Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

17.11.2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.09.2014 року, відповідач керуючи автомобілем «ВАЗ 21061» здійснив наїзд на її корову по прізвиську «Ласуня», , внаслідок чого тварина загинула. В зв'язку з цими обставинами, позивачка просить стягнути з винної особи завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн. - вартість корови, яка була 700 кг вагою, 11 річного віку, тільна строком 5 місяців, моральну шкоду в розмірі 10000 грн., оскільки був порушений її звичний спосіб життя, що пов'язано з втратою продуктів харчування (молока та інших молочних продуктів), які отримувались від корови та 4588 грн. упущеної вигоди, яку б вона могла отримати, оскільки позивачка продавала щоденно молоко, яке давала загибла корова. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що вартість корови в 10000 грн. вона оцінює виходячи з ринкових цін на велику-рогату худобу. Після дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої її корова отримала несумісні з життям травми, вона на прохання відповідача віддала тушу його знайомим, за що їй було передано 2500 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди, пояснив, що дійсно він вчинив наїзд на корову позивачки і не заперечує проти визначеної позивачкою сумою вартості корови. Оскільки корова отримала травми не сумісні з життям, він запропонував позивачці купити їй нову корову, проте не має на даний час грошей. Тушу корови він дійсно передав своїм знайомим, за що віддав позивачці 2500 грн. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.10.2014 року, 17.09.2014 в 07.05 год. в с. Гладківка по вул.Леніна, 291 Голопристанського району Херсонської області, [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21061 д.н. [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції до великої рогатої худоби, яка переходила проїзну частину з права на ліво, внаслідок чого здійснив з нею зіткнення, транспортний засіб отримав механічні пошкодження. За вказаним фактом, судовим рішенням [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу. Згідно паспорту великої рогатої худоби серії GG № 024151, [PERSON] належить корова по кличці «Ласуня» породи українська чорно-ряба молочна, дата народження - 21.03.2003 р. 19.09.2014 року комісією в складі ветеринарного лікаря, 2-х депутатів сільської ради було складено акт огляду належної [PERSON] корови (паспорт серії GG № 024151) збитої автомобілем, яким встановлено ушкодження корови: глибокі ушкодження вимені, великий набряк брюшини, перелом ребер лівої сторони. Корова тільна 5 місяців. Через заподіянні травми корова підлягає забою. За частинами 1-2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положеннями ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачка визначила розмір матеріальної шкоди в 10000 грн., оскільки саме така вартість корови становить станом на 17.09.2014 року. З цим розміром матеріальної шкоди погодився відповідач. Крім того, сторони підтвердили той факт, що позивач отримала від відповідача 2500 грн. за тушу збитої корови. Таким чином, зважаючи на вищевикладені норми права та визнані сторонами обставини щодо вартості корови та отримання позивачкою частини відшкодування, суд приходить до висновку, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 10000 грн. підлягає частковому задоволенню в розмірі 7500 грн., тобто за відрахуванням отриманої позивачкою суми в розмірі 2500 грн. (10000грн.-2500грн.=7500 грн.) Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Вину відповідача встановлено постановою Голопристанського районного суду від 08.10.2014р. Позивач, в обґрунтування розміру моральної шкоди, в своїй позовній заяві та наданих в судовому засіданні поясненнях вказувала, що внаслідок загибелі корови вона зазнала вимушених життєвих змін, оскільки, вона є особою похилого віку, єдиним видом доходу було дохід від збування молока, яке надавала корова. Таким чином, корова мала для неї важливе значення в якості отримання молочних продуктів. Загибель корови вплинуло на її матеріальний стан, та як наслідок змусило думати і переживати про способи знайдення додаткових коштів на проживання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала позивач, характеру майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), вік позивача, тяжкість вимушених змін у її життєвих, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, а також із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000 гривень, оскільки є достатніми для компенсації моральних переживань позивача та такими, що відповідають обставинам справи. В частині заявленої до відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із упущеною вигодою, яку позивачка могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене, в розмірі 4588 грн. позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не доведено, що саме таку суму доходу вона могли б отримати з 17.09.2014 по 17.11.2014 року від продажу молока, яке давала загибла корова. Суд критично оцінює наданий позивачкою доказ розміру суми упущеної вигоди, а саме довідку про доходи [PERSON], відповідно до якої розмір доходів отриманих нею за серпень 2014 року складає 2310,30 грн. від збуту 624 л молока по 3,70 грн. за літр, оскільки з цього доказу не вбачається, що дохід отриманий саме від здачі молока з загиблої корови. Крім того, позивачка не надала доказів того, що в наступні місяці (вересень, жовтень, листопад) корова дала б такий же об'єм молока, як і в серпні, та вартість молока в ці місяці була така ж як в серпні 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 38,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial