Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 19826 грн. - половини вартості додаткових витрат на дитину, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 грудня 2005 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . До зміни прізвища, дитина мала прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, не надає матеріальної допомоги на утримання та оздоровлення дитини, не сплачує аліменти у сумі 1200 грн. визначені рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.12.2019 року. Син навчається у 7 класі ЗОШ № 158 за адресою: [ADDRESS] , і закінчив майже на відмінно 6 класів. Шкільним життям дитини, спілкуванням з вчителями, успіхами у навчанні та вихованням дитини займається тільки позивач. Син з 2011 року тренується у «Танцювально-Цирковій студії «Надежда» при школі № 158. Витрати за тренування дитини та покупку костюмів для виступів на фестивалях та конкурсах несе тільки позивач. Син також за контрактом навчається: у Центрі довузівської освіти «Малий Каразінський університет», в учбовому центрі комп`ютерних технологій «КІТ» - курс «сучасне програмування»; з жовтня 2018 року займається на язикових курсах "Green Country" - англійська мова. Син також має певні проблеми зі станом здоров`я. У добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину. За період з січня 2019 року по грудень 2019 року позивачем понесені наступні витрати: на лікування та обстеження дитини витрати, склали 3600 грн.; на оздоровлення (відпочинок в Криму), витрати склали 10000 грн.; витрати на «шкільні» та «класні» фонди склали 2000 грн.; за зайняття в мистецьких та навчальних гуртках витрати загалом склали 21140 грн.; на проїзд до навчальних закладів з позашкільної освіти витрати склали 2912 грн. Загалом додаткові витрати на дитину склали 39652 грн. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням допомогти забезпечити дитині належний рівень життя, добровільно надавати матеріальну допомогу, але відповідач взагалі самоусунувся від щомісячної матеріальної допомоги, аліменти не сплачує і в зв'язку з цим позивач змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Посилаючись на ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 185 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину у розмірі зазначеному у позові, що становлять половину від усіх понесених нею додаткових витрат. Відповідачем подано відзив на позов у якому він заперечує проти його задоволення з наведених у ньому підстав. В судове засідання позивач та відповідач будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення не з'явилися. Позивачем надані заяви про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову. Від представника відповідача - адвоката Равницької Л.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2005 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. До зміни прізвища, дитина мала прізвище « [PERSON] ». Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.12.2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина, у розмірі 1200 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України (далі СК України) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, аліменти, стягнення яких передбачене статтями 182-184 СК України, спрямовані на забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати. За змістом вказаної правової норми витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюються у звичайному житті дитини, та викликані особливими обставинами. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами наявними в матеріалах справи підтверджено фактичне понесення у 2019 році позивачем на навчання дитини у позаурочний час наступних витрат: за навчання у секції «Матиматика» малого Каразінського університету Центру довузівської освіти Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна у сумі 700 грн., зазначене підтверджується довідкою навчального центру від 08.11.2019 р. ( а.с.16) та квитанціями про оплату за навчання від 08.11.2019 року та 09.12.2019 року; за навчання у Центрі комп`ютерних технологій «КІТ» у сумі 5400 грн., зазначене підтверджується довідкою навчального центру від 08.11.2019 р. ( а.с. 18) та квитанцією про оплату за навчання від 19.08.2019 року ( а.с.19); за навчання у школі англійської мови ТОВ « Мережа шкіл Грін Кантрі» у сумі 9000 грн., зазначене підтверджується довідкою з навчального закладу (а.с.17) та товарними чеками від 11.12.2018 року, 25.01.2019 року, 23.07.2019 року та від 02.12.2019 року ( а.с.20). В силу положень статті 185 СК України дані витрати є додатковими витратами. Понесення інших витрат, зазначених у позові, доказами наявними в матеріалах справи не підтверджено. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позивач понесла фактичні додаткові витрати в сумі 15100 грн., що підтверджується належними та допустимими доказами, а тому половину цих витрат 7550 грн., відповідач повинен відшкодувати позивачу. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем частково доведені обставини, на які вона посилалась в обґрунтування своїх позовних вимог та доведено понесення нею додаткових витрат на дитину на загальну суму 15100 грн., з яких відповідач, відповідно до положень статті 185 СК України, зобов`язаний сплатити на користь позивача половину суми 7550 грн. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка зазначена в Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з того, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем судовий збір не сплачувався, оскільки позивачі за позовами про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору (п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з урахуванням ставки судового збору на час звернення з цим позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial