Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 750 грн. щомісячно на кожну дитину та про стягнення 200грн. понесених витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 04.11.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення згідно позовної заяви. Відповідач судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у вказаному розмірі, вказав, що ніде не працює. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі слідуючих підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами у справі був укладений шлюб 04.11.2009 року. Як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №156350 від 07.12.2011року відповідач дійсно є батьком [PERSON], [INFO], та з свідоцтва про народження 1-ГЮ №193040 від 14.08.2013 року є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов"язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов"язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22.12.2016 року і до повноліття дітей. Згідно з частиною першою статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктами 2 та 3 частини третьою статті 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат за надання правової допомоги у розмірі 200 грн. суд враховує, що на підтвердження вказаних витрат позивачем надано лише квитанцію про сплату коштів в розмірі 200 грн. Зі змісту статті 88 ЦПК України вбачається, що витрати на правову допомогу мають бути документального підтвердженні та доведені. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як зазначено вище, ці витрати мають бути документально підтверджені, (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів), участь в судових засіданнях в залежності від їх тривалості і відповідний розрахунок як наводиться у постанові пленуму так і в Законі України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Як зазначено вище відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, договору про надання правової допомоги, також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому суд змушений відмовити і в цій частині позовних вимог. Враховуючи майновий стан відповідача, те, що він ніде не працює судовий збір компенсувати за рахунок держави. На підставі ст. 180- 183 , 184 СК України ,

Outcome: partial