Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

У червні 2020 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс», в особі свого представника, звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утрмиання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 21.12.2015. Належна відповідачу квартира [ADDRESS] є частиною житлового будинку, а тому відповідач, спільно з власниками (орендарями, користувачами, наймачами) квартир та нежитлових приміщень у житловому будинку, зобовязаний брати участь у витратах на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій пропорційно загальної площі нежитлового приміщення. Відповідач оплачує спожиті житлово-комунальні послуги не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з жовтня 2017 по травень 2020 в розмірі 3635,41 грн. Загальна сума заборгованості становить 4116,29 грн. Враховуючи наведене, позивач звернувся за захитом своїх прав до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2020 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2020 в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2020 відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про розгляд справи зп правилами загального позовного провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальностю «Ліко-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2020 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю про захист прав споживача у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю про захист прав споживача повернути [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2020 поновлено строк для пред`явлення зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про захист прав споживача у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про захист прав споживача. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про захист прав споживача повернути [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуєтсья витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2016. ТОВ «Ліко-Житлосервіс» зідйснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 21.12.2015. Положеннями ч.4 ст. 319 Цивільного кодексу України зазначено, що власність зобов`язує, а в ст. 322 ЦК вказано, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України № 1875-IV передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку шляхом оплати всіх витрат експлуатуючій організації, відповідно до затвердженого тарифу на утримання будинку. Між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та [PERSON] укладено Договір № 46/1/325 від 18.02.2016 «Про надання послуг», в якому погодили всі істотні умови, у тому числі умову про предмет договору та умову про порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно п. 3.1. зазначеного договору, розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється з урахуванням фактичних витрат виконавця. Згідно п. 3.6. зазанченого Договору, у разі збільшення фактичних витрат виконавця на надання послуг, визначених п. 1.2. Договору, виконавець має право збільшити розмір плати за послуги, після розміщення відповідних інформаційних оголошень у під`їздах будинку за 30 календарних днів до запланової дати зібльшення розміру плати. Так, Наказом № 41 від 30.10.2017 про внесення змін до вартості послуг по [ADDRESS] до затвердження виконавчим органом КМДА тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території ТОВ «Ліко-Житлосервіс» встановлено вартість послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території згідно з фактичними витратами. Між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ТОВ «Крамар-Еко» укладено договір про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ) № СМ-118-17 від 01.02.2017, між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ТОВ «ТОККОС» укладено договір про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ) № 0103/18 від 01.03.2018, між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ТОВ «Екотранс-Груп» укладено договір про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих аобутових відходів (ТПВ) № 005/18 від 09.09.2018, між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ТОВ «Компанія Еко-Сток» укладено договір про надання полуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ) № 959/11/18 від 01.12.2018. Між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ТОВ «Будтехсервіс в Голосіїво» укладено договір на технічне обслуговування ліфтів № ТО-Л-03/17 від 28.02.2017. Між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ТОВ «Смарт Солюшнз Груп» укладено договір про надання послуг з технічного обслговування № 96/28-О від 01.04.2018. Як вбачається з договору про надання послуг № 46/1/325 від 18.02.2016 відповідно до п. 3.1.2 розмір щомісячної плати за надані послуги становить 156,71 грн. Договір укладався тимчасово, до затвердження органом місцевого самоврядування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (п. 6.1 Договору). Положеннями ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні, транспротні та інші послуги. З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», якоюзатверджено Порядки формування тарифів на житлово-комунальні послуги, зокрема Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. До цього Кабінет Міністрів України затвердив Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинквоих територій (постанова від 20.05.2009 № 529). Як вбачається з матеріалів справи відповідач всупереч установленому порядку, встановив для житлового будинку по [ADDRESS] новий тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. До послуг, перелічених у п. 1.2 Договору були додані нові: 1) послуги з поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішньо-будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристоїв будинків та елементів зовнішнього упорядження; 2) послуги з прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу і проїзду. Між сторонами по справі не укладено договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором, враховуючи новий тариф, встановлений на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, всупереч п. 3 ч. 2 ст. 21 За кону України «Про житлово-комунальні послуги». 19.01.2018 на імя директора позивача відповідачем було подано заяву вх. № 289 від 19.01.2018, в якій просив надати інформацію про підстави зібльшення вартості послуг та вартіть кожної з послуг за Договором. У відповідь на вказану заяву, відповідач надав інформацію про ватість послуг з обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та повідомив, що на підставі п. 3.6. Договору з 01.11.2017 вартість такихї послуг встановлюється на рівні 5,81 грн/м2. 12.04.2018 відповідач звенувся повторно із заявою до позивача щодо надання розрахунку вартості послуг, копії розпорядчого документа, яким було встановлено та/або затверджено вартість послуг, копій документів, якими підтверджується фактичне наданя послуг, позивач відповіді не надав та не спростував даної інформації. Згідно п. 2.4. Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обслуговування її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад (наказ Мінрегіону № 390 від 30.07.2012) субєктами господарювання, що надають послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до відома сподивачів доводиться така інформація: -загальний розмір тарифу (з подтком на додану вартість) ждя кожного конкретного будинку; -перелік послуг, що входять до складу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинквоих територій, що надаватимуться в кожному конкретному будинку та їх вартість; -періодичність та строки надання послуг; -обгрунтування причин зміни тарифу; -інша додаткова інформація. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до приписів ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Крім того, відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Стаття 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. Згідно до ч.1, 2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У матеріалах справи, поданих сторонами письмових доказах, поясненнях представників сторін відсутні відомості про поширення дії договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 012251 від 01 серпня 2014 року за минулий час (ч. 3 ст. 631 ЦК України ). За приписом ст.162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року плата за використовування теплової та електричної енергії, газу та водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартир, наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом також встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість з оплати комунальних послуг по [ADDRESS] нарахована за період з жовтня 2017 по травень 2020. Позивач додав до позову «Розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги… за період: жовтень 2017 - травень 2020 року» (від 22.06.2020 № 46/1/325/21), в якому розрахував загальну суму боргу (3635,41 грн) і не надав розрахунку сум заборгованості окремо за кожною з послуг: утримання будинків та прибудинкових територій, електроенергія, холодна вода, централізоване водовідведення холодної води, централізоване водовідведення гарячої води, сміття. Разом з тим, відповідачем надано квитанції з оплати комунальних послуг за період з жовтня 2017 по травень 2020 за кожну вищевказану послугу окремо. З наданих відповідачем квитанцій відображено суми, які нараховані позивачем для оплати, проте неможливо встановити чи відповідають нарахування, відображеним і в довідці про нарахування заборгованості, оскільки позивачем не надано розрахунку сум заборгованості окремо за кожною з послуг. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем у порушення вимог статті 81 ЦПК України не доведені обставини фактичного надання відповідачу житлово-комунальних послуг у позадоговірному порядку, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити час, з якого вказані послуги почали фактично надаватись позивачем відповідачу, також, позивачем не доведено досягнення згоди щодо обсягу та ціни наданих послуг тощо (ч. 1 ст. 638 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, Закон України «Про захист прав споживачів»). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог та ненадання стороною позивача достатніх доказів на підтвердження викладених доводів, в зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed