Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

21 квітня 2017 року Орган опіки та піклування Луцької міської ради в інтересах [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-2, [PERSON].) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за громадянкою [PERSON] вже тривалий час проводиться профілактична робота щодо необхідності належного виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Мати дітей веде асоціальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, залишає дітей на сторонніх осіб. В 2009 році рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області вона була позбавлена батьківський прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. [INFO] року відповідач-1 народила дочку [PERSON], відносно якої вона є одинокою матір'ю. [INFO] року відповідач-1 народила сина [PERSON], батьком якого є її співмешканець [PERSON]. Відповідачі спільно винаймали житло у м. Луцьку, виховували та утримували дітей. Періодичну вживали спиртні напої, влаштовували сварки та бійки. Ситуація погіршилась в лютому 2013 року, коли постало питання про відібрання дітей від батьків, у зв'язку з тим, що в сім'ї склалась загрозлива ситуація для їх життя та здоров'я. 29.01.2013 малолітні [PERSON] та [PERSON] були поставлені на облік в службі у справах дітей як діти, які опинились в складних життєвих обставинах. Гр. [PERSON] усвідомила свою вину за неналежний догляд за дітьми, пройшла лікування у Волинському обласному наркологічному диспансері, створила належні житлово-побутові умови для проживання дітей, влаштувала їх у дошкільний навчальний заклад. В кінці 2014 року ситуація повторилась. [PERSON] знову почала вести аморальний спосіб життя: вживати спиртні напої, водити сумнівні компанії, залишати дітей на своїх знайомих, не забезпечувати їм належного догляду. Внаслідок конфліктних стосунків [PERSON] та [PERSON] почали проживати окремо. 10.04.2015 [PERSON] забрав від [PERSON] сина - [PERSON], оскільки мати не забезпечувала належного догляду за хворою дитиною, а 20.04.2015 малолітня [PERSON] була доставлена в обласний притулок для дітей як така, що залишилась без батьківського піклування. В травні 2015 року орган опіки та піклування Луцької міської ради подав до Луцького міськрайонного суду позовну заяву про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Під час слухання справи в суді [PERSON] знову пройшла курс лікування від алкогольної залежності, уклала шлюб із [PERSON], взявши його прізвище, покращила санітарний стан житла, зобов'язалась належним чином виконувати батьківські обов'язки. У зв'язку з тим, що відпали причини для позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування залишив позовну заяву без розгляду. Протягом 2016 року [PERSON] неодноразово повідомляв працівників служби у справах дітей про те, що його дружина вживає спиртні напої, залишає дітей бездоглядними, не ночує вдома, водить сумнівні компанії. Внаслідок такого способу життя [PERSON] неодноразово створювала ситуації, небезпечні для життя та здоров'я дітей: - 22.06.2016 [PERSON] під час п'янки загубила малолітню дочку [PERSON], яку о 20.00 год. знайшов водій маршрутного таксі № 10; - 29.09.2016 після сварки із чоловіком [PERSON] забрала дітей і поїхала в гості до знайомої, з якою розпивала спиртні напої, а потім залишила в неї дітей. - 30.09.2016 малолітні діти були доставлені в притулок для дітей служби у справах дітей Волинської облдержадміністрації, як такі, що залишились без батьківського піклування; - 19.11.2016 працівники поліції о 04.30 зупинили [PERSON] у нетверезому стані на вул. Ковельській, яка поверталась після п'янки додому з двома маленькими сонними дітьми. На початку 2017 року ситуація погіршилась. [PERSON] систематично вживає спиртні напої, не працює, не має постійного місця проживання, не забезпечує дітям належного догляду. Батько малолітнього [PERSON] - гр. [PERSON], проживає окремо від сина, участі у його вихованні та утриманні не бере. 20 лютого 2017 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були знову доставлені в притулок для дітей служби у справах дітей Волинської облдержадміністрації, як такі, що залишились без батьківського піклування. Працівниками служби у справах дітей тривалий час проводилась профілактична робота із гр. [PERSON] та гр. [PERSON] щодо належного виконання ними батьківських обов'язків. Вони неодноразово попереджались про можливі наслідки ухилення від виховання та утримання дітей. З наведених вище підстав, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08 червня 2017 року, позивач просить суд: 1) позбавити [PERSON] батьківський прав щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]; 2) позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON]; 3) Передати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого влаштування дітей; 4) Стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4, але не менше 30% прожиткового мінімуму, з усіх видів заробітку на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; 5) Стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4, але не менше 30% прожиткового мінімуму, з усіх видів заробітку на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; 6) Стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4, але не менше 30% прожиткового мінімуму, з усіх видів заробітку на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак у заяві від 07 серпня 2017 року просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач-1 у судове засідання не з'явилася, однак у заяві від 28 липня 2017 року просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку з тим, що вона їде за кордон в Республіку Польща. Однак суд вважає вказане клопотання безпідставним, оскільки відповідачем-1 не надано суду будь-яких доказів відсутності в м. Луцьку на час розгляду справи. Відповідач-2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як визначено у частині першій статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з'явилася в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на неявку сторін у судове засідання у відповідності до правил статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянка [PERSON], [INFO], уродженка м. Луцька, є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.6-9). У висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 09 березня 2017 року №56 зазначено наступне (а.с.5). Встановлено,що гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] - від виконання батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] - гр. [PERSON], проживає окремо, періодично забирав сина, але протягом 2016-17 років самоусунувся від його утримання та виховання. Мати дітей - [PERSON], веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, залишає протягом тривалого часу дітей на сусідів та знайомих. Становище у цій сім'ї службі відома з січня 2013 року, коли діти були взяті на облік у нашій службі як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Нами було підготовлене рішення виконавчого комітету від 04.02.2013 № 79-1 "Про відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]." Відповідно до довідки, наданої Волинським обласним наркологічним диспансером від 04.02.2013 гр. [PERSON] пролікувалась від алкогольної залежності, але через рік ситуація повторилась. Внаслідок вживання спиртних напоїв [PERSON] не здійснює належний догляд за дітьми. Працівниками служби спільно з працівниками Луцького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проводилась профілактична робота із гр. [PERSON] щодо належного виконання нею батьківських обов'язків. Вона неодноразово попереджалась про можливі наслідки ухилення від виховання та утримання дітей. Матері дітей надавався термін для виправлення ситуації та налагодження родинних відносин. На жаль, гр. [PERSON] на зауваження не реагує, рекомендацій працівників служби не дотримується, соціальні виплати використовує не за призначенням, а за 2017 рік не поновила документи на соціальні виплати. Гр. [PERSON] неодноразово приводила та забирала дітей з дошкільного навчального закладу в нетверезому стані. Відповідно до повідомлень Луцького ВП ГУНП у Волинській області, на громадянку [PERSON] неодноразово складалися адміністративні протоколи за ст. 178 та ч.1 ст.184 КУпАП. З інформації, наданої дошкільним навчальним закладом №21 вбачається, що мама дітей не цікавиться життям дітей в дитячому закладі, не відвідує родинні свята. Громадянка [PERSON] у 2009 році рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області позбавлена батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що матір зловживає спиртними напоями та часто перебуває у сумнівних компаніях, діти перебувають у напруженому психоемоційному стані. [PERSON] визнана інвалідом дитинства, спостерігається у лікаря-інфекціоніста, має збіжну косоокість потребує особливого догляду. 30.09.2016 та 20.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] доставлялися в обласний притулок для дітей, як такі, що залишилися без батьківського піклування. Виходячи з наведеного, служба вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів (а.с.5 зворот). Факт направлення дітей у притулок 20 лютого 2017 року підтверджується відповідними направленнями служби у справах дітей (а.с.10-11), а також доповідною запискою спеціаліста Служби у справах дітей [PERSON] (а.с.12), з якої слідує, що 20.02.2017 йому зателефонував інспектор поліції СЮП Луцького ВП ГУНП у Волинській області - [PERSON] та повідомив, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться матір малолітніх дітей - гр. [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння. Ними був здійснений рейд в сім'ю гр.[PERSON] з метою обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також з метою з'ясування питання щодо їх перебування. За адресою проживання [PERSON] знаходились власники даної квартири, матір з дітьми та працівники поліції. Оскільки гр. [PERSON] ([PERSON]) помешкання винаймала протягом чотирьох років, але не оплачувала, її неодноразово повідомляли про виселення та назначили дату - 20 лютого 2017 року. [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння, вела себе агресивно, погрожувала, а тому власники квартири викликали працівників поліції. При розмові з дітьми було встановлено, що вони станом на 12 год 20 хв нічого не їли. [PERSON] та [PERSON] були доставлені в обласний притулок для дітей. [PERSON] повідомила, що мама закрила напередодні їх вдома одних, а сама святкувала день народження. Напередодні телефонував її чоловік - [PERSON] та повідомив, що [PERSON] протягом січня залишала дітей на декілька днів йому та не ночувала вдома. Враховуючи вищевикладене, та інформацію від завідувачки ДНЗ № 21 про те, що матір забирала дітей із дошкільного закладу в стані алкогольного сп'яніння, а останнім часом діти взагалі не відвідували дошкільний заклад, а також той факт, що 19.11.2016 працівники поліції зустріли п'яну горе-матір з двома малолітніми дітьми о 04.30 на вул. Ковельській, спеціаліст вважав за доцільне готувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та гр. [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] (а.с.12). Вищенаведені обставини також підтверджується листом Дошкільного навчального закладу №21 Луцької міської ради від 21 жовтня 2016 рок, з якого крім того, слідує, що при огляді дитини часто спостерігали гематоми на тілі. Зовнішній вигляд інколи був неохайний. Дуже часто мама була помічена у нетверезому стані (а.с.15). Крім того, як зазначено у листі Луцького відділу поліції ГУ НП у Волинській області від 29 червня 2016 року №9385/58/04-2016, 22.06.2016 року о 20 год 26 хв в чергову частину Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області з диспетчерського центру лінії 102 засобами електронного зв'язку надійшло повідомлення від водія маршрутного таксі № 10, гр-на [PERSON], про те, що маршрутному таксі -находиться дитина, яка загубилася (ЄО № 22460 від 22.06.2016 року). При виїзді на місце події дитина свої повні анкетні дані повідомити не змогла. В подальшому, оскільки повідомлення на лінію 102 про дитину, яка загубилася, від рідних не надходило, працівниками поліції о 23 год 20 хв встановлено матір малолітньої дитини, якою виявилася громадянка [PERSON], [INFO], прож. [ADDRESS], яка -еналежно здійснювала догляд за малолітньою донькою, [PERSON], [INFO], в результаті дитина самостійно попрямувала на - л. Гнідавську, де сіла у маршрутне таксі та поїхала у напрямку вул. Шота F. лавелі (кінцева зупинка) без нагляду. Так, при опитуванні [PERSON], в:на повідомила, що її малолітні діти, [PERSON] та [PERSON], [INFO], з дітьми її;подруги, яким 6 та 14 років, гуляли 22.06.2016 року на стадіоні поблизу обласного онкодиспансеру, та близько 22- ої години. їй стало відомо, що [PERSON] зникла, після чого вона розпочала самостійні пошуки. [PERSON] не змогла пояснити, чому не здійснила повідомлення на лінію 102 з даного приводу. При цьому на вигляд перебувала у стані алкогольного сп'яніння. Малолітню [PERSON] передано матері, протиправних дій стосовно дитини скоєно не було. Оскільки в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, стосовно неї було складено адміністративний протокол, який буде направлено на розгляд Луцького міськрайонного суду. З останньою проведено профілактичну бесіду щодо неухильного виконання батьківських обов'язків, передбачених Сімейним кодексом України (а.с.16). Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому у частині четвертій статті 164 СК України визначено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проаналізувавши зібрані під час судового розгляду письмові докази, враховуючи поведінку відповідача-1, яка не прибула у судове засідання без поважних причин і виїхала, як вона стверджує за кордон, тобто залишивши дітей без належного догляду, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свої дітей - [PERSON], [PERSON], оскільки допускає залишення своїх дітей без догляду, їх загублення у місті, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає фізичний розвиток [PERSON], яка є інвалідом дитинства. Крім того судом встановлено систематичне та регулярно зловживання відповідачем-1 спиртними напоями, у зв'язку з чим діти часто перебували у сумнівних компаніях, що також негативно впливає на їх розвиток та психоемоційний стан. У зв'язку з вищенаведеним судом дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно її малолітніх дітей, а позовні вимоги в цій частині задовольнити. Одночасно, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо обставин участі [PERSON] у вихованні свого сина [PERSON]. Позивачем не наведено жодної із підстав, які передбачені у статті 164 СК України, для позбавлення батьківських прав відповідача-2. Всі доводи позивача стосовно відповідача-2 зводяться до того, що він проживає окремо від сина і колись був співмешканцем відповідача-1. Однак вказаних обставин недостатньо для висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків з утримання та виховання сина. Органом опіки і піклування взагалі не досліджувалося обставини участі батька дитини у вихованні, зокрема чи не перешкоджала відповідач-1 в такій участі відповідачу-2, чи проявляв він інтерес до розвитку дитини тощо. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наразі відсутні правові підстави для позбавлення [PERSON] відносно його сина [PERSON], а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє. Статтею 167 СК України передбачено, що якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Суд може постановити рішення про виселення того з батьків, хто позбавлений батьківських прав, з житлового приміщення, у якому він проживає з дитиною, якщо буде встановлено, що він має інше житло, у яке може поселитися, або постановити рішення про примусовий поділ житла чи його примусовий обмін. Дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Оскільки відповідач-2 не з'явився у судове засідання та не виявив бажання на передачу свого сина йому на виховання, враховуючи відсутність інформації про інших близьких родичів дітей, суд дійшов висновку, що обох дітей слід передати на опікування органу опіки та піклування. Стосовно вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. У частині другій статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач-1 позбавлена батьківських прав, вона зобов'язана сплачувати аліменти на користь своїх дітей. Крім того, під час судового розгляду встановлено, що відповідач-2 не проживає разом з сином та не приймає участі в його утриманні, отже він також зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому у частині другій статті 182 СК України, в редакції, яка чинна станом на день звернення до суду, було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З 08 липня 2017 року набула чинності нова редакції вищенаведеної статті, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги частково шляхом: 1) щомісячного стягнення з [PERSON]аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від її сукупного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у період з 21 квітня 2017 року по 07 липня 2017 року, а починаючи з 08 липня 2017 року - не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня подання позовної заяви з 21 квітня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; 2) щомісячного стягнення з [PERSON]аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від її сукупного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у період з 21 квітня 2017 року по 07 липня 2017 року, а починаючи з 08 липня 2017 року - не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня подання позовної заяви з 21 квітня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; При цьому суд окремо зазначає, що моментом подання позовної заяви суд вважає саме 21 квітня 2017 року (день пред'явлення позову про позбавлення батьківських прав), оскільки в незалежності від подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог від 08 червня 2017 року, суд за приписами частини третьою статті 166 СК України був би все одно зобов'язаний вирішити питання про стягнення аліментів. Стосовно відповідача-2 суд задовольняє позовні вимоги про стягнення аліментів повністю, а саме шляхом щомісячного стягнення з [PERSON]аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від його сукупного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у період з 21 квітня 2017 року по 07 липня 2017 року, а починаючи з 08 липня 2017 року - не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня подання позовної заяви з 21 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Позивача слід зобов'язати відкрити вищезазначені особисті рахунки у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною другою статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, з відповідача-1 слід стягнути на користь держави 640,00 грн судового збору у зв'язку з задоволенням позовної вимог про позбавлення батьківських прав, та 640 грн у зв'язку з задоволення позовної вимог про стягнення аліментів, всього - 1 280 грн. З відповідача-2 на користь держави слід стягнути лише 640,00 грн у зв'язку з задоволення позовної вимог про стягнення аліментів. На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial