Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту батьківства). Вказана заява мотивована тим, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2007 року. Під час спільного проживання заявник завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON] , якого зареєструвала у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноша Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області та на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, вказала своє прізвище як прізвище дитини та за її вказівкою прізвище батька дитини було зазначено як [PERSON] , а ім`я та по-батькові батька дитини зазначено як [PERSON] . Заявник наполягає, що з 2013 року вона не проживала із [PERSON] , але не дивлячись на це, останній визнав себе батьком [PERSON] , надавав заявнику матеріальну допомогу на його утримання, постійно відвідував сина та проводив з ним час, брав участь у його вихованні. [INFO] [PERSON] помер, а після його смерті відкрилася спадщина на його майно у вигляді 1/2 житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . Спадкоємцем після його смерті є його син [PERSON] , але оформити відповідні спадкові права немає можливості, оскільки не встановлений факт батьківства. Вказана обставина унеможливлює належним чином оформити спадкові права. Таким чином у заявника виникла необхідність встановити факт батьківства [PERSON] стосовно його сина [PERSON] . Встановити вказаний факт, що має юридичне значення іншим шляхом заявник не має можливості, а вказана обставина унеможливлює належним чином оформити свої спадкові права, а тому заявник звернулися до суду із вказаною заявою. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести за її відсутності, на задоволенні вказаної заяви наполягала у повному обсязі. Представник зацікавленої особи: Золотоніського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просив проводити за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечувала. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги визнала повністю та ствердила, що [PERSON] був батьком [PERSON] і що [PERSON] за свого життя визнавав [PERSON] своїм сином. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно з нормами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом п`ятим частини другої вказаної вище статті встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів , що мають юридичне значення. Згідно з п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. У відповідності до п. 9 вказаної Постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. У третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 3) оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р ., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з отриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Як вбачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 04.06.2009 року) [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №131, а його батьком зазначено [PERSON] . Із письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останні добре знали сім`ю [PERSON] , який проживав із заявником по справі у цивільному шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] [PERSON] любив та піклувався про свого сина. Коли [PERSON] народився, то [PERSON] перебував на заробітках у іншій країні, а тому не був записаний у свідоцтві про народження [PERSON] Окрім того [PERSON] , яка є матір`ю померлого [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 15.10.1982 року), також ствердила факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та склала на останнього заповіт від 02.06.2011 року, посвідчивши його у приватного нотаріуса Золотоніського міськрайонного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №1870. Надаючи оцінці зазначеним доказам в їх сукупності суд приходить до переконання, що матеріалами справи стверджується факт того, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне встановити факт визнання батьківства. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частиною третьою ст. 128 СК України визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 130 СК України, заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 ст. 128 цього Кодексу. Суд приходить до переконання, що кровний батько дитини визнавав себе батьком дитини, надавав матеріальну допомогу, приймав участь у його вихованні. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Що стосується вимоги заявника до Золотоніського міськрайонноговідділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зобов`язання внести зміни в актовий запис про народження, суд зазначає наступне. Відповідно до п.,п. 20 п. 1 Розділу 110 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. А тому рішення суду про визнання батьківства є відповідною правовою підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану та відповідно додаткового застереження вказана обставина не потребує. Більше того, задоволення цієї вимоги суперечить правилам окремого провадження, щодо відсутності спору про право, в якому і розглядається вказана заява, а підстави для застосування такого виду захисту права як зобов`язання Золотоніського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ще не настали, оскільки вказаний відділ реєстрації цивільного стану [PERSON] у вчиненні вказаних дій не відмовляв. Тому заява в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial