Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

16.05.2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ»), згідно з яким, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд: визнати рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ» на нерухоме майно, індексний номер 34992694 від 28.04.2007 р. 11:33:11, на предмет Договору Іпотеки № 6137085, серія та номер: 1721 від 24.03.2008 р., таким що підлягає скасування та відновити становище, яке існувало до порушень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2008 р. між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та [PERSON] уклали кредитний договір № 6137004, відповідно до умов, якого [PERSON] надано кредит у сумі 45 000,00 доларів США на строк до 24.03.2023 р. З метою забезпечення виконання позичальником грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 24.03.2008 р. у між ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] , [PERSON] уклали Договір іпотеки № 6137085, предметом якого було визначено однокімнатну квартиру загальною площею: 31,60 кв.м., житлова площа: 17,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 08.12.2003 р, зареєстровано в БТІ та записано у реєстрову книгу за № 3021 від 09.01.2004 р. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.02.2016 р. стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 613004 від 24.03.2008 р., що становить 977 187,31 грн. На підставі вищевикладеного рішення був виданий виконавчий лист у справі № 761/4263/15-ц, який пред`явлено до примусового виконання. 12.10.2017 р. банк подав до Шевченківського районного суду м.Києва позов про виселення [PERSON] , [PERSON] , як законного представника [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] . З якого позивач дізнався, що АТ «ПУМБ» звертається з вказаним позовом, як власник спірної квартири. Крім того, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою виникнення права власності за АТ «ПУМБ» є Договір іпотеки № 6137085 від 24.03.2008 р., вимога про прийняття предмету іпотеки у свою власність № 1855 від 05.09.2016 р., повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.09.2016 р. та кредитний договір № 6137004 від 24.03.2008 р. Разом з тим, позивач вважає, що здійснення нотаріусом запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34992694 від 28.04.2017 р., є незаконним та таким, що порушує його майнові права як співвласника предмету іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] . Так, зокрема позивач зазначає, що реєстратором не було встановлено наявності чи відсутності згоди Іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, в той час як жодних повідомлень, листів та пропозицій про позасудове врегулювання щодо задоволення вимог АТ «ПУМБ» на його адресу не надходило. Також, нотаріус, здійснюючи реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ», не взяв до уваги те, що на момент подання відповідачем заяви, діє мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, а тому відповідач не мав права звертати стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин, позивач вважає, що АТ «ПУМБ» зареєстрував за собою право власності на предмет Договору іпотеки № 6137085 від 24.03.2008 р. з порушенням вимог законодавства та процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 29.05.2019 р. відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання по справі. 15.07.2019 р. на адресу суду надійшов відзив АТ «ПУМБ» на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою від 23.09.2019 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 24.03.2008 р. ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та [PERSON] уклали кредитний договір № 6137004, відповідно до умов, якого [PERSON] надано кредит у сумі 45 000,00 доларів США на строк до 24.03.2023 р. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 6137004, 24.03.2008 р. ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та [PERSON] , [PERSON] уклали Договір іпотеки № 6137085, предметом якого було визначено однокімнатну квартиру загальною площею: 31,60 кв.м., житлова площа:17,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 08.12.2003 р, зареєстровано в БТІ та записано у реєстрову книгу за № 3021 від 09.01.2004 р. Відповідно до умов п.1.6 Договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки банк має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням в повному обсязі, що визначається відповідно до кредитного договору, договору іпотеки та чинного законодавства України, а також відшкодування в повному обсязі всі свої витрати, пов`язані з реалізацією прав, що випливають з договору іпотеки зокрема, пов`язані зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Згідно п.4.1 Договору іпотеки, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців в таких випадках, зокрема у разі невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов`язання, зробленої на підставі закону, кредитного договору чи цього договору. Пуктом 4.2 Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя, а саме за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, як передбачено ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. В свою чергу, підстави та порядок прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме регулюються Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та прийнятими на його виконання підзаконними нормативно-правовими актами (постанова КМ України від 25.12.2015 року за №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; Крім того, п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їхобтяжень, затвердженого постановою КМУ за №1127, встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.7. Договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя права звернути стягнення шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п.4.7.1 Договору іпотеки, у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє іпотекодавців. У зазначеному повідомленні має міститися підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, суть та розмір вимогза основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат іпотекодержателя, передбачених цим договором, які припиняють в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. З наведеного слідує, що згідно з умовами Договору іпотеки підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. В судовому засіданні встановлено, що вимогою ПАТ «ПУМБ» від 05.09.2016 р. за вих.№ 1855, позивача було попереджено про те, що якщо він не усуне порушення умов кредитного договору № 6137004 від 24.03.2008 року протягом 30 днів з дня отримання даного повідомлення, банк ухвалить рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, а саме квартиру загальною площею: 31,60 кв.м., житлова площа:17,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказану вимогу позивач отримав 20.09.2016 р. Так, рішенням державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дубіни Ю.В. було здійснено реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ» на предмет Договору Іпотеки № 6137085 від 24.03.2008 р., а саме квартиру [ADDRESS] , та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Водночас, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Тобто, вказаний Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження, який діє до 21.10.2020 року. Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як вже встановлено судом, рішенням державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дубіни Ю.В. індексним номером 34992694 від 28.04.2017 р. на підставі Договору іпотеки № 6137085 від 24.03.2008 р. була здійснена державна реєстрація права власності на квартиру за відповідачем. Згідно з ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, іпотекодержатель у позасудовому порядку вже набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме житлове майно вибуло з власності іпотекодавця [PERSON] без його згоди, як власника. У відповідності до правової позиції Верховного суду викладеної у Постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17, звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іптекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Тобто, всупереч дії мораторію відбувся фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна. Разом з тим, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач погодившись з умовами Договору іпотеки, надав згоду відповідачу на прийняття предмету іпотеку у власність в рахунок погашення заборгованості, оскільки підписуючи Договір іпотеки, в якому зазначене іпотечне застереження, сторони фактично визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель, а згода на відчуження предмета іпотеки повинна бути викладена іпотекодавцем окремим документом. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що на квартиру [ADDRESS] , яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути здійснено звернення стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ «ПУМБ» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору № 613004 від 24.03.2008 р., укладеного в іноземній валюті. Отже, при розгляді заяви АТ «ПУМБ» про реєстрацію за собою права власності на квартиру державний реєстратор Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради [PERSON] повинна була перевірити наявність підстав для реєстрації права власності на квартиру за банком на підставі Договору іпотеки № 6137085 від 24.03.2008 р., вимоги про прийняття предмету іпотеки у свою власність № 1855 від 05.09.2016 р., повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.09.2016 р. та кредитного договору № 6137004 від 24.03.2008 р., врахувати положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відмовити банку у вчиненні зазначеної реєстраційної дії. Враховуючи викладене, суд вважає, що вищезазначені дії державного реєстратора є протиправними, а рішення з індексним номером 34992694 від 28.04.2007 р. про державну реєстрацію права власності на [ADDRESS] за АТ «ПУМБ» підлягає скасуванню. При цьому, суд вважає, що позовна вимога про відновлення становища, яке існувало до порушень необхідно залишити без задоволення, оскільки дана вимога не конкретизована, не зазначено яким чином позивач просить відновити його права, а в силу вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею позовних вимог. Крім того, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора, останній вносить відповідний запис до Державного реєстру прав, що фактично і є відновленням запису щодо права власності, що діяло до внесення рішення про реєстрацію права власності на іншу особу. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial