Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що син знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю та знаходиться її на утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов`язаний таку допомогу надавати. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження і не оспорюються сторонами. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому суд, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини. З врахуванням зазначених вище норм чинного законодавства та встановлених в судовому засіданні обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 вересня 2020 року і до повноліття дитини. Задовольняючи частково позов суд враховує стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема, судом враховано, стан здоров`я сина сторін, який є інвалідом з дитинства, у зв`язку з чим позивачка отримує державну соціальну допомогу з надбавкою за догляд, позивачка не працює та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення у Волочиської РДА, відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні сторін інших осіб не надано. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи позивачки про працевлаштування відповідача та отримання ним доходів не підтверджено належними та допустимими доказами, тому суд їх до уваги не приймає. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 100% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, задоволенню не підлягають. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial