Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

01.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 17.01.2008 стягнуто з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2007 і до досягнення ним повноліття, тобто до 13.09.2025. Враховуючи, що згідно з вимогами Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на 1/6 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 29.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, враховуючи наявність заборгованості по сплаті аліментів в сумі 21743,47 грн. за період з 11.12.2015 по 28.07.2017року, позивач просить її стягнути, а також пеню в розмірі 4250,93 грн. Позивачв судовому\~засіданні позовні\~вимоги з\~підстав,\~викладених у\~позовній заяві\~підтримала і\~просили суд\~позов задовольнити\~повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом подання до суду відзиву на позов не скористався,а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне. Позивач та відповідач з 11.04.2001 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 17.01.2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 29.12.2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2007 року і до досягнення ним повноліття, тобто до 13.09.2025 року. На виконання рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 29.12.2007 року видано виконавчий лист№2-630 від 17.01.2008 року, який предявлено до виконання. Згідно із довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах, виданої Центральним відділом державної виконавчої служби м.Черкаси від 13.08.2017 за № 21390, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 28.07.2017 року становить 21743,47 грн. Позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, а тому просить стягнути з нього суму заборгованості по сплаті аліментів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.\~79-91,\~194-197 СК України\~та\~статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч. 3\~ст.\~195\~СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 8\~ст.\~71\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3\~ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та\~Закону України «Про виконавче провадження»\~у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів, в даному випадку це права позивача, є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Щодо позовних вимог позивача в частині зміни розміру аліментів, які сплачує відповідач, суд вважає за можливе зазначити наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №\~\~037-VIII\~частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити\~\~їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до\~внесення змін у\~статтю 182 СК України\~- 30%). Ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У\~ст.192 СК України\~закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~ст.192 СК України. З огляду на викладене, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга\~статті 182 СК України). Верховний Суд зазначає, що і Верховний Суд України у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~\~роз'яснював, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Виходячи з наведеного,суд дійшов висновку, що збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для збільшення розміру аліментів. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. Статтею 180 СК України\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Наведений позивачем розрахунок пені за аліментами( спосіб обчислення пені), який міститься в матеріалах справи не відповідає вимогам\~ст. 196 СК України. Разом з тим, \~враховуючи правову позицію викладену у вищезазначеному рішенні Верховного Суду, загальна сума пені, визначена позивачем, а саме в розмірі 4250,93 грн. не суперечить та не перевищує суми обрахованої відповідно до Закону. Відповідно до ч. 1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч.2\~ст.89ЦПК України,\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивач визначила суму пені за несвоєчасну сплату аліментів на дитину в розмірі 4250,93 грн., то суд не може вийти за межі позовних вимог, оскільки право на одержання пені належить одержувачу аліментів, а не дитині ( ч.1 ст.196 СК), тобто позивачу, а тому з відповідача підлягає стягнення на користь позивача пеня за прострочення сплати аліментів на дитину в розмірі визначеному позивачем, тобто в межах заявлених вимог. На підставі\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~та\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн.

Outcome: partial