Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

У червні\~2021\~року позивач\~в особі\~представника [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Сумської районної\~державної нотаріальної\~контори Сумської\~області про\~зняття заборони\~відчуження житлового будинку. Позов обґрунтований такими обставинами.\~Позивач після смерті свого батька [PERSON] успадкував житловий будинок під [ADDRESS] . Тоді ж йому стало відомо про те, що на даний будинок накладено заборону 21.04.1986 за реєстровим № 3 державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Коваленко О.М. на підставі ст. 54 Закону УРСР «Про державний нотаріат», що діяв на час вчинення нотаріальної дії) та повідомлення про видачу позики [PERSON] для будівництва житлового будинку в сумі 2\~000 рублів, яку йому було видано строком на 5 років колгоспом «Україна» Сумського району. За життя батько позивача повідомляв, що позика ним була сплачена повністю. 18 травня 2021 року позивач звернувся до Сумської райдержнотконтори з проханням зняти заборону відчуження вказаного житлового будинку, надав документи про погашення позики та про відсутність кредитора, як юридичної особи, проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у цьому з тих підстав, що суб`єктом який має звертатися до нотаріуса та подавати необхідні документи, для вчинення такої нотаріальної дії, як зняття заборони відчуження житлового будинку, - є кредитор, а саме колгосп «Україна» Сумського району. Позивач посилається на те, що внаслідок накладеної на його майно заборони на відчуження, він не може належним чином розпоряджатися своєю власністю, що і змусило його звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 15.06.2021 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. З огляду на нез`явлення учасників справи суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Позивачу [PERSON] \~\~належать на праві власності об`єкт нерухомості, а саме житловий будинок з надвірними, господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою:\~\~ [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.27). Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.06.2019 № 171048290, сформованої щодо суб`єкта запиту представника позивача [PERSON] , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження (заборону) будинку, розташованого за адресою:\~\~ [ADDRESS] , зареєстровану 24.04.2008 Сумською районною державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження: 7094422), підстава обтяження: Лист б/н, [INFO] , колгосп «Україна» (а.с.12,13). На запити представника позивача «Об`єднаний трудовий архів Сумської районної ради» повідомив, що даних про погашення [PERSON] позики виданої в 1986 р. колгоспом «Україна» Сумського району, с. Токарі в архівних документах не знайдено (а.с.17). Як вбачається з довідки № 38/03-05 від 11.02.2021, підписаної старостою Токарівського старостинського округу, Токарівський старостинський округ підтверджує, що [PERSON] позика було погашена у визначений термін. Колгосп «Україна» Сумського району, як юридична особа не існує. Станом на видачу довідки і [PERSON] , який помер [INFO] та був власником майна розташованого за адресою: [ADDRESS] , боргів перед видавачем позики та сільською радою немає (а.с.28). Крім того, позивач з «Об`єднаного трудового архіву Сумської районної ради» отримав копію довідки, виданої Токарівскою сільською радою Сумського району Сумської області в якій зазначено, що: 27.10.1992 - колгосп «Україна» реорганізований в КСП «Україна» 11.08.1996 - КСП «Україна» реорганізовано в ЗСАПТ «Україна» 23.03.1999 - ЗСАПТ «Україна» реорганізовано в КСП «Україна» 01.04.2000 - КСП «Україна» реорганізовано в ТОВ «Україна» 01.04.2004 - ТОВ «Україна» стало на шлях банкрутства (а.с.8). Ухвалою Господарського суду Сумської області від 27.12.2007 по справі №7/127-04 ліквідовано ТОВ «Україна» як юридичну особу (а.с.9). За життя батько позивача повідомляв останнього, що позика ним булла сплачена в повному обсязі. 18 травня 2021 року позивач звернувся до Сумської районної нотаріальної контори із заявою, в якій просив зняти заборону відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] у знятті заборони відчуження жилого будинку за вказаною адресою, було відмовлено, оскільки нотаріусом було встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] . Заборону відчуження житлового будинку за казаною адресою було накладено 21 квітня 1986 року за реєстровим № 3 державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Коваленко О.М. на підставі статті 54 Закону УРСР «Про державний нотаріат» (що діяв на час вчинення нотаріальної дії) та повідомлення про видачу позики [PERSON] для будівництва житлового будинку в сумі 2\~000 (дві тисячі) рублів. Позивачу було видано строком на 5-ть років ковгоспом «Україна» Сумського району. Нотаріус указала, що кредитором за наявними документами був ковгосп «Україна» Сумського району. Таким чином, законодавством визначено, що суб`єктом, який має звертатися до нотаріуса та подавати необхідні документи, для вчинення такої нотаріальної дії, як зняття заборони відчуження житлового будинку, - є кредитор, а саме ковгосп «Україна» Сумського району. Кредитор за договором позики (або його правонаступники) до нотаріуса не звертався, повідомлень та документів від нього, що підтверджували б виконання, припинення, розірвання, визнання недійсним договору позики не було надано (а.с.29). Згідно положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних заперечень проти позову та доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що він не є тією особою, яка була боржником у виконавчому провадженні, суду не надано. Згідно\~статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна право має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати\~\~будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Зі змісту ст. 41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може бути знятий за рішенням суду. Згідно із частиною 1\~статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, відповідно до\~статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За змістом статей\~58,\~59 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з абзацом першим частини 1, частин 2, 3\~статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статей\~1-3\~статті\~212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Отже з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону та ураховуючи, що через наявність заборони відчуження житлового будинку позивач обмежений у здійсненні свого права на розпорядження належним йому об`єктом нерухомого майна, вимоги позову про зняття заборони відчуження суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. На підставі викладеного, ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження, суд

Outcome: approved