Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на її користь 1015 грн матеріальної шкоди та 500 грн моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.11.2013 року собака відповідача задушив її домашню птицю, а саме качку, індика та семеро курей. Вважає, що винні дії відповідача , а саме халатне та безвідповідальне ставлення до безпечного утримання собаки призвели до загибелі її домашньої птиці. Розмір матеріальних збитків позивач оцінює в 1015 грн , виходячи з ринкової вартості птиці, яка складає : качка - 60 грн. , індик 90 грн, кури в кількості сім штук - 367.5 грн, загальна вартість удушеної птиці становить 517.5 грн. Також просить суд стягнути з відповідача витрати на корма в розмірі 440 грн, якими вона вигодовувала птицю на протязі 6 місяців та витрати понесені нею за послуги розтину птиці в розмірі 57 грн 60 коп. Крім того зазначає, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 500 грн та просить стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, крім того пояснила, що неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди, але останній на її прохання не реагує . Відповідач в судове засідання не з явився , про час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази , заслухавши пояснення позивача , показання свідків вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно акту патологоанатомічного розтину трупів птиці від 21.11.2013 року, під час розтину 9 голів птиці з них одного індика, одної качки, семи голів курей, віком 1.5 року, вагою 1-2 кг, яка належить [PERSON] було виявлено, що птиця не хворіла, смерть настала від механічної асфіксії (задушення) і нанесених травм несумісних з життям, птиця вигодовувалась дертю пшеничною (а.с.5). Відповідно квитанції від 21.11.2013 року № 025916 вартість розтину становить 57 грн 60 коп (а.с.7) Згідно звіту про результати дослідження патолігочного матеріалу від 25.11.2013 року № 434-438 при досліджені потологічного матеріалу від птиці віком 1.5 року доставленого 21.11.2013 року [PERSON] сальмонельозу та аскаридозу не виявлено (а.с.7) Згідно довідки комунального підприємства Міський ринок № 02 від 12.01.2013 року вартість качки за 1 кг становить 40 грн, індика - 45 грн, курки - 35 грн (а.с. 6). Згідно товарних чеків від 15.07.2013 року та від 10.06.2013 року вартість комбікорму для птиці вагою 55 кг становить 440 грн. За результатом розгляду заяви гр..[PERSON] ,та перевірки фактів викладених у ній щодо неправомірних дій [PERSON] , пов»язаних з утриманням собаки, працівниками Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області було встановлено, що ознак кримінального та адміністративного правопорушення в діях [PERSON] не виявлено та складено відповідний висновок від 21.11.2013 року Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], показала, що вона працює на посаді інспектора з благоустрою міста в Маловисківській міській раді Кіровоградської області. 21.11.2013 року до неї зателефонувала позивачка та повідомила про те, що собака [PERSON] подавила її курей. Вона разом з землевпорядником Маловисківської міської ради виїхала на місце пригоди. Під час огляду домоволодіння позивачки були виявлені удушені кури, а на межі з огорожею було виявлено отвір, через який могла пролізти собака [PERSON]. Підійшовши до подвір"я [PERSON], вона побачила, що собака бігає не прив"язаний, а господарів немає вдома. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з достовірністю може повідомити суду, про те, що курей [PERSON] подавив собака [PERSON], оскільки він особисто бачив, як вона бігала по городу [PERSON], куди проникла під сіткою на городі. Випадок неналежного утримання домашнього собаки [PERSON] допускає не вперше. За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Враховуючи те, що під час розгляду справи позивачкою було доведено наявність причинного зв'язку між понесеною нею шкодою та протиправними діями відповідача (неналежне утримання собаки) суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Висновок Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області складений за результатами звернення [PERSON], про відсутність в діях [PERSON] ознак кримінального та адміністративного правопорушення, суд не приймає до уваги, оскільки він складений лише на підставі пояснень співмешканки відповідача. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено вартість матеріальних збитків завданих позивачці внаслідок удушення собакою відповідача домашньої птиці на суму 517 грн 50 копійок, виходячи з розрахунку : качка 60 грн, індик 90 грн, кури в кількості 7 штук 367 грн 50 коп, дана суму підлягає відшкодуванню. Також відшкодуванню підлягають кошти в сумі 57.60 грн, витрачені позивачкою на проведення паталого-анатомічного розтину птиці, всього - 575 грн 10 коп. Разом з тим суд не вбачає підстав для відшкодування вартості кормів, витрачених позивачкою на вигодовування птиці, оскільки ринкова вартість птиці включає в себе і витрати на корма, необхідні для її вигодовування. Стосовно вимог [PERSON], щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Судова практика розділяє поняття «моральна шкода» та «немайнова шкода». Так, згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою розуміється втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, розуміються втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач -[PERSON] , в порушення ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57-60 Цивільного процесуального кодексу України не представила до суду взагалі жодного доказу (належного, допустимого) того, що внаслідок дій відповідача , їй була завдана моральна шкода, не визначено, які моральні страждання вона понесла і чим обґрунтовується розмір компенсації. Таким чином, суд вважає, що відсутні будь-які підстави для відшкодування позивачу -[PERSON] відповідачем - [PERSON] моральної шкоди. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена позивачкою при подачі позову.

Outcome: partial