Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] в м. Нікополь Дніпропетровської області померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частин житлового будинку та 2/3 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0558 га, що розташовані по [ADDRESS]. 30.08.1995 року бабуся заповіла батькові позивачки- [PERSON] належну їй частину житлового будинку та відповідну частину земельної ділянки по [ADDRESS]. В установленому законом порядку батько позивачки та його рідна сестра [PERSON], звернулись до нотаріуса з заявами про намір прийняти спадщину після смерті бабусі, як спадкоємці першої черги, проте батько позивачки [PERSON] помер [INFO] ще до спливу шести місяців після смерті бабусі не встигнувши переоформити спадщину, а його рідна сестра [PERSON] також не оформила спадщину. Крім того, за життя батькові [PERSON] належав житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,0440 га, що розташовані по [ADDRESS]. Отже, після смерті [PERSON] який помер [INFO] залишилося вищевказане спадкове майно. 12.04.2000 р. [PERSON] склав заповіт, за умовами якого все своє майно він заповів позивачці. Позивачка звернулась до нотаріуса з метою отримання спадщини, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв'язку із тим, що вона не може реалізувати свої спадкові права просить позов задовольнити. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить позов задовольнити. Від представника відповідача Первомайської міської ради Миколаївської області - Уколової Ю.Ю. надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача, при прийнятті рішення покладається на думку суду. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. [INFO] в м. Нікополь Дніпропетровської області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 169 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина яка складалась із 2/3 частин житлового будинку та 2/3 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,0558 га, що розташовані по [ADDRESS]. Згідно довідки Первомайського МБТІ право власності на 2/3 частини зазначеного житлового будинку належало останній на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 1-ю Первомайською державною нотаріальною конторою 10.07.1981 року № 2-446 (а.с 11). Відповідно до Державного акту на право власності на землю, виданого виконкомом Первомайської міської ради народних депутатів 17.10.1994р. серія [NUMBER] та довідки Управління держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївській області від 02.02.2017р. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0558 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.16,17). Згідно заповіту від 30.08.1995 року посвідченого Першою Первомайською державною ноткнторою за № 2-2302 [PERSON] на випадок своєї смерті належну їй частину з відповідною частиною надвірних споруд, що розташовані по [ADDRESS] заповіла своєму синові -[PERSON], який прийняв спадщину за заповітом (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер так і не переоформивши на своє ім'я спадкове майно, що залишилось після смерті матері (а.с.6). Згідно договору дарування посвідченого 21.09.1985 року державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори за № 2-3283, померлому [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.21,22). Відповідно до Державного акту на право власності на землю, виданого виконкомом Первомайської міської ради народних депутатів Миколаївської області 17.10.1994р. серії [NUMBER] та довідки Управління держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївській області від02.02.2017р. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0440 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.18,19). 12.04.2000 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. за № 1808, яким на випадок своєї смерті все належне йому майно заповів своїй дочці [PERSON] (а.с.8). Постановою завідуючої Першої первомайської держнотконтори від 01.02.2017 р. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, що залишилось після смерті [PERSON] відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.10). Відповідно до фотокопій спадкових справ № 395/01та № 217/2001 після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] як спадкоємець за заповітом та [PERSON], а після смерті [PERSON] [PERSON], яка діяла як законний представник неповнолітньої [PERSON] З фотокопій спадкових справ також вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] уже була непрацездатною особою - пенсіонеркою, і тому вона відповідно до ст.535 ЦК УРСР, має право на обов'язкову частку у спадщину після смерті матері [PERSON], про що їй було роз'яснено нотаріусом, проте вона не скористалась своїм правом та не оформила спадщину після смерті матері (а.с.43). Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що спадщина відкрилась у 2001 році, застосуванню підлягає законодавство чинне на той час, а саме - ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963р. Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Діями, що свідчать про прийняття спадщини, відповідно до ст.549 ЦК УРСР є якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.528 ЦК УРСР не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Згідно ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Як роз'яснено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. Згідно документів, що містяться в спадковій справі, спадкодавець залишила заповіт, яким все своє майно заповідала синові [PERSON] Проте, дана обставина не позбавляє права непрацездатної дитини спадкодавця -[PERSON] на отримання у свою власність обов'язкової частки у спадщині. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом не передбачено, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до ст. 528 ЦК УРСР. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи те, що відповідачка [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, так як вона станом на момент відкриття спадщини, а саме смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] - була непрацездатною дитиною спадкодавця - пенсіонеркою, доказів щодо усунення від спадщини відповідача відповідно до ст. 528 ЦК УРСР позивачем суду не надано, як і не надано доказів, що відповідачка пропустила строк для прийняття спадщини чи відмовилась від прийняття спадщини, а також враховуючи вимоги законодавства, та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial