Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

01.07.2019 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість за послуги теплопостачання, що надаються за адресою - [ADDRESS] з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у загальній сумі 19942,20 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що позивачем за адресою [ADDRESS] , надаються послуги з централізованого теплопостачання. Відповідачі фактично прийняли вказані послуги та не відмовлялись від централізованого постачання у передбаченому законом порядку, однак свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг не виконали належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2015 р. по 01.05.2019 р. у сумі 16586,59 грн. також, позивачем за період з 01.12.2015 р. по 01.05.2019 р., відповідно до положень ст.625 ЦК України, нараховано на суму заборгованості індекс інфляції у розмірі 2617,97 грн. та 3% річних у розмірі 737,64 грн. Загальна сума заборгованості становить 19942,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.07.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом всіх учасників справи. 04.09.2019 року до суду відповідача [PERSON] в особі представника за довіреністю Троцька Ю.Г. надійшла заява, яка за своїм змістом фактично є відзивом на позов, відповідно до якої останній заперечував проти позову, обґрунтовуючи заперечення тим, що [PERSON] був власником квартири, куди надаються послуги централізованого теплопостачання, тільки з 23.02.2018 року, а тому не може відповідати за борги з 2015 року по 23.02.2018 рік; зазначено, що позивач мав подати позови окремо до кожного з відповідачів, оскільки відсутні підстави солідарної відповідальності. 04.09.2019 року до суду відповідача [PERSON] надійшла заява, яка за своїм змістом фактично є відзивом на позов, відповідно до якої останній заперечував проти позову, обґрунтовуючи заперечення тим, що він, [PERSON] , був власником квартири куди надаються послуги централізованого теплопостачання, з 2015 року по 23.02.2018 рік, а тому не може відповідати за борги з 23.02.2018 року; зазначено, що позивач мав подати позови окремо до кожного з відповідачів, оскільки відсутні підстави солідарної відповідальності. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі по справі надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову заперечували; зазначали про сплив строку позовної давності. Суд, дослідивши зібрані у справі докази вїх сукупності, встановив наступне. Правовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії регулюються також Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» регламентовано обов`язковість укладення договору між споживачем та теплопостачальною організацією, де споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Такий обов`язок покладається саме на споживача. Не укладення такого договору між сторонами не звільняє споживача від обов`язку здійснювати оплату за фактично спожиті послуги. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з пунктом п`ятим частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що послуги з централізованого теплопостачання надаються позивачем, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», за адресою [ADDRESS] ; загальна опалювальна площа - 27,50 грн./кв. м.; розмір плати за надані послуги становить: за послуги централізованого опалення - 35,78 грн./кв.м. за місяць протягом опалювального періоду. З метою стягнення заборгованості, що утворилась у зв`язку із наданням таких послуг, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 25.04.2019 року звернулось до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про видачу судового наказу, про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості у розмірі 18648,94 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.05.2019 р. № 554/3679/19 Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання за адресою [ADDRESS] , оскільки відсутні відомості про зареєстроване місце проживання одного із боржників. Судом встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачами у справі не було укладено договору з централізованого теплопостачання. Однак, фактично такі послуги надавались за вказаною адресою та фактично споживались. Встановлено, що за адресою [ADDRESS] не приймалось у передбаченому законом порядку рішення про відключення споживача від централізованої системи теплопостачання. Згідно з відповідями Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради від 25.07.2019 р., встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою надання послуг з централізованого теплопостачання, а саме: [ADDRESS] . Реєстрація місця проживання особи підтверджує факт проживання особи за вказаною адресою, а отже і фактичне споживання послуг, що надаються позивачем за даною адресою. Доказів протилежного відповідачем [PERSON] не надано до суду. Також встановлено, що відповідач [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться власником квартири за адресою [ADDRESS] (Витяг з реєстру № 161586688 від 29.03.2019 року). Право власності набуто на підставі договору дарування від 23.02.2018 року. Державна реєстрація права власності здійснена - 23.02.2018 року. Судом досліджено безпосередньо договір дарування від 23.02.2018 року, відповідно до якого встановлено, що [PERSON] (Дарувальник) подарував [PERSON] (Обдарований) квартиру за адресою [ADDRESS] . Пунктом 10 вказаного договору дарування від 23.02.2018 року передбачено, що Дарувальник підтвердив перед Обдарованим, що заборгованість за комунальні послуги (в тому числі за послуги теплопостачання) за адресою квартири, що дарується, відсутня. Однак, як вбачається судом із наданого ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості з оплати послуг теплопостачання, станом на момент укладення договору дарування від 23.02.2018 року існувала заборгованість перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за вказаною адресою квартири. Всі ризики неправдивості відомостей, наданих сторонами при укладені угод, несуть сторони такої угоди, отже до Обдарованого , яким є відповідач у справі [PERSON] , разом із прийнятим за договором дарування об`єктом нерухомості перейшов і обов`язок з оплати боргів за комунальні послуги (в даному випадку борг з оплати послуг теплопостачання, що існував на момент укладення договору дарування). Тобто, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що до 23.02.2018 року власником квартири, куди надаються послуги з централізованого теплопостачання був відповідач [PERSON] , а після 23.02.2018 року - відповідач [PERSON] , однак [PERSON] і надалі значиться зареєстрованим за адресою вказаної квартири. Період, за який утворилась заборгованість з оплати послуг централізованого теплопостачання, визначений позивачем з 01.10.2015 року по 01.05.2019 рік. За таких обставин, суд дійшов висновку, що існують підстави солідарної відповідальності відповідачів у справі за оплату боргу, що утворився за період з 01.10.2015 року по 01.05.2019 рік. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Разом із тим, відповідачами заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем нараховано заборгованість з оплати послуг централізованого теплопостачання за період з 01.10.2015 року по 01.05.2019 р. у розмірі 16586,59 грн. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем за період 01.12.2015 р. по 01.05.2019 р. нараховано інфляційні втрати у розмірі 2617,97 грн. та 3% річних - 737,64 грн. В силу вимог ч. 1 ст. 257 ЦК України до позовних вимог позивача підлягає застосуванню загальний строк позовної давності у три роки. Враховуючи встановлений судом вище факт звернення 25.04.2019 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до суду із заявою про видачу судового наказу з приводу стягнення заборгованості з тих самих боржників, а також враховуючи положення ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, строк позовної давності з цієї дати (25.04.2019 року) вважається таким, що перервався та почав відлік заново. Зазначене вище щодо переривання строку позовною давності фактом звернення стягувача до боржників із вимогою стягнути борг у наказному провадженні, відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц. Таким чином, строк позовної давності необхідно застосувати до позовної вимоги про стягнення заборгованості та індекс інфляції та 3% річних до 01 квітня 2016 року, а тому в цій частині вимог слід відмовити у задоволенні позову за спливом строку позовної давності. Таким чином, до стягнення з відповідачів підлягає заборгованість з оплати послуг теплопостачання за період з квітня 2015 року по квітень 2019 року у розмірі 14 509,93 грн., а також, відповідно до ст. 625 ЦК України, 2 531,14 грн. - інфляційних витрат та 715,43 грн. - 3% річних, що разом становить суму - 17 756,50 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам. Розрахунок судового збору, що підлягає стягненню: (17 756,50 грн./19942,20 грн. =0,89 х 1921,00 грн.= 1709,69 грн. Таким чином, з кожного відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 854,85 грн.

Outcome: partial