Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON]- колишнє подружжя, шлюб між ними розірвано 01.07.2010 року. За час шлюбу ними був придбаний, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 01.08.2005 р., житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. На момет купівлі-продажу готовність незавершеного будівництвом житлового будинку становила 72 %, а його вартість- 37699 грн. На початку 2014 році позивачу стало відомо, що відповідач в період шлюбу без її відома та згоди, придбав у власність, в порядку приватизації земельну ділянку площею 0,1698 га за адресою [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Дана земельна ділянка була приватизована [PERSON] на підставі рішень сесій Жирівської сільської ради від 18.08.2005 року та 28.07.2006 року. На даний час між сторонами договору про добровільний поділ спірного незавершеного будівництвом житлового будинку та щодо режиму спільного володіння і користування не укладено. Відповідач будинок зачинив, не допускає її до нього. Окрім того, як їй відомо від третіх осіб, що відповідач намагається продати цей будинок без її відома і згоди. За таких обставин, у позивача є підстави вважати, що відповідач не визнає та заперечує її право власності на незавершений будівництвом житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач незаконно обмежив її право на участь у здійсненні приватизації земельної ділянки та незаконно перешкодив у реалізації її права на отримання 1/2 частини спірної земельної ділянки у власність. У поданій уточненій позовній заяві позивач просить суд визнати об`єктом спільної сумісної власністі подружжя придбаний відповідачем за договором купівлі-продажу від 01.08.2005 року незавершений будівництвом житловий будинок в [ADDRESS] та усунути створені їй перешкоди у володінні і користуванні цим об`єктом шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити їй жодних перешкод у праві спільного з ним володіння, користування будинком. Визнати за нею право на користування спільно з відповідачем земельною ділянкою площею 0,1698 га за адресою [ADDRESS], на якій розташований об`єкт спільної сумісної власності подружжя - незавершений житловий будинок. Визнати незаконним придбання у одноосібну власність відповідачем [PERSON] в порядку безоплатної приватизації земельну ділянку площею 0,1698 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Скасувати рішення від 18.08.2005 року та 28.07.2006 року Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області про передачу [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1698 га за адресою [ADDRESS]. Визнати незаконним і скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1698 га кадастровий номер [NUMBER], виданий Жирівською сільською радою Жидачівського району Львівської області та Жидачівським районним відділом земельних ресурсів, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № [NUMBER]. Усунути перешкоди зі сторони відповідача у користуванні нею спірною земельною ділянкою площею 0,1698 га за адресою [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представник позивача [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в додатковій уточненій заяві, позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково -в частині вимог визнання житлового будинку в [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя. У решті - просить відмовити за безпідставністю заявлених вимог. Представник відділу Держземагенства у Жидачівському районі Львівської області позов не визнав, просить в задоволенні вимог відмовити за їх безпідставністю. Представник Жирівської сільської ради Жидачівського району позов не визнала, просиь відмовити за безпідставністю заявлених вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30.08.2000 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.01.2010 року шлюб між розірвано. За час шлюбу подружжя набуло у власність нерухоме майно, а саме на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку незавершеного будівництва від 01.08.2005 року [PERSON] придбав незавершений будівництвом будинок, готовністю 72% за адресою [ADDRESS]. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Враховуючи, що на незавершений будівництвом будинок набуто право власності на підставі цивільно- правової угоди сторонами за час шлюбу, тому будинок слід визнати об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно довідки Стрийського міжрайонного бюро технічної інвернтаризації від 22.01.2015 р. спірний будинок (незавершений будівництвом 59 % готовності). Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Оскільки на будинок, який є предметом спільної сумісної власності подружжя, відсутнє свідоцтво про право власності, а отже власність не зареєстрована у визначеному законом порядку, то такий будинок не може бути об`єктом поділу в натурі. Згідно рішення Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 18.08.2005 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель площею 0,16 га в с. Заліски. 01 грудня 2006 року [PERSON] видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України можуть набути право власності на земельну ділянку шляхом приватизації за умови наявності підтав набуття права на землю, передбачених ст. 116 цього кодексу. Таким чином, земельна ділянка, яку відповідач отримав у власність із земельного фонду, є особистою власністю відповідача, тому що набута останнім в порядку реалізації його права на приватизацію землі і на її приватизацію не витрачалися спільні кошти подружжя, а відтак не є предметом спільної часткової власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, із пояснень представника відповідача, що позивачу не чиняться жодні перешкоди в користуванні спірним майном. Позивач не зверталась до відповідача з приводу добровільного врегулювання спору. Навпаки відповідач звертався до неї щодо врегулювання питання відчуження будинку, і позивач в інтернеті помістила повідомлення про відчуження незавершеного будівництвом будинку. Доказів у підтвердження того, які саме перешкоди створює відповідач позивачу у володінні й користуванні об"єктом спільної сумісної власності подружжя і, які саме необхідно усунути, та підстави для визнання незаконним і скасування рішень сільської ради, державного акту представник позивача не надав і такі не здобуто в судовому засіданні, а відтак вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial