Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

25.09.2013 року [PERSON] звернулася з позовом до суду та просила відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 лютого 2011 року о 16 годині 10 хвилин на 21 км автодороги Одеса-Б.Дністровський, [PERSON], керуючи автомобілем (довіреність від 18 травня 2009 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх установах, підприємствах, організаціях України, діяти від її імені, з правом тимчасового виїзду за кордон, належного їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 15.03.2006 року, автомобілем вантажний фургон - В марки VOLKSWAGEN LT 35, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) реєстраційний номер № [NUMBER] , та зареєстрованого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 15.03.2006 року) «Фольцваген», державний номер [NUMBER],порушив вимоги п.13.1 «Правил дорожнього руху України «не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «МАЗ», державний номер [NUMBER] з напівпричепом, державний номер [NUMBER]. Вищевказані факти підтверджуються постановою Київського районного суду міста Одеси від 05.04.2011, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує, тому, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування шкоди, завдану його автомобілю, у повному обсязі та моральну шкоду. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала та просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, розглядати справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що довіреністю від 18 травня 2009 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх установах, підприємствах, організаціях України, діяти від її імені, з правом тимчасового виїзду за кордон, належного їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 15.03.2006 року, автомобілем вантажний фургон - В марки VOLKSWAGEN LT 35, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) реєстраційний номер № [NUMBER] , та зареєстрованого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 15.03.2006 року «Фольцваген», державний номер [NUMBER]. 24 лютого 2011 року о 16 годині 10 хвилин на 21 км автодороги Одеса-Б.Дністровський, [PERSON], керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN», державний номер [NUMBER], порушив вимоги п.13.1 «Правил дорожнього руху України «не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «МАЗ», державний номер [NUMBER] з напівпричепом, державний номер [NUMBER]. Вищевказані факти також знайшли своє відображення в постанові Київського районного суду міста Одеси від 05.04.2011, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Відповідно до п. 6 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України №4 від 01.03.2013 року якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України), що мало місце у розглядуваному випадку, а саме: [PERSON] керував транспортним засобом на підставі вищевказаних документів. Завдання технічних пошкоджень автомобілю позивача підтверджуються проведеним автотоварознавським дослідженням. Так, згідно вищевказаного дослідження внаслідок ДТП, автомобіль марки «VOLKSWAGEN», державний номер [NUMBER]», отримав матеріальні збитки, вартість яких складає 12418,40 гривень. З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, сталося з вини відповідача [PERSON] Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до п.9 Пленуму Верховного Суду України «про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така вартість повинна бути визначена експертним шляхом. Згідно з висновком автотоварознавського дослідження, матеріальні збитки нанесені [PERSON] в наслідок скоєння ДТП [PERSON], складають - 12418,40 гривень. Порядок оцінки дорожніх транспортних засобів та визначених матеріальних збитків , завданих власнику у випадку пошкодження дорожніх транспортних засобів визначено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074 / 8395. У відповідності з п.1.3 даної Методики вимога даної методики являються обов'язковими під час проведення товарознавчих досліджень судовими експертами, суб'єктами ведення господарства, до компетенції яких входить проведення судових авто- товарознавчих експертиз, а також усіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки дорожніх транспортних засобів у випадках, передбачених законодавством України або угодами суб'єктів цивільно- правових відносин. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, становить 12418,40 гривень. Згідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем окрім матеріальних збитків були заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Позивач вказувала, що відповідач своїми неправомірними діями спричинив моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 10 000 гривень. Вона полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку із пошкодженням її автомобіля, який втратив свій товарний вид, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачка перенесла моральні страждання в результаті пошкодження майна, оскільки був порушений звичний устрій життя, пов'язаний з використанням автомобіля, позивачка не мала можливості провести ремонт автомобіля, оскільки відповідач відмовився відшкодовувати матеріальну шкоду. Проте розмір позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди необґрунтовано завищений, тому суд вважає за можливе стягнути моральну шкоду у розмірі 500 гривень. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з подальшими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Враховуючи доведеність вини відповідача, а також наявність висновку автотоварознавського дослідження, суд вважає за можливим стягнути з відповідача витрати за проведення автотоварознавчої оцінки майна по визначенню вартості матеріального збитку завданого автомобілю в наслідок ДТП у розмірі 850 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 69,65 гривень.

Outcome: partial