Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує свій тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 22 лютого 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №147. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе, просить суд шлюб зареєстрований 22 лютого 2013 року між нею та відповідачем розірвати. Від даного шлюбу народилась одна дитини: дочка - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що малолітня дитина проживає разом з нею. Однак, на даний час не має можливості в повній мірі сама утримати дитину, так як для нормального фізичного та духовного розвитку потрібні значні кошти, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 3 000 грн., щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 лютого 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №147 (а.с. 8). Від даного шлюбу одна дитина: дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] являється батьком малолітньої дитини - [PERSON] (а.с.9). Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, малолітня дитина проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Відповідно д ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини в розмірі - 2 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Доводи позивача щодо наявності у неї витрат на утримання дитини в розмірі - 3 000 грн. на дитину, не підтверджені належними і допустимими доказами. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи втрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що, у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З договору про надання правових послуг адвоката № 20-05/01 від 20.05.2020 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Глобал Лігал Груп» в особі керуючого партнера Адвокатського об`єднання Бондаренка Віктора Геннадійовича та позивачем [PERSON] , акту виконаних робіт згідно договору, вбачається, що зазначені у розрахунку представника [PERSON] витрати пов`язані з розглядом даної справи і розмір цих витрат становлять 5 000 грн. (а.с. 16-18). З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, складності справи, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., оскільки, витрати у розмірі 3000 грн. щодо представництва інтересів позивача в суді, адвокатом не були понесені. Таким чином, вказані витрати, що підтверджуються актом виконаних робіт згідно договору № 20-05/01 від 20.05.2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 18-01/01 від 18.01 2021 року, є обґрунтованими на суму 2000 грн. Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 908,00 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial