Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

ФГ «Фірма КСВ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай», державного реєстратора Черкаської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Реви В.О. про визнання договору недійсним та скасування рішення. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 25.08.2008 року між ФГ «Фірма КСВ», як орендарем, та [PERSON] , як орендодавцем, було укладено договір оренди землі - земельної ділянки, загальною площею 0,97 га, яка знаходиться в адмінмежах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області. Даний договір було укладено строком на 10 років та 14.01.2009 року зареєстровано у Городищенському районному відділі № 5 ДП «Центру ДЗК». Починаючи з дня укладення договору, стороною ФГ «Фірма КСВ» належним чином здійснювались взяті на себе договірні зобов`язання, визначені у п. 30 договору. Коли ж до закінчення строку договору лишалось трохи менше півроку, стороні позивача стало відомо про те, що [PERSON] укладено договір оренди на орендовану ФГ «Фірма КСВ» земельну ділянку. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.08.2018 року за № 133020366, 06.02.2018 року державним реєстратором Черкаської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Ревою В.О. було зареєстровано договір оренди землі від 10.05.2017 року (земельної ділянки загальною площею 0,97 га), укладений між відповідачами строком на 10 років. Таким чином, починаючи з 06.02.2018 року, [PERSON] є орендодавцем однієї і тієї земельної ділянки земельною площею 0,97 га, орендарями якої одночасно є: ФГ «Фірма КСВ» та ТОВ «НВФ «Урожай». Такі дії стороною відповідачів вчинено всупереч досягнутих між ФГ «Фірма КСВ» та [PERSON] договірних зобов`язань, викладених у договорах, тобто без попереднього визнання його припиненим, розірваним, зміненим, як того вимагають положення пунктів 35-38 договорів. Тому, укладений відповідачами договір оренди землі позивач вважає недійсним, в зв`язку з чим звернувся до суду та просить: визнати недійсним договір оренди землі, площею 0,97 га, кадастровий номер 7120385000:02:001:0391, укладений 10.05.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» та [PERSON] ; скасувати рішення державного реєстратора - Черкаської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Реви В.О., за номером 24778731 від 06.02.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 7120385000:02:001:0391 за товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай». Також, просив стягнути з відповідачів пропорційно понесені стороною позивача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , не заперечуючи факту укладення з ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» договору оренди землі, яку орендує ФГ «Фірма КСВ», проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що він, як власник земельної ділянки має право розпоряджатися нею на власний розсуд. Представник відповідача ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач обрав неправильний спосіб захисту, оскільки, на момент звернення останнього до суду, оспорюваний договір між [PERSON] та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» було розірвано, а тому предмет позову взагалі відсутній. Відповідач державний реєстратор Черкаської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Реви В.О. в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить копія оголошення опублікованого на офіційній сторінці Городищенського районного суду веб-порталу судової влади України. Листа про розгляд справи у його відсутність чи відзиву (заперечення) до суду не надходило. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які учасники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України). Згідно ч. І ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 4 ст. 124, ст. 125 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що 25.08.2008 року між ФГ «Фірма КСВ», як орендарем, та [PERSON] , як орендодавцем, було укладено договір оренди землі - земельної ділянки, загальною площею 0,97 га, яка знаходиться в адмінмежах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області (копія відповідного договору знаходиться у матеріалах справи). Згідно вказаного договору, зокрема п. 7, він укладений строком на 10 років - з 25.08.2008 року по 25.08.2018 року. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Згідно п. 42 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації. 14.01.2009 року даний договір оренди землі був зареєстрований у Городищенському районному відділі № 5 ДП «Центру ДЗК». Також, судом встановлено, що 06.02.2018 року державним реєстратором Черкаської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Ревою В.О. було зареєстровано договір оренди землі від 10.05.2017 року земельної ділянки загальною площою 0,97 га, укладений між [PERSON] та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» строком на 10 років, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.08.2018 року за № 133020366. З вказаної інформаційної довідки вбачається, що [PERSON] , 10.05.2017 року було укладено договір оренди земельної ділянки, яку орендує ФГ «Фірма КСВ». Таким чином, з 06.02.2018 року, [PERSON] є орендодавцем однієї і тієї земельної ділянки площею 0,97 га, кадастровий № 7120385000:02:001:0391, орендарями якої одночасно є: ФГ «Фірма КСВ» та ТОВ «НВФ «Урожай». Відповідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України, - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. За положеннями ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 152 ЗК України держава, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 3 ст. 152 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Пунктами 35-39 договору оренди, укладеного 25.08.2008 року між ФГ «Фірма КСВ» та [PERSON] , передбачено зміна умов договору і припинення його дії. Зокрема, згідно п. 38, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є систематична несплата орендної плати. Як вбачається із доданих до позову документів, між [PERSON] та ТОВ «НВФ «Урожай» був укладений спірний договір під час дії договору оренди цієї ж земельної ділянки, укладеного між ФГ «Фірма КСВ» та [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі від 25.08.2008 року, не був розірваний чи скасований, його дія, як вбачається зі змісту договору, не припинена, а відтак [PERSON] не мав правових підстав укладати договір оренди на ту ж земельну ділянку з іншим орендарем. Також, як зазначалося вище, зі змісту договору оренди від 25.08.2008 року вбачається, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовою розірвання договору в односторонньому порядку передбачена лише систематична несплата орендної плати, проте в судовому засіданні даний факт встановлений не був. Окрім того, твердження позивача щодо відсутності предмета спору у зв`язку з розірванням оспорюваного договору на момент подання позову до суду, є безпідставним, оскільки розірвання договору та визнання його недійсним мають різні правові наслідки. Так, недійсний договір є недійсним з моменту його укладення і інших правових наслідків для його сторін, аніж ті, які пов`язані з його недійсністю, не створює, а розірвання договору припиняє його дію лише на майбутнє і сам факт його укладення, не скасовує. Тому розірвання договору, в даному випадку, не може розцінюватися як підстава для припинення провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (постанова ВП/ВС від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17). Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині визнання недійсним договору оренди землі, площею 0,97 га, кадастровий номер 7120385000:02:001:0391, укладеного 10.05.2017 року між ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» та [PERSON] , обґрунтовані та підлягають до задоволення. Щодо вимог в частині скасування рішення державного реєстратора від 06.02.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 7120385000:02:001:0391 за товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай», то суд вважає наступне. Так, згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки, суд прийшов до висновку про визнання недійним договору оренди землі, площею 0,97 га, кадастровий номер 7120385000:02:001:0391, укладеного 10.05.2017 року між ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» та [PERSON] , тому вимоги позивача в частині скасування рішення державного реєстратора від 22.08.2017 року про державну реєстрацію вказаних договорів оренди землі також підлягають до задоволення. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат, то суд вважає що вони підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, - на відповідача. Так, відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви даної категорії юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, станом на 01.01.2018 року становить 1762,00 гривні. Позивач, при подачі позову до суду сплатив судовий збір за дві вимоги немайнового характеру - 3524 гривні 00 копійок. Окрім того, за подання апеляційної скарги, позивач сплатив 1921 гривню 00 копійок, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Також, позивач, разом з позовною заявою, подав до суду заяву про компенсацію понесених стороною позивача витрат на правничу допомогу, в порядку ч. 3 ст. 137 ЦПК України, згідно якої просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 500 гривень. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До даної заяви, позивачем додано: договір про надання правничої допомоги від 17.08.2018 року; акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 17.08.2018 року; квитанцію № 29/08/18-1 від 09.08.2018 року про проведення оплати на суму 500,00 гривень. Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідачів [PERSON] , ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» та державний реєстратор Черкаської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Реви В.О. на користь позивача ФГ «Фірма КСВ», пропорційно з кожного, слід стягнути по 1981 гривень 67 копійок (3524,00+1921+500=5945; 5945:3=1981,67). На підставі наведеного та

Outcome: approved