESS], знаходиться під арештом згідно архівного номера 2060504 VINNITSA і за архівною датою 18.08.2000 рік, де вказана дата виникнення - 17.08.2000 року. Власником вказаної квартири вказаний [PERSON]. Аналогічна інформація значиться в документах Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції за 19.07.2000 року за № 10-359 і боржником значиться [PERSON] - син від першого шлюбу покійної дружини [PERSON]. З 2000 року по теперішній час було перевірено причину виникнення запису в [PERSON] держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вінницького міського управління юстиції, однак дані про будь-яку заборгованість та підстави накладення арешту на спадкове майно не знайдені та відсутні. Крім того, відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 04.12.2000 року виданого на ім'я [PERSON] згідно з рішенням № 1694 виконкому Вінницької міської ради, вона є єдиним власником даної квартири. В зв'язку з допущеною помилкою в 2000 році в документах відносно спадкового майна, яке залишилось після смерті покійної дружини позивача - [PERSON] порушується його законне право на оформлення спадщини за заповітом. Адже в зв'язку з допущеною помилкою в постанові № 615/02-31 від 04.04.2016 року нотаріуса Третьої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як з'ясувалось, що відносно спадкової квартири за адресою : [ADDRESS] є заборона та арешт з 2000 року. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надіслав до суду заяву в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідач державний виконавець Центрального (Ленінського) відділу ДВС ВМУЮ [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав суду клопотання в якому просив суд справу розглянути у його відсутність, у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вінницької міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, просила суд відмовити в частині задоволення позовних вимог щодо зобовязання [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вінницької міської ради вилучити з реєстру речових прав інформацію про заборону на квартиру, в іншій частині позовних вимог не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 321470 05.06.2015 року в м.Вінниці померла [PERSON], актовий запис 1697. На підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 1694 від 04.12.2000 року [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. Згідно заповіту від 23.07.2002 року посвідченого державним нотаріусом [PERSON] Третьої вінницької державної нотаріальної контори, [PERSON] заповла належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] своєму чоловікові [PERSON] Постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 04.04.2016 рок було з'ясовано, що в державному реєстрі речових прав на відносно спадкової квартири за адресою: в [ADDRESS], встановлено заборону та арешт, а тому позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як з'ясувалось, що відносно спадкової квартири за адресою : [ADDRESS] є заборона та арешт з 2000 року. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно заборона накладено на спірну квартиру згідно архівного номера 2060504 VINNITSA і за архівною датою 18.08.2000 рік, де вказана дата виникнення - 17.08.2000 року. Власником вказаної квартири вказаний [PERSON]. Згідно листа від 15.01.2016 року встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження, сторонами за якими є [PERSON] та [PERSON] на виконанні у відділах державної виконавчої служби районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції Вінницької області та у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області станом на 15.01.2016 року не перебувають. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1,2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до яких особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і звільнення з - під арешту. Згідно п.4. Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачами по справі, і відповідачами в справі суд притягує боржника та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Зважаючи на наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, а саме суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вінницької міської ради вилучити з реєстру речових прав інформацію про заборону на квартиру, оскільки на даний час відсутній спір про право, а тому позивач має право звернутись до [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вінницької міської ради з даним рішенням суду, яке буде відділом виконано, в іншій частині позовні вимоги задоволити в звязку з обгрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: partial