Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

17 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія ВАШ АВТО в якому просить визнати договір фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів, в сумі 49800 гривень. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 05 липня 2016 року між ним та ТОВ Лізингова компанія ВАШ АВТО укладено договір фінансового лізингу, на придбання трактора марки "Беларус 892" вартістю 498 000 гривень. Укладений договір він вважає таким, що суперечить принципам добросовісності, а умови договору вважає несправедливими та такими, що істотно порушують його права, оскільки під час укладання договору представник ТОВ Лізингова компанія ВАШ АВТО надав їй хибну, недостовірну інформацію щодо умов договору та умов надання послуг відповідачем. Вона не зрозуміла, що сплачена нею сума 49800 гривень є не лізинговим платежем, а адміністративним який у разі розірвання договору не повертається. Вважає, що п. 12.11. договору про неповернення коштів у випадку розірвання договору є несправедливим. Також вважає несправедливими умови п.9.1 та 10.14 договору про встановлення першого лізингового платежу, що складається не тільки з авансового платежу у розмірі 10% від вартості предмету лізингу, але і з комісії за організаційні заходи, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу за організацію даного договору виконаній послузі, яка фактично полягала у виготовленні стандартної форми договору, а також не надання додатків. Позивач вважає, що умови договору не відповідають вимогам ст.18 Закону України Про захист прав споживача. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи на підставі вимог ст.ст.224-226 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони 05 липня 2016 року уклали договір фінансового лізингу № 004916, предметом якого за п. 1.1. договору є трактор Беларус 892. Відповідно до п. 1.2 договору, лізингодавець взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Пунктом 5.1 договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу, комісії за організацію оформлення договору (10% від вартості предмету лізингу) та комісії за передачу предмету лізингу (3% від вартості предмету лізингу). Перший адміністративний платіж, відповідно до п. 9.1 Договору складається із: а) комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору, яка розраховується як комісія за організацію, яка визначена у додатку № 2 договору; б) авансу ціни предмета лізингу, який розраховується як: авансовий платіж, який визначений у Додатку № 2 до договору; в) комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу, як платіж, що покриває витрати лізингодавця пов'язані з організацією передачі предмета лізингу на користь лізингоотримувача. Розмір комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу визначений в додатку № 1 до Договору і складає 10% від вартості предмета лізингу . Пунктом 12.1 договору передбачено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання - передачі предмета лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію договору лізингоодержувачу не повертається. 21 липня 2016 року позивач направив на адресу ТОВ Лізингова компанія ВАШ АВТО листа з вимогою розірвати договір фінансового лізингу № 004916 від 05 липня 2016 року та повернути йому сплачені кошти за цим договором у сумі 49800 гривень (а.с.40). Листом від 29 липня 2016 року відповідач повідомив позивача про розгляд його заяви та про те, що за умовами договору згідно заяви договір сторони вваажають розірваним. Разом з тим сплачений адміністративний платіж в сумі 49 800 згідно умов договору не повертається. (а.с 13-14) Згідно з ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу - лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом частин 1, 2 ст.16 цього Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до п.6 ч.1 ст. ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Частина 3 ст. 509 ЦК України встановлює, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України Про захист прав споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. За змістом п.4 ч.3 ст. 18 цього закону несправедливими є, зокрема, умови договору про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Частиною 1 ст.203 ЦК України, передбачено, що зміст правочинну не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину за вимогами ст.215 ЦК Цкраїни, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Недійсність окремої частини правочину, за вимогами ст. 217 ЦК України, не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Доводи позивача про надання відповідачем при укладені договору хибної та недостовірної інформації щодо умов договору та умов надання послуг відповідачем, суд вважає безпідставними, оскільки досліджений судом Договір № 004916 від 05 липня 2016 року та додатки до нього викладені в доступній формі, добре читаємим шрифтом, позивач особисто підписав кожен аркуш договору та додатки до нього. У зв'язку з чим, суд вважає, що позивач був належним чином ознайомлений з текстом договору, погодився на його умови в момент укладення та добровільно підписав його. Суд також не погоджується з доводами позивача про несправедливість умов п. 8.2.1 Договору, який встановлює розмір першого лізингового платежу, оскільки його вимоги відповідають ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг . Суд погоджується з доводами позивача про несправедливість умов п. 12.1 ст. 12 Договору в частині того, що у випадку розірвання договору сплачени адміністративний платіж лізингоодержувачу не повертається. При цьому суд виходить з того, що по-перше, дана умова порушує принцип добросовісності, встановлений п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. Ст 509 ЦК України, тому що 49 800 гривень є неспівмірними з затратами лізиногодавця при укладенні договору, оскільки за вчинення лізингодавцем інших дій на виконання договору, передбачені інші платежі, які належить сплатити лізингоодержувачу. По-друге, дана умова договору призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, оскільки на порушення вимог п. 4 ч.3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів договором № 004916 від 05 липня 2016 року не встановлено право позивача, як споживача, на одержання відповідної компенсації від ТОВ Лізингова компанія ВАШ АВТО, як виконавця, у зв'язку з розірванням договору. У випадку розірвання договору відповідальність за це покладається тільки на позивача. По-третє, даний пункт договору завдає шкоди споживачеві, оскільки сплачені ним 49800 гривень після розірвання договору залишаються у ТОВ Лізингова компанія ВАШ АВТО. За вимогами ч. 5 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та визнати недійсними положення пункту 12.1 ст. 12 договору фінансового лізингу № 004916 від 05 липня 2015 року щодо неповернення лізингоодержувачу у випадку розірвання даного договору сплачений адміністративний платіж як за організаційні заходи і стягнути з ТОВ Лізингова компанія ВАШ АВТО на користь позивача грошові кошти в сумі 49800 гривень. Вимоги позивача в іншій частині не знайшли підтвердження, тому в їх задоволенні належить відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 551 гривень.

Outcome: partial