Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] Подружнє життя між сторонами не склалося, а тому за рішенням Немирівського районного суду від 17.05.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання у шлюбі у них народилася дитина, син [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дитини у графі батько та матір записані, батько [PERSON], мати [PERSON]. Після розірвання шлюбу між батьками, дитина постійно проживає разом із своєю матір'ю. В даний час є учнем 2-А класу Немирівського НВК №1 м. Немирів. З часу розірвання шлюбу батько позивача не цікавиться його життям, не надає матеріальної допомоги, не дбає про фізичний, духовний моральний розвиток дитини. Відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, а тому таке відношення з боку позивача негативно впливає на дитину та спричиняє моральні страждання. За таких обставин позивач [PERSON] вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав що й стало підставою звернутися до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON]відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 26.10.2018 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Позивач [PERSON] заяв та клопотань пов'язаних із розглядом справи до суду не подавала. Представник третьої особи, [PERSON], який діє на стороні позивача клопотань та заяв пов'язаних із розглядом справи до суду не подавав. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали судді від 26.10.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.11.2018 року. Ухвалою суду від 20.11.2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 18.12.2018 року на 14.00 год. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України) в судові засідання 20.11.2018 року, 18.12.2018 року не з'явився без поважних причин. Відповідно до ч.3ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач [PERSON], представник позивача на стороні третьої особи [PERSON] . спеціаліст служби у справах дітей підтримали позовні вимоги, просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO] посилаючись на ті ж обставини, що викладені в позовній заяві. Тому, суд з'ясувавши думку позивача [PERSON], законного представника третьої особи органу опіки та піклування Немирівської міської ради вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають дитину, сина [PERSON], [INFO], батьком якого у його свідоцтві про народження записаний відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народженнясерія [NUMBER] від 25.08.2012 року актовий запис № 148 (а.с.6) Подружнє життя між сторонами не склалося, а тому за рішенням Немирівського районного суду від 17.05.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). Згідно акту обстеження умов проживання встановлено,що дитина проживає разом із матір'ю у цегляному газифікованому будинку, житлові умови задовільні та відповідають усім потребам для дитини відповідного віку (а.с.10). В даний час дитина є учнем 2-А класу та навчається Немирівському НВК №1 м. Немирів, що підтверджується довідкою Міністерства освіти і науки України (а.с.11). Висновком виконавчого комітету Немирівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав підверджується, те що віповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків та непіклується про сина (а.с.15). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 141, 150, 164, 165, 166, 171,180 СК України, ЗУ "Про охорону дитинства". Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 8 ЗУ " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За приписами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини . Відповідно до п.п. 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ч.ч.1,2 ст.155 СК України). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум ВС України у п.п. 15,16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Висновки суду Таким чином, суд, дослідивши всі обставини даного цивільно - правового спору, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку прийшов до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам дитини, п.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved