Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

29 серпня 2018 року до Валківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором. В позові\~зазначено,\~що 15.07.2015\~року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду підписавши заяву разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку». Відповідач зобовязань за кредитним договором щодо погашення кредиту не виконує, в звязку з чим станом на 22.06.2018 року має заборгованість 12924 грн. 96 коп. Позивач вимагає стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 15.07.2015 року у розмірі 12924 грн.96 коп. Ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~до суду не надходило. 02.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON], в якому остання зазначає, що свої обовязки за договором вона виконувала, останній платіж був нею здійснений 08.06.2017 року. Причиною припинення сплати кредиту стало те, що вона опинилась в складних життєвих умовах. Також, як зазначила [PERSON], в розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.07.2015 року, який додається до позовної заяви, зазначена різна відсоткова ставка за кредитом. З 16.10.2015 року по 09.09.2016 року відсоткова ставка складає 36%, з 29.09.2016 року 35% при цьому в жодному документі не зазначається яким чином встановлено таку відсоткову ставку, що вказує на порушення чинного цивільного законодавства. При цьому, її не було повідомлено ПАТ КБ «Приватбанк» про збільшення процентної ставки належним чином. Таким чином, позивач неправомірно нараховував 36% на залишок заборгованості в період з 16.10.2015 по 09.09.2016 року за користування кредитом в односторонньому порядку. Крім того, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також, [PERSON] у відзиві на позов прохала зменшити розмір неустойки, оскільки він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в даному випадку невиправдано завищені і співвідношення предявлених до стягнення санкцій і наслідки порушення зобовязань не є рівними. 19.11.2018 року представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якого прохав суд задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі. З приводу перевипуску карти зазначав наступне. 15.07.2015 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 22.09.2016 року відповідачу було перевипущено кредитну карту на престижну картку «Універсальна Gold», відповідно до Тарифів якої, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% на місяць (42% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Зміна відсоткової ставки підтверджується розрахунком заборгованності. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке грунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н, до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткоивй рахунок. \~Вказані обставини підтверджено наданою до позову копією анкети-заяви від 15.07.2015 року, яка містить підпис [PERSON] про ознайомлення нею з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір). (а.с.10) Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 22.06.2018 року становить 12924,96 грн., яка складається з наступного: -\~1548,65 грн. - заборгованість за кредитом; -\~3834,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6450,22 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 591,66 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості.(а.с.8-9) Як вбачається з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язується погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі прострочених кредитах та Овердрафту), оплату винагороди Банку. Пунктом 1.1.7.11 вищезазначених Умов передбачено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно з частини другої\~статті 1050 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті\~526, частини третьої статті\~549 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов Договору. За несвоєчасне виконання зобов'язання, боржнику нараховується пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення платежу. Відповідно до\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною другою\~статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми. Як зазначає відповідач, з 16.10.2015 року по 09.09.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірно нарахував відсоткову ставку в розмірі 36 %, а вже починаючи з 22.09.2016 року інша відсоткова ставка в розмірі - 35%. Позивачем було спростовано дані посилання відповідача, шляхом долучення до відповіді на відзив копії анкети-заяви від 22.09.2016 року, на якій міститься підпис [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Разом з тим, відповідач у відзиві на позов прохала зменшити розмір неустойки, що значно перевищує розмір збитків. Згідно з частиною третьою\~статті 551 ЦК України,\~розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами відповідно до частини третьої\~статті 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Суд враховує, що відповідач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00 грн., що підтверджується довідкою від 24.10.2018 року виданою Валківським об'єднаним управлінням Харківської області Пенсійним фондом України. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії ХАР-08 №004202 відповідач є інвалідом 3 групи по зору безстроково. Так, розмір заборгованості за кредитом складає 1548,65 грн., а розмір пені за неналежне виконання умов договору - 6450,22 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. За таких обставин, задоволення вимог в повному розмірі потягне за собою значне погіршення матеріального становища відповідача, яке і так є вкрай тяжким. Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір пені з 6450,22 грн. до 3225,11 грн Крім того, судом встановлено, що позивачем застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді нарахованої пені в розмірі 3225,11 грн. та штраф (500,00 грн фіксована частина; 591,66 грн. процентна складова). Що стосується даних позовних вимог, суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обовязку новим, або приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положенням ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 23.01.2018 року у справі № 554/2743/14-ц. За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 591 грн. 66 коп.). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 1548,65 грн., процентами - 3834,43 грн. та пенею - 3225,11 грн. є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 2 пункту 3\~статті 141 ЦПК України\~судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial