Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У червні 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій вони просили усунути їм перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] з будинку [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначили, що відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований у будинку [ADDRESS] разом з позивачами [PERSON] та [PERSON] 05 листопада 2005 року між позивачами було зареєстровано шлюб. У період шлюбу ними був придбаний будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані позивачі та відповідач. Починаючи з 30 листопада 2018 року по теперішній час [PERSON] чинить відносно [PERSON] та [PERSON] психологічне та фізичне насилля, що порушує права та унеможливлює подальше проживання в одному будинку разом з ним, так як заходи запобігання і громадського впливу на протязі тривалого часу виявилися безрезультатними. Отже, протягом тривалого часу [PERSON] систематично вчиняє, відносно [PERSON] та [PERSON] насильство: ображає, погрожує, влаштовує бійки, систематично порушує правила співжиття, а вжиття заходів попередження, притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - не дали позитивних результатів, більш того продовжуються вчинятися [PERSON] . Відповідач з кожним разом все частіше навмисно влаштовує сварки, влаштовує бійки, чим створив нестерпну атмосферу життя. 08 травня 2020 року Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 12020040680000773 за ст. 126-1 КК України відносно [PERSON] , яке з обвинувальним актом 21.05.2020 року направлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, де відкрито провадження по справі та призначений її розгляд. Протиправні дії [PERSON] унеможливлюють позивачам повноцінно проживати разом з ним в одному будинку, що обмежує їх право у користуванні та розпорядженні належним їм майном. Відповідач систематично скоює домашнє насильство то у відношенні свого батька - [PERSON] , то у відношенні своєї мачухи - [PERSON] . Проживання у одному будинку вже стало неможливим, вони бояться відповідача, його поведінка вже призвела до погіршення здоров`я [PERSON] [PERSON] неодноразово виносилися попередження, складалися адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП, виносилися постанови суду про визнання його винним та стягнення з нього штрафів, виносилися термінові заборонні приписи стосовно кривдника, відносно нього відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, відкрито кримінальне провадження за ст. 126-1 КК України, яке на тепер розглядається Красногвардійським судом м. Дніпропетровська, тобто усі заходи запобігання і громадського виливу виявились безрезультатними, тому немає підстав для відмови у задоволені позовних вимог у повному обсязі. При цьому, позивачі посилались на ст.ст. 116, 157 ЖК УРСР. У зв`язку з викладеним, позивачі звернулись до суду з даним позовом. 09 вересня 2020 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивачів відповідач не визнає в повному обсязі з огляду на наступне. Батько відповідача - [PERSON] розірвав шлюб з його матір`ю, коли відповідачу було 5 або 6 років. З того часу відповідач проживав з матір`ю [PERSON] бабусею відповідача у м. Дніпропетровську за адресою: [ADDRESS] , у квартирі що належала його бабусі. У вказаній квартирі відповідач був зареєстрований до 20 листопада 2009 року. [INFO] батько відповідача зареєстрував шлюб з [PERSON] , на той час відповідачу було 11 років. Після смерті бабусі право власності на вищевказану квартиру перейшло до рідної сестри його батька [PERSON] , а відповідачу з батьком сестра останнього купила квартиру у [ADDRESS] . На час реєстрації за цією адресою (червень 2010 рок ) йому було 16 років, і як розуміє відповідач, що будучи на той момент неповнолітнім, в цій квартирі мала бути і частка відповідача у праві власності. Позивач [PERSON] продав квартиру у м. Дніпродзержинську, коли він служив у Збройних Силах України. 28 січня 2014 року відповідач був прийнятий на військову службу за контрактом, 12 вересня 2017 року він був звільнений з лав Збройних Сил України у зв`язку з закінченням контракту. Незадовго до звільнення з військової служби в районі Авдіївкн у 2017 році, відповідач отри\-мав мінно-вибухову травму - контузію, але командування офіційно цю травму не задокументувало. З того часу відповідач став постійно страждати на головний біль та часткову втрату пам`яті. Після звільнення зі Збройних Сил України, 18.09.2017 року відповідач зареєструвався за адресою: [ADDRESS] у будинку його мачухи позивача [PERSON] . Стосунки з позивачами протягом 2017-2018 років були нормальними, але поступово почали псуватись. Дружина батька всіляко стала провокувати його на конфлікт і одразу викликала поліцію. Він намагався пояснити поліції, що ніякого конфлікту, а тим більше домашнього насильства, з його боку немає, але його ніхто не хотів слухати. Зараз він розуміє, що всі ці виклики поліції були для того, щоб позбавити його житла. 17 вересня 2020 року від представника позивачів [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Викладені у відзиві обставини не відповідають дійсності, не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються тільки на припущеннях. Не стосуються позовних вимог посилання відповідача на реєстрацію [PERSON] з 13.12.1991 р. по 20.11.2009 р. за адресою: [ADDRESS] та посилання на інші обставини щодо майна, яке не є предметом розгляду. Також не стосується позовних вимог інформація і надані відповідачем копії документів щодо його служби у Збройних Силах України. Що стосується посилань на отримання мінно-вибухової травми - контузії у 2017 році в районі м. Авдіївка, у зв`язку з чим став постійно страждати на головний біль та часткову втрату пам`яті, то це не підтверджено жодним доказом та не відноситься до обставин справи щодо його противоправної поведінці та створення неможливих умов для проживання разом у одному будинку. Більш того з відзивом відповідач надав медичну виписку № 1004 від 28.08.2020 року де зазначено про ясну свідомість. Будь-які посилання на втрату пам`яті відсутні. Зазначає, що в матеріалах справи знаходяться докази визнання відповідачем своєї провини та визнання його вини судом по адміністративним справа за ст. 173-2 КУпАП. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що у 2017 році відповідач [PERSON] повернувся з армії та попросив її та позивача [PERSON] зареєструвати його місце проживання у домоволодінні [ADDRESS] . Вказане домоволодіння належить їй на праві власності, придбавалось у період шлюбу з [PERSON] . Після реєстрації місця проживання за вищезазначеною адресою поведінка відповідача різко змінилась, відносини між ними погіршились. Роботу відповідач не шукав, вимагав від її чоловіка [PERSON] гроші, грубив та ображав. У 2018 році між ними стався серйозній конфлікт, було викликано швидку допомогу, відповідач вдарив її чоловіка та вимагав купити йому квартиру. Потім, вони начебто помирились, однак згодом все стало тільки гірше. Відбуваються постійні сварки та погрози з боку відповідача, погрози вбивством та пожежею у будинку. Вона має маленького онука, однак не може взяти його до будинку, оскільки боїться. З липня 2020 року відповідач проживає за іншою адресою, однак іноді приходить, останні місяць-півтора майже не проживає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що насправді сварок та конфліктів між позивачами та відповідачем було набагато більше, ніж викликів поліції з цього приводу. Відповідач конфліктує, вимагає, щоб він придбав відповідачу квартиру та говорить, що не дасть їм з дружиною [PERSON] життя, поки вони не куплять відповідачу квартиру. Як тільки почався розгляд справи у суді, то відповідач перестав проживати з ними, місяця півтора вже з ними не проживає. Представник позивачів - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачам у задоволенні позову в повному обсязі. Суду пояснив, що між ним та позивачами дійсно були конфлікти, однак вони виникали тільки коли позивачі його провокували. Проти виселення з домоволодіння [ADDRESS] він заперечує. Приблизно півтора місяці у вказаному домоволодінні він майже не проживає, проживає з бабусею та сестрою. Проживати в подальшому у домоволодінні [ADDRESS] він не планує. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачам у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Допитаний у судовому засіданні 22 жовтня 2020 року у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що позивачі є його батьками ( [PERSON] - вітчим), а відповідач є його зведеним братом. Вони вчотирьох проживають у домоволодінні [ADDRESS] . Він почав там проживати приблизно з 2015 року, в той час відповідач [PERSON] проходив службу в армії. Відповідач [PERSON] вимагає гроші у позивачів, вимагає купити йому квартиру, іноді застосовує фізичну силу, погрожує. Відповідач конфлікти вчиняє при його дитині. Такі конфлікти почались у 2018 році, доходить до викликів поліції. Однак, поведінка відповідача не змінюється. Допитана в судовому засіданні 04 листопада 2020 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її сином, який на теперішній час помер. Її син перебував у відносинах з матір`ю відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] та матір відповідача [PERSON] проживали з нею з часу, коли відповідачу було 3 року та до того часу, поки відповідачу виповнилось приблизно 6 років. Потім відповідач проживав з бабусею по лінії батька. Зі слів відповідача їй відомо, що позивач [PERSON] постійно принижує та провокує відповідача. На теперішній час відповідач проживає з нею, оскільки за місцем проживання позивачів на відповідача постійно викликають поліцію. Вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 листопада 2005 року між позивачами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05 листопада 2005 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1047 (а.с. 21). Під час перебування позивачів у шлюбі, а саме 20 квітня 2013 року, між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Медяник В.А., зареєстрований в реєстрі за № 5-654, згідно якого [PERSON] передала у приватну власність, а [PERSON] прийняла домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 22). Право власності на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] (номер запису про право власності - 734324), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2691569 від 20 квітня 2013 року (а.с. 23). Судом встановлено та визнавалось сторонами, що відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] . Оскільки вказані обставини визнаються учасниками справи, то на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] та [PERSON] посилались на те, що вони не можуть повноцінно користуватись та розпоряджатись домоволодінням [ADDRESS] , оскільки відповідач [PERSON] постійно вчиняє з ними сварки, систематично вчиняє домашнє насильство відносно них, вони бояться відповідача, поведінка відповідача призвела до погіршення стану здоров`я позивача [PERSON] , а всі заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З довідки № 16430 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 11 жовтня 2019 року Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 18 вересня 2017 року), [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 24 травня 2013 року), та [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 29 вересня 2015 року) (а.с. 30). Факт реєстрації відповідача [PERSON] з 18 вересня 2017 року за адресою: [ADDRESS] , підтверджується також відповіддю з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 66). Однак, як встановлено в судовому засіданні, між позивачами та відповідачем з 2018 року по теперішній час постійно виникають конфлікти та сварки та відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , систематично вчиняє домашнє насильство відносно позивачів, що підтверджується: - постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року по справі № 204/9102/18, яка набрала законної сили 02 січня 2019 року, з якої вбачається, що [PERSON] є винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення його було звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням (а.с. 32); - постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року по справі № 204/4076/19, яка набрала законної сили 30 серпня 2019 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. (а.с. 39); - постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року по справі № 204/6590/19, яка набрала законної сили 04 листопада 2019 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності на підставі п. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням (а.с. 41); - постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року по справі № 204/7170/19, яка набрала законної сили 03 січня 2020 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. (а.с. 47); - постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року по справі № 204/1924/20, яка набрала законної сили 05 травня 2020 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 680,00 грн. (а.с. 55-56). Факт вчинення відповідачем конфліктів та сварок з позивачами, а також факт вчинення відповідачем домашнього насильства відносно позивачів за адресою: [ADDRESS] , підтвердив також і допитаний під час розгляду справи свідок [PERSON] . Також факт постійних сварок визнавав і сам відповідач. Крім того, з висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3060 від 03 жовтня 2019 року, складеного судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Пушковою О.В., вбачається, що 03 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась з заявою про проведення судово-медичного обстеження та повідомила, що 03 жовтня 2019 року біля 08.30 год. син її чоловіка хапав її руками за руки та штовхав її; на основі судово-медичного обстеження у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряних крововиливів та саден лівого передпліччя, синця правого передпліччя, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена; виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с. 42-43). Також, з висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3518 від 25 листопада 2019 року, складеного судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Пушковою О.В., вбачається, що 25 листопада 2019 року [PERSON] звернувся з заявою про проведення судово-медичного обстеження та повідомив, що 22 листопада 2019 року біля 16.30 год., його син [PERSON] двічі вдарив його рукою по обличчю, від чого він впав; на основі судово-медичного обстеження у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ледве помітного внутрішньо-шкіряного крововиливу в проекції нижньої щелепи праворуч, саден лівого передпліччя та кисті, частина при ударі об такий (такі), що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежений; виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с. 51-52). У статті 157 Житлового кодексу Української РСР закріплено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених\~частиною першою\~статті 116\~цього Кодексу.\~Виселення провадиться\~у судовому\~порядку без\~надання іншого\~жилого приміщення. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відносно [PERSON] Чечелівським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства відносно позивачів [PERSON] та [PERSON] неодноразово виносились Термінові заборонні приписи стосовно кривдника, а саме: серії АА № 051104 від 03 жовтня 2020 року (а.с. 48), серії АА № 051010 (а.с. 49), серії АА № 151625 від 22 листопада 2019 року (а.с. 53), серії АА № 153350 від 28 лютого 2020 року (а.с. 54), серії АА № 050392 від 07 травня 2020 року (а.с. 57). Крім того, судом встановлено, що за заявою [PERSON] 03 жовтня 2019 року Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 12019040680001998, правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 44). Також, за заявою [PERSON] 08 травня 2020 року Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відносно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження № 12020040680000773, правова кваліфікація ст. 126-1 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 58). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2020 року по справі № 204/3391/20 було призначено підготовче засідання у кримінальному провадженні № 12020040680000773 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2020 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України на 16 червня 2020 року (а.с. 59). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що систематичне порушення відповідачем [PERSON] правил соціального співжиття робить неможливим для позивачів проживання з відповідачем в одному будинку за адресою: [ADDRESS] , та заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Суд також враховує, що згідно Службової характеристики [PERSON] , складеної 17 вересня 2020 року Військовою частиною [NUMBER] , останній за час проходження служби, зарекомендував себе з негативного боку, як не підготовлений в професійному відношенні та з низькими морально-діловими якостями військовослужбовець та, серед іншого, має незняті дисциплінарні стягнення, не вмів підтримувати добрі та рівні стосунки з товаришами по службі, мав постійні конфлікти зі співслужбовцями (а.с. 117). Наведена обставини на переконання суду додатково свідчить про те, що відповідач дійсно є конфліктною людиною, що ускладнює його взаємовідносини з оточуючими людьми та призводить до виникнення труднощів у спілкуванні. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт вчинення відповідачем перешкод позивачам у користуванні власністю - будинком [ADDRESS] , а систематичне порушення\~відповідачем [PERSON] \~правил соціального\~співжиття та відсутність позитивних змін у поведінці відповідача робить неможливим подальше спільне проживання відповідача [PERSON] з позивачами [PERSON] та [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що необхідно усунути [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні власністю - будинком [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] , [INFO] , без надання іншого жилого приміщення, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу Української РСР, та

Outcome: approved