Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

01.04.2016 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області та, після уточнення позовних вимог 16.05.2016 року, просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» 159 029 грн. 64 коп. матеріальної школи; з [PERSON] 460 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 7 500 грн. 00 коп. судового збору (а.с.137-140,141-143). В обґрунтування позову вказував на те, що 28.10.2013 року відповідач, керуючи автомобілем марки УАЗ, номерний знак [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги по вулиці Промисловій на автодорогу Васьковичі Шепетівка, в порушення вимог Правил дорожнього руху, здійснив наїзд на [PERSON] його матір, яка рухалась на велосипеді по головній дорозі, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, від яких померла у лікарні 02.11.2013 року. 29.10.2013 року кримінальне правопорушення, порушене за фактом ДТП, було внесене до ЄРДР за № 12013060090001597 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В кримінальному провадженні його визнано потерпілим. Зазначив, що відповідач [PERSON] під час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство». Рахує, що внаслідок настання ДТП, йому завдана матеріальна шкода у розмірі 159\~029 грн. 64 коп., яку слід стягнути із підприємства. Щодо моральної шкоди, рахує, що остання має бути стягнута з винуватця ДТП, яку він оцінює у розмірі 460000 грн. Разом з тим, позивач відмовився від стягнення шкоди із страхової компанії НАСК «Оранта». У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені 16.05.2016 року позовні вимоги підтримали, які просили задовольнити. Вказували на правовий висновок, який зробив ВС України у постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON], та представник відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» - [PERSON], заявлені вимоги не визнали повністю. Вказували на те, що позивач має предявляти вимоги у межах граничних розмірах до страхової компанії НАСК «Оранта», оскільки транспортний засіб був застрахований, і лише лишок до водія транспортного засобу та підприємства з яким водій перебував у трудових відносинах під час ДТП. Зазначали, що відповідачем [PERSON] частково відшкодовано матеріальну шкоду, зокрема, у сумі 40000 грн. Представник третьої особи НАСК «Оранта» - [PERSON] у судове засідання 09.10.2017 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні 02.10.2017 року надав пояснення. Вказував на те, що дійсно автомобіль, яким керував [PERSON] на момент настання ДТП був застрахований. ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» повідомило страхову компанію про страховий випадок, у строки визначені Законом, проте потерпілий [PERSON], станом на кінець вересня 2017 року, із заявою про відшкодування шкоди не звертався. Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], представника відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» [PERSON], представника третьої особи НАСК «Оранта» [PERSON], дослідивши письмові докази, які знаходяться у матеріалах даної справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 285/809/16-а, суд приходить до наступного. Встановлено, [PERSON] 28.10.2013 року\~ близько 16 години 35 хвилин керуючи автомобілем [NUMBER], який належить ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство», виїжджаючи з другорядної дороги вулиці Промислової в с. Наталівка Новоград-Волинського району Житомирської області на автодорогу Васьковичі-Шепетівка, в порушення вимог п. 2.3(6), п. 10.4, п. 16.3, п. 10.5 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, вчинив ДТП, у результаті якої [PERSON], яка рухалася на велосипеді "Аіст", отримала тілесні ушкодження, від яких 02.11.20017 року померла у лікарні. Із довідок ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» за № 527 від 05.10.2017 року та за № 528 від 05.10.2017 року слідує, що [PERSON] з 16.02.2007 року працює на ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» та 28.10.2013 року виконував свої трудові обовязки. 23.05.2016 року вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання (а.с.6-8), який ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27.10.2016 року, у частині винуватості та покарання, залишений без змін (а.с.9-11). Позивач [PERSON] визнаний потерпілим по даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Судом також встановлено, що транспортний засіб, яким керував [PERSON], станом на 28.10.2013 року, був застрахований НАСК «Оранта». Про настання страхового випадку НАСК «Оранта» повідомлено ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» у встановлені Законом строки. Проте, на момент винесення рішення по справі потерпілий [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії не звертався. Разом з тим, ВС України у постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15 зробив правовий висновок щодо права потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, яке є абсолютним і не може бути обмежене або припинене наявністю у останнього Полісу обовязкового страхування цивільно-правових відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. З урахуванням обставин справи, суд рахує за необхідне врахувати до даних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові ВС України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15, та не знаходить підстав відступити від такої правової позиції. Позивач [PERSON] вказує на те, що йому завдана матеріальна шкода, яка складається із: витрат на поховання матері у сумі 10217 грн., втрат на виготовлення памятника 25000 грн. та огранки (уточнено оградки) 32000 грн., витрат на оплату правової допомоги адвоката, повязаної із розслідуванням кримінальної справи щодо відповідача [PERSON] 60000 грн., витрат на проведення експертизи в межах даного кримінального провадження 4612 грн., витрат на закупівлю медикаментів та оплату виклику лікаря з іншої медичної установи (м. Житомир) 20000 грн. та транспортних витрат повязаних із явкою до слідчого, прийняттям участі у слідчих експериментах, участю під час розгляду кримінальної справи в суді щодо відповідача [PERSON] 7200 грн.. Встановлено, що відповідачем [PERSON] перераховано на користь позивача [PERSON] 40000 грн., які, як вказав представник відповідача [PERSON], пішли на відшкодування витрат на поховання матері позивача у розмірі 10217 грн., витрат на виготовлення памятника 25000 грн., витрат на проведення експертизи в межах кримінального провадження 4612 грн. та транспортні втрати 171 грн.. Отже, частково матеріальні збитки позивачу [PERSON] відшкодовані, а тому суд, рахує за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог щодо відшкодування витрат на поховання у розмірі 10217 грн. та витрат на виготовлення памятника 25000 грн.. Разом з тим, суд рахує за необхідне, у відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України,стягнути з відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на користь позивача [PERSON] 1147 грн. 16 коп. затрачених коштів, повязаних із придбанням ліків під час перебування у реанімаційному відділенні Новоград-Волинського ТМО, у яке поступила його мама після ДТП [PERSON], у період з 28.10.2017 року по 31.102.17 року, що підтверджується фіскальними чеками (а.с.161-162). У свою ж чергу, суд рахує за необхідне відмовити у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на виготовлення огранки (оградки) у розмірі 32000 грн., оскільки ці вомоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону, та щодо витрат повязаних із оплатою виклику лікаря з іншої медичної установи (м. Житомир), оскільки на їх підтвердження позивачем [PERSON] доказів не надано. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди [PERSON] зазначав, що остання полягає у порушені звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних стражданнях, повязаних з ДТП, у наслідок якої його мати померла. Наразі, при відвідуванні родинного помешкання, він відчуває моральні страждання, так як в ньому все нагадує про велику втрату та трагічну загибель матері. Всі ці обставини спричиняють виникнення пригніченого стану. Зазначає, що до вказаної величини розміру моральної шкоди призвели дії відповідача [PERSON], який під час досудового розслідування вини у вчиненні ДТП не визнавав, намагався перекласти її на його матір. Враховуючи характер і тривалість моральних страждань позивача [PERSON], їх наслідки, характер отриманих тілесних ушкоджень, від яких його мати [PERSON] померла, істотність вимушених змін в житті позивача, а також принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд рахує за необхідне, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 160000 грн. моральної шкоди. Щодо судових витрат та їх розподілу, суд виходить з наступного. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 1) виключено; 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Частина 1 статті 88 ЦПК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ставок судового збору, встановлених на час первинного звернення позивача [PERSON] до суду з цим позовом, за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розмірі мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 року становив 1378 грн, тобто, 0,4 розміру мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 року становив 551 грн. 20 коп. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору щодо позовної вимоги немайнового характеру та з відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору щодо позовної вимоги майнової характеру, оскільки позивач був звільнений від його сплати під час подачі позову до суду. Крім того, з урахуванням вимог ст. 79 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на користь позивача [PERSON] понесені витрати на правову допомогу, повязані із розслідуванням кримінальної справи у розмірі 60000 грн., що підтверджується Договором про надання правової допомоги від 28.04.2014 року, від 30.03.2016 року та дублікатами квитанцій від 08.04.2016 року про перерахунок коштів (а.с.144-147), (а.с.69т.1, а.с.139т.1 кримінальної справи № 285/809/16-к). Разом з тим, слід відмовити у відшкодуванні заявлених витрат на проведення експертизи в межах кримінального провадження у розмірі 4612 грн., оскільки останні відповідачем [PERSON] відшкодовані добровільно, та транспортних витрат у розмірі 7200 грн., оскільки останні можуть бути стягнуті лише за наявності наданих квитків громадського транспорту на проїзд, повязаних із явкою до суду. Що стосується клопотання представника відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» [PERSON], щодо залишення позову без розгляду, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, то суд рахує за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки цивільний позов [PERSON] розглядається судом у цивільному провадженні після скасування вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2017 року по справі № 285/809/16-к, ухвалою Апеляційного суду Житомирської областівід 27.10.2016 року,у частині цивільного позову (а.с.91,109).

Outcome: partial