Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що згідно договору б/н від 28 грудня 2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов даного договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Однак, взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 11 жовтня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 15 002,28 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про огляд веб-сайту. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується його розпискою, наявною у матеріалах справи. Подав до суду клопотання про відкладення судового засідання через його неможливість прийняти участь у розгляді справи в зв`язку з перебуванням на роботі. За приписами ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд враховує, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене судом на 10 лютого 2021 року на 10 год. 00 хв. Доказів на підтвердження зазначених у заяві причин неявки [PERSON] до суду не надав. У силу положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Відтак, враховуючи, що попереднє судове засідання у даній справі, призначене на 12 січня 2021 року о 15 год. 00 хв., було відкладене за клопотанням відповідача, підстав для повторно відкладення розгляду даної справи суд не вбачає. Правом на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] не скористався. У відповідності до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе зі згоди представника позивача провести розгляд справи на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2015 року на підставі поданої відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань із повернення грошових коштів. Згідно з наданим АТ КБ «Приватбанк» розрахунком його заборгованість станом на 11 жовтня 2020 року, яку позивач просить стягнути, становить 15 002 грн. 28 коп., з яких: 9\~815 грн. 76 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5186 грн. 52 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Так, відповідно до змісту ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відтак, проаналізувавши наведені норми чинного законодавства у сфері договірних правовідносин, суд приходить до висновку, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. Враховуючи, що фактично надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9815 грн. 76 коп. Що стосується нарахованих позивачем відсотків за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то слід зазначити наступне. Так, позивач просить стягнути з відповідача проценти, нараховані ним за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року, виходячи з процентної ставки 84,00 %. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із Анкети заяви, підписаної сторонами 28 грудня 2015 року, вбачається, що в ній відсутня домовленість сторін про встановлення відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 84,00 %. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач ознайомився, погодився та підписав Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач в обґрунтування позову. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Таким чином, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною кредитного договору щодо встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у справі - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття ним запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який наявний в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати, враховуючи приписи ст.ст. 633, 634 ЦК України, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів в розмірі 84,00 % за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Водночас, зважаючи на наявність простроченої грошової заборгованості, а також на встановлене ч. 2 ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати від боржника сплати трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 184 грн. 21 коп. відсотків відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за наступним розрахунком. Відповідно до змісту позову та доданого розрахунку позивач нараховує заборгованість за відсотками: - з 01 вересня 2019 року по 26 грудня 2019 року, що складає 117 днів, на суму боргу в розмірі 13 824,22 грн.; - з 27 грудня 2019 року по 29 лютого 2020 року, що складає 65 днів, на суму боргу в розмірі 9815,76 грн. Розмір відсотків у день складає: 3 % : 365 днів = 0,0082 %. Таким чином, відповідно до закону розмір відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання становить: - 13 824,22 грн. х 0,0082 % = 1,13 грн. у день; 1,13 грн. х 117 дні = 132,21 грн.; - 9815,76 грн. х 0,0082 % = 0,80 грн. у день; 0,80 грн. х 65 днів = 52,00 грн. Таким чином, загальний розмір відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, які підлягають стягненню з відповідача, становить 184,21 грн. Отже, всього з [PERSON] на корить АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 9999 грн. 97 коп., з яких: 9815,76 грн. прострочене тіло кредиту; 184,21 грн. відсотки, нараховані на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню і судові витрати. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 15 002 грн. 28 коп. і задоволено на суму 9999 грн. 97 коп., тобто на 66,66 % (9999,97х100:15 002,28). Таким чином, з [PERSON] на корить АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 1401 грн. 19 коп. (2102х66,66%) судового збору. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial