Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з усіх доходів відповідача на утримання неповнолітніх дітей та дружини. В ході розгляду справи позовні вимоги уточнила, просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Позов в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, як дружини, з якою проживає дитина до трьох років, за заявою [PERSON] залишений без розгляду. Вимоги в частині розірвання шлюбу залишені без змін. В заяві в казала, що з 03.08.2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 20 лютого 2013 року шлюбні відносини припинені з причини зради чоловіка, з цього часу з відповідачем мешкають окремо, а неповнолітні діти залишилися проживати разом з нею. Вона самостійно займається вихованням та утриманням синів, відповідач свої обов'язки належним чином не виконує, в останній час матеріальної допомоги взагалі не надає, хоча є приватним підприємцем та отримує регулярний дохід, інших стягнень на утриманців не має. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, оскільки чоловік її зрадив та мешкає з іншою жінкою, та стягнути на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх синів, оскільки матеріальної допомоги, яку надає відповідач після припинення сімейних стосунків, не вистачає для забезпечення звичного для дітей способу життя, харчування та розвитку, а вона бажає зберегти той рівень, який мали діти під час їх спільного проживання з відповідачем. Відповідач інших утриманців не має, займається підприємницькою діяльністю, має достатній дохід, розмір якого дозволяє йому декілька разів протягом року виїжджати на відпочином за кордон, нести витрати на утримання великої кількості належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна. Вона перебуває у декретній відпустці до досягнення молодшою дитиною трьох років, власних доходів не має, від підприємницької діяльності прибутків не отримує, багато витрачає на утримання будинку та сплату комунальних платежів, тому вважає, що відповідач має можливість та зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. Адвокат [PERSON], що здійснювала представництво інтересів відповідача за позовними вимогами про стягнення аліментів, в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів, однак наполягала на встановленні їх розміру у твердій грошовій сумі, оскільки дохід відповідача має нерегулярний характер, розмір грошових коштів, що він отримує від підприємницької діяльності є нестабільним та постійно змінюється. У разі встановлення судом аліментів в частці від доходу відповідача, просила визначити їх в розмірі 1/3 частини, оскільки відповідач, крім спільних дітей з позивачкою, має ще дві дитини - повнолітню доньку, що продовжує навчання, та непрацездатного сина, який визнаний інвалідом ІІ групи, на утримання яких також надає грошові кошти щомісячно. Крім того, просила врахувати, що відповідач є особою, яка постраждала від ЧАЕС, та потребує постійного лікування. У разі стягнення судом аліментів в розмірі ? частини на користь позивачки, загальний розмір витрат на всіх утриманців буде перевищувати 50% щомісячного доходу, що суперечить вимогам законодавства та порушує інтереси відповідача. Позивачка, яка також зобов'язана утримувати дітей, є суб'єктом підприємницької діяльності, має самостійний дохід та щомісячно отримує державну допомогу на третю дитину. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, однак позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що з 03 серпня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №503, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 03.08.2001 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції./а.с. 10/ Від шлюбу сторони мають три спільні дитини, які на час розгляду справи є неповнолітніми, а саме: - сина [PERSON], [INFO] народження, що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 30.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №217,/а.с.11/ - сина [PERSON], [INFO] народження - свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 10.05.2007 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №168, /а.с. 12/ - сина [PERSON], [INFO] народження - свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 08.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №14. /а.с. 13/ Під час розгляду справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 20 лютого 2013 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, позивачка та відповідач мешкають окремо. Неповнолітні діти залишились проживати разом з позивачкою./а.с.14/ Відповідно до ч.1 ст.110, ч.2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, а також тривалість часу фактичного припинення сімейних відносин, суд приходить до висновку, що між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання, відновлення сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому вважає, що визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить закону та не порушує інтересів інших осіб, в зв'язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України. Частиною 1 зазначеної статті визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є батьком трьох синів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на час розгляду справи є неповнолітніми, проживає від них окремо, діти проживають разом з матір'ю - позивачкою та знаходяться на її утриманні та вихованні. Домовленість щодо порядку та способу участі батька у їх утриманні між сторонами не досягнута, про що свідчить звернення позивачки до суду з відповідним позовом. З наведеного суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний приймати участь в утриманні синів до досягнення ними повноліття та сплачувати аліменти, а позивачка має право на їх отримання. Відповідно до ч.1,2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі, згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд може визначити за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. При визначенні способу та розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд, відповідно до вимог, встановлених ч.1 ст.182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 31.12.2004 року працює в ТОВ «Наталі» на посаді директора та отримує щомісячну заробітну плату в середньому розмірі 2500 гривень, заробітна плата за період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 рік складала 22412,51 гривень, розмір нарахованої йому заробітної плати за період з 01.10.2013 року по 28.02.2014 рік складає 10114,45 гривень, що підтверджується довідками №154 від 28.10.2013 року та №16 від 03.03.2014 року, виданими ТОВ «Наталі»./т.1 а.с.60, т.2 а.с.142/ Крім того, згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER], відповідач з 01.03.2000 року та на час розгляду справи є суб'єктом малого підприємництва. / т.1 а.с.62/ З копій податкових декларацій про майновий стан і доходи, звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, та відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.03.2000 року по 31.12.2013 рік, вбачається, що крім заробітної плати, відповідач отримує постійний дохід від господарської діяльності./т.1 а.с.124-177,240-266, т.2 а.с.1-51,129-132/ Відповідно до копії податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи-підприємця за 2013 рік, сума нарахованої [PERSON] заробітної плати складає 31773,87 гривень, а розмір загального оподаткованого доходу, отриманого від провадження господарської діяльності, становить 994797,41 гривень./т.2 а.с.129-130/ Отже, з досліджених відомостей щодо майнового стану [PERSON], судом встановлено, що відповідач має регулярний дохід, а тому розмір аліментів, що підлягає присудженню, суд визначає у частці від його доходу, та не вбачає підстав, наведених у ч.1 ст. 184 СК України, для визначення їх розміру у твердій грошовій сумі, на чому наполягала представник відповідача [PERSON] Разом з тим, при визначенні єдиної частки від заробітку (доходу), яка буде стягуватися на користь позивачки як аліменти на утримання дітей, суд враховує наявність у відповідача повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, та повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], який визнаний інвалідом ІІ групи, обов'язок щодо утримання яких покладений на відповідача ст.ст. 198, 199 СК України, та виконується ним у добровільному порядку./т.1 а.с.59,64,65-68,69, т.2 а.с. 94, 133,134,141,144/ Оскільки відповідач має інших утриманців, стягнення на користь позивачки за її вимогою аліментів в розмірі ? частки від доходу відповідача, може вплинути на розмір їх матеріального забезпечення в сторону зменшення та з урахуванням виплат на утримання повнолітніх дітей, буде порушувати права платника аліментів щодо загального розміру всіх відрахувань, оскільки в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Також, суд бере до уваги, що відповідач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії ІІ, та за своїм станом здоров'я потребує проходження періодичних курсів оздоровлення./т.1 а.с.63/ Крім того, слід зазначити, що відповідно до копії податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2013 рік, позивачка також є суб'єктом підприємництва та має власний дохід від господарської діяльності. Враховуючи з'ясовані обставини, суд задовольняє вимоги позивачки частково та визначає єдину частку від доходу відповідача, яка буде стягуватися як аліменти, в розмірі 1/3 частини, що не буде суперечити інтересам неповнолітніх дітей та порушувати права інших осіб, та відповідає принципам законності та справедливості. Суд вважає, що кількість наявного у власності платника аліментів рухомого та нерухомого майна, а також матеріальна можливість виїжджати за кордон для відпочинку, не є істотними обставинами, що враховується при визначені розміру аліментів, а тому надані позивачкою на їх підтвердження відомості до уваги не приймає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на сплату судового збору при подачі заяви за позовними вимогами про розірвання шлюбу в розмірі 114,70 гривень, та, оскільки позивачка звільнена законом від сплати судового збору за пред'явлення позовних вимог про стягнення аліментів, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 гривень, який встановлено ЗУ «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час звернення [PERSON] до суду з заявою. На підставі ст.ст.81,110,112, 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial