Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У черні 2014 року позивач Прокурор м. Полтави в інтересах Територіальної громади м. Полтави звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0028 га вартістю 7111,72 грн., яка розташована по вул. Південній, 8 «а» Г у м. Полтава, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення капітальної будівлі (гаражу), який збудовано за даною адресою та повернути дану земельну ділянку Територіальній громаді м. Полтави в особі Полтавської міської ради, стягнути з відповідача судові витрати. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 05.08.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Полтавську міську раду. Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державну інспекцію сільського господарства в Полтавській області. 23 грудня 2014 року згідно ухвали суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Октябрської районної у м. Полтаві ради, Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради. В судовому засіданні представник позивача Прокурора м. Полтави [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В судове засідання представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська рада, не зявилась в дане судове засідання. В судовому засіданні 08 травня 2015 року проти задоволення позовних вимог не заперечували, та просили позов задовольнити. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляду у відсутність їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували, наполягали на їх задоволенні. В судове засідання представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради не зявився, але надав суду заяву в якій просили проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляду у відсутність їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник за нотаріально посвідченими довіреностями [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлені направлені рекомендованими листами, які отримані останніми. Суд вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов Прокурора м. Полтави таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2013 року позов Прокурора Ленінського району м. Полтави задоволено. Стягнуто з [PERSON] кошти в сумі 226 грн. 18 коп. заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої за адресою м. Полтава, вул. Південна,8а-Г ( т.1 а.с.8-10). Так, судом встановлено, що дане рішення набрало законної сили 11 листопада 2013 року та ніким з сторін по справі, безпосередньо відповідачем [PERSON], не оскаржене у встановленому законом порядку. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено обовязковість судового рішення , що полягає втому, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справи, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. З огляду на наведені вище обставини та норму закону, у відповідності до яких судове рішення по справі є основним доказом, таким чином, встановлені обставини та факти в рішенні Ленінського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2013 року вказують на порушення відповідачем [PERSON] порядку зайняття земельної ділянки і дані факти встановлені судом і доказуванню не підлягають. В обґрунтування позовних вимог прокурором зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено, що відповідачем [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, здійснюється самовільне використання земельної ділянки площею 28 кв.м., яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Південна, 8 «а» [PERSON] доступ на вказану земельну ділянку обмежено двома збудованими капітальними будівлями (гаражами), які разом з проходом та площею по фасадній частині займають площу близько 220 кв.м. Виїзд (вихід) з будівель (гаражів) облаштовано на ділянку АГК «Енергія». Доступ до цих будівель з іншого боку неможливий із-за крутосхилу. Будівництво одного із гаражів здійснено [PERSON] у відповідності до Акту обстеження від 16.05.2013 року. Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. У відповідності до ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Так, в судовому засіданні відповідачем [PERSON] заперечувались наведені вище обставини та фактичні обставини справи, при цьому стороною відповідача вказувалось, що позовні вимоги Прокурора м. Полтави є безпідставними по своїй природі, оскільки згідно рішення № 374 від 25.08.2009 року виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтави ради йому надавався дозвіл на встановлення та будівництво гаражів в автогаражному колективах, а дане рішення у встановленому законом порядку не скасоване. Так, судом встановлено, що згідно рішення № 374 від 25.08.2009 року Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради вирішено, на підставі звернення та наданих документів, враховуючи клопотання правління автогаражного кооперативу «Енергія», дозволено виконати будівництво гаражів розміром 4,0 х 6,0 м. на території автогаржного кооперативу «Енергія», що у м. Полтава по вул. Південна, 15, відповідно до схеми, поданої головою автогаражного колективу [PERSON], який проживає у [INFO], ділянку № 57, ряд № 2 зобовязавши заявника: -вступити у члени автогаражного колективу «Енергія»; -одержати висновки проблемної лабораторії про можливість будівництва гаражів на зазначених територіях; -виготовити проект на будівництво гаражів в спеціалізованій проектній організації з урахуванням висновків проблемної лабораторії та погодити його в установленому законом порядку; -обєкт будівництва зареєструвати в інспекції ДАБК та одержати дозвіл на ведення будівельних робіт, проведення будівельних робіт без відповідного дозволу забороняється; -отримати дозвіл на проведення земляних робіт в інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом м. Полтави; -знесення зелених насаджень виконувати після погодження відповідними організаціями та службовцями, та отримання дозволів на виконання вказаних дій; -земельні роботи виконувати в присутності зацікавлених організацій; -будівельні роботи повинні виконуватись спеціальною будівельною організацією з дотриманням техніки безпеки складування будівельних матеріалів та будівельного сміття на території проїздів та на шляхах евакуації забороняється; -після закінчення будівництва провести упорядкування благоустрій прилеглої території; -після закінчення будівельних робіт зареєструвати будівництво в бюро технічної інвентаризації, закінчене будівництво здати в експлуатацію. При цьому даним рішенням визначено строк будівництва, гаражі повинні бути побудовані в строк до 01.09.2011 року ( т. 1 а.с.108). [PERSON] з цим, судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі в ході судового розгляду справи, що дійсно Автогаражним кооперативом «Енергія» було направлено звернення прохання про виділ автогаражному кооперативу «Енергія» про виділ земельної ділянки у м. Полтава по вул. Південна,15 для забудови індивідуальних гаражів, безпосередньо [PERSON] ряд № 2, місце №57 та розроблено схеми проведення забудови гаражів у м. Полтава по вул. Південна, 15 ( а.с.109,110). Статтею 212 ЗК України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. З огляду на вказане вище рішення Виконавчого комітету Октябрської районної ради у м Полтава вбачається, що даним органом місцевого самоврядування було надано дозвіл на проведення будівництва індивідуальних гаражів автогаражним кооперативом «Енергія» у м. Полтава по вул. Південна,15 у відповідності до клопотання даного обєднання. В свою чергу, відповідачем [PERSON] всупереч рішення Виконавчого комітенту Октябрської районної у м. Полтави ради було проведено будівництво індивідуального гаража у м. Полтава по вул. Південна,8а «Г» дозвіл на проведення будівництва та виділ земельної ділянки за даною адресою органами місцевого самоврядування не надавався, що в свою чергу спростовує твердження сторони відповідача в ході судового розгляду справи, та свідчить про протиправність дій відповідача, які виразились в самовільному заволодінні земельною ділянкою без будь-яких на те дозвільних документів. Слід звернути увагу, на те, що всупереч встановленим судом обставинам в рішення суду від 29 жовтня 2013 року, яке є таким, що набрало законної сили, відповідачем в ході судового розгляду справи даного позову заперечувався факт самовільного зайняття земельної ділянки, при цьому даний факт не заперечувався, а навпаки визнавався відповідачем [PERSON] при розгляді позову Прокурора Ленінського району м. Полтави за результатами розгляду якого було ухвалено рішення від 29.10.2013 року. Так, встановлені вище факти свідчать, що доводи сторони відповідача зазначені в ході розгляду даного позову є суперечливими по своїй природі і по суті були спрямовані на затягування судового розгляду справи. Положенням ст. 211 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. [PERSON] з цим, статтею 90 Земельного кодексу України визначено, що порушені права власників земельних ділянок, підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Більше того, згідно листа від 05.02.2015 року № 01-07/031-04/41 наданого на адресу суду Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста вбачається, що дозвіл на проведення земельних робі за адресою: м. Полтава, вул. Південна, 8 «а» Г на імя [PERSON] інспекцією не надавався ( т.1 а.с.131). Таким чином, наведені вище фактичні та дійсні обставини свідчать про те, що на даний час відповідачем [PERSON] самовільно використовується, всупереч вимогам ст. ст. 125, 126 ЗК України, земельна ділянка у м. Полтава по вул. Південна,8 «а» Г, площею 28 кв.м.. Слід звернути увагу, що Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6, визначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що була від поведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно правових договорів фізичною особою чи юридичною. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту будови. Проте, відповідачем [PERSON], всупереч вимогам ст. 116 Земельного кодексу України самовільно здійснено заволодіння земельною ділянкою у м. Полтава по вул. Південна, 8 «а» [PERSON] з цим , суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача про те, що на земельну ділянку у м. Полтава вул. Південна. 8 «а»Г у інспекції ДАБК у Полтавській області зареєстровано документ, що дає право на виконання будівельних робіт декларацію про початок виконання будівельних робіт № ПТ 08112113199 від 07.07.2012 року на обєкт будівництва: [PERSON] № 57 в АГК «Енергія», м. Полтава, вул. Південна, 8 А-Г, замовником будівництва якого виступив [PERSON], що відповідно на думку сторони відповідача виключає самовільне зайняття вказаної земельної мідянки. Проте, вказані твердження не узгоджуються з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6, якою чітко визначено, що не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту, що в свою чергу свідчить про безпідставність та неспроможність по своїй природі тверджень сторони відповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги Прокурора м. Полтави, як представника інтересів держави є законним і обґрунтованим. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, зважаючи на те, що органи прокуратури звільнені від сплати судового збору, судовий збір у розмірі визначено Законом України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved