Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

20 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити наступний порядок участі [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у вихованні та спілкуванні із малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом систематичних зустрічей: - кожного понеділка з 11:00 год. до 20:00 год.; кожного четверга з 10:00 год. до 20:00 год.; першої та третьої суботи місяця з 11:00 год. до 20:00 год. під час перебування батька на території України. Зобов`язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) забезпечити можливість [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), під час знаходження його малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , за допомогою засобів відеозв`язку та месенджерів: «Viber», «Telegram», «WhatsApp» 2-3 рази на тиждень тривалістю не менше однієї години; у випадку хвороби [PERSON] , [INFO] безперешкодне відвідування її [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за місцем проживання/перебування [PERSON] кожного дня; необмежене спілкування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] на території навчального закладу, який вона відвідує чи буде відвідувати за умови дотримання правил такого навчального закладу та за згодою [PERSON] . В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 14 липня 2017 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.10.2020 року було розірвано шлюб між сторонами та після розірвання шлюбу малолітня донька залишилась проживати разом з матір`ю. Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу відповідач стала перешкоджати йому спілкуватись із донькою, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання. 26.05.2021 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, задовольнити частково. Встановити систематичні побачення з дитиною [PERSON] : - кожного першого та третього четверга кожного місяця у період часу з 18:00 год. до 20:00 год. без присутності матері [PERSON] , але у присутності представника органу опіки та піклування, за виключенням днів хвороби дитини, із встановленням обов`язку поверненням дитини [PERSON] , її матері [PERSON] , за місцем її проживання у присутності представника органу опіки та піклування; - кожного другої та четвертої суботи кожного місяця у період часу з 10:00 год. до 20:00 год. без присутності матері [PERSON] , але у присутності представника органу опіки та піклування, за виключенням днів хвороби дитини, із встановленням обов`язку поверненням дитини [PERSON] , її матері [PERSON] , за місцем її проживання у присутності представника органу опіки та піклування. В ході судового засідання, яке відбулось 02.06.2021 року, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] звернулись до суду з заявою про визнання явки позивача у судове засідання обо`язковою у зв`язку з чим вважали за можливе зупинити провадження у даній справі до повернення позивача на територію України. Ухвалою суду від 02.06.2021 року провадження по справі було зупинено до закінчення службового відрядження позивача [PERSON] . 09.09.2021 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що службове відрядження позивача [PERSON] закінчується 20 вересня 2021 року, у зв`язку з чим просив поновити провадження по справі. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 10.09.2021 року провадження по справі було поновлено та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] заперечувала частково проти задоволення позову, та просила встановити систематичні побачення з дитиною, згідно графіку, визначенному у її відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника, в матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. В період вказаного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис № 397. Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.10.2020 року (справа № 509/2778/20) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 495/01-11 від 16.03.2021 року про визначення щодо визначення способів участі [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , згідно якого повідомлено [PERSON] , що відповідно до вимог ч. 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, вона не має права перешкоджати спілкуватись з дитиною та братии участь у її вихованні, та повідомлено [PERSON] , що відповідно до вимог ч. 2 ст. 157 Сімейного Кодексу України він зобов`язаний брати участь у вихованні дитини та має право на особисте спілкування з нею, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, даний висновок у відповідності до ч.2 ст.212 ЦПК України не має для суду наперед встановленого значення та підлягає оцінці. Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти побачень батька з дитиною кожного першого та третього четверга кожного місяця у період часу з 18:00 год. до 20:00 год. без присутності матері [PERSON] , але у присутності представника органу опіки та піклування, за виключенням днів хвороби дитини, із встановленням обов`язку поверненням дитини [PERSON] , її матері [PERSON] , за місцем її проживання у присутності представника органу опіки та піклування; - кожного другої та четвертої суботи кожного місяця у період часу з 10:00 год. до 20:00 год. без присутності матері [PERSON] , але у присутності представника органу опіки та піклування, за виключенням днів хвороби дитини, із встановленням обов`язку поверненням дитини [PERSON] , її матері [PERSON] , за місцем її проживання у присутності представника органу опіки та піклування. Також суд враховує, що так як питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач [PERSON] зобов`язаний брати участь у вихованні його дитини і має право на особисте спілкування з нею, а відповідач [PERSON] не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Суд не вбачає в діях позивача таких, що можуть перешкоджати нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, суд може визначати способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо). Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що робота позивача пов`язана з тривалими закордонними відрядженнями (перебуванням у рейсах), у зв`язку з чим він тривалий час позбавлений права бачитись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Суд вважає за можливе, з урахуванням віку дитини, встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом систематичних зустрічей: - кожного понеділка з 14:00 год. до 18:00 год.; кожного четверга з 14:00 год. до 18:00 год.; першої та третьої суботи місяця з 12:00 год. до 18:00 год.; другої та четвертої неділі місяця з 12:00 год. до 18:00 год. під час перебування батька на території України. При цьому суд враховує, що будь-яких доказів неможливості таких побачень - медичної документації, зайнятості дитини на навчанні тощо відповідач суду не надала. Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. При вирішенні спору суд доходить до висновку про те, що між подружжям у теперішній час склались неприязні стосунки, однак, дитина у жодному разі не може бути заручником цих стосунків. Ухвалюючи зазначене рішення, суд насамперед керується інтересами дитини та роз`ясніє батьку право звернутись до суду з таким позовом у разі зміни життєвих обставин дитини (зростання, влаштування її у навчальний заклад тощо). Що стосується позовних вимог [PERSON] в частинні зобов`язання відповідача забезпечити можливість спілкування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), під час знаходження його поза межами України з малолітньою донькою за допомогою засобів відеозв`язку та меменджерів 2-3 рази на тиждень тривалістю не менше однієї години, суд зазначеє, що під час розгляду справи залишилось не зрозумілим, яким саме чином позивач буде спілкуватися з донькою шляхом відеозв`язку та месенджерами, за допомогою якого телефону, хто саме повинен забезпечувати такий зв`язок та саме таку тривалість спілкування. Позивач вказував на те, що він придбав для доньки мобільний телефон, однак, доказів цього суду не надав, номеру вказаного телефону не надав. Що стосується вимог [PERSON] в частині безперешкодного відвідування доньки у разі її хвороби за місцем її проживання кожного дня, суд зазначає, що такі вимоги не можуть бути задоволені, так як поки що не відомо, про яке саме захіворювання йде мова та медичні показники та рекомендації, за яких буде протікати захворювання, що, з урахуванням заперечень відповідача та неприязнених стосунків сторін не дає можливість задовольнити позов у цій частині. Разом з тим, позовні вимог в частині необмеженогго спідкування батька з малолітньою донькою на території навчального закладу, який вона відвідує, чи буде відвідувати також, на думку суду, задоволенню не підлягають, так як жодних доказів перебування дитини в будь-якому навчальному закладі на тереішній час сторонами суду надано не було, а у разі відвідування такого навчального закладу в майбутньому, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про зміну порядку спілкування з дитиною з урахуванням правил такого закладу (дитичого садку, шкоди тощо). Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial