Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

31.10. 2007 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь 177 196,35 грн. в якості відшкодування за завдану матеріальну шкоду; 50 000,00 грн. в якості відшкодування за завдану моральну шкоду. В процесі розгляду справи позивач свої позовні вимоги уточнив, зокрема зменшив їх, та просить суд стягнути з відповідачів на свою користь вартість матеріального збитку пошкодженого в результаті ДТП автомобіля в сумі 93 916,05 грн., 50 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати пов'язані з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу - 2 000,00 грн., витрати пов'язані з проведенням додаткової експертизи 486,48 грн. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 12.10.2006 року внаслідок порушення [PERSON] ПДР України відбулося ДТП із участю автомобіля «Мерседес-Бенц 310Д» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], та автомобіля ОПЕЛЬ-КОМБО н.з. [NUMBER], яким керував позивач [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль позивача ОПЕЛЬ-КОМБО н.з. [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень, а позивач матеріального збитку на суму 93 916,05 грн. Крім цього, внаслідок отриманих травм позивач з 12.10.2006 року по 24.12.2006 року та з 05.02. 2007 року по 14.03.2007 року перебував на стаціонарному лікуванні у комунальній 8-й клінічній лікарні м. Львова, та проходив амбулаторне лікування в Рожнятівській центральній районній лікарні внаслідок чого зазнав моральної шкоди у виді душевних страждань і потрясіння, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн. У зв'язку з небажанням відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, позивач був змушений звернутися до суду. Заочним рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2012 року позовні вимоги позивача задоволено частково. Ухвалою Пустомитівського районного суду від 07.06.2013 зазначене заочне рішення скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку. Позивач [PERSON], та його представник [PERSON] В у судове засідання не з'явилися, від позивача надійшла заява про слухання справи й його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та його представник [PERSON], у судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або проведення судового розгляду без їх участі не надходило. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 12.10.2006 року о 16.00 год. водій [PERSON] керуючи мікроавтобусом «Мерседес-Бенц 310Д" д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], рухаючись ним на 3 км + 150 м. дороги Львів-Медичі поблизу с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, при виїзді з головної дороги на другорядну, не дав дороги автомобілю "ОПЕЛЬ-КОМБО" н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному йому напрямку по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення їхніх транспортних засобів. Внаслідок зіткнення водій автомобіля "ОПЕЛЬ-КОМБО" н.з. [NUMBER], [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. По даному факту відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 286 КК України, яка постановою судді Пустомитівського районного суду від 19 червня 2007 року, була закрита, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.6. ст. 1 ЗУ «Про амністію» від 09.06.2007 року. Зі змісту вказаної постанови та з матеріалів кримінальної справи № 1-132/07, вбачається, що вина [PERSON], повністю доведена у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 жовтня 2006 року о 16.00 год., на 3 км.-150 м., дороги Львів-Мединичі, поблизу с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області в результаті якого [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. В ході розгляду даної кримінальної справи відповідач [PERSON] свою вину у вчиненні ДТП за наведених вище обставин визнав. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Положеннями ч.1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ст. 1187 УК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, завдала шкоди діяльністю, щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяння нею. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, - під особою яка володіє джерелом підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які експлуатують це джерело на праві власності, повного господарського ведення, оперативного керування, доручень. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 14.10.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, встановлено, що [PERSON], як власник вказаного транспортного засобу на початку жовтня 2006 року запропонував водію [PERSON], з яким познайомився на передодні,здійснити ремонт цього автобуса, передавши йому ключі та тимчасовий технічний талон, а після завершення ремонту дозволив [PERSON], здійснити виїзд на вказаному транспортному засобі для перевірки технічного стану цього мікроавтобуса без визначення маршруту. Скориставшись цим, [PERSON] 12.10.2006 року здійснив виїзд на вказаному мікроавтобусі по маршруту Трускавець-Львів з перевезенням пасажирів та по дорозі скоїв ДТП. Враховуючи дані обставини, колегія суддів вважає, що виявлена недбалість [PERSON], як власника «Мерседес-Бенц 310 Д» номерний знак [NUMBER], до порядку експлуатації цього транспортного засобу та передача його в керування водію [PERSON] без перевірки його навиків та без належного правового оформлення передачі в користування вказаного транспортного засобу, сприяли вчиненню ДТП. Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що шкода завдана використанням мікроавтобуса «Мерседес-Бенц 310 Д» номерний знак [NUMBER], як джерела підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню спільно як власником цього транспортного засобу [PERSON] так і безпосередньо особою, що вчинила ДТП- [PERSON] Згідно висновку спеціаліста №1/752 від 10.08.2007 року вартість матеріального збитку нанесеного власнику вантажного фургону "Opel-Combo 1.7TD", 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в результаті пошкодження даного автомобіля в ДТП, від 12.10.2006 року, на автодорозі Львів-Пустомити, на час пошкодження становить: 55 676,25 грн. Суд критично оцінює Висновок спеціаліста №/165 від 19.08.2009 року про розмір матеріального збитку заподіяного автомобілю внаслідок ДТП та не бере його до уваги, оскільки дослідження за вказаним висновком проведене на час розгляду справи судом, а не на час заподіяння шкоди. Крім того, законом передбачено способи захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні його матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, проте такий спосіб захисту свого майнового права позивачем використано не було. Тому, позовна вимога заявлена позивачем про стягнення з відповідачів матеріального збитку внаслідок пошкодження вантажного фургону "Opel-Combo 1.7TD", 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], підлягає задоволенню частині суми 55 676, 25 грн., отже частково. Витрати позивача в розмірі 486, 48 грн. понесені у зв'язку із проведення повторної експертизи стягненню з відповідачів не підлягають, оскільки така експертиза була проведена позивачем з власної ініціативи, судом не була взяти до уваги та значення для розгляду справи немає. Встановлено, що згідно висновку спеціаліста №1/752 від 10.08.2007 року вартість відновлювального ремонту вантажного фургону "Opel-Combo 1.7TD", 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] - 119830, 03 грн. значно перевищує ринкову даного автомобіля до його пошкодження в ДТП, тому з відповідачів стягується його ринкова вартість - 55 676, 25 грн. Оскільки відповідачами відшкодовується повна ринкова вартість автомобіля позивача, суд вважає за необхідне передати відповідачам майно яке не може використовуватися позивачем за призначенням - вантажний фургон "Opel-Combo 1.7TD", 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Встановлено, що згідно висновку спеціаліста №1/752 від 10.08.2007 року вартість відновлювального ремонту вантажного фургону "Opel-Combo 1.7TD", 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] - 119830, 03 грн. значно перевищує ринкову даного автомобіля до його пошкодження в ДТП, тому з відповідачів стягується його ринкова вартість - 55 676, 25 грн. Оскільки відповідачами відшкодовується повна ринкова вартість автомобіля позивача, суд вважає за необхідне передати відповідачам майно яке не може використовуватися позивачем за призначенням - вантажний фургон "Opel-Combo 1.7TD", 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то суд виходив з того, що згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи , яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог п 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, зазнаних позивачем та інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із того, що неправомірними діями відповідачів заподіяно позивачу моральну шкоду, яка виразилася в перенесених болі, душевних стражданнях та переживаннях, втрати душевного спокою, оскільки внаслідок вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України [PERSON] позивач проходив тривале лікування, що стверджується копіями листків непрацездатності серій ААЙ № 814614, ААМ № 778635, ААМ № 344447, ААЙ № 781284. Враховуючи суть позовних вимог, характер дій заподіювача шкоди, моральні страждання понесені позивачем, вимоги розумності і справедливості суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами та відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Встановлено, що згідно квитанції № 148/1 від 20.08. 2009 року позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., які в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України документально підтверджені понесені позивачем судові витрати підлягають з відповідача в користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved