Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник, [PERSON] ), за участю заінтересованої особи Голосіївського районного відділу Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, (далі - заінтересована особа, ГРВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити його особу та факт проживання на території України з 25.10.1975 року. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що він народився [INFO] в м. Кадіївка (м. Стаханов), Луганської обл., з часу народження проживав на території України та на теперішній час проживає в м. Києві. В грудні 2020 року заявник звернувся до ГРВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області для обміну паспорта громадянина Україна у зв`язку з досягненням 45-річного віку, однак у проведенні обміну йому відмовили з посиланням на не встановлення його особи за результатами проведення процедури встановлення особи. При цьому, 22.12.2020 року у заявника вилучено паспорт, виданий Стахановським MB УМВС України в Луганській області 16.04.1998, та надано довідку № 5489172 . У зв`язку з цим, заявник просив встановити його особу та факт проживання на території України з 25.10.1975 року для можливості видачі йому документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. В судовому засіданні заявник підтримав заяву з викладених у ній підстав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи надала усні пояснення та не заперечувала щодо задоволення заяви. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] у м. Кадиївка, Ворошиловградської обл., УССР, про що в книзі реєстрації актів про народження здійснено запис 19.11.1975 року за № 1661. За фактом закінчення в 1990 році середньої загальноосвітньої школи № 9 з поглибленим вивченням англійської мови [PERSON] видано свідоцтво про неповну середню освіту від 13.06.1990 року. 24.06.1993 року [PERSON] видано диплом № [NUMBER] про закінчення повного курсу середнього професійного технічного училища з одержанням середньої освіти за професією слюсар-ремонтник, слюсар-сантехнік (з присвоєнням третього розряду), газозварник (з присвоєнням другого розряду). Відповідно до дубліката трудової книжки [PERSON] з 01.09.1990 року по 24.06.1993 рік останній навчався в СПТУ № 9, у період з 04.11.1993 роуу по 20.06.1995 року проходив службу в Збройних силах України, з 02.08.2010року по 23.02.2011 року працював слюсарем-ремонтником, з 08.03.2011 року по 16.10.2011 року [PERSON] здійснювалася виплата по безробіттю. Також, [PERSON] до матеріалів заяви долучено військовий квиток № [NUMBER] ; довідку фізичної особи-платника податків ОДПІ в м. Стаханові щодо одержання ідентифікаційного номеру [NUMBER] ; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.10.2006 року,згідно якого [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/4 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, заявником надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.03.2016 року № 3006007531, за якою фактичне місце проживання [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 16.04.1998 Стахановським MB УМВС України в Луганській області) є: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 22.12.2020 року № 5489172 у [PERSON] вилучено паспорт громадянина України, серії [NUMBER] , виданий 16.04.1998 року Стахановським MB УМВС України в Луганській області. 23.02.2021 року, у відповідь на заяву [PERSON] про обмін паспорта громадянина Україна у зв`язку з досягненням 45-річного віку, ГРВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повідомлено в листі № 8024-361/8024.2-21 про відмову в оформленні паспорта громадянина України згідно підпункту 6 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, оскільки особу не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів ведеться Єдиний державний демографічний реєстр. Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Положеннями ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних". У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд, на підставі аналізу вищевказаних положень закону, дійшов висновку про те, що право на судовий захист заявника, яке передбачає конкретні гарантії ефективного поновлення у правах, підлягає реалізації, а порушені права - захисту у судовому порядку у обраний ним спосіб. За встановлених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення особи [PERSON] , оскільки вказаний юридичний факт має правове значення для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав заявника. При цьому, суд зазначає, що від встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України не залежить подальше вирішення питання про документування його паспортом громадянина України у зв`язку з досягненням 45-річного віку, отже вказаний факт не має юридичного значення. На підставі викладеного,

Outcome: partial