Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, уточненим 27.08.2014 року, до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко"про стягнення коштів у розмірі 15028,11 дол. США. та судових витрат, пов'язаних з правовою допомогою у сумі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 03 грудня 2013 року вона уклала договір банківського рахунку з відповідачем, та в той же день внесла 20000 доларів США, які Банк зобов'язався повернути в тій самій валюті, яку вона внесла на рахунок відповідача. Внесок був оформлений договором банківського вкладу (депозит «Різдвяний» за № [NUMBER] від 3 грудня 2013 р.) Відповідно до п. 1.1 договору Банк, тобто відповідач, відкрив рахунок в іноземній валюті № [NUMBER] в USD на термін по 4 червня 2014 року. Перед закінченням терміну вкладу вона прийшла в банк, але їй дали на підпис заяву про зняття вкладу, але попередили про те, що у відповідності до законодавства вона має право знімати свої кошти в обмежених розмірах до 15000 грн. в валюті вкладу кожен день. Також їй було запропоновано переоформити ще один договір на 10000 доларів СЩА терміном на 1 місяць. Після закінчення і цього терміну їй запропонували ще раз переоформити договір терміном на 1 місяць на суму 14000 доларів США. Станом на теперішній час, відповідач на її вимогу не повертає депозитний банківський вклад в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не направив. За цих обставин, суд на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на заяву позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2013 року між АБ «Порто-Франко» та [PERSON] укладено Договір банківського рахунку № [NUMBER], відповідно до умов якого банк відкриває клієнту валютний поточний рахунок [NUMBER] в USD та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності з законодавством України та нормативними документами Національного банку України. Також 03.12.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-франко» було укладено договір банківського вкладу № [NUMBER]. У відповідності до п. 1.2 цього договору вкладник вносить готівкові грошові кошти чи перераховує у безготівковій формі, а банк отримає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти в іноземній валюті у сумі 20000,00 дол. США. У відповідності до п. 1.1 договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок в іноземній валюті № [NUMBER] в USD на строк до 04.06.2014р. Відповідно до п. 1.4. договору за користування грошовими коштами розміщеними на рахунку вкладника, банк начисляє і виплачує вкладнику щомісячні проценти по вкладу із процентною ставкою із розрахунку 11.0000% річних. Згідно п. 4.2 договору у випадку закінчення (припинення) строку дії даного договору, банк перераховує суму вкладу на поточний рахунок № [NUMBER] в АБ «Порто-Франко». Грошові кошти з вказаного рахунку вкладник має право отримати у будь-який час згідно графіку роботи банку з урахуванням вимог п. 3.1.5. даного договору. У відповідності до п. 3.1.5 договору у випадку отримання вкладу готівковими грошовими коштами, вкладник зобов'язується письмово повідомити банк про свій намір за 3 (три) банківські дні до бажаної дати отримання грошових коштів, якщо сума вкладу перевищує 15 000 грн. в еквіваленті валюти вкладу. Крім того, 06.06.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-франко» було укладено договір банківського вкладу № [NUMBER]. У відповідності до п. 1.2 цього договору вкладник вносить готівкові грошові кошти чи перераховує у безготівковій формі, а банк отримає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти в іноземній валюті у сумі 10000,00 дол.США. У відповідності до п. 1.1 договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок в іноземній валюті № [NUMBER] в USD на строк до 07.07.2014 року. Відповідно до п. 1.4. договору за користування грошовими коштами розміщеними на рахунку вкладника, банк начисляє і виплачує вкладнику щомісячні проценти по вкладу із процентною ставкою із розрахунку 10.5000% річних. Згідно п. 4.2 договору у випадку закінчення (припинення) строк дії даного договору, банк перераховує суму вкладу на поточний рахунок № [NUMBER] в АБ «Порто-Франко». Грошові кошти з вказаного рахунку вкладник має право отримати у будь-який час згідно графіку роботи банку з урахуванням вимог п. 3.1.5. даного договору. Також 07.07.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-франко» було укладено договір банківського вкладу № [NUMBER]. У відповідності до п. 1.2 цього договору вкладник вносить готівкові грошові кошти чи перераховує у безготівковій формі, а банк отримає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти в іноземній валюті у сумі 14000,00 дол. США. У відповідності до п. 1.1 договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок в іноземній валюті № [NUMBER] в USD на строк до 07.08.2014 року. Відповідно до п. 1.4. договору за користування грошовими коштами розміщеними на рахунку вкладника, банк начисляє і виплачує вкладнику щомісячні проценти по вкладу із процентною ставкою із розрахунку 10.5000% річних. Згідно п. 4.2 договору у випадку закінчення (припинення) строк дії даного договору, банк перераховує суму вкладу на поточний рахунок № [NUMBER] в АБ «Порто-Франко». Грошові кошти з вказаного рахунку вкладник має право отримати у будь-який час згідно графіку роботи банку з урахуванням вимог п. 3.1.5. даного договору. Як вбачається з витягу з особового рахунку № [NUMBER] станом на 15.08.2014 року сума залишку на рахунку становить 15028,11 дол. США. 15.08.2014 року [PERSON] письмово звернулась до відповідача, та просила повернути банківський депозит у повному обсязі. На даний час відповідач свої обов'язки за договором не виконав та не повернув позивачу грошові кошти у розмірі 15028,11 доларів США. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь [PERSON] судових витрат, пов'язаних з правовою допомогою у сумі 5000,00 грн., суд зазначає наступне. Статтею 84 ЦПК передбачено, що витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У матеріалах справи наявна квитанції від 01.10.2014 року, відповідно до якої [PERSON] сплатила 5000,00 грн. адвокату [PERSON] за юридичні послуги. Також, у справі наявні ордер серія ОД № 028949 від 18.09.2014 року та витяг №91 з угоди про надання правової допомоги [PERSON] В свою чергу, в матеріалах справи відсутній жодний документ, який би підтверджував платність надання [PERSON] правової допомоги за представництво її інтересів під час розгляду цивільної справи: у витязі з угоди не вказано вартість послуг адвоката. Крім того, статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте, представником позивача не надано розрахунку вартості виконаних робіт, обчисленого відповідно до вказаного Закону, а тому, суд вважає, що підстави для стягнення витрат на правову допомогу - відсутні.

Outcome: partial