Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Дубенської міської ради на його користь на відшкодування моральної шкоди 150000 гривень, завданої протиправною бездіяльністю Дубенської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 червня 2020 року звернувся до Дубенської міської ради із запитом про наявність земельних ділянок комунальної власності на території міста Дубно, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надані у власність учаснику бойових дій у відповідності до статей 116, 121 Земельного кодексу України та п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 25.06.2020 листом №2308/05-02-29/20 надано перелік земельних ділянок які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 02 липня 2020 року звернувся із клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 гектара, розташованої у [ADDRESS] . Листом відповідача від 22.09.2020 294/20-Д-1045/АП йому відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки за результатами голосування депутатів міської ради рішення не було прийнято. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду та рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року по справі № 240/17377/20 визнано протиправними бездіяльність Дубенської міської ради щодо не розгляду у спосіб, встановлений законом, заяви [PERSON] щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] .Зобов`язано Дубенську міську раду розглянути заяву [PERSON] щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] та за результатами розгляду такого клопотання прийняти рішення у формі наказу відповідно до положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.Даним рішенням встановлено, що за результатами розгляду його клопотання повинно прийматись відповідне рішення, що є виключною компетенцією Дубенської міської ради. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача, він був змушений неодноразово звертатися до вищестоящих органів із скаргами, витрачати свій час на судові спори та вживати всіх заходів на поновлення своїх порушених прав. У зв`язку з неможливістю реалізувати своє право на отримання земельної ділянки відчував приниження і зневагу з боку державної влади так і самої держави, як до особи яка її захищала. Крім того, дії відповідача призвели до погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми та рідними. Таким чином, неправомірні дії відповідача призвели до того, що він змушений неодноразово захищати своє порушене право в судовому порядку та витрачати значних зусиль і часу для його відновлення, що вимагало додаткових зусиль для організації свого часу, побуту. Зазначені обставини призвели до виникнення душевних хвилювань та переживань, що негативно відобразилося на його психоемоційному стані. Моральну шкоду оцінює у розмірі 150000 гривень. 09 квітня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29 квітня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю. Посилається на те, що позивачем не додано доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди та шкоди його здоров`ю, зокрема скарг та позовів з якими він ніби-то звертався до вищестоящих органів. Водночас позивачем не доведено протиправність дій міської ради, оскільки докази, на які він посилається - рішення Житомирського окружного суду, є недопустимими. Позивачем у позовній заяві жодним чином не підтверджено того факту, що внаслідок дій саме відповідача настала моральна шкода, яким чином вона проявлялася, чи існує причинно-наслідковий зв`язок між настанням шкоди та протиправними діями Дубенської міської ради. 05.05.2021 [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, згідно якої просить позов задовольнити в повному обсязі. А щодо посилання необхідності здійснення розрахунків визначення розміру моральної шкоди, вказав про відсутність затвердженої на законодавчому рівні методики розрахунку. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просив задоволити позовну заяву у повному розмірі. Представник відповідача Міщанюк О.А. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість розміру моральної шкоди. Заслухавши сторони, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 14.08.2017 року (а.с. 9). Дубенською міською радою 25.06.2020 для [PERSON] листом №2308/05-02-29/20 надано перелік земельних ділянок, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.20-22). 02 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Дубенської міської ради із клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 гектара, розташованої у [ADDRESS] . Листом від 22.09.2020 294/20-Д-1045/АП [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки за результатами голосування депутатів міської ради рішення не було прийнято (а.с.23). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року по справі № 240/17377/20, яке набрало законної сили 01.04.2021, визнано протиправними бездіяльність Дубенської міської ради щодо не розгляду у спосіб, встановлений законом, заяви [PERSON] щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] (а.с.10-14, 44-50). Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). У постанові від 15.08.2019 у справі № 823/782/16 Верховний Суд зробив висновок, що відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне- за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, вирішуючи цей спір, суд виходить із необхідності встановлення наявності трьох умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року по справі № 240/17377/20 визнано протиправними бездіяльність Дубенської міської ради щодо не розгляду у спосіб, встановлений законом, заяви [PERSON] щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] . Дане судове рішення не оскаржене та не скасоване та набрало законної сили. Даний факт має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню. Суд вважає, що неправомірність дій (бездіяльності) Дубенської міської ради, змусила позивача звертатись за захистом своїх порушених прав та завдало йому моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована. Однак, суд не знайшов обґрунтування зазначеного позивачем розміру понесених витрат у розмірі 150000 гривень, зокрема щодо втрати довіри, погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми та рідними. Суд, не вбачає доведеними фактів погіршенння у позивача відносин із оточуючими людьми та рідними, зневаги з боку держави, однак, враховуючи вид та обставини вчинення дій (бездіяльності), які були визнанні неправомірними, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та їх доведеність, які самі собою вказують на виникнення негативних відчуттів у позивача, що завдали моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, однак у меншому розмірі, ніж визначено позивачем, а саме в сумі 2000 гривень. Враховуючи, що позивач користується пільгами як учасник бойових дій та був звільнений від сплати судових витрат при подачі позову на підставі п.13 ч.1 ст.5 зазначеного Закону України "про судовий збір", тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 20,00 грн.

Outcome: partial