Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

02 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.09.2016 року на загальну суму 11 726,41 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.09.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6600,07 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules складає між ним та Банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобовязання за договором про надання банківських послуг банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Свої ж зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 17.10.2017 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 11726,41 грн., з яких: 6600,08 грн. заборгованість за кредитом; 953,33 грн. заборгованість по поцентам за користування кредитом; 2904,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1269 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Позивач свого представника у судове засідання не направив. В позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, й дає свою згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, [PERSON], в судові засідання не зявляється, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Поштові конверти направлені на його адресу повертаються з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд спрви у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12.09.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуиізацію заборгованості та приєднання до правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно якого останній отримав срочний кредит у розмірі 6600,08 грн. (а не 6600,07 грн. як вказано в позовній заяві) на строк 06 місяців, з 12.08.2016 року по 31 березня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби в обмін на обов'язок по поверненню кредиту, сплаті процентів у розмірі 1,083% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає позивачу крошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1142,1 грн. для погашення заборгованості по кредиту п.2.1 генеральної угоди /а.с.7/ Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules складає між ним та Банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. /а.с. 6 / Однак, зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує. У звязку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 17.10.2017 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 11 726,41 грн., з яких: 6600,08 грн. заборгованість за кредитом; 953,33 грн. заборгованість по поцентам за користування кредитом; 2904,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1269 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Але з таким розрахунком позивача погодитись не можна з наступних підстав. Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обовязки відповідно до договору. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Із досліджених судом доказів не вбачається, що така умова кредитування, як пеня та комісія не зазначена ні у заяві позичальника про надання банківських послуг, ні у генеральній домовленості, а також не передбачена і наданими позивачем у матеріали справи умовами та правилами надання банківських послуг, тому заборгованість за пенею та комісією не підлягає стягненню з відповідача. Що ж стосується штрафу відповідно до п.2.2. генеральної угоди в сумі 1269,00 грн. то в цій частині позовних вимог слід також відмовити позивачу, так як відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 17.10.2017 року в сумі 7553,41 грн., з яких: 6600,08 грн. заборгованість за кредитом; 953,33 грн. заборгованість по поцентам за користування кредитом. Відповідно до\~ст. 133,141 ЦПК України\~із відповідача на користь банку необхідно стягнути судові витрати\~\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 1033,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial