Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2020 року о 17 год. 30 хв. в м. Краматорськ по вул. Паркова біля буд. №87, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21101 номерний знак [NUMBER] по сухому асфальтовому покриттю, виїжджаючи з місця для паркування, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру, здійснив зіткнення з автомобілем Scoda Octavia номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався позаду. Від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 12.11.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.\~ Таким чином, судом встановлено, що 28.10.2020 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено автомобіль Scoda Octavia А7 номерний знак [NUMBER] . Як вбачається з договору про закупівлю товару № 30-03/2020 від 30.03.2020 року, виконавчий комітет Краматорської міської ради придбав транспортний засіб, а саме: автомобіль Scoda Octavia А7 номерний знак [NUMBER] . (а.с. 12-17) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля Scoda Octavia А7, номерний знак [NUMBER] , є виконавчий комітет Краматорської міської ради. (а.с. 18) 13.11.2020 року Виконавчий комітет Краматорської міської ради звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28.10.2020 року за участю транспортного засобу ВАЗ 21101 з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортним засобом Scoda Octavia А7 номерний знак [NUMBER] . (а.с. 9,10-11) 25.11.2020 року ТОВ «Страхова компанія «Вусо» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 1854,73 грн., що підтверджується випискою по рахунку. (а.с. 22) Згідно Акту- приймання № ТС000009524 здачі і приймання робіт від 22 грудня 2020 року, вартість відновлювальних робіт автомобіля Scoda Octavia А7 номерний знак [NUMBER] , складає 6626,88 грн. (а.с. 26) 24.12.2020 року Виконавчий комітет Краматорської міської ради оплатив вартість відновлювальних робіт в розмірі 6626,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 800 від 24.12.2020 р. (а.с. 27) Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З акту № ТС000009524 здачі і приймання робіт від 22 грудня 2020 року, суд вбачає, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.10.2020 року, згідно матеріалів справи, вартість відновлюваних робіт автомобіля Scoda Octavia А7 номерний знак [NUMBER] складає 6626,88 грн. Розмір страхового відшкодування склав 1854,73 грн., тобто різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 4772,15 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у СК «Вусо», то позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 1854,73 грн. За приписами ст.\~22,23,1166,1167 ЦК України\~особа, якій завдано матеріальної та моральної шкоди, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до загального правила, встановленого ч. 2\~ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Тобто тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 5\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6, ( зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11, від 25 травня 1998 р. № 15 та від 24 жовтня 2003 р. № 9 ), під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Особа яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Згідно поданих доказів такі обставини встановлені не були, тому суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен відповідати за завдану шкоду. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, в силу вимог ст. 1194 ЦК України, оскільки [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка настає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди. Приписами п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Краматорської міської ради у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає, що згідно платіжного доручення № 150 від 30.03.2021 року за звернення до суду з зазначеним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., а відтак, враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved