Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] працює кухарем 4 разряду їдальні №14 куста їдальні №7 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Відповідно до наказу № 739 від 03.06.2013 року «Про процедуру проведення першого етапу передачі функції організації і забезпечення харчування куста їдальні № 7 підрядній організації» (надалі - наказ № 739 від 03.06.2013 року), Відповідачу було запропоновано переміщення на інше робоче місце згідно з її професію та з дотриманням графіку роботи, тобто без зміни суттєвих умов трудового договору. З вимогами, встановленими даним наказом, відповідач була ознайомлена, але засвідчити своїм підписом факт ознайомлення з вказаним наказом відмовилася, при цьому до виконання своїх обов'язків ані 05.06.2013 року, ані 06.06.2013 року не стала, у зв'язку з чим Позивачем 17.06.2013 року видано наказ № 794 "Про накладення дисциплінарного стягнення". Наказом № 794 відносно відповідача винесена догана та її позбавлено 100% виробничої премії за червень 2013 року, за порушення вимог п. 10.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідач, звернулася до комісії по трудових спорах ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" (надалі - КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг") з заявою про скасування вищеназваного наказу, та рішенням КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" №52 від 04.07.2013 року заява відповідача задоволена та фактично скасовано наказ № 794, а не № 792, як помилково зазначила КТС у рішенні. Не погоджуючись з даним рішенням КТС, яке позивач отримав 09.07.2013р., позивач просить його скасувати, та відмовити у задоволенні заяви відповідача, оскільки Господарським кодексом України визначено самостійність підприємства щодо визначення організаційної структури, встановлення чисельності працівників і штатного розпису, а умови праці відповідача переміщенням, що мало місце в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» суттєво не змінилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України переміщення здійснювалося без згоди працівника. В судовому засіданні представник позивача не була присутня, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений , про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до умов ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2013 Позивачем видано наказ № 739 "Про процедуру проведення першого етапу передачі функцій організації і забезпечення харчування куста їдальні №7 підрядній організації", на виконання якого [PERSON] було запропоновано переміщення на інше робоче місце згідно з її професією, графіком роботи та іншими умовами трудового договору, що вбачається з копії наказу №739 від 03.06.2013 року, додатків до наказу №1, 2 ( а.с.10-13). Відповідач [PERSON] з вимогами наказу № 739 ознайомлена, але засвідчити своїм підписом факт ознайомлення з ним відмовилась, що вбачається з Акту від 04.06.2013 (а.с.14). В супереч вимогам наказу «Про процедуру проведення першого етапу передачі функцій організації і забезпечення харчування куста їдальні №7 підрядній організації» за №739 від 03.06.2013 року Відповідач [PERSON] не стала до виконання своїх обов'язків кухаря у їдальні № 25 куст їдальні № 1, про що свідчить Акт №1 від 05.06.2013року, (а.с.15). Цього ж дня її ознайомлено з повідомлення про переміщення №10 від 05.06.2013 року на нове робоче місце, роз'яснено вимоги ч.2 ст.32 КЗпП України та наслідки невиконання наказу № 739 від 03.06.2013 року, повідомлення про переміщення оголошено в присутності [PERSON] 05.06.2013 року, від підпису персонального повідомлення Відповідач відмовилась, про що складено акт № 2 від 05.06.2013р. ( а.с.17). Позивачем 06.06.2013 року повторно здійснена перевірка виконання Відповідачем розпорядження про переміщення працівників на заплановані інші робочі місця, під час якої було виявлено, що [PERSON] не стала до виконання своїх обов'язків кухаря у їдальні № 25, про що складено акт №10 від 06.06.2013 року (а.с.19). В зв'язку з відмовою [PERSON] від переміщення на інше місце роботи 12.06.2013 року Позивачем видано наказ № 794 "Про накладення дисциплінарного стягнення", згідно з яким Відповідачу за невиконання розпорядження адміністрації про переміщення на інше робоче місце в межах професії, кваліфікації, обумовлених трудовим договором, винесена догана та її позбавлено 100% виробничої премії за червень 2013 року (а.с.8), з яким [PERSON] була ознайомлена шляхом зачитування їй повного змісту даного наказу вголос через те, що вона відмовилася знайомитися з текстом наказу, від підпису про ознайомлення відмовилась, що вбачається з Акту №5 від 13.06.2013 ( а.с.19). Зі змісту наказу вбачається, що не виконавши розпорядження адміністрації про переміщення на інше робоче місце в межах спеціальності, кваліфікації, обумовлених трудовим договором, Відповідач порушила вимоги п. 10.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, які передбачають, що працівники підприємства зобов'язані своєчасно та точно виконувати розпорядження адміністрації та що, відповідно до вимог ч.2 ст.32 КЗпП України, не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті в межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Судом встановлено, що наказ № 739 від 03.06.2013 мотивований необхідністю переміщення працівників та, що це переміщення обумовлено інтересами виробництва (а.с.10). Не погоджуючись із наказом № 794 від 12.06.2013р. «Про накладення дисциплінарного стягнення» Віповідач [PERSON] 18 червня 2013року звернулася до КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" із заявою про його скасування. Рішенням КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" № 52 від 04.07.2013р., заява [PERSON] задоволена та скасовано наказ № 792 від 12.06.2013року в частині оголошення [PERSON] догани та позбавлення її 100% виробничої премії за червень (а.с. 5-6) . При цьому, судом встановлено, що фактично мова йде не про наказ № 792, а про наказ № 794, оскільки саме наказом № 794 Відповідачу оголошено догану та позбавлено виробничої премії, а наказ № 792 відносно Віповідача не виносився. Рішення КТС ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» отримане Позивачем 09 липня 2013року (а.с. 7), строк звернення о суду в розумінні ст. 228 КЗпП не сплинув, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 17.07.2013року (вх. № 16135), тобто в межах десятиденного строку (а.с. 1). Як вбачається з рішення КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" № 52 від 04.07.2013, при прийнятті рішення про задоволення заяви відповідача комісія не досліджувала та не надала оцінки діям [PERSON] щодо неправомірної її відмови від переміщення на нове місце роботи за її професією, кваліфікацією та при умові збереження всіх суттєвих умов трудового договору. При цьому, КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" досліджувалися виключно питання щодо видання адміністрацією наказу № 401 від 26.03.2013 "Про внесення змін в організаційну структуру управління підприємства"та, розглядаючи наказ № 401 від 26.03.2013 року надано йому оцінку щодо неправомірності його видання з посиланням на порушення вимог колективного договору та Закону України "Про зайнятість населення". Однак, [PERSON] не ставила питання щодо визнання зазначеного наказу недійсним та про його скасування, тому суд не погоджується з вказаним обґрунтуванням КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" свого рішення, оскільки при винесенні рішення КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" не врахувала вимоги ч. 2 ст. 32 КЗпП України, яка передбачає, що переміщення здійснюється без згоди працівника , так як не змінюються суттєві умови його праці. З наказу ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" № 739 від 03.06.2013 року та додатків до нього вбачається, що переміщення [PERSON] на інше робоче місце відбувалося в межах її професії, кваліфікації, обумовлених трудовим договором, без змін в розмірі її заробітної плати та інших суттєвих умов праці. КТС ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг" не визнала сам факт переміщення незаконним, а вдалася до обґрунтування свого рішення на підставах, які не мають відношення до предмету спору, і тим самим задовольнила вимоги відповідача на підставах, які не обґрунтовують ці вимоги та при наявності нескасованого наказу № 401 від 26.03.2013 року. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. з подальшими змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», незалежно від того, працівником, власником або уповноваженим ним органом чи прокурором порушена справа, після вирішення спору КТС, суд розглядає її в порядку позовного провадження, як трудовий спір, що вирішувався в КТС, тобто, як вимогу працівника до підприємства, установи, організації. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, позивачем доведено факт невиконання відповідачем розпорядження адміністрації про переміщення на інше робоче місце в межах спеціальності, кваліфікації, обумовлених трудовим договором, що є порушенням умов трудового договору та вимог п. 10.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, тому суд приходить до висновку про правомірність застосування до відповідача дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення 100% виробничої премії за червень 2013 року та задовольняє вимоги позивача в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі , а саме : судовий збір, слід стягнути з Відповідача [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved