Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначила, що 09.05.2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Перехресненської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області. За час перебування в шлюбі сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина. Однак, коштів отриманих по пільговій пенсії (інвалідність 2 групи загального захворювання) не вистачає для належного утримання їхньої дитини. Працевлаштуватися [PERSON] не може, так як не дозволяє стан здоров'я та не має з ким залишати двохрічну дитину. [PERSON] ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання сина, оскільки добровільно коштів не надає, участі у його вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. Позивачка повідомляє, що інших аліментних зобов'язань, крім їхнього сина [PERSON] відповідач не має. [PERSON] фізично здоровий, з осені 2014 року працює на роботі за кордоном - в Польщі, де отримує хороший заробіток, конкретний розмір якого їй невідомий. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина, без погіршення свого матеріального стану. В судове засідання позивачка не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, про причини неявки чи слухання справи в його відсутність заяви суду не подавав. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 068717, виданого 09.05.2009 р. Перехресненською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Демидюк) [PERSON], [INFO], зареєстровано 09.05.2009 у виконкомі Перехресненської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 231174, виданого 18 квітня 2013 року. Судом встановлено, що неповнолітній син проживає разом з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 248 від 19.10.2015 року, [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Даних про те, що відповідач працює офіційно та має регулярний дохід суд не має, отже є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 гривень щомісяця на дитину до досягнення нею повноліття та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти у меншому розмірі. Враховуючи вищенаведене, величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, то позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 12.11.2015 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial