Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

що після розірвання шлюбу позивач залишилась проживати з матірю і батько виплачував аліменти на її утримання до повноліття, якого вона досягла 15.04.2017. Позивач продовжує навчатися у приватному навчальному закладі - Івано-Франківському університеті права імені [PERSON] Галицького, термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021, що підтверджується договором про навчання № 2017/Дс-09 від 01.09.2017. Половина розміру вартості навчання за період з 2017 по 2021 становить 28310,00 грн. Оскільки, відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу, тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до закінчення навчання по червень 2021 та додаткові витрати на навчання в сумі 28310,00 грн. Ухвалою суду від 25.12.2017 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 18.01.2018 від відповідача подано відзив на позов, в якому він вказує, що не заперечує нести часткові витрати на навчання дочки по сплаті аліментів, однак не має змоги оплачувати аліменти у розмірі по 1500,00 грн. і вважає, що з колишньою дружиною може оплачувати по 750,00 грн. Зазначив, що не заперечує оплачувати половину витрат дочки на навчання, однак вважає, що освітню послугу слід оплачувати лише за 1 рік, а не за 4 роки загалом, оскільки дочка може залишити навчання або бути відчислена за неуспішність. Також, у звязку з отриманою травмою витрачає значні кошти на лікування. 01.02.2018 ухвалою суду вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.02.2018 о 09:30 год. 26.02.2018 закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду на 15.03.2018 о 11:45 год. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву в якій позов підтримує у повному обсязі, а справу просить розглянути у її відсутності (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не зявився, однак від його представника [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину з підстав ст. 201 СК України, так як обовязок утримувати дитину після повноліття дитини не впливає на обовязок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дочки у розмірі по 750,00 грн., а справу просить розглянути без її участі (а.с. 40). Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав: Із матеріалів справи вбачається, що сторони в минулому перебували у шлюбі (а.с. 4) в якому народилася дочка [PERSON], 15.04.1999р.н. (а.с. 3). За вимогами ст. 182 ч. 1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст. 199 СК України, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно довідки № 12477 від 02.10.2017 позивач навчається на І-курсі факультету архітектури та будівництва денної форми навчання за спеціальністю «Дизайн» (а.с. 9). Згідно договору № 2017/Дс-09 від 01.09.2017 вартість освітньої послуги за весь строк навчання з 2017 по 2021 становить 56620,00 грн. (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітня дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька, так як навчається на денній формі навчання і немає змоги працевлаштуватися. Однак, суд бере до уваги, що відповідач витрачає кошти у звязку із отриманою травмою, внаслідок якої частково втратив працездатність (а.с. 42-45). Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи наведене, виходячи з рівності обовязку батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів, слід задоволити частково і стягувати з [PERSON] в користь [PERSON], яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2021. За приписами статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження, позивач [PERSON] народилася 15.04.1999, отже вона досягла повноліття 15.04.2017. Матеріалами справи встановлено, що позивач навчається з 01.09.2017 (а.с. 10-11), тобто початок навчання відбувається після досягнення повноліття дитини. З огляду на вимоги законодавства, суд прийшов висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на навчання, слід відмовити, оскільки до правовідносин про стягнення додаткових витрат на дитину після повноліття не застосовується положення ст. 185 СК України. Аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ від 24.02.2017. Таким чином, суд не досліджує надані позивачем докази з приводу здійснених витрат на навчання, а саме: квитанції про оплату навчання, квитанції про оплату електроенергії та договір оренди (а.с. 34-39). На підставі ст. ст. 141, 180, 182, 184, 185, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: dismissed