Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

04.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким з урахуванням останніх уточнень позовних вимог від 13.05.2014 року просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 0,3200 га, укладений 04.02.1999 року між [PERSON] (ІН [NUMBER]) та [PERSON] (ІН [NUMBER]); та визнати ним право власності на нерухоме майно - житловий будинок в цілому, який складається з: А-1 житловий будинок житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 38,7 кв.м.; Б-1 сарай; Є-1 сарай; І-1 погріб зі входом; 1 свердловина; 2 огорожа; 3 ворота з хвірткою; 4 зливна яма; котрий розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 0,3200 га. Позивач та його представник надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. В обґрунтування позову позивач зокрема посилається на положення ст. 220 ЦК України, а саме оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У зв'язку з тим, що треті особи на будинок не претендують, просить визнати за ним право власності на нього. Відповідач також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі, просила його задовольнити, оскільки дійсно між ними укладалася така угода, однак нотаріально вони її не оформили. Суд, вислухавши сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 04.02.1999 року між позивачем та відповідачем на товарній біржі "Автомобілі та нерухомість" укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який складається із глиновалкового одно поверхової будівлі житловою площею 24,5 кв.м, з надвірними будівлями: А-1 житловий будинок; Б-1 гараж; В-1 сарай (досчат); Д-1 уборна (досчат); Є-1 сарай; Ж-1 навіс; 1 свердловина; 2 огорожа. Збудовано самовільно сарай Є-1; навіс Ж-1; сіни а-1. Будинок розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 0,3200 га. Суд частково не може погодитися з доводами позивача в обґрунтування позову, оскільки до вказаних правовідносин підлягає застосуванню положення ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент, коли було укладено оспорюваний договір. Слід зауважити, що з підстав недодержання нотаріальної форми (на час виникнення спірних правовідносин) визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором ст. 128 ЦК УРСР 1963 року. Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 1 ст. 45, ст. 47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З огляду на вказане, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку підлягають задоволенню. У зв'язку з чим, також підлягають і задоволенню вимоги про визнання права власності на нерухоме майно - житловий будинок в цілому, який складається з: А-1 житловий будинок житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 38,7 кв.м.; Б-1 сарай, Є-1 сарай, 1 свердловина; 2 огорожа. При цьому суд не може погодитися з позивачем, щодо необхідності задоволення вимог про визнання права власності на тимчасові споруди, які не були предметом договору від 04.02.1999 року: І-1 погріб зі входом, 3 - ворота з хвірткою, 4 зливна яма, а тому спір щодо вказаного майна відсутній, а отже в даній частині позову слід відмовити. За наявності клопотання позивача про відсутність необхідності стягнення з відповідача судового збору, суд не здійснює розподілу судових витрат між сторонами.

Outcome: partial