Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

21.08.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги позивач мотивує тим, що під час перебування з відповідачем у шлюбі з 24.10.2008 року по 02.08.2012 року за спільні кошти вони придбали автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORT, кузов [NUMBER], NN двигун [NUMBER], 2002 року випуску, колір жовтий, державний номерний знак [NUMBER] приблизною вартістю 95000 грн. та дачну ділянку в [ADDRESS], приблизною вартістю 25000 грн. Після розірвання шлюбу вони не можуть досягти згоди стосовно розподілу вказаного майна, оскільки автомобіль був проданий, без її згоди, а право власності на вказану дачну ділянку зареєстроване за відповідачем. Тому позивач змушена звернутися з позовом до суду, в якому просить поділити спільне нажите майно наступним чином: - виділити у користування [PERSON] 1/2 дачної ділянки в [ADDRESS] або зобов'язати [PERSON] сплатити 1/2 вартість вказаної ділянки в сумі 12500 грн.; - зобов'язати відповідача виплатити позивачу 1/2 вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORT, кузов [NUMBER], NN двигун [NUMBER], 2002 року випуску, колір жовтий, державний номерний знак [NUMBER], в сумі 47500 грн. - стягнути з [PERSON] в відшкодування судових витрат в сумі 605 грн. та витрати за надання правової допомоги в сумі 500 грн. 22.11.2013 року ухвалою Южноукраїнського міського суду було задоволено клопотання [PERSON] про доручення до матеріалів справи зустрічної позовної заяви для спільного її розгляду з первісною позовною заявою. В зустрічній позовній заяві [PERSON] вказує, що ще до шлюбних відносин ним було придбано автомобіль «ВАЗ 21063», який в 2004 році він продав за 3300 доларів США, що еквівалентно 17754 грн. і вклав кошти на придбання спірного автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORT. Крім того, вартість вказаного автомобіля згідно довідки рахунку складає 68198 грн., тому вважає, що поділу підлягає автомобіль вартістю 50444 грн. Також вважає, що у його приватній власності до шлюбу було наступне майно: меблева стінка вартістю 2000 грн., стіл-книжка вартістю 500 грн., шафи балконні 3 шт. вартістю 450 грн. Всього на суму 2950 грн., та які залишилися у [PERSON] Під час спільного проживання ними спільно було придбано наступне майно: кондиціонер DEKER вартістю 4000 грн., ванна вартістю 750 грн., унітаз вартістю 600 грн., м'який куток вартістю 3800 грн., крісло розкладне вартістю 1200 грн., 4 металопластикові вікна вартістю 6400 грн., мийка кухонна вартістю 450 грн., витяжка кухонна вартістю 350 грн., холодильник LG вартістю 4200 грн., мікрохвильова піч LG вартістю 750 грн., двері вхідні вартістю 1800 грн., двері міжкімнатні 2 шт. вартістю 900 грн., шафа-купе вартістю 1800 грн., комп'ютер вартістю 5500 грн., принтер CENON вартістю 650 грн., пральна машинка BEKO вартістю 2200 грн., дзеркало в спальню вартістю 550 грн., телевізор «Оріон» вартістю 900 грн., дзеркало до ванної вартістю 350 грн., матеріали для ремонту всього на суму 4555 грн., дача в [ADDRESS], яку він оцінює в 8000 грн., дачна ділянка в [ADDRESS] вартістю 2000 грн., дачна ділянка в [ADDRESS] вартістю 1000 грн. Всього на суму 52705 грн., яке залишилося у [PERSON] [PERSON] просить: - Визнати за ним право приватної власності на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORT, кузов [NUMBER], NN двигун [NUMBER], 2002 року випуску, колір жовтий, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 50444 грн., дачну ділянку в [ADDRESS] вартістю 2000 грн. та дачну ділянку в [ADDRESS] вартістю 1000 грн. - Визнати за [PERSON] право приватної власності на меблеву стінку вартістю 2000 грн., стіл-книжку вартістю 500 грн., шафи балконні 3 шт. вартістю 450 грн. кондиціонер DEKER вартістю 4000 грн., ванну вартістю 750 грн., унітаз вартістю 600 грн., м'який куток вартістю 3800 грн., крісло розкладне вартістю 1200 грн., 4 металопластикові вікна вартістю 6400 грн., мийку кухонну вартістю 450 грн., витяжку кухонна вартістю 350 грн., холодильник LG вартістю 4200 грн., мікрохвильову піч LG вартістю 750 грн., двері вхідні вартістю 1800 грн., двері міжкімнатні 2 шт. вартістю 900 грн., шафу-купе вартістю 1800 грн., комп'ютер вартістю 5500 грн., принтер CENON вартістю 650 грн., пральну машинку BEKO вартістю 2200 грн., дзеркало в спальню вартістю 550 грн., телевізор «Оріон» вартістю 900 грн., дзеркало до ванної вартістю 350 грн., матеріали для ремонту всього на суму 4555 грн., плитка кахельна вартістю 1275 грн., сантехніка вартістю 2500 грн., шпаклівка вартістю 360 грн., церезит вартістю 420 грн.), дачу в [ADDRESS], вартістю 8000 грн., всього на суму 52655 грн. 21.10.2014 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила суд позов задовольнити та зобов'язати [PERSON] сплатити їй 1/2 частину вартості основних будівельних матеріалів, що були використані під час будівництва садового будинку на земельній ділянці в [ADDRESS] в сумі 9780 грн. 67 коп. Також просила суд зобов'язати [PERSON] виплатити їй 1/2 вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORT, кузов [NUMBER], NN двигун [NUMBER], 2002 року випуску, колір жовтий, державний номерний знак [NUMBER], в сумі 47500 грн., стягнути з [PERSON] в відшкодування судових витрат в сумі 605 грн. та витрати за надання правової допомоги в сумі 500 грн. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом повністю підтримала уточнену позовну заяву та просила її задовольнити, зустрічний позов визнала частково. Представник [PERSON] суду пояснила, що автомобіль «ВАЗ 21063» було продано [PERSON] що в 2004 році, тобто до шлюбу, однак на що були витрачені кошти від продажу цього автомобіля, їй не відомо, а останнім доказів протилежного ніяких надано не було. Автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORT було придбано сторонами в 2010 році за їх спільні кошти, вартість якого на теперішній час значно вища, ніж вказує [PERSON] та складає 99440 грн. Щодо майна, придбаного сторонами під час шлюбу вважає, що ніяких документів на вказане майно [PERSON] надано не було, крім холодильника LG, вартістю 2695 грн., з урахуванням зносу - 2000 грн. Дачна ділянка в [ADDRESS] розподілу не підлягає, оскільки була отримана від матері [PERSON] безоплатно. Будівельні матеріали, що використовувались для будівництва двоповерхового садового будинку на ділянках [ADDRESS] підлягають поділу по 1/2 частці. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, позов [PERSON] не визнав, мотивуючи тим, що вказані земельні ділянки взагалі не підлягають поділу, оскільки являються майном кооперативу. Все інше майно просить поділити таким чином, як вказано в зустрічному позові. Вислухавши пояснення представників сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши та оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, суд вважає, що первинний та зустрічні позови підлягають частковому задоволенню, на підставі наступного. Частина 4 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1, 2 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У відповідності до ч.1, 6, 7 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке було придбано подружжям в період шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини, чоловіка є рівними, якщо інше не передбачене домовленістю між ними, або шлюбним договором. Як вбачається з ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до пунктів 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В судовому засіданні встановлено, що 24.10.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.08.2012 року було розірвано (а.с. 7). В період шлюбу сторони придбали дачну ділянку в [ADDRESS] яка зареєстрована на [PERSON] та дачну ділянку в [ADDRESS] (а.с. 45-46). На вказаних земельних ділянках сторонами був побудований двохповерховий садовий будинок, господарчі будівлі вбиральні-душу з спорудами та огорожею, згідно висновку експерта №373 від 19.05.2014 року вартість основних будівельних матеріалів, що були використані під час будівництва двохповерхового садового будинку, господарчої будівлі вбиральні-душу з спорудами та огорожею на земельних ділянках [ADDRESS] дорівнює 19561 грн. 34 коп. (а.с. 98-120). Крім того, [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу придбали автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORT, кузов [NUMBER], NN двигун [NUMBER], 2002 року випуску, колір жовтий, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 68198 грн. 40 коп., який згідно копії довідки-рахунку №433481 від 26.02.2013 року було продано [PERSON] (а.с. 9, 44). Таким чином, вищевказане майно є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], при поділі якого розмір їх часток в даному майні є рівними. Тому, необхідно виділити 1/2 частку дачних ділянок в [ADDRESS] в користування [PERSON], а за [PERSON] визнати право приватної власності на 1/2 частину вказаних дачних ділянок. Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Тому 1/2 частина вартості основних будівельних матеріалів, що були використані під час будівництва двохповерхового садового будинку, господарчої будівлі вбиральні-душу з спорудами та огорожею на земельних ділянках [ADDRESS] теж підлягає стягненню з [PERSON]на користь [PERSON], тобто 9780 грн. 67 коп. Автомобіль є річ неподільна, а тому, суд вважає, що вищевказаний автомобіль необхідно було б виділити одному з подружжя. В пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у випадку, коли один із подружжя здійснив відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORT, кузов [NUMBER], NN двигун [NUMBER], 2002 року випуску, колір жовтий, державний номерний знак [NUMBER], який є неподільної річчю та на теперішній час вже відчужений, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення грошової компенсації з відповідача за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль, а саме: зобов'язання [PERSON] виплатити їй 1/2 частку вартості вказаного автомобіля, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 34 099 грн. 20 коп. (68198 грн. 40/2). Посилання відповідача за первісним позовом, на той факт, що вказаний автомобіль був придбаний також за його особисті кошти від продажу автомобіля ВАЗ 21063 в 2004 році, суд не приймає до уваги, оскільки зазначених доказів суду надано не було. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою власністю набутого за час окремого проживання та поділ спільного майна подружжя, суд приходить до такого. Дійсно, в судовому засіданні було встановлено, що під час шлюбу сторони придбали наступне майно: меблеву стінку вартістю 2000 грн., стіл-книжку вартістю 500 грн., шафи балконні 3 шт. вартістю 450 грн., кондиціонер DEKER вартістю 4000 грн., ванну вартістю 750 грн., унітаз вартістю 600 грн., м'який куток вартістю 3800 грн., крісло розкладне вартістю 1200 грн., 4 металопластикові вікна вартістю 6400 грн., мийку кухонну вартістю 450 грн., витяжку кухонна вартістю 350 грн., холодильник LG вартістю 4200 грн., мікрохвильову піч LG вартістю 750 грн., двері вхідні вартістю 1800 грн., двері міжкімнатні 2 шт. вартістю 900 грн., шафу-купе вартістю 1800 грн., комп'ютер вартістю 5500 грн., принтер CENON вартістю 650 грн., пральну машинку BEKO вартістю 2200 грн., дзеркало в спальню вартістю 550 грн., телевізор «Оріон» вартістю 900 грн., дзеркало до ванної вартістю 350 грн., матеріали для ремонту всього на суму 4555 грн., всього на суму 44655 грн., що підтверджується сторонами та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на вказане майно за [PERSON], обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] стала власником дачі в [ADDRESS] згідно копії членської книжки садовода до укладення шлюбу та на безоплатній основі, суд вважає, що немає підстав для поділу вказаної дачі між колишнім подружжям (а.с. 54). В повідомленні №28-30 від 14.08.2015 року про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи щодо визначення вартості матеріалів, обладнання та будівельних робіт, які проводились під час ремонту квартири [ADDRESS] вказано, що надати висновок неможливо (а.с. 170-171). Згідно повідомлення №1270-1271 від 27.04.2016 року про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи щодо визначення вартості матеріалів, обладнання та будівельних робіт, які проводились під час ремонту квартири [ADDRESS] надати висновок неможливо (а.с. 218-219). В іншій частині зустрічний позов не підлягає задоволенню, оскільки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу. Правила обчислення витрат на правову допомогу викладені у ст. 84 ЦПК України, відповідно до якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 500 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 10). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду з даним позовом пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - в розмірі 302 грн. 50 коп. (а. с. №2), а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 539 грн. 05 коп. (а. с. №39).

Outcome: partial