Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

12 березня 2020 року АТ «Облтеплокомуненерго» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з останніх заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.11.2016 по 31.07.2019 в розмірі 5 366 грн 03 коп., а також судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та користуються послугами АТ «Облтеплокомуненерго», але оплату за надані послуги з теплопостачання не здійснюють, у зв`язку з чим утворилась зазначена в позові заборгованість. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.04.2020. 07.04.2020 розгляд справи відкладено на 12.05.2020, у зв`язку клопотанням відповідача. 16.04.2020 відповідач [PERSON] подав відзив. 2.04.2020 позивач подав відповідь на відзив. 12.05.2020 розгляд справи відкладено на 21.05.2020, у зв`язку з відсутністю електропостачання в суді. 21.05.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 28.05.2020. 28.05.2020 продовжено перерву в судовому засіданні до 03.06.2020, запропоновано представникам позивача надати додаткові розрахунки по заборгованості відповідача. 03.06.2020 продовжено перерву в судовому засіданні до 28.07.2020, у зв`язку з клопотанням представників позивача. 28.07.2020 продовжено перерву в судовому засіданні до 04.08.2020, у зв`язку з клопотанням відповідача. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які повідомлялися судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань не подали. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності, у тому числі й за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 39), відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в даній квартирі і є споживачами послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання. Проте у встановлений законодавством строк припинили своєчасно і в повному обсязі здійснювати плату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.11.2016 по 31.07.2019 в розмірі 5 366 грн 03 коп., що підтверджується розрахунком суми боргу (а.с. 5). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до вимог якого комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом другим частини першої статті 5 зазначеного Закону до комунальних послуг належить, зокрема, централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води. Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Позивач при здійсненні нарахувань за надані послуги у період з 01.11.2016 по 31.07.2019 керувався нормативними актами, які регулюють відносини у сфері теплопостачання, зокрема, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (надалі - Правила №630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування (далі - МЗК) багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 №359 (далі - Методика №359), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (далі - Методика №315). Пунктом 18 Правил № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з пунктом 20 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачі за надані послуги не розраховуються, внаслідок чого, утворилась заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.11.2016 по 31.07.2019 в розмірі 5 366 грн 03 коп., що підтверджується розрахунком. Відповідно до п. 1.4 Методики №359 кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. У разі наявності у будинку споживачів з квартирними лічильниками, згідно з пунктом 1.4. Методики №359, здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення місць загального користування для таких споживачів. Усім споживачам, в квартирах яких відсутні засоби обліку (квартирні теплолічильники) на виконання п. 12 Правил №630, при визначенні розміру плати за послуги теплопостачання, в будинках з будинковим лічильником, AT «ОТКЕ» розподіляє витрати на опалення пропорційно площі їх квартир відразу з урахуванням витрат на опалення місць загального користування та утрат розподільчим трубопроводами. Для цього, показання будинкового лічильника ділиться на опалювальну площу всіх квартир у будинку та отримане значення множиться на площу квартир без лічильників, з`ясовується кількість теплової енергії витраченої на опалення вказаних квартир з урахуванням витрат на опалення МЗК та утрат розподільчими трубопроводами. Відповідно до п. 28 Правил №630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Нарахування за МЗК відповідачам проводилось відповідно до підпункту 2.1.4. Методики №359, який передбачає, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п.2.1. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою: Q мзк = SQM3K + QBTP. (формула 2.3 Методики), де SQM3K ~ кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК, Гкал.; Qemp- - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. У відзиві позивачем наведено приклад детального розрахунку визначення витрат на опалення МЗК споживачам квартири [ADDRESS] за період з 27.10.16р. по 25.11.16р. (30 діб). Відповідач надав додаткові розрахунки, з яких вбачається, що відповідач не згодний з розрахунком утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. На думку суду, наданий відповідачем розрахунок не відповідає вимогам діючого законодавства. У 2017 році набув чинності Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у будівлях, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої статті 10 цього Закону. Визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Згідно з положеннями Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. 25.01.2019 набула чинності Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, з врахуванням якої здійснено розподіл між споживачами будинку [ADDRESS] обсяги спожитих у будівлі комунальних послуг. Таким чином, доводи відповідача щодо неправомірності дій підприємства при нарахуванні за спожиту теплової енергії є помилковими та не беруться судом до уваги, оскільки позивач здійснював нарахування у відповідності до нормам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Методикою №359, Методикою №315. При цьому, враховуючи встановлений ст. 322 ЦК України обов`язок [PERSON] як власника утримувати майно, що йому належить, нарахована позивачем заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 5 366 грн 03 коп. підлягає стягненню з [PERSON] . У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: partial