Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах, та як законний представник малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування уточненого позову позивач зазначив, що рішенням Першотравенської міської ради народних депутатів №21 від 13 січня 1988 року було видано [PERSON], [INFO], житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З виписки фінансово-особового рахунку №219 від 26 січня 2016, наданої ПП "Комунальщик - 2" вбачається, що [PERSON] 05 листопада 1999 виписаний з житлового приміщення і по сьогоднішній день в даній квартирі не проживає. 26 січня 2016 року складено акт про те, що [ADDRESS] знаходиться на першому поверсі крупнопанельного будинку, з 1999 року ніхто не мешкає в даній квартирі, та зі слів сусідів квартира знаходиться в антисанітарному стані. Виконавчим комітетом Першотравенської міської ради 17 лютого 2016 року було направлено запит до [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області щодо місцезнаходження [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за вихідним №148 від 23 лютого 2016 року підтверджено факт проживання [PERSON] разом з сім'єю за адресою: пр. Польовий, буд.8, с.Миколаївка, Петропавлівського району Дніпропетровської області, про що складено відповідний акт проживання з серпня 2005 року. В ході судового розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] повідомила, що вона тривалий час мешкає у своєї матері за адресою: [ADDRESS], спірна квартира перебуває у непридатному для проживання стані та відрізана від будь-яких комунікацій. Названі обставини також підтверджуються актом "ПП - Комунальщик-2" №217 від 23 травня 2016 року, згідно якого [PERSON] з 2004 року не мешкає у спірному житлі. Крім того, відповідач [PERSON] повідомила, що її донька [PERSON] вже багато років проживає в [INFO], де нею створено сім'ю, та у спірній квартирі тривалий час не мешкає. Ці обставини підтверджуються актом "ПП - Комунальщик-2" №216 від 23 травня 2016 року, згідно якого [PERSON] з 2004 року не мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Також, встановлено, що відповідач [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] та чоловіком, який є батьком її дітей мешкають за адресою: пр.Польовий, буд.8, с.Миколаївка, Петропавлівськоґо району, Дніпропетровської області, з серпня 2005 року. Вказані обставини підтверджуються листом [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за вихідним №148 від. 23 лютого 2016 року, актом "ПП Комунальщик-2" №215 від 23 травня 2016 року, поясненнями відповідача [PERSON] Вищевикладені факти свідчать про вибуття всіх відповідачів на постійне місце проживання до інших населених пунктів або до іншого житла в цьому ж населеному пункті. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: вул. Чайковського, 31/46, м. Першотравенськ Дніпропетровської області, та стягнути солідарно з повнолітніх відповідачів по справі витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень 00 копійок. Відповідачі [PERSON], та [PERSON], надали суду заперечення, в яких зазначили, що колишній чоловік [PERSON] [PERSON] працював на шахті ім.М.І.Сташкова п/о Павлоградвугілля. 13 січня 1988 року отримав квартиру [ADDRESS] на склад сімї чотири чоловіка. В зазначеній квартирі проживали разом, але сумісне життя не склалося і 29 листопада 1994 року [PERSON] та [PERSON] розлучились. Після розлучення [PERSON]Д знявся з реєстрації і виїхав у місто Горняк, Донецької області, де 02 березня 2014 року помер. Після розлучення з [PERSON], [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], з яким проживала у спірній квартирі. Але сумісне життя не склалося та у 2010 році вони розлучилися. Після розлучення з [PERSON] вона залишилась у своїй квартирі де зареєстрована до цього часу. [PERSON] у 2005 році уклала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON] з яким проживали у [INFO]. В звязку з хворобою батьків чоловіка виникла необхідність виїзду до с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, для догляду за ними. Але [PERSON] та її діти залишалися зареєстрованими у [INFO]. Іншого житла ні [PERSON]В, ні її чоловік не мають. Постійним місцем проживання є квартира у якій [PERSON]В зареєстрована. В зазначеній квартирі залишилася проживати [PERSON] Квартира потребує ремонту і тому вона приступила до ремонту квартири. В звязку з ремонтом, квартира прийняла вигляд не антисанітарії, а безлад ремонтного характеру, що є невідмінною частиною ремонтних робіт. Але, в звязку з різким коливанням цін на будівельні товари та мінімальною заробітною платою, ремонт квартири затягнувся і тому квартира знаходиться у стані ремонту. [PERSON]В працює у місті Першотравенську Дніпропетровської області у міській лікарні, але знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку, до 09 травня 2017 року. [PERSON] працює у міській лікарні і крім зазначеної квартири іншого житла не має. Крім того вона несе всі обовязки як наймач квартири по утриманню квартири. За її кошти вона ремонтує квартиру, незважаючи на те, що власником квартири вона не є. Просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що значний час відповідачі [PERSON], та її малолітні діти так само як і [PERSON], мешкають в інших населених пунктах, а відповідачка [PERSON], мешкає за іншим адресом в м. Першотравенську. Враховуючи це вони є такими, що втратили право користування житлом. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] зазначила, що дійсно з весни 2008 року вона мешкає за іншою адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матірю тому, що її мати потребує постійного догляду увязку з хворобою. Квартира потребує ремонту і тому вона приступила до ремонту квартири. В звязку з ремонтом, квартира прийняла вигляд не антисанітарії, а безлад ремонтного характеру, що є невідмінною частиною ремонтних робіт. Але, в звязку з різким коливанням цін на будівельні товари та мінімальною заробітною платою, яку вона отримує ремонт квартири затягнувся і тому квартира знаходиться у стані ремонту, іншого житла у неї немає, просила суд відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] зазначила, що в звязку з хворобою батьків чоловіка виникла необхідність виїзду до с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, для догляду за ними. Але [PERSON] та її діти залишалися зареєстрованими у [INFO]. Іншого житла ні [PERSON]В, ні її діти не мають. На даний час вона дійсно мешкає разом з дітьми в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, це повязано з тим, що квартира № 46 в будинку № 31 в м. Першотравенську на теперішній час потребує ремонту та не придатна для проживання. Вона працює у місті Першотравенську Дніпропетровської області у міській лікарні, але знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку до 09 травня 2017 року, має мінімальний дохід та чотирьох малолітніх дітей на утримані, тому не в змозі здійснити цей ремонт. Будинок в с. Миколаївка в якому вона зараз мешкає разом з дітьми належить батькам її чоловіка, вона та її діти права власності або користування цим житлом не мають. Просила суд відмовити в задоволенні позову та не позбавляти її та малолітніх дітей житла. В судовому засіданні відповідачка [PERSON], зазначила що в 2004 році вона з квартири № 46 в будинку № 31 в м. Першотравенську виїхала до м. Маріуполь Донецької області до своєї подруги та там залишилась. Повернулась до міста Першотравенськ Дніпропетровської області в 2011 році та мешкала у своєї бабусі в квартирі [ADDRESS], оскільки квартира в якій вона зареєстрована була не придатна для проживання та потребувала ремонту. Після чого в вересні 2012 року виїхала до міста Донецьк, мешкала там разом з чоловіком. Після розлучення приблизно в кінці 2013 року знову повернулась до міста Першотравенськ Дніпропетровської області також в квартиру своєї бабусі. З травня 2016 року вона на заробітках в Херсонській області. Просила суд відмовити в задоволені позову так як іншого житла вона не має. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області просила суд прийняти рішення згідно законодавства, також при розгляді справи необхідно врахувати інтереси малолітніх дітей [PERSON], які не мають іншого житла, а тому в частині позбавлення їх права на житло вона заперечує. В судове засідання 01 листопада 2016 року представник позивача, відповідачі та представник третьої особи не зявились надали суду заяви з проханням в подальшому розглянути справу за їх відсутності. Допитаний в судовому засіданні, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою з 5-го поверху з квартири [ADDRESS], а спірна квартира знаходиться на першому поверсі. Приблизно в 1997 році свідок зі своєю сімєю заселились в квартиру №60. На той час в квартирі №46 проживав «дядя Вова» та «тьотя Таня» з дітьми. Після смерті дяді Вови, приблизно після 2007 - 2008 року ніхто там не живе. Квартира в поганому стані потребує ремонту. Допитаний в судовому засіданні, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює в ПП «Комунальщик-2» м. Першотравенська, який обслуговує житловий будинок в якому знаходиться квартира [ADDRESS]. Дана квартира стоїть порожня вже на протязі 10-12 років, за квартирою мається заборгованість за оплату комунальних послуг, у звязку з тим, що [PERSON] працює в міській лікарні утримували грошові кошти з заробітної плати для погашення заборгованості, але в цьому місяці була перша добровільна «проплата» за останні два роки. Одного разу при заміні труб опалення в цій квартирі їй випала можливість потрапити до середини квартири, яка потребувала ремонту, в ній були відключені всі комунікації. В травні 2016 року вона приймала участь в складані актів №215-217, разом з начальником дільниці ПП «Комунальщик 2» та свідками з квартири №48 та квартири [ADDRESS], які підтвердили що відповідачів не бачили в зареєстрованій квартирі значний час. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ордеру №6756 серії ОВГ від 20 січня 1988 року виданого виконавчим комітетом Першотравенською міською Радою народних депутатів, підтверджується факт того, що [PERSON] сімя якого складається з чотирьох чоловік, дозволено зайняти квартиру [ADDRESS]. Згідно зазначеного ордеру в це житлове приміщення також вселилися відповідачі у справі. 29 листопада 1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КИ №277466. 05 листопада 1999 року основний квартиронаймач [PERSON], знявся з реєстрації та вибув з цього житлового приміщення. 23 грудня 2000 року відповідачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ №120389 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Першотравенської міської ради Дніпропетровської області. Відповідно до свідоцтв про народження серій 1-КИ №220773, 1-КИ №114892 та 1-КИ №210760 вбачається, що відповідачка [PERSON] /дошлюбне прізвище [PERSON]/ є матірю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані в спірному житловому приміщенні. Окрім цього також має доньку [PERSON] [INFO], яка в спірному житловому приміщенні не зареєстрована. Згідно акту проведення перевірки факту проживання від 23 лютого 2016 року встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: пров.Польовий, буд.8, с.Миколаївка, Петропавлівський район, Дніпропетровської області, з серпня 2005 року, разом з чоловіком [PERSON], [INFO], та дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. В зазначеному будинку їхнє місце проживання не зареєстроване, житлових прав на нього вони не мають. Згідно виписки з фінансово облікового рахунку №1242 від 13 вересня 2016 року виданої ПП «Комунальщик 2» встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані колишня дружина наймача [PERSON], [INFO], доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту огляду квартири [ADDRESS] виданого ПП «Комунальщик 2» встановлено, що в даній квартирі з 1999 року ніхто не проживає, доступ до квартири відсутній, зі слів сусідів квартира знаходиться в антисанітарному стані. Згідно актів №215, 216, 217 від 23 травня 2016 року виданих ПП «Комунальщик 2» встановлено, що [PERSON], [INFO], та її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], прописані, але не проживають за адресою: [INFO], з 2004 року, м.Першотравенськ, Дніпропетровської області. Відповідно до взаєморозрахунку №1614 від 19 липня 2016 року по абоненту [PERSON] виданого Першотравенським міським житлово комунальним підприємством вбачається, що за квартирою №46 в будинку №31 по вулиці Чайковського міста Першотравенська Дніпропетровської області мається заборгованість в розмірі 10674,41 гривні за комунальні послуги станом на липень місяць 2016 року, та складається з заборгованості за опалення в розмірі 4360,45 гривень, заборгованості за водопостачання в розмірі 4656,44 гривень та заборгованості за вивіз ТПВ в розмірі 1657,52 гривень. Згідно акту №440 від 06 вересня 2016 року виданого ПП «Комунальщик 2» встановлено, що [PERSON], [INFO], не прописана, але проживає у своєї матері за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 травня 2004 року встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно довідки комунального закладу «Центр первинної медико санітарної допомоги м.Першотравенська» вбачається, що [PERSON] за станом здоровя потребує постійного піклування. Згідно довідки №17/16 виданої КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР відповідачка [PERSON], працює в цій установі на посаді машиніста з прання білизни з 11 червня 2006 року та находиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років з 01 липня 2014 року. Позивач просить суд визнати відповідачів та малолітніх дітей [PERSON], такими що втратили право користування житловим приміщенням у звязку з вибуттям їх на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з\~підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із ч. 2\~ст. 107 ЖК України\~у\~разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч.ч.1,2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, в тому числі, тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Зі змісту статті вбачається, що збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї - є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Під "збереженням жилого приміщення" в коментованій статті слід розуміти охорону законом права на житлову площу в житловому приміщенні за тимчасово відсутніми наймачами та членами їх сімей. Причини відсутності не мають значення, якщо така відсутність продовжувалась до 6 місяців. У разі перебільшення цього строку суд повинен з'ясувати причини. П. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснює застосування ст. 71 ЖК: У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов'язані з цим правові наслідки слід відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв'язку з вибуттям наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (ст. 107 ЖК). При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитись до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання. При вибутті на постійне місце проживання в інше жиле приміщення особа втрачає не тільки фактичне володіння жилим приміщенням але й намір повернутись. У відповідність ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. У відповідність ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно ст.160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. В судовому засідані встановлено, що спірна квартира знаходиться в комунальній власності, в ній зареєстровані відповідачі по справі. Також, в суді знайшов підтвердження той факт, що відповідачка [PERSON] не машкає в цій квартирі тимчасово у звязку доглядом за своєю матірю [PERSON], яка згідно довідки комунального закладу «Центр первинної медико санітарної допомоги м. Першотравенська» потребує постійного піклування. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах, та як законний представник малолітніх дітей, також тимчасово в інтересах дітей виїхали тимчасово до с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, де, разом з чоловіком, тимчасово зупинились у його матері, проживають там без реєстрації, ведуть домашнє господарство, як засіб для існування, діти навчаються в школі, іншого житла, крім спірної квартири, не мають, періодично приїжджають за місцем реєстрації та мають намір повернутися проживати у вказану квартиру, як тільки зроблять там ремонт, бо на теперішній час умови для проживання дітей там не належні. Підстави відсутності зазначених осіб суд вважає поважними, а тому позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням суд виходить з наступного. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи дослідженні в судовому засіданні докази та встановленні обставини, суд приходить до висновку, що відносно відповідача [PERSON] наявні обставини передбачені ст. 107 ЖК України, які є підставою для втрати права користування житловим приміщенням. А тому позивні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial