Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

12.11.2018 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року, виниклу станом на 01.10.2018 року у розмірі 5762,37 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить: 162901,80 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4917,14 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 139007,21 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 845,23 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 23894,59 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 14.05.2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0058/74/267, на підставі якого позивачем надано відповідачу кредит (у вигляді відновлювальної кредитної лінії) в сумі 7800 доларів США на умовах забезпечення (предметом іпотеки є обєкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ), строковості (терміном до 14.05.2023 року), повернення (частинами позикових коштів щомісячними платежами), відплатності за користування (13,0 % річних). АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконано зобов`язання за кредитним договором, а саме надано кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. В свою чергу, [PERSON] ухилилася від обов`язку повернути кредит, сплатити відсотки у строки та розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. 12.07.2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу [PERSON] направлено вимогу № 114/5-124260 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, надавши можливість добровільно погасити прострочену заборгованість, яка станом на 04.07.2018 року дорівнювала 1286,95 доларів США. Така вимога кредитора залишена [PERSON] без відповіді. За таких обставин, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося за захистом майнових прав до суду (а.с. 1-3). Ухвалою судді від 15.11.2018 року за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] відкрито провадження у справі, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, що узгоджується з ч. ч. 4, 6 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 29). 23.05.2019 року [PERSON] в порядку ст. 278 ЦПК України подано відзив з викладенням наступних заперечень проти вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль». По-перше, відповідач виклала доводи, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року станом на 01.10.2018 року не ґрунтується на положенні чинного законодавства. Так, до позовної заяви долучена копія вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 114/5-12426 від 12.07.2018 року. Аналіз змісту статей 1048 та 1050 ЦК України вказує, що у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів. В контексті таких аргументів відповідач просить при розгляді спору врахувати правові висновки Верховного суду, викладені в постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/4519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц. По-друге, [PERSON] акцентує увагу суду, що в позовній заяві АТ «Райффайзен Банк Аваль» заявляється вимога стягнення боргу одночасно як в іноземній валюті так і в гривні, що є, за переконанням відповідача, неконкретним, двозначним, що суперечить способам здійснення захисту цивільних прав, які передбачені ст. 16 ЦК України. Крім того, відповідач зазначає, що при порівняні наявної в матеріалах справи копії графіку погашення кредиту від 16.06.2008 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 01.10.2018 року вбачається невідповідність між сумами планового погашення по кредиту та відсотками в графіку та сумами планового погашення кредиту та відсотками згідно розрахунку за кожний місяць. По-третє, [PERSON] прийнято позицію, що нею не отримувалися 16.05.2008 року в АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти в сумі 7800 доларів США через касу, а також не було здійснено операцій щодо безготівкового перерахування таких коштів на поточний рахунок. Відповідач звертає увагу, що в кредитному договорі не вказаний ні номер позичкового рахунку, який відкривався для цілей кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року, ні номер особового рахунку, куди б мали бути перераховані кошти. Юридично обґрунтовуючи такий аргумент [PERSON] посилається на правову норму статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно якої факт здійснення господарських операцій фіксують первинні документи. В свою чергу, АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надано жодного первинного документу бухгалтерського обліку на підтвердження кредитування, при цьому факт отримання позикових коштів відповідачем заперечується. За таких обставин, [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 64-67). 07.06.2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» на відзив на позовну заяву подано відповідь. Позивач вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність правових підстав розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року станом на 01.10.2018 року, оскільки обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити відсотки припинено пред`явленням банком вимоги № 114/5-124260 від 12.07.2018 року про дострокове виконання зобов`язань. Так, умовами укладеного кредитного договору (п. 3.3 та п. 9.1) передбачено, що обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом, відсотки нараховуються на залишок заборгованості до її повного погашення. Тобто сторонами, з урахуванням принципу свободи договору (ст. ст. 6, 627, 628 ЦК України) визначено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами кредитування (абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України) допускає нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості. В контексті такого аргументу позивач просить при розгляді справи врахувати правову позицію Верховного суду в постанові від 13.12.2018 року у справі № 913/11/18. АТ «Райффайзен Банк Аваль», з огляду заперечень [PERSON] про помилковість вимоги стягнення кредитної заборгованості в іноземній валюті та гривневому еквіваленті, - додатково зазначає правове обґрунтування заявленого способу захисту порушених прав. Відповідно до ст. ст. 192, 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України; іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом; грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Верховним судом в постановах від 15.03.2018 року по справі № 638/1841/14-ц , від 04.07.2018 року по справі № 761/12665/14-ц, від 01.11.2017 року по справі № 6-1063цс17 визначено, що судове рішення не може змінювати змісту договірного зобов`язання, яке існувало між сторонами, у разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню; погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням обчисляється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Позивач наголошує, що в позовній заяві правомірно визначено гривневий еквівалент грошових зобов`язань у іноземній валюті за офіційним курсом на день платежу, що відповідає положенням ст. 533 ЦК України. Позицію [PERSON] щодо заперечення факту отримання кредиту, оскільки відсутній первинний документ бухгалтерського обліку проведення операції, а саме перерахування коштів на рахунок позичальника, - АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважає неспроможною. Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; виписки з особових рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З огляду вказаного, позивач наголошує, що банківська виписка по рахунку позичальника [PERSON] є належним і допустимим доказом на підтвердження видачі кредиту, що відповідає правовому висновку Вищого господарського суду України в постанові від 06.04.2017 року у справі № 905/2009/15. Більш того, факт наявності узгоджених дій між [PERSON] (позичальник) та АТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) підтверджується також внесенням відповідачем платежів на погашення заборгованості, укладенні договору забезпечення. За таких обставин, позивач просить задовольнити позовну заяву в повному обсягу (а.с. 69-70). Правом подати додаткові пояснення на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач [PERSON] не скористалася. Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України, на виклик до суду не з`явилися. Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» адвокат Войтенко (Пеньківська) К.В. (уповноважена довіреністю) подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача адвокат Онілов В.Л. (діє на підставі ордеру) суду адресував заяву про закінчення розгляду справи в його відсутність, просить ухвалити рішення про відмову в позові, при цьому, посилаючись на ч. 6 ст. 95 ЦПК України, висловлює категоричну позицію недоцільності приймати судом до уваги копії письмових доказів, доданих АТ «Райффайзен Банк Аваль» до позовної заяви, оскільки дійсність цих документів сторона відповідача ставить під сумнів, а оригінали позивачем суду надані не були. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до Статуту (затверджений загальними зборами акціонерів АТ «Райффайзен Банк Аваль» № Зб-58 від 27.04.2018 року, погоджено 23.05.2018 року Національним банком України) - протоколом Загальних зборів акціонерів № Зб-45 від 14.10.2009 року прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»; протоколом Загальних зборів акціонерів № Зб-58 від 27.04.2018 року прийнято рішення про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»; Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма права та обов`язками Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 22-24). Згідно Банківської ліцензії № 10 від 11.10.2006 року, Дозволу № 10-4 від 11.10.2006 року, видані Національним банком України на здійснення Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» операцій, визначених ч. 1 та п.5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність", зокрема, операції з валютними цінностями (а.с. 20-21). Відповідно до заяви-анкети на отримання кредиту під заставу від 06.05.2008 року - [PERSON] звернулася до АТ «Райффайзен Банк Аваль» для отримання кредиту в сумі 7800,00 доларів США на строк 180 місяців (а.с. 7). 14.05.2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитним договір № 014/0058/74/267, сторонами досягнуто наступних основних домовленостей: 1) про предмет: п. 1.1: надання відповідачу кредиту у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 7800,00 доларів США (під терміном «не відновлювальна кредитна лінія» розуміється кредитна лінія, при якій при отриманні позичальником повної суми кредитних коштів і досягнення ліміту кредитування подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом на протязі дії кредиту); п. 1.2: кредит надається на строк по 14.05.2023 року (включно) згідно Графіку; п. 1.2.1: цільове використання кредиту - на придбання житла; п. 1.4: за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитору плату у вигляді процентів за процентною ставкою 13,00% річних; 2) про умови надання та забезпечення кредиту: п. 3.1: кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування; п. 3.2: надання кредиту може здійснюватися на розсуд кредитора шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів кредитором з позичкового рахунку позичальника на його поточний рахунок з можливістю: подальшої видачі готівки через касу кредитора; безготівкової оплати наданих платіжних документів (доручень позичальника); п. 3.5: у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням зобов`язань позичальника за договором може бути: договір застави / іпотечний договір; договір про надання гарантії / або договір поруки; інші документи / види забезпечення за згодою кредитора; 3) про права та обов`язки: п. 4.1: кредитор зобов`язується на умовах договору відкрити позичальнику позичковий рахунок та надати позичальнику кредитні кошти; п. 5.1: позичальник зобов`язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з Графіком та остаточне погашення отриманого кредиту до 14.05.2023 року (включно); щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів у попередньому місяці згідно з Графіком; при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів у попередньому та поточному місяцях згідно з графіком; сплату комісій; 4) про гарантії та інші умови: п. 8.1: при одержанні кредиту позичальник усвідомлює та гарантує, що: умови договору зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важливих для нього обставин; п. 8.2: сторони погодили, що укладанням договору досягнуто згоди з усіх істотних умов; п. 8.3: у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. З підписанням договору, позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозіміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника; 5) про строк дії договору: п. 9.1: договір набуває чинності з часу підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора та дає до повного погашення кредитної заборгованості позичальником (а.с. 8-10). Графіком повернення кредиту (Додаток до кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року) кредит в сумі 7800,00 доларів США розподіллено на 180 платежів, які підлягали сплаті [PERSON] у визначений період повернення: 06.2008 р. - 105,45 дол. США, з 07.2008 р. - по 04.2023 р. - по 98,69 дол. США щомісячно, 05.2023 р. - 97,94 дол. США (а.с. 12 - 13). 12.07.2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» складено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, адресовану [PERSON] за вих. № 114/5-124260. Зі змісту вимоги вбачається, що [PERSON] порушено умови кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року, станом на 04.07.2018 року утворена прострочена заборгованість перед банком - 629,11 доларів США (прострочений кредит), 657,84 доларів США (заборгованість за процентами). За таких обставин АТ «Райффайзен Банк Аваль» заявлено вимогу протягом не більше ніж 60 календарних днів з дати вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків в загальному розмірі 5574,98 доларів США (4 917,14 дол. США - заборгованість по сумі кредиту, 657,84 дол. США - заборгованість за процентами).; зазначена сукупна заборгованість за кредитом визначена станом на 04.07.2018 року (а.с. 15). Вимога дострокового повернення кредиту адресана [PERSON] поштовим звязком за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] (а.с. 18). Врегулювання спірних відносин сторін не досягнуто. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Судом надано оцінку обґрунтованості вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» з урахуванням доводів, аргументів [PERSON] щодо безпідставності позову. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1048, 1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , - відповідачем отримано кредит в розмірі 7800,00 доларів США з кінцевим терміном повернення - 14.05.2023 року (включно), зі сплатою процентів за користування позиковими коштами за ставкою 13,00 % річних. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року - станом на 01.10.2018 року загальна заборгованість за кредитом становить 5762,37 доларів США, з яких: 4917,14 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 786,41 доларів США, заборгованість за процентами - 845,23 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 818,96 доларів США (а.с. 5-6). Відповідач [PERSON] не оспорює доводи позивача про неналежність виконання умов кредитного договору, не спростовує заявлену в позові суму боргу, не надає належних доказів повної чи часткової сплати пред`явленої АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості, не наводить контразрахунку виставленої заборгованості. Представником відповідача адвокатом Онілом В.Л. прийнято позицію захисту, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надано достатніх, належно допустимих доказів на підтвердження дійсності (факту) надання [PERSON] грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. За позицією сторони, долучені до позовної заяви копія кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року, копія виписки по особового рахунку № [NUMBER] від 16.05.2008 року, копія анкети на отримання кредиту під заставу від 06.05.2008 року, копія графіку погашення кредиту від 16.06.2008 року, копія розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року - подані без врахування вимог ст. 95 ЦПК України, що нівелює доказову силу наданих документів. Так, [PERSON] зазначає, що на вигляд надані копії свідчить, що їх виготовлено не шляхом копіювання оригіналу, а шляхом зняття копії з копії, не завіреної належним чином, більш того, відповідач ставить під сумнів поставлення в документах її підпису, тому без надання оригіналів достовірність документів підлягає поставленню під сумнів. Крім того, [PERSON] оспорюється факт отримання 16.05.2008 року грошових коштів в сумі 7800 доларів США готівкою через касу банку, а також здійснення позивачем операцій щодо безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок, оскільки позивачем не надано первинного документу бухгалтерського обліку на підтвердження фактичного отримання кредитних коштів. Суд відхиляє зазначені доводи як спробу сторони відповідача спростувати факт укладання кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року з метою уникнення відповідальності за порушення договірних зобов`язань. З матеріалів справи вбачається, що копія кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року роздрукована з електронного архіву АТ «Райффайзен Банк Аваль» з послідуючим завіренням позивачем (наявний відтиск печатки відділу Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів, підпис посадової особи). Суд зазначає, що копія кредитного договору має довідне значення по даній справі, подача позивачем такого доказу не суперечить, зокрема, статям 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», положенням яких передбачено, що електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму; візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною; копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Суд розглядаючи справу, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяв сторонам в реалізації процесуальних прав, зокрема, ухвалою 02.04.2020 року на підставі клопотання представника відповідача [PERSON] витребувано у позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» оригінали письмових доказів, зокрема, кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року (а.с. 128-129). Можливість надати суду оригінал кредитного договору, заяви-анкети до кредиту у АТ «Райффайзен Банк Аваль» відсутня, у зв`язку зі знаходженням документів на тимчасово непідконтрольній території (а.с. 150). Суд звертає увагу, що другий примірник (екземпляр оригіналу) кредитного договору під час його укладання було надано відповідачу (позичальнику) [PERSON] , про що безпосередньо зазначено в письмовій угоді (а.с. 10 зворот). В свою чергу відповідачем не надано та не повідомлено суд про неможливість надання оригіналу кредитного договору. Поданий позивачем доказ - копія кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року знаходиться у взаємоузгодженому зв`язку з іншими доказами по справі. Так, згідно умов договору кредитні кошти надано позичальнику [PERSON] на придбання житлової нерухомості (п. 1.2.1). До матеріалів справи безпосередньо відповідачем було долучено іпотечний договір (судом засвідчено відповідність копії документа оригіналу) № 014/0058/82/267 від 16.06.2008 року, в якого вбачається: п. 1.1: договір забезпечує вимоги іпотекодержателя АТ «Райффайзен Банк Аваль», що витікають із кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року, укладеного з [PERSON] , за умовами якого позичальник зобов`язується повернути кредит у розмірі 7800,00 доларів США строком виплати до 14.05.2023 року зі сплатою 13% річних; п. 2.1: предметом іпотеки є житловий будинок та господарські будівлі, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 42-45). Суд звертає увагу, що як в кредитному договорі № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року, так і в іпотечному договорі № 014/0058/82/267 від 16.06.2008 року від імені сторони кредитора / іпотекодержателя виступили начальник Селидівського відділення Донецької обоасної Дирекції «Райффайзен Банк Аваль» Герасименко Сергій Станіславович, заступник начальника з питань роздрібного бізнесу Селидівського відділення Донецької обласної Дирекції «Райффайзен Банк Аваль» Гончарова Алла Федорівна. В кредитному та іпотечному договорах поставлені підписи вказаних уповноважених посадових осіб, наявний відтиск печаті (а.с. 10 зворот, а.с. 45 зворот). Таким чином, позиція сторони відповідача щодо заперечення договірних відносин, факту укладання кредитного договору - є неспроможними. Більш того, суд звертає увагу, що вимог про визнання кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року - не заявлялося. Відсутність оригіналу кредитного договору не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з боржника заборгованості за кредитними зобов`язаннями. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 року у справі № 220/1998/17-ц. Відповідно до обраної стороною відповідача позиції захисту - позивачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надано суду жодного первинного документу бухгалтерського обліку, відповідно до якого факт отримання 14.05.2008 року [PERSON] кредиту в сумі 7800,00 доларів США в касі банку був би підтверджений, як немає і підтвердження перерахування коштів з особового рахунку позичальника. Судом перевірено доводи представника відповідача адвоката Онілова В.Л. щодо оспорювання факту отримання [PERSON] позикових (кредитних) грошових коштів та також виявлено хибність таких аргументів. Частиною третьою статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності. Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності; банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку; бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до підпункту 8 пункту 3, пункту 41-42 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 року - операційна діяльність банку це сукупність технологічних процесів, пов`язаних з документуванням інформації за операціями банку, проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками; операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані; підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі; первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення. У відповідності до п. п. 51 - 55, п. п. 62, 65 Положення інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі; запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного); банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс/оборотно-сальдову відомість; особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Банк самостійно розробляє форми регістрів синтетичного та аналітичного обліку, які повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні; виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суд, з огляду фактичних обставин справи, з урахуванням телеологічного (цільового) й системного застосування вказаних правових норм , - зазначає, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належним доказом видачі та руху коштів по особовому рахунку. АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано виписки по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому [PERSON] : - датована від 01.11.2018 року: за період з 16.05.2008 - 16.05.2008 рр. (один операційний день) проведено одну операцію, а саме відбулась видача траншу кредиту за кредитним договором у розмірі 7800,00 доларів США (а.с. 14); - датована від 12.06.2019 року: за період з 01.01.2008 - 01.01.2009 рр. - 16.05.2008 року відбулася видачу кредиту у розмірі 7800,00 доларів США (а.с. 80). Крім того, до матеріалів справи позивачем долучено виписки по рахунку відповідача за періоди: з 01.01.2009 - 01.01.2010 рр., з 01.01.2010 - 01.01.2011 рр., з 01.01.2011 - 01.01.2012 рр., з 01.01.2012 - 01.01.2013 рр., з 01.01.2013 - 01.01.2014 рр., з 01.01.2014 - 01.01.2015 рр., з 01.01.2015 - 01.01.2016 рр., з 01.01.2016 - 01.01.2017 рр., з 01.01.2017 - 01.01.2018 рр., з 01.01.2018 - 01.01.2019 рр., з яких вбачається часткове виконання відповідачем боргових зобов`язань з огляду на часткову сплату кредиту періодичними платежами (а.с. 81-101). Суд зазначає, що якщо особа, яка підтверджує, схвалює договір (правочин) своїми наступними діями - підстави для визнання такого договору неукладеним об`єктивно відсутні. Під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину (правова позиція Верховного суду в постанові від 29.07.2020 року у справі №753/10779/16-ц). Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по позичковому рахунку відповідача, яка є первинним бухгалтерським документом, а тому належним доказом, який об`єктивно свідчить та належним чином підтверджує факт надання АТ «Райффайзен Банк Аваль» та отримання [PERSON] грошових коштів, передбачених умовами кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року, наявність договірних правовідносин між сторонами не спростовано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль» договірні зобов`язання в частині надання позикових коштів виконав, в свою чергу відповідач [PERSON] ухилилася від виконання кредитного зобов`язання сплачувати щомісячно платіж по кредиту і нараховані проценти. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року станом на 01.10.2018 року заборгованість за кредитом складає 4 917,14 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість - 786,41 доларів США, заборгованість за процентами - 845,96 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість - 818,96 гривень (а.с. 5-6). Судом розрахунок заборгованості перевірено, підстави вважати його необґрунтованим не встановлено. Доводи сторони відповідача (викладено у відзиві) з приводу неналежності розрахунку заборгованості внаслідок різниці (невідповідності) між сумами планового погашення по кредиту та відсотками, які відображено в Графіку повернення кредиту - підлягають відхиленню. Так, в Графіку погашення кредиту та інших платежів, який є невід`ємною частиною договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року сторонами за обопільною домовленістю передбачено, що Графік є орієнтовним примірником в частині нарахувань процентів та страхових платежів, суми фактичних нарахувань процентів будуть змінюватися в залежності від: дати фактичного погашення поточної заборгованості за кредитом; коригування процентної ставки; облікової політики кредитора (а.с. 13). Як видно із змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором АТ «Райффайзен Банк Аваль» проведено розрахунок простроченої заборгованості за кредитом, суми кредиту, що стягується достроково та відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору. В свою чергу, відповідачем [PERSON] не подано контррозрахунку заборгованості, не зазначено, які саме суми заборгованості не відповідають умовам кредитного договору, також не завлено проведення судово-економічної експертизи з дослідження документів фінансово-кредитних операцій. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних його відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 6.5 кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору. Вказане положення кредитного договору визначає порядок зміни строку основного зобов`язання шляхом пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту, проте не є перешкодою для реалізації права кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (не обмежує право банку на судовий захист порушеного права обов`язковим попереднім зверненням до боржника у досудовому порядку). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року по справі № 0308/18539/12. 12.07.2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» складено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, адресовану [PERSON] за вих. № 114/5-124260. Позивачем заявлено вимогу протягом не більше ніж 60 календарних дів (з дати вимоги) здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків в загальному розмірі 5574,98 доларів США (4 917,14 дол. США - заборгованість по сумі кредиту, 657,84 дол. США - заборгованість за процентами).; зазначена сукупна заборгованість за кредитом визначена станом на 04.07.2018 року (а.с. 15). Досудова вимога № 114/5-124260 від 12.07.2018 року залишилась без виконання відповідачем (позичальником) [PERSON] , що стало підставою для подання (12.11.2018 року) кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль» позову до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд зазначає, що після того, як кредитор направив відповідачу (боржнику) вимогу про дострокове погашення кредиту, змінено терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до 14.05.2023 року, був правомірно змінений позивачем (кредитором) на повернення всією сумою в термін 60 днів з дати вимоги. Відповідно строк дії № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року змінився з 60 дня з дати, зазначеної на досудовій вимозі, що адресована [PERSON] про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі 09 вересня 2018 року. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Судом під час розгляду справи не встановлено, що кредит в іноземній валюті надано неправомірно, умови кредитування відповідачем не оспорено. З урахуванням вказаного, суд вказує про наявність правових підстав для присудження до стягнення з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму основної заборгованості (тіло кредиту) в розмірі 4 917,14 доларів США. Суд звертає увагу, що [PERSON] у відзиву на позовну заяву одночасне зазначення позивачем суми заборгованості як в іноземній валюті так і в гривні розцінено як некоректний спосіб захисту порушених прав кредитора. Такі доводи не мають значення для розгляду справи та жодним чином не впливають на висновок суду про присуждення до стягнення кредитної заборгованості (поточне та прострочене тіло кредит). За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені в статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валютина день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, однак не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені в ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», положення якої передбачено, що у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби. Суд наголошує на тому, що визначаючи характер грошового зобов`язання, в рішенні підлягає присудження стягнення з відповідача суми заборгованості саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становить визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постановах від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц - у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні; перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Таким чином, зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні (зокрема, станом на дату розрахунку) не суперечить чинного законодавству, жодної неясності в такому випадку не виникатиме, оскільки позивачу має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Розглядаючи позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» в частині стягнення з [PERSON] заборгованість за відсотками за користування кредитом, - суд зазначає наступне. Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів із такої суми; надання безпроцентних кредитів забороняється. Умовами кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року передбачено, що відповідачу надано кредит зі сплатою процентів за користування кредитом - 13,00 річних (п. 1.4). З розрахунку заборгованості за кредитним договором, який долучено позивачем до позову вбачається, що проценти, нараховані з дати видачі кредиту (16.05.2008 року) по 01.10.2018 рік. Суд не погоджується з таким розрахунком заборгованості за відсотками з огляду на наступне. Так, АТ «Райффайзен Банк Аваль» пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту і сплати відсотків за користування відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦКУ змінив строк виконання основного зобов`язання. Кредитний договір припиняє свою дію направленням вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після визначеного у вимозі строку задоволенню не підлягають (ВС/КЦС від 14.02.2018р., №564/2199/15-ц). Звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. У такому разі положення абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до позичальника з вимогою про дострокове виконання кредитного договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Як встановлено судом, строк дії кредитного договору № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року змінився з 60 дня з дати, зазначеної на досудовій вимозі № 114/5-12426 від 12.07.2018 року, що адресована [PERSON] про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі - 09 вересня 2018 року. З урахуванням вищевказаного, суд визначає розмір відсотків за користування кредитом станом на 09.09.2018 року, що складає 806,70 доларів США (виходячи з розрахунку позивача, що станом на 16.08.2018 року борг за відсотками - 764,67 дол. США, станом на 16.09.2018 року - 818,96 дол. США (за 31 день прострочення заборгованість - 51,29 дол.), тобто за 16 календарних днів - 42,03 доларів США). Суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви, а саме стягнення з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0058/74/267 від 14.05.2008 року станом на 09.09.2018 року в сумі 5723,84 долари США, яка складається з боргу за тілом кредиту - 4917,14 долари США, боргу за відсотками - 806,70 долари США. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Відповідно до п. 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 роз`яснено порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. АТ «Райффайзен Банк Аваль» при пред`явлення позову до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 5762,37 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку (01.10.2018 року) - 162901,80 гривень, - сплачено судовий збір в сумі 2443,53 гривень (а.с. 4). Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача. Позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково на 99 % від заявлених вимог, тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 2419,09 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial