Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

21 серпня 2014 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якій посилаючись на порушення відповідачкою умов кредитного договору №NKN1RG02330072, укладеного з нею 10.09.2012 року, просив стягнути з неї заборгованість по виплаті кредитних коштів за вказаним договором у загальному розмірі 9913,46 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на виклик суду не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення їй судової повістки. Заяв про розгляд справи за її відсутності не направляла, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 10 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № NKN1RG02330072, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 5594 грн. для придбання споживчого товару (холодильника) зі сплатою 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 09.09.2013 року. Як вбачається з п. 7 заяви позичальника від 10.09.2012 року, останній повинен вносити Банку щомісячний платіж, який складається з повернення кредиту, сплати відсотків та комісії в період з 15 по 19 число кожного місяця у розмірі 466,47 грн., а з 20.03.2013 року у розмірі по 633,73 грн. Відповідно до п.п. 2.4.5.1. та 2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, з положеннями яких [PERSON] ознайомлена під розпис, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу, а у разі такого прострочення більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплати ще й штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу положень ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобов'язаний виконати зобов'язання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідачка в порушення умов кредитного договору, не виконала зобов'язання по сплаті кредиту, відсотків та комісії, в результаті чого, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № NKN1RG02330072 від 10.09.2012 року, станом на 25.07.2014 року, сума заборгованості склала 9913,46 грн., що включає в себе: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4562,25 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 2,67 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 836,30 грн., пені за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 3563,98 грн., а також штрафи у розмірі 500 грн. фіксованої частини та 448,26 грн. його процентної складової, яку позичальник, попри претензії позивача, погасити добровільно відмовляється. Проте, при вирішенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення вищезазначеного штрафу, суд приходе до такого. Згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання може настати такий правовий наслідок, як сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є одним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). У той же час із з п.п. 2.4.5.1. та 2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що у випадку порушення зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та комісії боржник повинен сплатити банку як пеню так і вказані штрафи. А тому, зважаючи на те, що позивачем незаконно встановлено за кредитним договором для відповідача подвійну цивільну-правову відповідальність, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк", в частині стягнення штрафів, залишити без задоволення. За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню за виключенням стягнення штрафів (500 грн. фіксованої частини та 448,26 грн. його процентної складової). Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки також належить стягнути на користь позивача судові витрати, понесені ним на оплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial