Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

31.08.2015 року представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 2660315,63 грн. і судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 28.03.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» (яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-702/802/2008, відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 40630 доларів США строком до 28.03.2033 р. зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених договором. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі, відповідач, в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені договором. В порушення зазначених умов договору, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Станом на 22.08.2014 р. заборгованість [PERSON] по тілу кредиту за кредитним договором складає 40311 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 528589,94 грн., заборгованість по відсоткам складає 3318,97 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 43520,96 грн., розмір пені складає 2088204,73 грн., а всього 2660315,63 грн. 28.03.2008 р. в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] по кредитному договору укладено договір поруки № SR-702/802/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] На підставі договору купівлі-продажу договору кредитного портфелю від 24.02.2012 р. банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним між банком та відповідачами. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення, суду пояснив, що строки позовної давності про які зазначає представник відповідача, не мають відношення до справи, оскільки строки позовної давності до дострокового погашення кредиту не застосовуються. Відповідачі та їх представник у судове засідання не зявилися, [PERSON] повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, судова повістка, яка направлялася на імя відповідача [PERSON] повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Від представника відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, у якому він зазначає, що кредитодавець може звернутися до суду з вимогою про дострокове погашення кредиту, тільки відправивши попередньо позичальникові відповідну вимогу, і зачекавши 60 календарних днів (при умові не усунення порушень умов договору позичальником). Підтвердженням відправлення вимоги є копії такої вимоги та поштового повідомлення тощо. Позивачем таких документів суду не надано. В звязку з цією обставиною відповідач вважає поданий позов передчасним. Розмір пені за даним Кредитним договором, значно перевищує розмір основної заборгованості і виходячи з принципу добросовісності, розумності і справедливості, підлягає суттєвому зменшенню до розумної суми і за період в І (один) рік до дати звернення до суду. Позивачем не надано суду документального підтвердження факту отримання Відповідачем 1 кредитних коштів. При наданні, так званого, розрахунку заборгованості по відсоткам та пені, позивач посилається на умови Кредитною договору № ML-702/802/2008 від 28.03.2008 р. Проте, 27 квітня 2010 року між Відповідачем 1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору № ML-702/802/2008 від 28.03.2008 p.. за умовами якого були внесені зміни до основного Кредитного договору, було змінено порядок та розміри розрахунків і визначений новий графік платежів. Тому, наданий позивачем розрахунок не містить в собі відомостей щодо додатковог о договору і його умов, а тому не відповідають дійсним договірним умовам. Також, позивачем жодним чином не відображені в розрахунках платежі, які здійснені Відповідачем 1 після 26.03.2009 р. і до 13.02.2012 року включно, коли Відповідач 1 здійснив останній платіж за Кредитним договором. Позивачем не надано документального підтвердження (а саме виписок по рахунку простроченого кредиту) на якому було б відображено дату винесення всієї суми кредиту на прострочу. Також зазначає, що надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не відображають ставок та сум, які бралися за основу при розрахунках, періоду нарахування боргу з урахуванням погашених сум, та опираючись на них неможливо перевірити правильність нарахування заборгованості позивачем з тієї причини, що надані розрахунки є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не можуть визначати правові підстави для стягнення відповідних сум і служити доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом з 13.02.2013 року, у той час як до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 20.08.2015 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає і право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий іі строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Оскільки за умовами договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання і позичальником кожного із цих зобов'язань. Вказує, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вважають, що на день звернення до суду, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту та процентам з 27.08.2012 року - з дати невиконання чергового платежу згідно Додатку № 1 до Додаткового договору № 1 від 27.04.2010 р. до Кредитного договору № ML-702/802/2008 від 28.03.2008 р. Стосовно платежів до вказаної дати - просив суд застосувати строк позовної давності і відмовити в їх стягненні. Суд, вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 28.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-702/802/2008 зі строком повернення до 28.03.2033 р. (а.с. 7-11). В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань перед банком за кредитним договором, 28.03.2008 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки № SR-702/802/2008, згідно умов якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань перед банком по кредитному договору, відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п. 1.1. Договору поруки). Також п. 1.2. Договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох (а.с. 18). Відповідно до п. 1.1. Частини 2 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в кредитному договорі. 27.10.2010 р. між позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір до Кредитного договору ML-702/802/2008 від 28.03.2008 р., яким внесено зміни до кредитного договору (а.с. 12). Також в цей же день укладено Додатковий договір до договору поруки № SR-702/802/2008 від 28.03.2008 р., до якого також внесені зміни (а.с. 19). 24.02.2012 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором (а.с.20-32). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.08.2014 року допустив заборгованість у сумі 2660315,63 грн., з яких: заборгованість по кредиту 40311 Доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 528589,94 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3318,97 Доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 43520,96 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту і відсоткам в сумі 2088204,73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення пені позовна давність встановлюється в один рік. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України). Згідно ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору ( графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів. Така позиція була висловлена в Постанові судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, ухваленої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1ч.1 ст.355 Цивільного процесуального кодексу України. Судовим розглядом встановлено, що останній платіж за кредитом [PERSON] здійснено 13.02.2013 року. Оскільки строк повернення кредиту не сплинув, то вимоги в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості за тілом кредиту у сумі 528589,94 грн. та відсотками за користування кредитом у сумі 43520,96 грн. підлягають задовленню. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком ТОВ «ОТП Факторинг Україна». За положеннями п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду 31.08.2015 року, тобто після спливу строку позовної давності. Щодо позовних вимог про стягнення пені, оскільки відповідачі просять застосувати строки позовної давності, суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Питання про судові витрати вирішено відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial