Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Карнаух Т.В.) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику в наслідок ушкодження здоров`я при виконанні його трудових обов`язків. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Карнаух Т.В. зазначила, що [PERSON] перебуваючи в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг, на посаді плавельника металів та сплавів, обрубувач на підприємстві відповідача з 10.09.2003 року по 29.03.2018 рік. Протягом зазначеного періоду позивач працював в умовах підвищених параметрів локальної вібрації, важкості та напруженості праці, несприятливого мікроклімату, шуму. Загальний стаж роботи на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, складає 11 років 6 місяців, що підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки виданої на ім`я Позивача та Актом Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання» (надалі по тексту - акт Форми П-4). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічні професійні захворювання. За медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання» № 1702 від 27.11.2018 року, Позивачу встановлено діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації : синдроми вираженої периферичної ангіодистонії та вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). Радикулопатія попереково-крижова L5, S1з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язо-тонічним і периферичним нейросудинним синдромом. Причинами виникнення професійного захворювання є: вібрація (локальна) 112-117 дБ при ГДР 112 дБ, згідно з вимогами ДСН 3.3.6.03-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації», важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується 36 кг. при ГДР до 30 кг., величина статичного навантаження за зміну при утримання вантажу при докладанні зусиль - двома руками - 140400 - 222 000 кг/ с при ГДР 70 000 кг/ с, робоча поза (незручна та фіксована, вимушена, стоячи % зміни) - незручна - 30 - 41,4 % пр. ГДР до 25 %, нахили тулубу (вимушені, більше 30) кількість за зміну: - 156- 160 разів при ГДР від 51 -100 разів. (п.17 акту Форми - П4). Умови праці на робочому місці плавильника металів та сплавів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», згідно інформаційної довідки про умови праці №236/4.6 - 5 від 16.04.2018, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року № 248, умови парці [PERSON] за показниками шкідливості відноситься: по вмісту аерозолів переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 3 ступеня «шкідливі»; по рівню локальної вібрації - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по рівню шуму - до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі»; по показникам мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі». У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 05.03.2019 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності - 25% по вібрації та 15 % по радикулопатії, що підтверджується випискою із акта МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №054385 виданою на ім`я Позивача. Таким чином, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. У зв`язку з чим, просить суд стягнути на його користь 146 055 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача судові витрати, які позивач поніс на момент подання позовної заяви складаються з витрат на правову (правничу) допомогу в сумі - 3900 грн. та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Стаднік Я.В. подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те що, відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Крім того, представник Відповідача зазначила, що в матеріалах справи відсутні висновок МСЕК або висновок судової психологічної експертизи (яка не призначалася) про те, що Позивачу завдані моральні страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджуються у справі. Доводи Позивача, що це загальновідомий факт не можна вважати доказом його страждань та брати до уваги. Виходячи з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.12.2018 року, який складений на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ливарно-Механічний завод»6 пункт 12 акту стаж роботи у цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 9 місяців, проте вже у пункті 16 відображено профмаршрут Позивача, до якого увійшла робота плавильником металів та сплавів ФСЛЦ Пат «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 10.09.2003 року по 22.05.2007 рік, обрубувач ФСЛЦ ПАТ «АМКР» з 22.05.2007 року по 01.02.2009 рік, обрубувач ливарно-ковальського виробництва ПАТ «АМКР» з 01.02.2009 року по 29.03.2018 рік, з 30.03.2018 року по дату складення акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивач працював обрубувачем на ФСЛЦ ТОВ «ливарно-Механічний завод». Таким чином, можна зробити висновок, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, Відповідач не вчиняв. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 146055,00 гри., що жодним чином не аргументовано та не обґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. У зв`язку з чим, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається позивач та відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , останній з 16.03.1994 року по 31.05.1994 року працював на підприємстві «Криворізький коксохімічний завод», коксовий цех № 2, слюсарем-ремонтником, з 23.12.2002 року по 09.09.2003 року працював на ВАТ «Криворіжсталь», ФСЛЦ, слюсар-ремонтник, з 10.09.2003 року по 21.05.2007 рік працював на ВАТ « Криворіжсталь», ФСЛЦ, плавильник металу та сплавів, з 22.05.2007 року по 01.02.2009 рік працював на посаді обрубника ФСЛЦ та ЛКВ, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 01.02.2009 року по 29.03.2018 рік працював обрубником ливарно-ковальського виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та 22.01.2019 року був звільнений з підприємства на підставі ст. 36 КЗпП України (а.с. 23 -29). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу державної установи «Український НДІ промислової медицини» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від № 1702 від 27.11.2018 року, Позивачу встановлено діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації : синдроми вираженої периферичної ангіодистонії та вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). Радикулопатія попереково-крижова L5, S1з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язо-тонічним і периферичним нейросудинним синдромом. (а.с.10 -11) Згідно Акту форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.12.2018 року вбачається, що позивач працюючи на посаді плавильника металів та сплавів, обрубувач на підприємстві відповідача з 10.09.2003 року по 29.03.2018 рік та Протягом зазначеного періоду позивач працював в умовах підвищених параметрів локальної вібрації, важкості та напруженості праці, несприятливого мікроклімату, шуму. Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є вібрація (локальна) 112-117 дБ при ГДР 112 дБ, згідно з вимогами ДСН 3.3.6.03-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації», важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується 36 кг. при ГДР до 30 кг., величина статичного навантаження за зміну при утримання вантажу при докладанні зусиль - двома руками - 140400 - 222 000 кг/ с при ГДР 70 000 кг/ с, робоча поза (незручна та фіксована, вимушена, стоячи % зміни) - незручна - 30 - 41,4 % пр. ГДР до 25 %, нахили тулубу (вимушені, більше 30) кількість за зміну: - 156- 160 разів при ГДР від 51 -100 разів. Відповідно до п. 14 вказаного Акту встановлено, що внаслідок тяжкої праці Позивачем отримано хронічне професійне захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації : синдроми вираженої периферичної ангіодистонії та вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). Радикулопатія попереково-крижова L5, S1з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язо-тонічним і периферичним нейросудинним синдромом. (а.с. 4 - 8) У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 05.03.2019 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було первинно визначено ступень втрати професійної працездатності - 40%, з них 25 % - вібраційна хвороба, 15 % - радикулопатія, що підтверджується випискою із акта МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №054385 виданою на ім`я Позивача. (а.с.9) Згідно з довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА від 05.03.2019 року №054385, позивачу [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 40%, з них 25 % - вібраційна хвороба, 15 % - радикулопатія, з 18 лютого 2019 року по 01 березня 2020 року, дата перегляду 01.02.2020 року. (а.с. 9). Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: УКР НДІ ПРОММЕД 27.11.2018 року, у період з 31.08.2018 року по 13.08.2018 рік, з 21.11.2014 року по 02.12.2014 рік, 21.11.2014 року по 02.12.2014 року, з 28.01.2011 року по 11.02.2011 рік, з вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації : синдроми вираженої периферичної ангіодистонії та вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). Радикулопатія попереково-крижова L5, S1з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язо-тонічним і периферичним нейросудинним синдромом. (а.с. 12-22). Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває біль та оніміння в кінцівках; побіління пальців на холоді; болі в суглобах; обмеження рухів в суглобах. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 70 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Що стосується заперечень Відповідача щодо вимог Позивача про стягнення понесених ним витрат на правову допомогу то суд зазначає, що пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно зі ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", відповідно до ст.1 якого граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права. Згідно п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 08/19 від 26.02.2019 року [PERSON] уклав відповідний договір з Карнаух Тетяною Вікторівною для представництво інтересів у суді. Відповідно до п. 4.1 плата за надання послуг становить 3900 грн. Окрім того, відповідно до прибуткового касового ордеру № 8 від 26.02.2019 року [PERSON] сплатив адвокату Карнаух Т.В. 3900 грн. (а.с. 39, 41) Згідно акту приймання-передачі правової допомоги відповідно до умов договору (угоди) про надання правової допомоги № 08/19 від 26 лютого 2019 року, цивільна справа за позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконання трудових обов`язків від 08 травня 2019 року підписаний Карнаух Т.В. та [PERSON] (а.с.43) Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial