Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області звернулася до суду в інтересах дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком трьох дітей: [PERSON] , 2010р.н., [PERSON] , 2011р.н., [PERSON] , 2014р.н. У матері дітей [PERSON] рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 10.12.2019 року справа № 329/922/19 відібрано дітей без позбавлення її батьківських прав. З 10.10.2019 року діти перебувають в КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації» ЗОР. Батько жодного разу дітей в закладі не відвідав, їм не телефонував, життям та здоров`ям не цікавиться, питання щодо повернення дітей в сім`ю перед адміністрацією закладу не порушував. За період навчання дітей у школі батько жодного разу не цікавився навчанням, здоров`ям своїх дітей, не купував ліки коли доньки хворіли. Також позивач зазначає, що під час спільних оглядів даної сім`ї, батька дітей жодного разу там не бачили. Мати дітей [PERSON] повідомила, що з [PERSON] розлучені, він не цікавиться життям дітей, не приїздить до них, не турбується про їх фізичний та моральний розвиток. З огляду на викладене, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та стягнути з нього на користь закладу (особи) аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 09.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої на позові наполягає та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 43). Відповідач [PERSON] в підготовче та судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином на веб-сайті Чернігівського районного суду Запорізької області (а.с. 26, 36, 40). Про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав, правом надання відзиву не скористався. Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні батьком трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2010р.н., [PERSON] , 2011р.н., [PERSON] , 2014р.н. є відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6,7,8). Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2019 року справа № 329/922/19 у [PERSON] відібрано її дітей без позбавлення батьківських прав (а.с.9-10). З інформації сімейного лікаря Богдан Т.В. вбачається, що батько жодного разу не поцікавився станом здоров`ям своїх дітей, не купував ліків та не звертався за медичною допомогою, коли діти хворіли (а.с.11). Відповідно до письмової інформації Верхньотокмацького опорного закладу загальної середньої освіти від 13.01.2020 № 06 встановлено, що за період навчання дітей у школі батько [PERSON] жодного разу не цікавився навчанням та вихованням своїх доньок (а.с. 12). Згідно копії листа КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради від 10.01.2020 № 01-16/13 малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають у зазначеному центрі на повному державному забезпеченні з 10.10.2019 року. Батько [PERSON] жодного разу дітей в закладі не відвідав, їм не телефонував, життям та здоров`ям їх не цікавився, питання щодо повернення дітей в сім`ю перед адміністрацією закладу не порушував (а.с. 13). Відповідно до висновку Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.02.2020р. № 01-11/0126 [PERSON] , доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до дітей: [PERSON] , 2010р.н., [PERSON] , 2011р.н., [PERSON] , 2014р.н. (а.с. 15-16). Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення батьком від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Перевіривши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, взявши до уваги те, що відповідач, являючись батьком малолітніх дітей, їх вихованням не займається, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 2,3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача звільнено від його сплати при подачі позову на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved