Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], ЗАТ «ОТП «Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору, який уточнив, звернувшись з позовом до [PERSON], ПАТ «ОТП Банк», третя особа приватний нотаріус [PERSON] про визнання кредитного договору від 23.08.2007 року та договору іпотеки від 23.08.2007 року недійсними вказуючи, що [PERSON] 23.08.2007 року уклав у Бердянському відділенні ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір №МL-203/107/2007. Згідно кредитного договору він отримав 59500 доларів США строком до 23.08.2017 року зі сплатою 13,99 % річних, за які придбав автомобіль. У 2007 році до нього звернувся [PERSON] з проханням виступити майновим поручителем під час отримання ним кредиту в ЗАТ «ОТП Банк» та надати банку в іпотеку належну йому квартиру. Вмовляючи виступити поручителем [PERSON] запевнив його, що порука є лише формальністю при видачі кредиту, він сам має можливість сплачувати кредит та відсотки і буде самостійно це робити, а поручитель не буде нести жодних витрат. Повіривши [PERSON] та зважаючи на добрі та довірливі стосунки між ними він погодився поручитися за нього і у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором уклав із ЗАТ «ОТП Банк» договір іпотеки №РСL-203/107/2007 (майнової поруки) від 23.08.2007 року. Предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS], де мешкає він та його дружина. На підставі укладених договорів [PERSON] отримав кредит у сумі 59500 доларів США. Представник банку повідомив його, що [PERSON] жодного разу не сплачував кредит, тому він розуміючи загрозу втрати житла змушений був здійснювати платежі банку. З 16.10.2007 року він як поручитель сплатив ЗАТ «ОТП «Банк» 5690,16 доларів США та 1217 грн. в рахунок погашення кредиту. Йому відомо, що на момент укладення кредитного договору [PERSON] мав кредити у банку «Аваль», «Укрсоцбанк», «Приватбанк», «Правекс-банк». Умовляючи його стати поручителем [PERSON] не повідомив про його зобов'язання перед іншими банками за договорами кредиту, а запевнив у своїй платоспроможності, чим ввів його в оману про його фінансовий стан. Вважає цю обставину суттєвою, оскільки вона характеризує фінансове становище відповідача. [PERSON] стверджує, що в момент укладення договорів він не збирався виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, про що не повідомив ЗАТ «ОТП Банк». Вважав, що відповідач заздалегідь мав намір отримати кредит і самостійно його не сплачувати, а всі обов'язки перекласти на поручителя, оскільки за повідомленням Бердянської ОДПІ він та його дружина у 2007-2008 роках отримували значні доходи, але кредит не сплачували. Крім того, в період необхідності виконання зобов'язань за кредитним договором від 23.08.2007 року [PERSON] сплачував кредити іншим банкам. Вважає, що [PERSON] під час укладення договору кредиту та договору іпотеки 23.08.2007 року навмисно ввів його та ЗАТ «ОТП Банк» в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме прийняття на себе обов'язків повернути кредит та сплачувати відсотки. Відсутність наміру позичальника повернути кредит та сплатити відсотки є підставою для визнання кредитного договору недійсним за ст. ст. 215 ч. 1, 203 ч. 5, 202 ч. 1 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Просив на підставі ст. ст. 230 ч. 1, 548 ч. 2 ЦК України визнати недійсним договір іпотеки №РСL-203/107/2007 (майнової поруки) від 23.08.2007 року, визнати недійсним кредитний договір №МL-203/107/2007 від 23.08.2007 року, зобов'язати приватного нотаріуса Бердянського нотаріального округу [PERSON] виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. [PERSON] знову уточнив позовні вимоги та звернувся з позовом до [PERSON], ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус [PERSON], Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, припинення іпотеки, зобов'язання зробити дії у якому зазначив, що підтримує раніше заявлені вимоги про визнання спірних договорів недійсними, зобов'язання зробити дії на підставі ст. 230 ч.1, 548 ч. 2 ЦК України та доповнив позов у частині підстав позову, а саме - ст. 229 ч. 1 ЦК України. Зазначив, що його дружина [PERSON] та [PERSON] були у дружніх стосунках і останній звернувся до нього з проханням виступити майновим поручителем під час отримання ним кредиту в ЗАТ «ОТП Банк», надати банку в іпотеку зареєстровану за ним квартиру. Запевнив, що кредитні зобов'язання він буде виконувати своєчасно і ніяких негативних наслідків не наступить. Він погодився і 23.08.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір за яким обов'язковою умовою надання кредиту [PERSON] було укладення між ним та банком договору іпотеки. 23.08.2007 року він уклав з банком договір іпотеки, предметом якого виступила належна йому та його дружині [PERSON] на праві приватної власності трикімнатна квартира [ADDRESS]. Підписуючи договір іпотеки він був впевнений, що [PERSON] та його дружина [PERSON], з якою банк також уклав договір поруки зможуть і будуть виплачувати кредит. Але тепер з'ясувалося, що [PERSON] вже при укладенні кредитного договору не мав наміру погашати заборгованість по кредиту. Про це свідчить та обставина, що з серпня 2007 року по теперішній час [PERSON] не вніс до банку жодного щомісячного платежу, незважаючи на значні доходи сім'ї. Це не заперечував і сам [PERSON] у судових засіданнях. Вважав, що є підстави визнати недійсними кредитний договір та договір іпотеки, оскільки він помилився щодо обставин, які мають істотне значення. Просив визнати недійсними кредитний договір та договір іпотеки від 23.08.2007 року, припинити іпотеку квартири, зобов'язати приватного нотаріуса внести відомості до державної реєстрації про припинення іпотеки у встановленому законодавством порядку. В останньому уточнюючому позові [PERSON] заявив вимоги до [PERSON], ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус [PERSON], Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, припинення іпотеки, зобов'язання зробити дії, застосування наслідків недійсності правочинів у якому підтримав раніше заявлені вимоги та додатково заявив такі самі до ПАТ «ОТП Банк». Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 22.04.2013 року до участі по справі в якості співвідповідача залучено приватного нотаріуса [PERSON] ПАТ «ОТП Банк» подало зустрічний позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказуючи, що ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк Україна». 23.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір та здійснено видачу кредитних коштів в сумі 59500 доларів США на поточний рахунок позичальника. Всупереч умовам кредитного договору відповідач зобов'язання за договором не виконує, тому на 14.07.2009 року заборгованість склала: 56811,04 доларів США за тілом кредиту, 7653,34 долара США за нарахованими відсотками, 152026,65 грн. нарахована пеня за неналежне виконання зобов'язання. Всього заборгованість складає 643528,87 грн. У якості забезпечення наданого кредиту 23.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки за яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS]. На підставі п. 6.1 договору іпотеки від 23.08.2007 року, ст. ст. 7, 12, 33 ЗУ «Про іпотеку» просили звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності для погашення загальної заборгованості перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №МL-203/107/2007 від 23.08.2007 року, а саме: заборгованості за тілом кредиту, відсоткам та пенею станом на 14 липня 2009 року у сумі 643528,87 грн. Застосувати спосіб реалізації квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності, шляхом продажу ПАТ «ОТП Банк» із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», а саме з правом укладання договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ПАТ «ОТП Банк» всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо), необхідних для здійснення такого продажу, за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, та в порядку як це вказано в договорі іпотеки №РСL-203/107/2007, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 23.08.2007 року за реєстровим №1891. Стягнути з відповідача судові витрати. ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з уточнюючим позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Бердянське Комунальне підприємство з технічної інвентаризації про звернення стягнення на предмет іпотеки в якому додатково зазначило, що на підставі п. 1.9 кредитного договору на адресу позичальника 19.12.2008 року направлено вимогу про погашення заборгованості, яку він отримав 24.03.2009 року. Просили звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 63,4 кв. м., жилою площею 37,7 кв. м., яка належить [PERSON] на праві власності, для погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №МL-203/107/2007 від 23.08.2007 року у розмірі: 56811,04 доларів США - сума заборгованості за тілом кредиту; 7653,34 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 22.06.2009 року по 13.07.2009 року, що разом за тілом кредиту та відсотками становить 64464,38 доларів США, що станом на 14.07.2009 року становить 491502,22 грн.; 152026,65 грн. - нарахована пеня, що разом складає 643528,87 грн.. Застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки, передбачений ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», шляхом надання права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» продажу від свого імені предмета іпотеки, з правом укладання договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем та з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо), необхідних для здійснення такого продажу, за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, та в порядку як це вказано в договорі іпотеки №РСL-203/107/2007, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 23.08.2007 року за реєстровим №1891 (т.2, а.с.120-121). Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.04.2011 року до участі по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ „ОТП Банк", третя особа приватний нотаріус [PERSON] про визнання договорів недійсними, зобов'язання провести дії залучено в якості відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» замість ПАТ «ОТП Банк» та за позовними вимогами ПАТ „ОТП Банк" до [PERSON], треті особи: [PERSON], Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначення способу реалізації, зобов'язання провести дії в якості позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» замість ПАТ «ОТП Банк» (т.2, а.с.211). У судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав, а у задоволенні зустрічного просив відмовити. Його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, зустрічний позов не визнала і пояснила суду, що укладаючи договір іпотеки [PERSON] був впевнений, що [PERSON] та його дружина будуть виконувати зобов'язання за кредитним договором, але вони не робили цього, тому утворилась заборгованість. [PERSON] помилився, щодо обставин, які мають істотне значення і вважав, що [PERSON] буде відшкодовувати кредит. [PERSON] не довів, що [PERSON] умовив його отримати кредит і він йому віддав усі грошові кошти, які отримані ним за договором, оскільки не звернувся з позовом до суду про визнання кредитного договору недійсним та не надав інших доказів, які цю обставину підтверджують. Представник позивача [PERSON] просила позов [PERSON] задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Пояснила суду, що в серпні 2007 року [PERSON] попросив [PERSON] стати майновим поручителем. Останній не бажав цього, але [PERSON] сказав, що буде будувати готель| і запевнив [PERSON], що від прибутку буде виконувати зобов'язання за кредитним договором. Крім того, зазначав, що в нього є дохід від підприємницької діяльності. 23.08.2007 року [PERSON] уклав кредитний договір, а [PERSON] договір іпотеки. У момент укладення договору кредиту [PERSON] не збирався виконувати умови договору і не виконував їх. [PERSON] отримував значні доходи, але зобов'язання за кредитом не виконував, що свідчить про його намір не повертати кредит. Оскільки [PERSON] не виконував зобов'язання за договором кредиту банк почав пред'являти вимоги до [PERSON], який з 16.10.2007 року став виплачувати банку грошові кошти замість [PERSON], що підтверджується квитанціями та висновком експерта. При оформленні оплат працівники банку писали в розділі платник прізвище [PERSON], а не прізвище фактичного платника. При укладенні договору мала місце помилка, а не обман. Кредитний договір уклав [PERSON], тому він взяв не себе зобов'язання сплатити кредит і повинен його виконувати саме він, а не інші особи. Представник позивача [PERSON] у судове засідання 31.03.2014 року не з'явився без поважних причин. У попередніх судових засіданнях позов [PERSON] підтримав і зазначив, що [PERSON] жодних дій з виконання зобов'язань за кредитним договором не виконав. На час укладення кредитного договору мав зобов'язання за іншими кредитними договорами. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. [PERSON] у судове засідання не з'явився без поважних причин, про слухання справи повідомлений належним чином. Представник [PERSON] позов не визнала і пояснила суду, що спірні договори укладені відповідно до вимог діючого законодавства, тому вони повинні виконуватися сторонами. [PERSON] отримав грошові кошти за кредитним договором та витратив їх на споживчі цілі згідно з умовами договору. [PERSON] добровільно підписав договір іпотеки у якому зазначено умови іпотеки та наслідки невиконання зобов'язань. Він добровільно висловив свою згоду на передачу квартири в іпотеку. [PERSON] розумів, що він є боржником і повинен відповідати за зобов'язаннями по кредитному договору, який уклав [PERSON], тому обман відсутній. Помилка має існувати на момент укладення договору, але позивачем не доведено цей факт. Доводи позивача стосуються невиконання договору, а не відображають момент його укладення. Позовні вимоги [PERSON] не доведені належними та допустимими доказами, тому в їх задоволенні слід відмовити. Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просила розглянути на розсуд суду. Представник ПАТ «ОТП Банк» у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у судовому засіданні просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, а їх позов задовольнити. У письмових поясненнях (т.1, а.с.43-45) позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що договір іпотеки від 23.08.2007 року містить усі істотні умови, що передбачені ст. 18 ЗУ «Про іпотеку». Посилання позивача на ст. 203 ЦК України та вказівка не те, що [PERSON] увів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення є хибними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки сторонами договору іпотеки є ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], а не [PERSON]. Договір було укладено на добровільних засадах та в присутності нотаріуса, який здійснив перевірку дієздатності та правоздатності сторін і згоду з усіма умовами договору іпотеки сторони підтвердили підписами. Крім того, згоду на передачу предмету іпотеки надала дружина позивача - [PERSON]. Позивач, виступаючи майновим поручителем у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок іпотеки, набуває права кредитора за основним зобов'язанням і має право звернутися з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. У письмових запереченнях на уточнюючий позов (т.2, а.с. 67-68) представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначив, що [PERSON] сплачував кредитні платежі за вересень, жовтень та листопад 2007 року, що свідчить про наявність у нього наміру виконувати кредитні зобов'язання. [PERSON] посилається на значні доходи, які отримував [PERSON], але разом з тим зазначає про введення його [PERSON] в оману щодо фінансового стану. Не надано позивачем доказів наявності у [PERSON] оформлених та не погашених кредитів у банках «Аваль», Укрсоцбанк», «Приватбанк», «Правексбанк» та існування важкого фінансового становища на момент укладення договору кредиту. У [PERSON] не було прострочених кредитів перед АТ «ОТП Банк». Не доведено позивачем і придбання [PERSON] автомобіля за кредитні кошти. Введення [PERSON] в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме неповідомлення [PERSON] про взяті і не погашені кредити в інших банках, відсутність наміру у [PERSON] повернути кредит та сплатити відсотки не може бути правовими підставами для визнання договорів недійсними. Умови кредитного договору відповідають вимогам чинного законодавства. У момент укладення кредитного договору [PERSON] погодився з усіма його умовами, у тому числі і з обов'язком повернення кредитних коштів, шляхом підписання ним кредитної угоди, тому наступне прострочення кредитних платежів не може бути пов'язане з недійсністю кредитного договору, так як за порушення умов кредитного договору розділом 4 передбачена цивільна відповідальність позивача. Позивачем також не наведено жодних правових підстав визнання договору іпотеки недійсним. Договір іпотеки містить всі істотні умови, що передбачені ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», він укладався на добровільних засадах у присутності нотаріуса, згоду на передачу предмета іпотеки надала дружина позивача, згоду з умовами договору іпотеки підтвердили сторони особистими підписами. Твердження [PERSON], що [PERSON] вмовив його виступити поручителем та запевнив його, що при видачі кредиту порука є формальністю не може бути взято до уваги, оскільки позивач був ознайомлений з наслідками, які будуть мати місце у разі порушення позичальником договору. Твердження [PERSON] про те, що він не усвідомлював наслідки підписання договору іпотеки є хибними і має на меті уникнення від цивільної правової відповідальності. Приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності та направила до суду заперечення у якому зазначила, що договір іпотеки нею посвідчено 23.08.2007 року відповідно до вимог діючого законодавства. Вона не може зняти заборону на відчуження нерухомого майна, тому що згідно ЗУ «Про нотаріат» зняття заборони вилучено із переліку нотаріальних дій. Вилучити обтяження на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 01.01.2013 року може тільки державний реєстратор, а не нотаріус. Вважала, що позов не підлягає задоволенню. Представник Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації у судове засідання не з'явився, у заяві просив розглянути справу в його відсутності. У судовому засіданні [PERSON] просила позов [PERSON] задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилась без поважних причин, про слухання справи повідомлена належним чином. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 23.08.2007 року уклали кредитний договір на суму 59500 доларів США (т.1, а.с.98-101), які останньому видані меморіальним ордером №15 від 23.08.2007 року (т.1, а.с. 116). За договором та графіком повернення кредиту та сплати відсотків 23.08.2017 року є остаточною датою повернення кредиту (т.1, а.с. 177-182). 23.08.2007 року ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали договір іпотеки з метою забезпечення виконання боргових зобов'язань [PERSON] за договором кредиту від 23.08.2007 року, який укладено ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Предметом іпотеки за договором є квартира [ADDRESS] (т.1, а.с. 102-105). [PERSON] дала згоду на передачу в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк», на умовах та за ціну на його розсуд, її чоловіком, [PERSON] квартири [ADDRESS]. Погодилась на те, щоб усі без винятку умови договору іпотеки визначались її чоловіком [PERSON] самостійно (т.1, а.с.114). Згідно договору поруки від 23.08.2007 року поручителем [PERSON] виступила [PERSON], яка взяла на себе зобов'язання по сплаті будь-яких сум, що виникають з договору кредиту від 23.08.2007 року, що укладено між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (т.1, а.с.106-111). За повідомленням ЗАТ «ОТП Банк» від 10.09.2008 року за договором кредиту від 23.08.2007 року вносились платежі: 16.10.2007 року, 06.11.2007 року, 21.11.2007 року, 21.01.2008 року, 21.03.2008 року, 29.05.2008 року, 26.06.2008 року, 28.07.2008 року, 29.07.2008 року, 26.08.2008 року (т.1,а.с.23). Аналізуючи платіжні документи та висновок експерта від 23.12.2013 року (т.5, а.с.47-51) платежі по погашенню заборгованості здійснювались [PERSON] Судом встановлено, що заборгованість по кредиту станом на 14.07.2009 року складає: 53826,13 доларів США сума по тілу кредиту; 2984,91 доларів США прострочена сума по тілу кредиту; 460,28 доларів США процентів; 7193,06 доларів США прострочених процентів; 152 026,65 грн. пені. Загальна сума заборгованості складає 643528,87 грн. (т.1, а.с.188, т.2, а.с.14-19). У позовних заявах (т.1, а.с.1-3, т.1, а.с.21-23, т.4, а.с.55-58, т.4, а.с.92-95) [PERSON] просив визнати договір іпотеки від 23.08.2007 року та кредитний договір від 23.08.2007 року недійсними на підставі ст. 230 ЦК України, оскільки [PERSON] навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, так як не повідомив, що у нього є інші невиконані зобов'язання за кредитними договорами, а ця обставина характеризує фінансове становище [PERSON]. Крім того, відповідач заздалегідь мав намір отримати кредит, самостійно його не сплачувати, а всі обов'язки покласти на поручителя. Стаття 230 ЦК України передбачає, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Позивачем не надано суду переконливих доказів які би підтверджували навмисне цілеспрямоване введення його в оману [PERSON], щодо наміру останнього отримати кредит і самостійно його не сплачувати, а всі обов'язки покласти на [PERSON] Суд також вважає, що посилання [PERSON] на введення його в оману відповідачем [PERSON] не має правового значення при вирішенні питання про визнання недійсним договору іпотеки від 23.08.2007 року, оскільки останній не був стороною цього правочину, а ст. 230 ЦК України передбачає можливість визнання правочину недійсним якщо одна зі сторін ввела другу сторону цього правочину в оману. Що стосується кредитного договору від 23.08.2007 року, то [PERSON] не був стороною цього правочину і введення його в оману за ст. 230 ЦК України не впливає на дійсність цього правочину. Не доведено позивачем існування у [PERSON] невиконаних зобов'язань за іншими кредитними договорами на момент укладення 23.08.2007 року спірних договорів. Надаючи докази, які, на думку позивача, підтверджують факт обману, позивач посилався на обставини, які мали місце не на час укладення спірних договорів, а після цього, що не може підтверджувати обман, який міг бути тільки до або в момент підписання договору. В уточнюючих позовах (т.4, а.с.55-58, 96-100) [PERSON] заявив нову підставу позову та просив визнати кредитний договір від 23.08.2007 року та договір іпотеки від 23.08.2007 року недійсним на підставі ст. 229 ч. 1 ЦК України, оскільки спірні договори укладено під впливом помилки, яка полягає в тому, що [PERSON] запевнив його у виконанні ним кредитні зобов'язання своєчасно, підписуючи договір іпотеки він був впевнений, що [PERSON] буде виплачувати кредит, але останній вже при укладенні кредитного договору не мав наміру погашати заборгованість по кредиту. Стаття 229 ЦК України визначає, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Заявляючи вимоги про визнання недійсним кредитного договору від 23.08.2007 року за ст. 229 ЦК України позивач не звернув увагу на те, що за цією статтею право на звернення з позовом до суду має особа, яка вчинила правочин, тобто ЗАТ «ОТП Банк» або його правонаступники і [PERSON], а із оспорюваного договору видно, що [PERSON] не був стороною спірних правовідносин. За наданими позивачем доказами неможливо зробити висновок, що [PERSON] на момент укладення договору іпотеки від 23.08.2007 року не мав наміру погашати заборгованість по кредиту. Усі докази небажання [PERSON] оплачувати кредит стосуються періоду після укладення договору, що має суттєве значення, оскільки позивач повинен довести, що ці обставини мали місце саме на момент вчинення правочину. Твердження позивача про його помилку є безпідставним, оскільки воно суперечить самій суті поруки і наслідків, які наступають у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою. Укладаючи договір поруки [PERSON] взяв на себе зобов'язання у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою відповідати перед кредитором, незалежно від наміру [PERSON] виконувати зобов'язання за кредитним договором. Виходячи зі змісту договору поруки [PERSON] на момент укладення угоди усвідомлював свій обов'язок по виконанню зобов'язання замість [PERSON] у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань. Посилання [PERSON] та його представників на пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтверджують небажання [PERSON] виконувати зобов'язання за кредитним договором стосуються періоду після вчинення правочину і не свідчить про такий його намір на момент укладення. Слід також відмітити, що [PERSON] заявлено суперечливі вимоги, оскільки одночасно заявлено вимоги про визнання правочинів недійсними внаслідок обману та помилки. В уточнюючому позові (т.1, а.с.21-23) [PERSON] посилався на ст. 203 ч. 5 ЦПК України та зазначав, що під час укладення кредитного договору [PERSON] не мав наміру повернути кредит та сплатити відсотки, тобто не мав наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Недійсність кредитного договору спричиняє недійсність договору іпотеки (майнової поруки). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно ч. 5 ст. ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 234 ЦК України визначає, що фіктивний правочин є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Позивачем не надано суду належних доказів, які підтверджують, що [PERSON] на момент укладення кредитного договору 23.08.2007 року не мав наміру повернути кредит та сплачувати відсотки за його користування. Крім того, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, а у судовому засіданні встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» свої зобов'язання за договором виконало належним чином і грошові кошти [PERSON] видало меморіальним ордером №15 від 23.08.2007 року і він їх отримав (т.1, а.с. 116). При зверненні з позовом до суду позивачем не враховано, що саме по собі невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 23.08.2007 року не означає, що сторони уклали фіктивний правочин. Стаття 548 ЦК України передбачає, що недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оскільки підстави для визнання недійсним кредитного договору від 23.08.2007 року відсутні, то за ст. 548 ЦК України не підлягає визнанню недійсним і договір іпотеки від 23.07.2007 року. За викладених обставин підстави для задоволення позову про визнання договору кредиту від 23.08.2007 року та іпотечного договору від 23.08.2007 року недійсними відсутні. Вимоги про зобов'язання приватного нотаріуса Бердянського нотаріального округу [PERSON] виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зобов'язання внести відомості до державної реєстрації про припинення іпотеки у встановленому законодавством порядку, припинення іпотеки квартири [ADDRESS], застосування наслідків недійсності оспорюваних правочинів не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимог про визнання кредитного договору від 23.08.2007 року та договору іпотеки від 23.08.2007 року недійсними у задоволенні яких позивачу відмовлено. Крім того, вимоги про зобов'язання приватного нотаріуса Бердянського нотаріального округу [PERSON] виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов'язання приватного нотаріуса внести відомості до державної реєстрації про припинення іпотеки у встановленому законодавством порядку не можуть бути задоволені, так як ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що з 01.01.2013 року діє Державний реєстр речових прав на нерухоме майно в який нотаріус може вносити необхідні відомості, що стосується угод, укладених з 01.01.2013 року. За цими нормативними актами здійснити внесення відомостей у реєстр іпотек та заборон відчуження у якому містяться відомості по спірній угоді неможливо, оскільки за ЗУ «Про нотаріат» зняття заборони вилучено із переліку нотаріальних дій і з 01.01.2013 року вилучення обтяження на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснює державний реєстратор Державної реєстраційної служби. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 6.1 договору іпотеки від 23.08.2007 року передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити боргові зобов'язання, не сплачені іпотекодавцем, і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов'язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим договором. Відповідно до п. 6.2 іпотекодавець має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги після виникнення будь-якої із таких обставин: несплата боржником іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов'язань за ст. 5 цього договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, кредитним договором та цим договором (т.1, а.с. 8-11). Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки визначено в статті шостій договору іпотеки (т.1, а.с. 8-11). За ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу за кредитним договором. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтями 24, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено два способи звернення стягнення на предмет застави: судовий і позасудовий. У відповідності зі ст. 25 цього Закону при зверненні обтяжувача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, і при задоволенні позову судом, у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, установлених ст. 26 Закону. Згідно висновку ТОВ «ДІО» ринкова вартість квартири, яка є предметом іпотеки складає 430 308 грн. (т.2, а.с.85). Судом встановлено, що [PERSON] порушив умови кредитного договору від 23.08.2007 року в частині сплати кредиту та нарахованих відсотків за його користування, а також не виконує вимоги про погашення заборгованості, яка складає 643528,87 грн. За таких обставин позивач набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки із застосуванням способу реалізації, що передбачений ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», оскільки це передбачено договором іпотеки від 23.08.2007 року та діючим законодавством. Оскільки відповідач, підписавши іпотечний договір, був ознайомлений з усіма вимогами та наслідками невиконання умов кредитного договору [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом у якому просило зобов'язати Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації надати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Згідно ст. 30 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка притягується судом до відповіді за позовом, тому що на неї вказує позивач, як на порушника свого права. Статтею 11ЦПК України, встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, тобто визначення відповідачів, як осіб, до яких пред'являється позов, є виключним правом позивача. Статтею 33 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов'язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» визначив статус у справі Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації, як третьої особи, що не відповідає вимогам ст. 30, 213, 215 ЦПК України та не заявив клопотання про залучення його до участі у справі в якості співвідповідача, тому в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації надати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. слід відмовити. Крім того, на підставі ст. 79, 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, які були понесені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» при зверненні із позовом до суду: судовий збір - 1700 гр. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: partial