Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

12.04.2019 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. 03.06.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. 04.06.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 02.09.2019 року. 16.07.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача, право вимоги до якого перейшло за договором про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2 від 01.11.2018 року заборгованість за договором № 3343400257-034553 від 21.08.2018 року про надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 18101.10 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 3000.00 грн.. заборгованості по процентам за користуванням кредитом -7721.10 грн., заборгованості за пенею 7380.00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1921.00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» і громадянином України [PERSON] , було укладено договір № 3343400257-034553 від 21.08.2018 року надання позики в тому числі і на у мовах фінансового кредиту Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Зазначений договір був укладений відповідно до положень ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію» та є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України, оскільки вчинений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику, встановлену в договорі. Платіжним повідомленням підтверджується, що ТОВ «ФК ЄГРОШІ» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 3000.000 грн. дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року Строк надання послуг за цим договором розпочинається з моменту отримання позичальником грошових коштів відповідно до умов договору. Строк на який надається позика 31 день. Дата надання позики 21.08.2018 року. Дата повернення позики 23:00 20.09.2018 року включно. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене законом або договором. Відповідно до умов Договору сума процентів за користування позикою становить 1091.1 грн. за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить 730% річних. Тип процентної ставки фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (60.00 грн., процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті позичальником у період згідно з вищезазначеним договором складає 4091.10 грн. У строк, зазначений цим договором, у разі виконання відповідачем зобов`язань за цим договором, відповідач повинен був повернути позику та проценти за користування позикою. Відповідно до п.7.1 Договору у випадку порушення (прострочення) Позичальником строку повернення позики та/або суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з Позичальника пеню у розмірі 3.00% від залишку суми Позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Станом на 15.01.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4 даного Договору, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 21331.10 грн., яка складається з наступного: - \~ \~ \~ \~3000 грн., - заборгованість за кредитом; - \~ \~ \~ \~7721.10 грн.,- заборгованість по процентам за користування кредитом; - \~ \~ \~ \~7380.00 грн.., заборгованість за пенею. Таким чином відповідач має перед позивачем непогашену заборгованість в сумі 18101.10 грн. 15 січня 2019 року між позикодавцем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими Фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ним права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених Боржником відсотків, неустойок в повному обсязі. Таким чином внаслідок укладення вищезазначеного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло статусу кредитора стягувуача за договором № 3343400257-034553 від 21.08.2018 року На сьогоднішній день Боржником не виконані свої боргові зобов`язання перед новим кредитором, яким є ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» за договором № 3343400257-034553 від 21.08.2018 року про надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні укладеного договору. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачем не надано доказів що підтверджує про повідомлення його ідентифікатор засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації його у системі ТОВ «ФК Є ГРОШІ». Також позивачем не підтверджено його реєстрацію у системі ТОВ «ФК Є ГРОШІ» зазначаючи про заяву-анкету в особистому кабінеті Клієнта на веб-сайті Позикодавця, яка виражає намір Клієнта про отримання позики, яка є невід`ємною частиною цього договору, позивач суду не надає. Позивач не надав ніякого доказу про отримання ним повідомлення про прийняття пропозиції про надання позики, тому вказаний договір ним не укладався, так як він не приймав пропозиції про отримання позики. Копія платіжного доручення про перерахування на картку коштів та повідомлення ТОВ «Платежі Онлайн» не можуть свідчити про отримання ним позики, так як з цих документів можна встановити лише факт перерахування коштів якійсь особі. Факт отримання саме ним цих коштів та отримання їх саме в якості позики встановити неможливо через відсутність укладеного договору, тобто вираження волі обох сторін у належній формі. Розмір нарахованої йому пені значно перевищує розмір пені, яка визначається ЗУ «Про споживче кредитування», яка не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15% від суми простроченого платежу. Розрахунок заборгованості є незрозумілим. Позивачем не зазначено, яким саме чином та за яку кількість днів прострочена розрахована заборгованість. В порушення вимог ст. 1082 ЦК України позивачем його не було повідомлено про відступлення права вимоги і про те, що платіж на користь фактора є належним. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. \~ \~ Відповідно\~до вимог\~ст.55\~Конституції України\~кожному гарантується\~судовий захист\~його прав\~і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Судом встановлено, що 21.08.2018 року між ТОВ «ФК ЄГРОШІ» відповідачем [PERSON] , був укладений договір № 3343400257-034553 від 21.08.2018 року про надання позики в тому числі і фінансового кредиту, що підтверджується копією договору. Договір між сторонами було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Зазначений договір був укладений відповідно до положень ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» - договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до абз.1,2 ч.1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» - Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до ч.1,3,4,5,6, ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» - Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» - Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 12\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1\~ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування»\~одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 597009 (а.с. 20), який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». таким чином судом встановлено, що відповідач прийняв пропозицію укласти договір про надання позики. Таким чином судом встановлено, що договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України, оскільки вчинений у письмовій формі та підписаний уповноваженими особами. З наведеного\~судом \~встановлено,\~що \~між ТОВ\~«ФК є\~гроші» \~і відповідачем\~було укладено\~договір позики\~на умовах\~фінансового кредиту,\~право вимоги\~за яким\~кредитор відступив\~позивачеві. А доводи відповідача про те, що позивач жодним доказом не підтвердив повідомлення його про ідентифікатор є безпідставним. Судом також встановлено, що Позивач свої зобов`язання за укладеним Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику, встановлену в договорі. Платіжним дорученням № 6219 від 21.08.2019 року і повідомленням від 21.08.2018 року підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № 4149497821977552 позику у розмірі 3000.00 грн. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017року, що підтверджується копією повідомлення та копією договору про співробітництво. Доводи відповідача, що позивачем не надано підтвердження, що грошові кошти перераховувались саме йому, суд вважає безпідставними, оскільки в платіжному дорученні № 6219 від 21.08.2019 року зазначено, що отримувачем коштів є саме відповідач [PERSON] ,. та зазначений номер картки клієнта на яку перераховані грошові кошти. Доказів того, що зазначена банківська картка належить не відповідачу, а якій іншій особі суду не надано. До матеріалів справи додано також копію паспорту відповідача [PERSON] ,. що також свідчить про укладення договору саме з ним і надання грошових коштів за укладеним договором саме відповідачу. Крім того відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач обґрунтованих заперечень з приводу того, що він не отримував зазначених грошових коштів не надав. Укладеним між сторонами договором визначені його істотні умови. А саме: строк надання послуг за договором розпочинається з моменту отримання позичальником грошових коштів відповідно до у мов договору. Строк на який надається позика 31 день. Дата надання позики 21.08.2018 року. Дата повернення позики 23:00 20.09.2018 року включно. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене законом або договором. Відповідно до умов Договору сума процентів за користування позикою становить 1091.1 грн., за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою. Що становить 730% річних. Тип процентної ставки фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (60.00 грн., процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Загальна сума здорожчання позики за весь період її складає 4091.10 грн. У строк, зазначений цим договором, відповідач повинен був повернути позику та проценти за користування позикою, що підтверджується копією наданого договору. В свою чергу відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору не виконав. Станом на 15.01.2019 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4 даного Договору, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 21331.10 грн., яка складається з наступного: - \~ \~ \~ \~3000 грн., - заборгованість за кредитом; - \~ \~ \~ \~7721.10 грн.,- заборгованість по процентам за користування кредитом; - \~ \~ \~ \~7380.00 грн.., заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням) то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Також судом встановлено, що 15 січня 2019 року між позикодавцем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, гадані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими Фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ним и права, зокрема право грошової вимоги щодо с ум основного боргу, нарахованих та несплачених Боржником відсотків, неустойок в повному обсязі. Таким чином внаслідок укладення вищезазначеного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло статусу кредитора стягувуача за договором № 3343400257-034553 від 21.08.2018 року Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України - За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України- Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи вбачається, що позивачеві за укладеним договором факторингу передано грошову вимогу до відповідача, строк платежу за якою настав. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, що відсутнє належне повідомлення його про те, що був укладений договір факторингу і змінився кредитор в зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України - Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч.1, 2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Аналізуючи положення ст. 526, 1082 ЦК України можна зробити висновок, що боржник не зобов`язаний здійснювати обов`язковий платіж факторові, якщо він не отримував письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Проте в даному випадку мова йде про добровільне виконання боржником своїх обов`язків за зобов`язанням. В свою чергу фактор не позбавляється права пред`явити вимогу до боржника про виконання зобов`язання в примусовому порядку, навіть якщо боржник і не був повідомлений про заміну кредитора. Так як відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України згода боржника на заміну кредитора не вимагається. З наданих суду доказів вбачається, що позивачем наданий список про направлення рекомендованих листів. Але що це були за листи, чи отримував їх відповідач доказів суду не надано. Тому суд погоджується з доводами відповідача про те, що він не був належним чином повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні. В свою чергу, як вже зазначалось вище відсутність повідомлення про заміну сторони в звобов`язання не позбавляє позивача права ставити вимогу про примусове виконання відповідачем свого обов`язку за грошовим зобов`язанням в натурі. Так як відповідач мав можливість виконати взяті на себе зобов`язання первісному кредоторові і таке виконання було б належне. Позивачем же на надано доказів того, що ним повністю або частково виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором первісному кредиторові. За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань , ні первісному кредиторові, ні новому кредиторові має наслідком порушення прав позивача, які підобгають захистові відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав . Так, судом встановлено, що у встановлений договором строк заборгованість за кредитом відповідачем сплачена не була, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 3000 гривень. Враховуючи зазначені договором умови надання кредиту, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві відсотки за користування кредитом у визначеному договором розмірі\~2 % за кожен день користування позикою. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків розмір процентів за період з 21серпня 2018 року по 15 січня 2019 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 3000 гривень, становить 7721.10 гривень. Дана сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 3000 гривень, відповідно до розрахунків, наданих ТОВ «ФК «Преміум Актив», становить 7\~380.00 гривень, що значно перевищує суму боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» - У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін Заданих обставин суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню, і з відповідача слід стягнути пеню у розмірі половини суми, одержаної споживачем за договором споживчого кредитування. Тобто 1500.00 грн. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 3343400257-034553 про надання позики від 21 серпня 2018 року у розмірі 12221 гривень 10 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3000 гривень, заборгованості за процентами у розмірі 7721.10 гривень, заборгованості за пенею у розмірі 1500.00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог, а саме: 1 296 гривні 97 коп. з розрахунку (12221.10 гривень х 1921 гривню : 18101.10 гривень = 1296 гривня 97 коп.)

Outcome: partial