Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на1/2 частку квартири, визнання особистого права власності на квартиру, позбавлення права користування та зняття з реєстрації місця проживання, встановлення порядку виконання рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі, зареєстрованому Виконавчим комітетом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 16 жовтня 1998 року за актовим записом №12. Від сумісного життя у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано , неповнолітніх дітей судом залишено на виховання матері, тобто позивачу. 17 листопада 2000 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстровий номер 2431, позивачем [PERSON] було придбано квартиру, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги[ADDRESS]. [PERSON] просить суд припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 35, кв.16; визнати особисте право приватної власності на всю самостійну ізольовану квартиру, загальною площею - 59,2 кв.м., житловою площею - 42,8 кв.м., розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 35, кв.16 - за [PERSON]; визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою:Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги[ADDRESS] та зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] за вищевказаною адресою; встановити порядок виконання рішення суду, після набрання ним законної сили, рішення є підставою для - державної реєстрації права власності, рішенням уповноваженого органу реєстрації права власності на нерухоме майно, всієї самостійної ізольованої квартири, загальною площею - 59,2 кв.м., житловою площею - 42,8 кв.м., розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги[ADDRESS] - за [PERSON], державної реєстрації рішенням уповноваженого органу місцевого самоврядування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги[ADDRESS]; стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати. [PERSON] зазначає, що гроші необхідні для купівлі квартири, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги[ADDRESS] отримала в позику від своєї матері [PERSON], 20 вересня 1998 року за відсотковою розпискою про отримання в борг грошових коштів, у сумі 3500 дол. США. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 березня 2016 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] борг у розмірі 91280 грн., відсотків за користування грошима в розмірі 949312 грн. та суми судового збору 6890 грн. Відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, поділ квартири та визнання права власності на 1/2 частину квартири Згідно договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстровий номер 2431, від 17 листопада 2000 року за спільні кошти була придбана квартира, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги[ADDRESS]. [PERSON] просить суд, визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], квартиру яка розташована за адресою:Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги[ADDRESS]; здійснити поділ спільного нерухомого майна подружжя, [PERSON] та [PERSON] а саме: виділити у власність [PERSON] 1/2 частину квартири №16, розташовану по вул. 40 річчя Перемоги,35 у смт.Таїрове Овідіопольського району Одеської області, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м.; виділити у власність [PERSON] 1/2 частину квартири №16, розташовану по вул.40 річчя Перемоги,35 у смт.Таїрове Овідіопольського району Одеської області, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири №16, розташовану по вул.40 річчя Перемоги,35 у смт.Таїрове Овідіопольського району Одеської області, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 16 жовтня 1998 року за актовим записом №12. Від сумісного життя у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано , неповнолітніх дітей судом залишено на виховання матері, тобто позивачу. Договором купівлі - продажу квартири від 17 листопада 2000 року посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстровий номер 2431, встановлено, що [PERSON] придбала квартиру, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги[ADDRESS]. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 березня 2016 року у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] борг у розмірі 91280 грн., відсотків за користування грошима в розмірі 949312 грн. та суми судового збору 6890 грн. Відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 10.08.2017 року - рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2016 року змінено в частині мотивування задоволення позову виключивши посилання на отримання позики для придбання квартири. Наявність, час придбання та вартість визначеного сторонами рухомого майна підтверджується наданими сторонами доказами у матеріалах вищевказаної цивільної справи. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, указаною правовою нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було. Частиною 1 ст. 70 СК України та ст.ст. 370, 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно п. п. 22, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК країни та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті. Застосовуючи норму ст.60 СК та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задовленню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] слід задвольнити у повному обсязі.

Outcome: partial