Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

11 липня 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «КЗРК»), про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він працював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача понад 28 років на різних посадах, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 21.05.2019 позивачу встановлено 55 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійними захворюваннями з яких 35% по радикулопатії, 20% по туговухості та встановлено ІІІ групу інвалідності з наступним переоглядом 01.05.2021. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання (відчуває стійкий біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією у плечовий пояс та нижні кінцівки, більше у ліву, що посилюється при рухах та після фізичних навантажень, оніміння в кінцівках, мерзлякуватість в кистях, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднення при ході, періодичний біль за грудиною, іноді підвищення АТ, зниження слуху), наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійному відчутті психологічного дискомфорту, порушення душевної рівноваги вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 146055,00 грн., яку просив стягнути з відповідача. 12 липня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. 08 серпня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням ( викликом) сторін, обов`язковою явкою позивача та оглядом оригіналів документів, доданих до позову, які ухвалою суду від 23 вересня 2019 року залишені без задоволення. 08 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача. У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач перебував у трудових відносинах також із іншими підприємствами, зокрема ПАТ «КЗРК» не є правонаступником ш. Першотравнева та Першотравнева - 1, а тому ПАТ «КЗРК» не може нести відповідальність за шкоду заподіяну іншими підприємствами. Вважають, що саме позивач повинен доводити факт спричинення моральної шкоди, а також її розмір. Зазначають, що підстав для настання цивільно-правової відповідальності роботодавця у зв`язку із встановленням професійного захворювання працівникові у вигляді відшкодування моральної шкоди немає, оскільки винних осіб ПАТ «КЗРК» у встановленні такого захворювання не було. Крім того, позивачем до позову не додана первинна довідка МСЕК, що унеможливлює визнання моменту виникнення спірних правовідносин та переліку нормативних актів, якими вони регулюються. 28 серпня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові, та зазначає, що ним до позову доданий Акт від 19.03.2018, медичні висновки ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність в нього захворювання професійного характеру - 30.01.2018 та 26.03.2019, а тому факт наявності у нього професійного захворювання був встановлений у 2018 році та він має право на відшкодування моральної шкоди саме з цього часу. Вважає, що саме тривалий час працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах, що призвело до отримання ним професійних захворювань. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на різних посадах на підприємствах відповідача, зокрема: слюсаря з ремонту гірничорудного обладнання ВО «Кривбасруда», 4 роки 2 місяці (07.01.1985р.-01.03.1989р.); слюсаря з ремонту гірничошахтного обладнання ВО «Кривбасруда», 1 рік 9 місяців (01.03.1989р.-31.12.1990р.); слюсаря з ремонту устаткування шахти РМУ ВО «Кривбасруда», 8 місяців (24.06.1996р.-01.03.1997р.); слюсаря з ремонту устаткування дільниці №14 РМЗ ПАТ «Кривбасзалізрудком», 16 років 11 місяців (01.03.1997р.-05.02.2014р.); плавильника металів та сплавів, РМЗ ПАТ «Кривбасзалізрудком», 7 місяців (05.02.2014р.-15.09.2014р.); електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування дільниці №14 РМЗ ПАТ «Кривбасзалізрудком», 2 роки 11 місяців (15.09.2014р. - 10.08.2017р.). (а.с. 12,18-19, 32-36). На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 18.08.2017 №323/4.6- 7, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області і затвердженої 18.08.2018р., медичними висновками лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 30.01.2018р. №94 та від 26.03.2019р. №544, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Нейросенсорна приглухуватість справа третього ступеню (зі значним зниженням слуху), зліва другого ступеня(помірним зниженням слуху), код Н90.3.? Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 білатеральна, з v вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня), М54.1.» (а.с.18-19). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.03.2018р. (далі - Акт), умови праці Позивача на посаді електрослюсаря слюсаря) чергового та з ремонту устаткування дільниці №14 РМЗ ПАТ Кривбасзалізрудком» відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі умови праці). Так, виходячи з п.16 Акту, працюючи електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування дільниці №14 РМЗ ПАТ «Кривбасзалізрудком» [PERSON] виконував комплекс робіт з виготовлення металевих конструкцій, огляду, демонтажу, монтажу, наладки вузлів, деталей та комплектуючих елементів обладнання, які не завжди дозволяли використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів, внаслідок чого умови праці характеризувались фізичними перевантаженнями. Крім цього, через недосконалість устаткування та інструментів, які використовувались під час виконання робіт, підпав під вплив підвищених рівнів виробничого шуму. Підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 03.1997р. - 09.2010р. - електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування на ремонтно-механічному заводі ВО «Кривбасруда», ДП «КЗРК», ВАТ «Кривбасзалізрудком»; 02.2014р. - 09.2014р - плавильник металів та сплавів на ремонтно-механічному заводі Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком». Причинами виникнення професійного захворювання Позивача слугували наступні чинники: - маса вантажу, що підіймалася та переміщувалася вручну - 32 кг при допустимій до 30 кг; періодичне перебування в незручній позі - 32,1% зміни при допустимому до 25%; нахили тулубу (вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну - 146 при гранично допустимих до 100 раз; статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 72056 при нормі до 70000; шум, еквівалентний рівень звуку в дБА: 81 при гранично допустимому до 80 (а.с.10-15). Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №054596 від 21.05.2019 позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності в зв`язку з професійними захворюваннями 35% по радикулопатії, 20% по туговухості наступна дата переогляду - 01.05.2021(а.с. 16,17). Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення представника відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Інформованість позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Крім того, посилання представника відповідача на роботу позивача на інших підприємствах із шкідливими умовами, яка могла бути також підставою отримання ним професійних захворювань, суд не бере до уваги, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.08.2018 встановлено, що професійні захворювання у [PERSON] виникло за обставин роботи у період з 03.1997р. - 09.2010р. - на посаді електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування на ремонтно-механічному заводі ВО «Кривбасруда», ДП «КЗРК», ВАТ «Кривбасзалізрудком»; 02.2014р. - 09.2014р - на посаді плавильник металів та сплавів на ремонтно-механічному заводі Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком». Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, яка встановлена не безстроково, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також період праці на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 70 000,00 грн. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial