Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, який до початку розгляду справи змінив і в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що за період 2011-2013 років відповідач [PERSON] взяв в нього під розписку в борг 81 626 доларів США, які за його вимогою зобов'язався повернути протягом двох місяців, що підтвердив власноручно написанною 15.08.2013 року розпискою. 19 серпня 2014 року на його вимогу відповідач повернув борг позики в сумі 3 000 доларів США, а 15 жовтня 2014 року в сумі 17 000 доларів США. Решту боргу в сумі 61 626 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.02.2015 року становить 1 686 087 грн.00 коп. не повернув. Тому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 1 686 087 грн.00 коп. та понесені ним судові витрати по справі у виді сплати судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримв і пояснив, що проживаючи в Росії побажав переїхати на постійне місце проживання в м. Славута Хмельницької області. З цією метою, літом 2011 року в м. Славута знайшов квартиру з гаражем за 45 000 доларів США і домовився з продавцем [PERSON], що гроші йому передасть відповідач [PERSON], з яким він на той час перебував у дружніх стосунках. За період з 09 грудня 2011 року по 14 грудня 2011 року він переводом на ім'я дружини [PERSON] переслав 560 960 російських рублів. Решту грошей передавав відповідачу частинами без будь-яких розписок і іншіх доказів. В серпні 2013 року підрахував, що протягом 2011-2013 років, для вирішення своїх справ, дав відповідачу [PERSON] 81 626 доларів США про що 15.08.2013 року потребував в нього розписку, яку відповідач [PERSON] написав власноручно і на його вимогу 19 серпня 2014 року повернув борг в сумі 3 000 доларів США, а 15 жовтня 2014 року повернув борг в сумі 17 000 доларів США., про що він, без відома відповідача [PERSON], написав в його розписці. Решту боргу в сумі 61 626 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ станом на 20.02.2015 року становить 1 686 087 грн.00 коп. відповідач [PERSON] йому не повернув, що просить стягнути з відповідача на його користь та понесені ним судові витрати по справі у виді сплати судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. Крім цього пояснив, що гроші в сумі 45 000 доларів США на покупку квартири та гаража у 2011 році він позичив відповідачу окремо, без врахування даної суми при підрахунку загальної суми позики, про що доказів не має і надати таких суду не може. Представник позивача в судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав і дав аналогічні пояснення викладеним в позові. Відповідач [PERSON] позов визнав частково і пояснив, що перебуваючи з позивачем [PERSON] у дружніх стосунках, по просьбі останнього, погодився на проведення оплати купленої ним у [PERSON] квартири та гаража і вирішення ряду інших справ в його інтересах, оскільки останній проживав в Росії і мав намір переїхати на постійне проживання в м. Славута. Так 10 грудня 2011 року, по просьбі позивача [PERSON] своїми коштами заплатив [PERSON] 45 000 доларів США, які [PERSON] частинами повертав йому. Підрахунку грошей, які передавав [PERSON] він не вів. Однак у 2014 році, після смерті дружини, коли він перебував у глибокій депресії і хворів, до нього прийшов позивач [PERSON] і заявив, що протягом 2011-2013 років для вирішення його справ в м. Славута, за його підрахунками він дав йому 81 626 доларів США про що примусив написати розписку з зазначенням дати 15.08.2013 року. Оскільки таку розписку він написав то змушений з нею погодитись і з врахуванням того, що 45 000 доларів США заплатив за квартиру та гараж [PERSON], а у 2014 році повернув йому 20 000 доларів США тому позов визнає частково і зобов'язується решту грошей в сумі 16 626 доларів США за офіційним курсом НБУ як того бажає позивач, повернути позивачу. Вимог позивача [PERSON] про стягнення з нього боргу позики в сумі 45 000 доларів США не визнає, оскільки крім тих грошей, що за вимогою позивача він вказав у розписці датованій 15.08.2013 року, ніяких інших грошей позивач йому не давав. Представник відповідача в судовому засіданні [PERSON] позову не визнала і дала аналогічні пояснення пояснення відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживаючи в Росії і маючи намір переїхати на постійне місце проживання в м. Славута, звернувся до відповідача [PERSON] з яким перебував у дружніх стосунках, з просьбою допомогти йому у вирішенні справ та проведенні оплати квартири та гаража, про купівлю-продаж яких домовився з [PERSON] З цією метою, за період 2011-2013 років, позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] гроші в сумі 81 626 доларів США, що стверджується розпискою останнього (а.с.69). В даній розписці, яка написана власноручно відповідачем [PERSON], позивач [PERSON] зробив запис про те, що 19 серпня 2014 року отримав від [PERSON] в погашення боргу 3 000 доларів США, а 15 жовтня 2014 року 17 000 доларів США.. Запису про те, що [PERSON], 10 грудня 2011 року, передав [PERSON] 45 000 доларів США в рахунок оплати за придбану ним квартиру та гараж, про купівлю-продаж яких він домовився і по приїзду в м. Славута 02 березня 2012 року уклав договір купівлі-продажу, позивач [PERSON] в розписці відповідача [PERSON] не зазначив. В судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечує, що відповідач [PERSON] заплатив [PERSON] 45 000 доларів США за куплену ним квартиру та гараж. Даний факт стверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та розпискою [PERSON] про отримання від [PERSON] 45 000 доларів США в рахунок оплати за квартиру та гараж, які придбані [PERSON] (а.с.84) Свідок [PERSON] пояснив, що у 2011 році продавав належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]»б» та гараж, з питанням покупки яких, в червні 2011 року до нього звернувся [PERSON], який проживав в Росії. Вони між собою погодили ціну квартири і гаража всього в сумі 45000 доларів США. Договір купівлі-продажу гаража вони оформили 23 червня 2011 року, а оформлення купівлі-продажу квартири відстрочили. Гроші за проданий гараж і квартиру [PERSON] пообіцяв передати через [PERSON], який 10 грудня 2011 року в присутності свідків передав йому гроші за покупку [PERSON] гаража і квартири в сумі 45 000 доларів США, а 02 березня 2012 року приїхав сам [PERSON] і вони оформили договір купівлі-продажу квартири. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що 10 грудня 2011 року були присутні і засвідчили факт передачі [PERSON] грошей в сумі 45 000 доларів США [PERSON] за продаж [PERSON] квартири та гаража. Факт окремої позики у позивача [PERSON] грошей в сумі 45 000 доларів США відповідач [PERSON] категорично заперечує. Доказів про факт окремої позики відповідачу [PERSON] грошей в сумі 45 000 доларів США позиваач [PERSON] суду не надав, посилаючись на відсутність доказів. За таких обставин, посилання позивача [PERSON] на те, що гроші в сумі 45 000 доларів США на покупку квартири та гаража позичав відповідачу [PERSON] окремо, без врахування даної суми при підрахунку загальної суми позики, не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки даний факт позивачем не підтверджено і судом не встановлено. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того саму роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1051 ЦК України, якщо сторона заперечує дійсність договору позики (оспорює його) на підставах безгрошевості, то саме вона повинна довести суду ці обставини належними доказами з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства. Дійсність договору позики відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні [PERSON] не оспорюють. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Позивач просить стягнути борг за договором позики у грошовій одиниці України - гривні. Суд вважає, що вимоги позивача не суперечать вимогам закону і не порушують право сторін. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, на підтвердження якого представлена розписка (а.с.69) Згідно вказаного договору відповідач [PERSON] протягом 2011-2013 років одержав в позивача [PERSON] гроші в сумі 81 626 доларів США, з яких 45 000 доларів США 10 грудня 2011 року повернув позивачу шляхом оплати придбаної останнім квартири та гаража у [PERSON], 19 серпня 2014 року на вимогу позивача повернув 3 000 доларів США, а 15 жовтня 2014 року повернув 17 000 доларів США, всього в сумі 65 000 доларів США. З врахуванням наведенного, борг відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] за договором позики становить в сумі 16 626 доларів США, що за курсом НБУ гривні до долара США, за 100 доларів США станом на 20.03.2015 року - 2339,4039 (а.с.82) становить 388 949 грн. 29 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В решті позовні вимоги суд вважає безпідставнимиі, в задоволенні яких слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтведжені судові витрати. Судом встановлено, що позивач сплатив по справі судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп., що стверджується банківською квитанцією (а.с.1). За таких обставин суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у виді сплати судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 207, 526, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст.ст. 10,59,60,88,209,212-215 ЦПК України суд,

Outcome: partial