Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У червні\~2021р.\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~його представник\~ адвокат\~Балика П.О.,\~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом,\~який мотивує\~тим,\~що 22.09.2020р.\~приватним нотаріусом\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личук\~Т.В.\~вчинено виконавчий\~напис,\~реєстровий №3593,\~про стягнення\~з нього\~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ЕЛІТ ФІНАНС»\~(далі\~ ТОВ\~«ФК «ЕЛІТ\~ФІНАНС»)\~заборгованості за\~кредитним договором\~№164-06/К-06,\~укладеним 09.06.2006р.\~між ним\~та АТ\~«Укрпромбанк»,\~правонаступником якого\~є АТ\~«Дельта Банк»,\~за період\~з 02.07.2020р.\~по 01.09.2020р.\~та витрат\~за вчинення\~виконавчого напису\~нотаріусом в\~загальній сумі\~70537,58\~грн.\~Постановою приватного\~виконавця виконавчого\~округу Запорізької\~області Проценко\~Д.Ю.\~від 17.05.2021р.\~відкрито виконавче\~провадження №65442993\~з примусового\~виконання вказаного\~виконавчого напису.\~Вважає цей\~виконавчий напис\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~оскільки в\~порушення вимог\~чинного законодавства\~виконавчий напис\~вчинено без\~документів,\~які свідчать\~про безспірність\~заборгованості,\~зокрема,\~на кредитному\~договорі,\~який не\~було посвідчено\~нотаріально,\~як це\~передбачено Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться в\~безспірному порядку\~на підставі\~написів нотаріусів,\~затвердженим постановою\~КМУ №1172\~від 29.06.1999р.\~в редакції,\~чинній на\~час виконання\~оскаржуваного виконавчого\~напису.\~Крім того,\~виконавчий напис\~було видано\~після спливу\~3-х\~років після\~настання строку\~виконання зобов`язань. Також нотаріус вчинив виконавчий напис без письмової вимоги стягувача на його адресу про усунення порушення. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3593, вчинений 22.09.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» грошових коштів в сумі 70537,58 грн. та стягнути на його користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 17.06.2021р. за даним позовом відкрито спрощене позовне провадження і призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Крім того, цією ж ухвалою за заявою [PERSON] зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. 22.09.2020р., реєстровий №3593, та витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. копії оскаржуваного виконавчого напису та всіх документів, на підставі яких вчинено вказаний виконавчий напис. 04.08.2021р. до суду від представника відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що вони є необґрунтованими, оскільки 09.06.2008р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №164-06/К-06, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 47435,00грн. на умовах, передбачених Договором. 30.06.2010р. між ТОВ «Український промисловий банк» та АТ «Дельта Банк» було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», згідно з мовами якого АТ «Дельта Банк» набуло, зокрема, право вимоги за Договором. 02.07.2020р. між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2273/К, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло, зокрема, право вимоги за Договором, укладеним між Банком та [PERSON] . На теперішній час заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором є непогашеною, зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконані та не виконуються, внаслідок чого відбувається порушення прав відповідача. Відповідач, реалізуючи право на захист порушених цивільних прав, звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на Договорі. Разом з заявою про вчинення виконавчого напису, яку було направлено відповідачем приватному нотаріусу Личуку Т.В., ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості, згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, а саме: оригінал Договору, копію Договору про відступлення прав вимоги. розрахунок заборгованості за договором, засвідчений стягувачем. Позивач не спростував належними і допустимим доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Вважає, приватний нотаріус не порушував вимоги законодавства при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису. В зв`язку з вищевказаним, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не прибули. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримує повністю. Представник відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в судове засідання не прибув, у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, пояснень на позов до суду не подали. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наданих документів. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Судом встановлено, що 22.09.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, реєстровий №3593, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», яке є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги №2273/К від 02.07.2020р., яке в свою чергу є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», заборгованості за кредитним договором №164-06/К-06, укладеним 09.06.2006р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , за період з 02.07.2020р. по 01.09.2020р., яка складається з: суми заборгованості за кредитом -28709,80 грн., суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6408,99 грн., суми заборгованості за штрафними санкціями 35118,79 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а всього 70537,58 грн. Зі змісту Договору про відступлення прав вимоги №2273/К від 02.07.2020р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», копія якого надана представником відповідача, вбачається, що за його умовами до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитними договорами. До вказаного договору долучено перелік боржників кредитних договорів, серед яких зазначено прізвище, ім`я та по-батькові позивача [PERSON] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. від 17.05.2021р. відкрито виконавче провадження №65442993 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. реєстровий №3593 від 22.09.2020р. 19.05.2021р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. в межах виконавчого провадження №65442993 накладено арешт на грошові кошти, які містяться на відкритих банківських рахунках [PERSON] та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 цього ж Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення виконавчих написів передбачений Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Згідно з п.1.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. П.1.2. Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пп.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.3.1 п.3 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Окрім того, пп.3.2,3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014р. (набрала чинності 10.12.2014р.) Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ця постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення, а її резолютивна частина опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» №23 від 21.03.2017 року. Відповідно до\~ст.124 Конституції України,\~ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (справа №826/20084/14) постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, проаналізувавши викладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . В даному випадку суд виходить з того, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду\~\~України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц. З`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні докази, суд встановив, що при вчиненні виконавчого напису 22.09.2020р. приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. керувався, зокрема, ст.34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. В той же час, вказаний Перелік документів у редакції, чинній станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів у простій письмовій формі, оскільки п.2 Переліку документів з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови суду. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що укладений 09.06.2006р. між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк»» кредитний договір №164-06/К-06 був нотаріально посвідчений, суду не надано. Зокрема, в оскаржуваному виконавчому написі відомості про це відсутні. При цьому, представник відповідача у відзиві на позов заперечень з приводу форми укладання кредитного договору не виказував і факт його укладання без нотаріального посвідчення не оспорював. Крім того, судом встановлено, що за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса з [PERSON] здійснено стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 02.07.2020р. по 01.09.2020р., однак\~документів, які б підтверджували безспірність цієї заборгованості та встановлювали прострочення виконання кредитного зобов`язання, зокрема, первинні бухгалтерські документи, виписка з рахунка боржника тощо, суду не надані. Ухвалою суду від 17.06.2021р. у приватного нотаріуса Личук Т.В. були витребувані, зокрема, копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис, реєстровий №3593 від 22.09.2020р., однак судові відправлення повернуті не врученими нотаріусу з позначкою, що адресат за адресою [ADDRESS] , відсутній. Доводи представника відповідача про те, що саме позивач зобов`язаний надати докази, які б підтверджували відсутність заборгованості за кредитним договором, суд знаходить безпідставними, оскільки в даному випадку надання кредиту Банком є частиною його операційної діяльності, яка підлягає обов`язковій документації з дотриманням законодавства про бухгалтерській облік. Належними та допустимими доказами надання кредиту, його використання та виникнення заборгованості є саме первинні бухгалтерські документи, які складені Банком та перебувають у його володінні. Дані про отримання позивачем вимог відповідача про усунення порушень кредитних зобов`язань, в матеріалах справи також відсутні. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим та доведеним, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом за кредитним договором, укладеним в простій письмовій формі, за відсутності документів, які б підтверджували\~безспірність заборгованості, а також за відсутності письмової вимоги про усунення порушень боржником. Таким чином,\~вимоги законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, в даному випадку не дотримано, тому вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. виконавчий напис №3593 від 22.09.2020р. є незаконним і його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Розподіляючи судові\~витрати,\~суд виходить\~з положень ст.141\~ЦПК України,\~та вважає\~необхідним стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача сплачений судовий збір\~за звернення до суду з позовною\~заявою в\~розмірі 908,00 \~грн. та за звернення до суду з заявою про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., а всього 1362,00 грн.\~

Outcome: approved