Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

11.08.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила зобов»язати відповідача видати вклад в сумі 89900 грн. та відсотки в сумі 1817,21 грн. та 5,78 грн. розміщені на рахунку [NUMBER] відповідно до договору банківського вкладу на вимогу № 2630/11/179575 від 07.06.2014 р. Також позивач просила стягнути три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 278,94 грн. та 5000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/11/134546 від 07.10.2014 р. на строк 212 днів до 07.05.2014 р. Для виконання умов договору банк відкрив вкладникові депозитний рахунок [NUMBER]. Позивач зазначає, що згідно умов Договору, ним було внесено 07.10.2013 р. грошові кошти в сумі 50000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 10469 від 07.10.2013 р. Депозитний рахунок було поповнено на 30000 грн., що підтверджується квитанцією від 04.11.2013 р. № 10280. 20.01.2014 р. депозитний рахунок було поповнено на 10000 грн., що підтверджується квитанцією № 11488 від 20.01.2014 р. 07.05.2014 р. по закінченню строку дії депозитного договору, сума коштів в розмірі 90000 грн. була перерахована на рахунок [NUMBER], згідно договору банківського вкладу на вимогу № 2630/11/179574 від 07.05.2014 р. Цього ж дня, позивачем пред»явлено вимогу щодо виплати депозиту, проте відповідач запропонував укласти новий строковий договір. 07.05.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу №2630/11/179575. Відповідно до договору банк приймає кошти в сумі 89900 грн. на строк 31 день з 07.05.2014 р. по 07.06.2014 р. Для виконання умов цього договору банк відкрив вкладникові депозитний рахунок [NUMBER], на якому обліковувалась сума вкладу. 07.05.2014 р. з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] були перераховані грошові кошти в сумі 89900 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку. 07.06.2914 р. по закінченню строку дії договору, кошти в сумі 89900 грн. та сума нарахованих процентів 1817,21 грн., була перерахована на рахунок 262083402202, згідно договору банківського вкладу на вимогу № 2630/11/179575 від 07.06.2014 р., укладеного між позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк», що підтверджується меморіальними ордерами від 10.06.2014 р. № 8520 та № 8521. 01.07.2014 р. позивачем подано до банку заяву про повернення суми депозитного вкладу, проти відповідач суми депозитного вкладу не повернув. Відповідно до п.5.1.3 та п.5.1.6 визначено обов»язок вкладника повідомляти за 3 банківські дні пропонованої дати отримання вкладу та закриття рахунку. Банк отримав лист про повернення депозиту 01.07.2014 р., та був зобов»язаний видати суми вкладу до 18 годин 03.07.2014 р. Таким чином, позивач вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором банківського вкладу та повинен виплатити позивачу 3% річних станом на 11.08.2014 р. за 37 календарних днів прострочення виконання грошового зобов»язання в сумі 278,94 грн. В зв»язку з неповернення коштів в позивача порушився попередній уклад життя, позивач отримав душевні страждання через те, що відповідач не повернув вклад. Позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.10.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та позивачем [PERSON] був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/11/134546 на строк 212 днів до 07.05.2014 р. Відповідно до п.1.3.1 договору банк відкрив вкладникові депозитний рахунок [NUMBER]. Позивачем на депозитний рахунок внесено 07.10.2013 р. грошові кошти в сумі 50000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 10469 від 07.10.2013 р. Депозитний рахунок 04.11.2013 р. було поповнено на 30000 грн., що підтверджується квитанцією від 04.11.2013 р. № 10280. 20.01.2014 р. депозитний рахунок було поповнено на 10000 грн., що підтверджується квитанцією № 11488 від 20.01.2014 р. 07.05.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та позивачем [PERSON] був укладений договір банківського вкладу №2630/11/179574 на вимогу. Відповідно до п.1.3 договору банк відкрив вкладникові депозитний рахунок № [NUMBER]. Відповідно до меморіального ордера № 5487 від 07.05.2014 р. кошти в сумі 90000 грн. перераховані банком на депозитний рахунок № [NUMBER]. 07.05.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу №2630/11/179575. Відповідно до умов договору банк приймає кошти в сумі 89900 грн. на строк 31 день з 07.05.2014 р. по 07.06.2014 р. Для виконання умов цього договору банк відкрив вкладникові депозитний рахунок [NUMBER], на якому обліковувалась сума вкладу. 07.05.2014 р. з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] були перераховані грошові кошти в сумі 89900 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку. 07.06.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та позивачем [PERSON] був укладений договір банківського вкладу №2630/11/179575 на вимогу. Відповідно до п.1.3 договору банк відкрив вкладникові депозитний рахунок [NUMBER]. Початкова сума вкладу 89900 грн. Процентна ставка 0,1% річних. На депозитний рахунок позивача №262083402202 відповідно до меморіального ордеру від 10.06.2014 р. № 8521 зараховано 89900 грн. та відповідно до меморіального ордеру № 8520 зараховано 1817,21 грн. Відповідно до п. 5.3.2. Банк зобов'язується на вимогу Вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму складу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим Договором. Відповідно до п.5.1.6 договору вкладник зобов»язаний повідомити банк про свій намір припинити дію вкладу за першою вимогою, за 3 (три) банківські дні до пропонованої дати закриття рахунку/припинення дії вкладу. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч.1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що позивач 01.07.2014 р. відповідачу направив заяву, в якій просив видати вклад у розмірі 89900 грн. та нараховані відсотки, що розміщений на рахунку №262083402202. Заява отримана відповідачем 01.07.2014 р. 03.07.2014 р. позивач повторно звернулась до відповідача з вимогою повернення вкладу. Відповідно до виписки по рахунку [NUMBER], станом на 08.08.2014 р. на рахунку залишок коштів становить 91717,21 грн., станом на 03.07.2014 р. нараховані відсотки 5,78 грн. Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами за вимогою вкладника в повному обсязі. Таким чином, вимоги позивача про зобов»язання ПАТ «Міський комерційний банк» видати суму вкладу 91717,21 грн. та відсотків в розмірі 5,78 грн. за період з 11.06.2014 р. по 03.07.2014 р. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 278,94 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В силу положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача, які полягали у неповерненні вкладу позивачу, завдано моральної шкоди, суду не надано. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтовані. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 920,0 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial