Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

28 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у виді квартири [ADDRESS]; земельної ділянки, розташованої на території Зміївської міської ради Харківської області площею 4,2105 га; земельної ділянки, розташованої на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області площею 0,7112 га; грошового вкладу у розмірі 1371,70 грн. на рахунку № [NUMBER], відкритому в Зміївському відділенні Ощадбанку України № 2828; майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», реорганізованого в СВК «Україна» у розмірі 8587 грн. [PERSON] за життя залишила заповіт, яким все належне на день смерті майно заповідала [PERSON] Фактично позивач проживав з померлою та прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, але він зареєстрований за іншою адресою та належним чином не оформив свої спадкові права на спадщину після смерті [PERSON] При зверненні до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області щодо оформлення спадкових прав на майно померлої, нотаріусом було роз'яснено, що він має звернутися до суду, оскільки відсутні підставі для закликання до спадкоємства. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, просили провести розгляд справи за їх відсутності про що зазначили у поданій до суду заяві. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в установленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області. (а.с. 10) Після її смерті залишилася спадщина у виді квартири [ADDRESS], що належала в цілому [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Зміївської міської ради 22 травня 2001 року, зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» 23 травня 2001 року р-р № 2-1832, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою. Спадкоємицею майна [PERSON] є [PERSON], але в КП «Зміївське БТІ» свого часу правовий документ не було зареєстровано і замовлення на реєстрацію від власника не надходило. (а.с. 11); - земельної ділянки площею 4,2105 га, розташованої на території Зміївської міської ради Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 22); - земельної ділянки площею 0,7112 га, розташованої на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 23);- грошового вкладу у розмірі 1371,70 грн. на рахунку № [NUMBER], відкритому в Зміївському відділенні Ощадбанку України № 2828 (а.с. 24); - майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», реорганізованого в СВК «Україна» м. Зміїв Харківської області, загальна вартість якого становить 8587 грн. (а.с. 25) На випадок смерті [PERSON] заповідала належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на що за законом матиме право, [PERSON] Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2-390. (а.с. 9, 21) Згідно з правилами статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/2 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Так, з копії довідки № 4307 від 21 жовтня 2014 року, виданої комунальним підприємством «Зміїв - сервіс», вбачається, що [PERSON] проживала та була зареєстрована з 31 травня 1982 року по день смерті за адресою: сщ. [ADDRESS]. На день смерті разом з [PERSON] ніхто не був зареєстрований, але проживав [PERSON] разом із сім'єю (а.с. 18, 19) Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які, кожний окремо, показали, що [PERSON], разом із сім'єю, понад 20 років мешкав разом з [PERSON], за якою здійснював догляд, а після смерті поховав. У суду не має підстав ставити під сумнів відомості повідомлені свідками, дані про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні. Листом від 04 червня 2015 року № 1081/01-16 Зміївська державна нотаріальна контора повідомила про те, що після померлої [INFO] року [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. При зверненні до нотаріальної контори 16 вересня 2014 року [PERSON] був позбавлений можливості оформити свої спадкові права, оскільки зареєстрований не в спірному будинку, а в іншому місці. Враховуючи, що [PERSON] на момент відкриття спадщини проживав з [PERSON] в квартирі [ADDRESS], що підтверджується зібраними у справі доказами, суд дійшов до висновку про доведеність факту сумісного проживання зі спадкодавцем, який необхідний для визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Крім того, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до пункту 3, 4 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Необхідність дотримання вказаного порядку визначена також у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", де зазаначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, позивачем [PERSON] не представлено до суду вмотивованої постанови Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право власності на його ім'я. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що право [PERSON] не порушено, оскільки термін видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не обмежений для особи, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку. Воно може бути отримане спадкоємцями в будь - який час, але, як правило, після закінчення шести місяців від дня відкриття спадщини, що відповідає вимогам ст. 1298 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Outcome: partial