Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Черкаська окружна прокуратура в інтересах держави в особі: Трушівської сільської ради звернулась до [PERSON] із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість у сумі 10 921, 03 грн., з них 10 427 грн. - заборгованість з пайового внеску, 411, 76 грн. - втрати від інфляції, 82,27 грн. - 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Чигиринським відділом Смілянської місцевої прокуратури під час вивчення ситуації щодо дотримання вимог у сфері містобудівного та бюджетного законодавства в частині укладення і виконання договорів про пайову участь забудовників у розвитку інфраструктури населених пунктів. Так, рішениям Трушівської сільської ради від 14.11 2012 N 20-2/6 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Трушівці. Вказаним рішенням також затверджено Типовий договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Трушівці. 20.07.2016 між Трушівською сільською радою в особі сільського голови Волкогона А.М. та [PERSON] укладено договір N 4 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Трушівці. Згідно п. 2.2.2 [PERSON] зобов`язалась сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури села до бюджету розвитку не пізніше 31 грудня 2016 року в сумі 30 931, 00 грн. Проте, станом на лютий 2017 року [PERSON] на виконання умов Договору, до бюджету сільської ради сплачено лише 3 504 гри., а тому у неї виникла заборгованість у сумі 10 427 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із сумою втрат від інфляції у розмірі 411, 76 грн. та 3% річних у розмірі 82,27 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2017 відкрито провадження у справі. 05.09.2017 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Усатову І.А. 20.11.2020 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Сучило А.О. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 08.04.2021 від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення. В судовому засідання представник позивача просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ст. 128, 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставила. Враховуючи вказане суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішениям Трушівської сільської ради від 14.11 2012 N 20-2/6 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Трушівці. Вказаним рішенням також затверджено Типовий договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Трушівці. 20.07.2016 між Трушівською сільською радою в особі сільського голови Волкогона А.М. та [PERSON] укладено договір N 4 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Трушівці. Згідно п. 2.2.2 [PERSON] зобов`язалась сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури села до бюджету розвитку не пізніше 31 грудня 2016 року в сумі 30 931, 00 грн. Проте, станом на лютий 2017 року [PERSON] на виконання умов Договору, до бюджету сільської ради сплачено лише 3 504 гри., а тому виникла заборгованість у сумі 10 427 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку з огляду на наступне. Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які згідно до Конституції України є обов`язковими до виконання на відповідній території. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України). За змістом статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. За статтею 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок), і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури. Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють oргани місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини сьомої статті 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що 3обов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним господарських договорів застосовуються відповідним чином. За приписами статті 526 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) зобов`язання мас виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для Виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 648 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 4.1. Договору за невиконання або неналежне виконання Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до Закону, цього Договору та Порядку. Пунктом 6.1 Порядку визначено, що у разі несплати або несвоєчасної сплати пайової участі у розвитку інфраструктури села, передбаченої договором про пайову участь, замовник несе відповідальність згідно з умовами договору Про пайову участь та відповідно до діючого законодавства. За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на встановлені судом обставини справи, наведені положення законодавства та умови укладеного сторонами договору, позовні вимоги про стягнення пайових внесків за договором № 4 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури у розмірі 10 427 грн., суму втрат від інфляції у розмірі 411, 76 грн. (індекс інфляції у 2017 році: у січні -101,1%, у лютому -101,0%, у березні -101,8 %; 10427х1,011х1,010х1,018= 10838,76 грн.; інфляційні витрати становили 10 838,76 грн.-10427 грн. = 411,76 грн.) та 3% річних у розмірі 82,27 грн.(10 427 грн.х3% : 365 дн. х 96 дн. = 82,27 грн.) є правомірними, обґрунтованими, такими, що відповідають договору сторін та ґрунтуються на вимогах законодавства. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі статті 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені.

Outcome: approved