Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

07.11.2017 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеного між ними 14.11.2011 року, договір б/н, за яким відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Однак відповідач вказаних умов договору не виконав у зв'язку із чим станом на 31.07.2017 року заборгував позивачу суму в розмірі 42 580,94 гривень та до теперішнього часу борг не сплачує. Просить суд, стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 42 580,94 гривень на користь позивача, та понесені судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про, розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин будучі належним чином повідомленим про день та час слухання справи. Оскільки сторони до судового засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, а також враховуючи думку представника позивача, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. 14.11.2011 року за заявою [PERSON] в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач станом на 31.07.2017 року має перед банком борг на загальну суму 42 580,94 гривень, який складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1 369,10 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 34 700,22 гривень, заборгованість за пенею та комісією 4 007,77 гривень, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 2 007,77 гривень. При цьому з договору б/н від 14.11.2011 року, укладеного між позивачем та [PERSON] не вбачається нарахування комісії, а тому зазначена в позові заборгованість за пенею та комісією в сумі 4 007,77 гривень, є саме пенею, а не комісією. Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований в с. Темрюк Нікольського (Володарського) району Донецької області, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконує, а тому з останнього підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості в розмірі 36 445,29 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1 369,10 гривень, заборгованості за процентами в сумі 34 700,22 гривень та заборгованості з пені в сумі 385,97 гривень, що існувала станом на 13.04.2014 року. Позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії нарахованої з 14.04.2014 року року, штрафів в розмірі 500,00 гривень та 2 003,85 гривень задоволенню не підлягають - з огляду на положення ст.2 вищевказаного закону. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із частковим задоволенням позову (85,6%) суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1 369, 6 гривень. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial