Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

04.08.2014 р. позивач [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом до [PERSON] Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що відповідач є батьком повнолітнього вина позивача [PERSON], який навчається на 2 курсі державного навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури». Позивач працює медсестрою у Павлоградськіц центральній міський лікарні, із заробітною платою 1500 грн. на місяць, і вказаних коштів не вистачає на утримання сина та існування позивача. Відповідач, отримуючи пенсію, та маючу оплачувану роботу, не маючи інших утриманців, може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина сторін у зазначеному позивачем розмірі. Відповідач проти задоволення позову заперечував, 13.08.2014 р. подав до суду письмові заперечення. У судовому засіданні пояснив, що не може сплачувати аліменти у тому розмірі, як просить позивач, через свій матеріальний стан, тому визнає позов частково, згідний сплачувати позивачу аліменти у сумі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки його основним доходом є пенсія 1608, 24 грн. на місяць, на роботу влаштувався тільки 15.07.2014 р., зарплату не отримував. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, перевіривши їх на належність, допустимість, достовірність та достатність, суд приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, виданого 05.09.1996 р 15.03.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області серії [NUMBER], та про що в Книзі реєстрації народжень 22.02.1994 зроблено відповідний актовий запис за № 680. (а.с. 6). Відповідно до довідки державного навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» від 14.07.2014 р. [PERSON], [INFO], є студентом ІІ курсу механічного факультету (а.с. 8). Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Законодавець зобов'язує батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається із документів, наданих відповідачем, він є пенсіонером за вислугою років (а.с.18), розмір пенсії становить 1608, 24 грн. (а.с.27, 29). Як вбачається із запису № 11 у трудовій книжці відповідача, він 15.07.2014 р. прийнятий на посаду охоронця ТОВ «Охоронний холдинг», м. Донецьк (а.с.19), за твердженням відповідача заробіток буде складати 1 227 грн. на місяць. Спільно із відповідачем мешкає та перебуває на утриманні відповідача непрацездатна мати [PERSON] (а.с.21 звор. бік, а.с.24), відповідач заочно навчається (по 30.06.2016 р.) у державному вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет», вартість освітньої послуги становить 14 000, 00 грн. (а.с.300, що свідчить про неможливість надавати позивачу допомогу на час навчання у розмірі, який просить позивач. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на викладене суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, із стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання останнього у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 04.08.2014 та до часу закінчення позивачем навчання. Так само, оскільки Главою 16 Сімейного кодексу України не передбачено обов'язкового мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та згідно із ч. 1 ст. 199 СК України основною умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання останньої, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, у цій частині позову слід також відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. Тому слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial