Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000,00 [PERSON] в порядку захисту прав, відповідно до ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 123 ЦПК України пред'явлено зустрічний позов, в якому заявлено вимоги відшкодування за рахунок [PERSON] моральної шкоди у розмірі 30000,00 гривень. Вказана зустрічна позовна заява [PERSON], в порядку ст.ст. 123, 124 ЦПК України, прийнята до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] Ухвалою суду від 10 червня 2014 року позовна заява [PERSON], в порядку ст. ст. 169, 207 ч.1 п. 3ЦПК України залишено без розгляду. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані наступним. 30 листопада 2012 року [PERSON] зазнала збитків від побиття вікон належної їй квартири [ADDRESS]. Погрози на вчинення таких хуліганських дій, направлених на пошкодження майна попередньо неодноразово висловлювала [PERSON], з якою у [PERSON] склалися неприязні стосунки. Крім того, 8 червня 2013 року [PERSON] потерпіла від протиправної поведінки [PERSON], яка кухонною сокирою попсувала вхідні двері квартири позивача. Події вказаних днів негативно вплинули на психологічний стан та душевне почуття [PERSON], стали причиною виникнення в неї гіпертонічної кризи. На думку позивача, [PERSON] було завдано моральну шкоду, що виразилась в страху, нервовому стресі, хвилюваннях, пов'язаних зі зміною порядку життя та негативними наслідками з пошкодженням майна, розмір якої [PERSON] оцінено в розмірі 20000,00 гривень та заявлено стягнення в судовому порядку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічним викладеним в позовній заяві, зокрема зазначила наступне. 30 листопада 2012 року приблизно о 03:00 годині позивач разом з чоловіком [PERSON] прокинулися від дзвону побиття скла, та за оглядом їх квартири [ADDRESS] побачили, що в спальні, кухні, залі розбиті металопластикові вікна. За цим фактом [PERSON] написано заяву до міліції. В скоєнні хуліганського вчинку [PERSON] підозрює [PERSON], яка напередодні погрожувала розбити вікна в квартирі позивача. Крім того, [PERSON] пояснила суду, що 8 червня 2013 року близько 09:00 години в квартирі роздався дзвінок в двері, вона подивилась в вічко, однак на площадці нікого не було, однак, подумавши, що на дзвоник нажали сусіди, щоб впустили кішку, - позивач відчинила двері, та побачивши, що за кут сховалася [PERSON], злякалась, закричала та швидко зачинила двері. При цьому [PERSON] почала бити сокирою в двері, пошкодивши полотно, вічко, ручку на замку, - припинивши свої протиправні дії лише за викликом позивачем міліції. [PERSON] вказує, що сильно злякалась за своє життя, в неї піднявся тиск, від хвилювання прискорилося биття серця, погіршилося загальне самопочуття. Від такої стресової ситуації позивач вимушена була звернутися за медичною допомогою до терапевта, кардіолога, психіатра, при цьому лікарі виявили в неї гіпертонічну кризу, поставили на облік. Стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 20000,00 гривень за завдану нею шкоду, за позицією [PERSON], компенсує моральну страждання. Представник позивача [PERSON] [PERSON] (діюча на підставі довіреності) у судовому засіданні юридично обґрунтувала позицію своєю довірительки за посиланням на ст. 32 Конституції України, ст. ст. 201, 1167 ЦК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, клопотань про відкладення слухання або проведення розгляду справи в її відсутність на адресу суду не надходило. Згідно частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони по справі є мешканцями м. Красногорівка Мар'їнського району Донецької області, з червня 2012 року перебувають в неприязних стосунках, виниклих на ґрунті спірних відносин щодо домовленості догляду [PERSON] за [PERSON], як одинокою жінкою літнього віку. Суперечки між позивачем та відповідачем проявляються в прилюдних сварках, погрозах, вимаганням повернення грошових коштів, зверненням до правоохоронних органів. Так, 5 вересня 2012 року [PERSON] до Мар'їнського РВ ГУ МВС України в Донецькій області подала заяву про притягнення родину [PERSON] до кримінальної відповідальності, які начебто шахрайським шляхом змусили відповідача по даній справі прийняти участь в благоустрою квартири позивача на суму чотирнадцять тисяч гривень (в спосіб купівлі метало-пластикових віко, вхідних дверей, пральної машини, меблів, наданні коштів на інші потреби). Постановою УІМ Мар'їнського РВ ГУ МВС України в Донецькій області від 7 вересня 2012 року в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 190 КК України відмовлено. 30 листопада 2012 року [PERSON] звернулась до чергової частини Мар'їнського РВ ГУ МВС України в Донецькій області з заявою про побиття вікон в її квартирі [ADDRESS], при цьому в якості підозрюваною нею особою в скоєному вказала [PERSON] Постановою слідчого СВ Мар'їнського РВ ГУ МВС України в Донецькій області від 24 травня 2013 року кримінальне провадження, внесене за № 12012050690000169 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] закрито з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 194 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Не оскаржуючи постанову про закриття кримінального провадження від 1 лютого 2013 року в порядку ст.ст. 303, 306 КПК України [PERSON] звернулась за захистом порушених прав в цивільному провадженні в спосіб компенсації моральної шкоди. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.Так, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У ст. 1167 ЦК міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за завдану моральну шкоду та підстави її виникнення. Тобто, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: - наявність шкоди; - протиправна поведінка заподіювача шкоди; - причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; - вина.Так, з позовної заяви [PERSON] вбачається покликання, що їй завдано моральної шкоди [PERSON] за вчинення нею хуліганських дій, а саме побиття 30 листопада 2012 року вікон в квартирі. Разом з тим, суд не приймає таку позицію позивача, як необґрунтовану та недоказову. З матеріалів цивільної справи та матеріалів закритого кримінального провадження № 12012050690000169, запитуваних судом, вбачається, що особа, яка 30 листопада 2012 року побила вікна в квартирі [PERSON], тим самим завдавши майнову шкоду в сумі 1500,00 гривень, - не встановлена. Підозри позивача щодо причетності [PERSON] до умисного пошкодження майна не можуть бути доказом для визнання останньої заподіювачем шкоди. Також суд, в розумінні ст. 60 ЦПК України, не визнає доказовим причинний зв'язок між погрозами [PERSON] щодо розбиття в квартирі [PERSON] вікон та вчиненням таких хуліганських дій 30 листопада 2012 року, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, законні підстави для притягнення [PERSON] до цивільно-правової відповідальності за нервовий стрес отриманий [PERSON] від пошкодження невстановленою особою (особами) належного їй майна (метало-пластикових вікон), - відсутні. Суд надає оцінку позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди за проявлену відносно неї 8 червня 2013 року протиправну агресивну поведінку [PERSON] Так, в судовому засіданні встановлено, що 8 червня 2013 року приблизно о 09:00 годині [PERSON] пошкоджено вхідні двері квартири позивача в спосіб биття кухонною сокирою. Ці обставини підтверджено поясненнями позивача, постановою про закриття кримінального провадження від 29 червня 2013 року, письмовими показами свідків сусідів [PERSON], [PERSON] (допитані слідчим в рамках вказаного кримінального провадження), протоколом допиту [PERSON] Так, відповідно до постанови слідчого СВ Мар'їнського РВ ГУ МВС України в Донецькій області від 29 червня 2013 року кримінальне провадження за заявою [PERSON] про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за фактом загрози 8 червня 2013 року вбивством, - закрито в зв'язку з відсутністю складу злочину (тілесні пошкодження заподіяно не було, що унеможливлює притягнення до відповідальності за ст. 129 КК України, а матеріальний збиток був спричинений недостатній для притягнення до відповідальності за ст. 194 КК України). При цьому, слідчим встановлено, що дійсно [PERSON] стукала металевим предметом (кухонною сокирою) в вхідні двері житла [PERSON], а за відчиненням останньою квартири висловлювала словесні погрози (без вчинення будь-яких активних дій). В основу висновку слідчого покладено й покази свідків [PERSON], [PERSON] З протоколу допиту [PERSON] від 6 листопада 2013 року, вбачається, що 8 червня 2013 року близько дев'ятої години ранку вона прийшла до квартири [PERSON] для проведення розбірок в виниклій між ними ситуації, при цьому в сумці з собою мала сокиру, якою вдарила по вхідній двері. Досліджені докази в сукупності підтверджують факт протиправної поведінки відповідача відносно [PERSON], характер якої дійсно свідчить про завдання хвилювання за життя, здоров'я та страху з причини невідомості можливого розвитку такого вчинку [PERSON] Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її провини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Так, в судовому засіданні [PERSON] пояснено, що події ранку 8 червня 2013 року викликали в неї сильний стрес, погіршання здоров'я, гостру потребу в отриманні медичної допомоги. Записами в амбулаторній карті [PERSON] (копії долічені до матеріалів справи) підтверджено факти звернення [PERSON] до терапевта, кардіолога, невропатолога, психіатра зі скаргами на головну біль, підвищений артеріальний тиск, тремтіння в руках, хвилювання, страх, порушення сну. При цьому лікарями, крім медикаментозного лікування, наказано рекомендації щодо уникнення стресових ситуацій, перенавантажень, негативних емоцій, хвилювань. Крім того, лікарем-кардіологом за результатами лабораторного дослідження виявлено у [PERSON] гіпертонічну кризу 8 червня 2013 року, що підтверджено консультаційним висновком спеціаліста від 11 червня 2013 року. З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про завдання [PERSON] моральної (немайнової) шкоди, відповідальність за компенсацію якої належить покласти на особу, яка її завдала, а саме на відповідача [PERSON] Визначаючи розмір моральної шкоди, підлягаючої відшкодуванню [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача і інших обставин. Відповідно до глибини психологічних і душевних страждань, враховуючи статтю 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, принципи виваженості, розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial