Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Нікопольська місцева прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради в особі позивача [PERSON] закладу "Центральна міська лікарня м. Покров" Дніпропетровської обласної ради звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, посилаючись на наступні обставини. Вироком Орджонікідзевського міського суду від 14.11.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України по кримінальному провадженню № 12016040360000832 та призначено підсудному покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму у розмірі 4250 грн.. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий від злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічно-травматологічному відділенні КЗ «Орджонікідзевська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради», яка є бюджетною установою і утримується за бюджетні кошти, протягом 61 доби, з 18.08.2016 року по 17.10.2016 року. На лікування останнього відповідно до довідки комунального закладу «Орджонікідзевська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 13.03.2017 року № 646 було витрачено 12184 грн. (дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні) 91 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Проте зазначені вище витрати [PERSON] закладу охорони здоров'я до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Оскільки відповідач добровільно не відшкодовує завдані збитки, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави - Дніпропетровської обласної ради в особі КЗ "Центральна міська лікарня м.Покров" Дніпропетровської обласної ради шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], в сумі 12\~184 грн. (дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні) 91 коп. на розрахунковий рахунок №35418069029010, МФО 805012, ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, ЄДРПОУ 01987563. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до канцелярії суду заяву про розгляд цивільної справи без його участі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судові засідання, які призначались на 10.04.2017 року о 11 год. 00 хв. та 20.04.2017 року о 09 год. 00 хв. не з'явився, про місце та час розгляду був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 14.11.2016 року вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму у розмірі 4250 грн. Внаслідок дій [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічно-травматологічному відділенні КЗ «Орджонікідзевська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради" протягом 61 ліжко-дня (вартість 1 ліжко-дня складає 199,75\~грн.), а саме: в період з 18.08.2016 року по 17.10.2016 року. Згідно довідки КЗ «Орджонікідзевська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради" № 646 від 13.03.2017 року, на лікування [PERSON] витрачено кошти в сумі - 12184 грн. (дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні) 91 коп.. , чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Зазначені вище кошти відповідачем закладу охорони здоров'я до цього часу не відшкодовано. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільно-процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Частиною 7 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до статті 167 Цивільного кодексу держава діє в цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Статтею 170 Цивільного кодексу передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського, Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад належать видатки на первинну медико-санІтарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні ради затверджують обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» фінансування охорони здоров'я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. , Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що суттєво порушує економічні Інтереси держави та територіальної громади, виникає необхідність їх захисту. На сучасному етапі розвитку економіки України надзвичайно важливого значення набуває раціональне використання державних коштів, своєчасне та повне наповнення бюджету, особливо зважаючи на значний дефіцит державного та місцевого бюджетів по фінансуванню закладів охорони здоров'я. Відповідно до статуту комунального закладу «Центральна міська лікарня м.Покров» Дніпропетровської обласної ради», затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради від 15.06.2016 №64-4/VII, заклад заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради. Пунктом 7.1 і зазначеного статуту визначено, що основним джерелом формування фінансових ресурсів Закладу - центральної міської лікарні м.Покров є обласні бюджетні кошти та кошти медичної субвенції і місцевих бюджетів. Отже витрати, здійснені вищевказаною медичною установою на лікування громадян - потерпілих від злочину призводить до значних витрат бюджету, що створює значне навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують за рахунок держави, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України,\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не відшкодував завдані збитки, позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved