Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Як видно з позовної заяви, позивач [PERSON] 02.02.2008року зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] і від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO] народження. Шлюб розірваний у судовому порядку 22.08.2011 року і позивач з колишньою дружиною проживає окремо, а їхня неповнолітня дитина проживає з матір'ю, відповідачем по справі. Крім обов'язку з утримання дитини позивач, проживаючи окремо від неї, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України. При цьому законом встановлено, що той з батьків, з яким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. З ст. 157 Сімейного кодексу України). Проте відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні своїх прав та обов'язків у відношенні до дитини, чим порушує його права та не дає нормально розвиватися дитині. Позивач вже звертався із заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визначення способу його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Працівниками органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області неодноразово проводились бесіди з [PERSON] стосовно усунення перешкод в спілкуванні позивача з донькою, але позитивного результату ці бесіди не принесли та ситуація не покращилась. Через відсутність у органа опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради важелів примушення дружини дотримуватися вимог чинного законодавства і не порушувати права інших осіб цей орган обмежився рекомендацією відповідачу надати позивачу можливість брати участь у вихованні дитини. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання рекомендації органу опіки та піклування та продовжує порушувати право позивача на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, позивач просить усунути перешкоди йому у спілкуванні та вихованні дочки, [PERSON], [INFO] народження, шляхом зобов'язання відповідача не чинити їх та визначити спосіб його участі у вихованні неповнолітньої дочки, [PERSON], [INFO], та у спілкуванні з нею таким чином: - систематичні побачення з донькою - [PERSON] - [INFO] народження, щотижня у неділю з 09 -00 год. до 19-00 год., без присутності [PERSON]; - необмежене спілкування з донькою - [PERSON] - [INFO] народження, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; - можливість з понеділка по п'ятницю відвозити доньку до школи на 8-00 год ранку. У судовому засіданні позивача підтримав уточнені позовні вимоги і пояснив, що вони з відповідачем розірвали шлюб і не можуть вирішити питання про виховання спільної дитини, домовляються, що відповідач буде надавати йому дитину, а коли він приїздить, то вона не відчиняє двері, не відповідає на телефонні дзвінки і знову починаються сварки, тому позивач просить визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дочки [PERSON], [INFO] народження, шляхом періодичних побачень з дитиною щотижня у неділю з 09 -00 год. до 19-00 год., без присутності [PERSON]; шляхом надання можливості з понеділка по п'ятницю відвозити доньку до школи на 8-00 годину ранку, а також шляхом необмеженого спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, бо коли він дзвонить відповідачу і просить передати слухавку доньці, то відповідач йому відмовляє. Представник З-ї особи- органа опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області Аліпова І.А. позов підтримала і пояснила, що позивач опікується своєю дочкою, бажає спілкуватися з нею, але відповідач чинила йому перешкоди в цьому, що шкодить інтересам дитини, а тому треба встановити порядок спілкування батька з дитиною за рішенням суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково і пояснила, що вона не заперечує, щоб позивач спілкувався з їхньою дочкою один раз на два тижні по дві-три години, бо вони і раніше домовлялися про порядок спілкування позивача з донькою, але позивач часто порушував цей порядок та не брав доньку з різних причин, то відрядження, то якась гулянка, крім того позивач мало платить аліментів на утримання дитини 500-600грн., а коли дитина хворіла також не допомагав коштами на ліки. До школи відповідач сама буде водити доньку, бо це недалеко, а телефон вона не дає дитини, бо це шкодить її здоров»ю. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позовну заяву обґрунтованою і підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.02. 2008 року, якій розірвали у судовому порядку 22 серпня 2011року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу, копією рішення Бердянського міськрайонного суду від 22.08.2011р.. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] народження , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина разом з матір»ю [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], зареєстрована відповідач за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Бердянського МВ УДМС України у Запорізькій області від 25.04. 2014року, висновком органа опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 12.12.2014р. Відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні його прав та обов'язків у відношенні до дитини, чим порушує його права та не дає нормально розвиватися дитині. Позивач звертався із заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визначення способу його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею і орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області рекомендували [PERSON] надати позивачу можливість брати участь у вихованні дитини. Відповідно до ст.ст.141,150 Сімейного Кодексу України, ст.ст.11,12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст. 8, 19 Закону України «Про охорону дитинства». Положеннями ст.ст 7, 155 Сімейного Кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.153 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право безперешкодно спілкуватися з нею, якщо таке право не обмежено законом або судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України - крім обов'язку з утримання дитини позивач, проживаючи окремо від неї, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч.3 ст.157 Сімейного кодексу України той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини . Досліджуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що дії відповідача позбавляли позивача можливості спілкування з дочкою, що шкодить її інтересам, і суд вважає за необхідне задовільнити позов частково і визначити порядок спілкування позивача зі своєю дочкою шляхом періодичних побачень з дитиною щотижня у неділю з 09 -00 год. до 17-00 год., без присутності відповідача; та шляхом надання можливості з понеділка по п'ятницю відвозити доньку до школи на 8-00 годину ранку. Враховуючи вік дитини, відсутність у неї мобільного телефону та той факт, що передбачено для позивача спілкування з дитиною щодня вранці по дорозі до школи та щонеділі, суд вважає недоцільним визначати такий шлях спілкування як необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, також суд вважає доцільним скоротити час спілкування дитини з позивачем в неділю, щоб дитина мала можливість увечері підготуватися до школи на понеділок. На підставі викладеного,

Outcome: partial