Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори, Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, в якому просила зняти обтяження - заборону відчуження з житлового будинку №43 по вул. Чорноморська в м. Кременчук, накладене Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, внесене в електронний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] належить право власності на зазначений будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 22.09.1999 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], Договору Дарування, посвідченого 24.09.1999 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.12.2007 року, із проведенням державної реєстрації правочинів, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим [PERSON] МБТІ №17820047 від 20.02.2008 року. Проте в 2016 році [PERSON] стало відомо, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено обтяження - заборону відчуження на належний їй будинок за повідомленням від 28.03.1990 року Кременчуцького відділення Ощадбанку, власником об'єкту зазначений [PERSON] Проте фактично [PERSON] не був власником зазначеного житлового будинку. Заборону накладено Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою. Відомості в реєстр внесено [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою. Тому [PERSON] вважала, що [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою та Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою було порушено її право власності на нерухоме майно, тому вона звернулася до суду за захистом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов з наведених підстав. Вважала належними відповідачами [PERSON] [PERSON] державну нотаріальну контору та [PERSON] державну нотаріальну контору, оскільки при накладенні заборони на відчуження майна, вони не перевірили кому це майно належить і безпідставно наклали заборону відчуження на її майно, допустили помилки при перенесенні відомостей з паперового реєстру до електронного. В той же час ТВБВ №10016/0200 АТ "Ощадбанк" повідомило, що станом на 24.05.2016 року у [PERSON] відсутні в їх відділенні кредитні зобов'язання. Також [PERSON] не був власником зазначеного майна. Тому [PERSON] вважала, що ані [PERSON], ані ПАТ "Ощадбанк" не є належними відповідачами, оскільки не порушували її прав. [PERSON] [PERSON] державна нотаріальна контора та [PERSON] державна нотаріальна контора подали письмові заперечення проти позову, в яких стверджували, що вони не є належними відповідачами у справі за позовом [PERSON] про зняття арешту з майна. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори підтримала заперечення з наведених підстав. Представник Другої [PERSON] державної нотаріальної контори не з'явився в судове засідання, хоча повідомлявся про місце і час розгляду справи. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 22.09.1999 року державним державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], Договору Дарування, посвідченого 24.09.1999 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.12.2007 року, із проведенням державної реєстрації майна, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим [PERSON] МБТІ №17820047 від 20.02.2008 року, житловий будинок №43 по вул. Чорноморська в м. Кременчук належить [PERSON] Згідно з паперовим реєстром Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, внесено обтяження - заборону відчуження за заявою Крюківського Ощадбанку №8375, одержаною 29.03.1990 року, на житловий будинок №43 по вул. Чорноморська в м. Кременчук, власник якого [PERSON] Згідно з єдиним реєстром заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 18.02.2005 року реєстратором [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори зареєстровано обтяження №1695320, внесене в електронний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за повідомленням б/н від 28.03.1990 року Кременчуцького відділення Ощадбанку№7850 на об'єкт обтяження житловий будинок №43 по вул. Чорноморська в м. Кременчук, власник якого [PERSON] При розгляді позовної заяви, суд керувався такими вимогами закону. Статтею 124 Конституції України встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі. Статтею 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" №5 від 03.06.2016 року дано роз'яснення, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). У разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Суд виконав свій обовязок, передбачений ч. 4 ст. 10 ЦПК України, розяснив позивачу необхідність заміни відповідачів [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори, Другої [PERSON] державної нотаріальної контори на належних боржника [PERSON] та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, ПАТ "Ощадбанк", наслідки невчинення такої процесуальної дії судом повідомлялися. Незважаючи на наведене позивач не заявив клопотання про заміну відповідача на належного. Відповідно до принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, передбаченими в ст.10, ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд Суду не було доведено, що ПАТ "Ощадбанк" звертався до нотаріуса в установленому законом порядку із заявою про зняття заборони у зв'язку з тим, що [PERSON] не має зобов'язань перед ПАТ "Ощадбанк", а не лише перед одним з його відділень. Також суду не було надано доказів в обґрунтування факту, що [PERSON] раніше не був власником житлового будинку №43 по вул. Чорноморська в м. Кременчук, не подано матеріалів, на підставі яких була накладена заборона відчуження на зазначене майно. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд роз'яснив, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, а суд може сприяти сторонам у здійсненні їх прав, проте відповідних клопотань про забезпечення чи витребування доказів суду не було подано. Відповідно ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене, оскільки позов [PERSON] заявлений до неналежних відповідачів, і [PERSON] відмовилась подати клопотання про заміну відповідачів на належних, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed