Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Свою заяву мотивує тим, що з [PERSON] вона познайомилась в 1996 році. З того часу вони проживали разом однією сім`єю, як чоловік та жінка без шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На момент смерті спадкоємець проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вона здійснила поховання свого чоловіка, так як інших спадкоємців не має. 22 квітня 2019 року, тобто в установлений законом шестимісячний строк, вона звернулась до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Дудка Ганни Іванівни ( [ADDRESS] ) з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] .. За її заявою у приватного нотаріуса Дудки Г.І. відкрита спадкова справа №31/2019 (номер у Спадковому реєстрі 64094325). Підтвердженням вищевказаних обставин є Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55943324 від 22.04.2019 року. Ще за свого життя, а саме 15 січня 2013 року, її чоловік [PERSON] склав заповіт згідно якого заповів їй 14/25 частин жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та належну до будинку частину земельної ділянки. Заповіт посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району і зареєстрований в реєстрі за №8. Вказаний заповіт є чинним і ніким не скасований. Під час спілкування з нотаріусом з`ясувалось, що заповітом охоплено не все майно, яке належало померлому [PERSON] . Зокрема, в заповіті нічого не вказано стосовно земельної ділянки площею 3,0027 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 7120682600:03:002:1777, яка розташована на території Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області. На момент складання заповіту вказана земельна ділянка ще не була зареєстрована на праві власності за [PERSON] .. Він зареєстрував право власності на дану земельну ділянку лише 05.06.2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №38743178 від 09.06.15 року. Так як земельна ділянка не була у власності, то він її не вказував в заповіті. В подальшому новий заповіт не складався. Приватний нотаріус пояснив Морозовій Р.В., що свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку їй може бути видане за законом лише в разі підтвердження факту проживання однією сім`єю не менш ніж п`ять років. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначалось вище інших спадкоємців не має. Підтвердити даний факт можливо шляхом витребування у нотаріуса спадкової справи. Спір з приводу спадкового майна відсутній. Встановлення факту проживання однією сім`єю можливо лише в судовому порядку, а тому вона змушена звернутись до суду з даною заявою. Від встановлення факту проживання однією сім`єю залежить виникнення її права на отримання спадщини за законом після померлого [PERSON] [PERSON] проживала разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в період з 1996 року по день його смерті [INFO] в [ADDRESS] . Між ними були усталені тісні стосунки, які притаманні подружжю. Вони жили разом, вели спільне господарство, і у в них були взаємні права та обов`язки. Вони піклувались один про одного та всі рішення приймали тільки разом. У них був спільний бюджет, яким розпоряджались за взаємною згодою. Разом утримували будинок, обробляли земельну ділянку, спільно придбавали майно та вчиняли інші дії. Підтвердженням факту спільного проживання є численні фотографії з сімейного альбому. Також підтвердити факт їхнього спільного проживання можуть свідки. В даному випадку встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне для отримання частини спадщини за законом. В позасудовому порядку встановити даний юридичний факт неможливо. Ухвалою суду від 15.07.2019 відкрито провадження в справі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. При цьому пояснила, що з [PERSON] вони познайомилися у 1996 році, жили у с. В.Хутори однією сім`єю. У 2001 році купили хату в с. Червона Слобода. Також зазначила, що доглядала [PERSON] , оскільки в нього були поламані ноги, також вона здійснювала поховання [PERSON] .. Просила суд встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] з нею однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 1996 року по [INFO] в [ADDRESS] . Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд заяви без їх участі, не заперечували проти задоволення заяви. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в [ADDRESS] з 1994 року. Вона вперше познайомилася з [PERSON] та [PERSON] коли вони купували другу частину будинку в с. Червона Слобода та оформлювали договір у 2001 році, вони проживали разом. Вони були сусідами, [PERSON] доглядала та утримувала будинок в [ADDRESS] . Також з [PERSON] та [PERSON] проживали батьки, але вони померли. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживала в [ADDRESS] з 26.08.1993 по 26.02.2019. Вона побачила [PERSON] та [PERSON] приблизно у 2001 році, жили вони вдвох у цивільному шлюбі, робили все разом, [PERSON] доглядала Нижник, піклувалась про нього. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в [ADDRESS] з 2011 року. З [PERSON] та [PERSON] її познайомили батьки. [PERSON] та [PERSON] проживали як подружжя, вели спільне господарство. [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] .. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що проживає в [ADDRESS] з 1983 року . Знав [PERSON] та [PERSON] , яку [PERSON] називав жінкою. Поховання [PERSON] здійснювала [PERSON] .. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 7). Згідно заповіту від 15.01.2013 посвідченого секретарем с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області [PERSON] , [PERSON] заповів належні йому 14/25 частини жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та належну до будинку частину земельної ділянки [PERSON] .. 22.04.2019 заявник звернулася до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Дудки Г.І. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яку зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 72 (Спадкова справа № 31/2019) та дізналась, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,0027 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 7120682600:03:002:1777, яка розташована на території Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №38743178 від 09.06.2015 року. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 7 вищезазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення родинних відносин. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. За позицією Верховного Суду України, викладеною п. 21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за № 7 від 30.05.2008 р., зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли особи проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та веденням спільного домашнього господарства по день смерті останнього, що підтверджено письмовими доказами та показами свідків, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована. В той же час, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 1 січня 2004 року. КпШС Української РСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. Разом з тим згідно із загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Отже, не можна встановити факт спільного проживання заявника разом з [PERSON] до 01 січня 2004 року в [ADDRESS] , оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не мало правового значення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial