Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою 22.05.2019 року, яка була уточнена 18.01.2020 в якій просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання послуг - 10 464 грн., пеню - 6289,12 грн., інфляційні витрати - 2313,34 грн., 3% річних - 595,80 грн. разом 19 662,26 грн. Пред`явлені вимоги мотивував тим, що між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір №123 від 20.04.2017 року про надання послуг та Договір №81 від 16.09.2016 року про надання послуг. Згідно умов договору позивач зобов`язався надати послуги щодо виготовлення 10 диванів та 32 подушок, вартість з виготовлення подушок складає 10 200 грн. та вартість послуг з виготовлення диванів складає 20 000 грн. На виконання умов договору послуги надані в повному обсязі та було складено Акти приймання передачі наданих послуг від 29.04.2017 року (виготовлення подушок) та від 28.09.2016 року (виготовлення диванів). Згідно п. 4.2.3 відповідач зобов`язався сплатити вартість виконаних робіт в повному обсязі. Станом на день звернення оплату проведено частково. На момент укладення договору відповідач мав статус ФОП, однак станом на день звернення до суду ФОП припинено, однак її зобов`язання за договором не припинені. Заборгованість за виконанні роботи складає 10464,00 грн. та з урахуванням штрафних санкцій складає: заборгованість за договором - 10464,00 грн. пеня - 6289,12 грн., інфляційні витрати - 2313,3 грн., 3% річних - 595,80 грн., всього 19662,26 грн. Оскільки на даний час умови договору [PERSON] не виконано, за захистом своїх майнових прав та інтересів позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою суд від 03.02.2020 року відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 05.06.2020 року роз`єднані позовні вимоги за позовною заявою Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків за договорами та виділені в самостійне провадження позов Фізичної особи підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків за договором, залишивши номер справи 214/3721/19 (Провадження №2/214/2/20). Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк він не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про надання послуг №123 від 20.04.2017 року предметом якого було виготовлення 16 подушок розміром 1м20, 16 подушок під голову розмір 45см*45 см (а.с. 24-25) та Договір про надання послуг №81 від 16.09.2016 року предметом якого було виготовлення 10 диванів для кафе (а.с. 27-28). Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до п.2.1, 2.2. загальна вартість за договором №123 складає 10200 грн. та згідно договору .№81 20000грн., оплата наданих послуг проводиться згідно з актом здачі-приймання. Згідно з актом приймання-передачі послуг за Договором про надання послуг №123 від 20.0.4.2017 року та згідно акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання послуг №81 від 16.09.2016 року Позивачем були виконанні всі умови договору у зазначені терміни. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем договорів про надання послуг від 20.04.2017 року та від 16.09.2016, а також невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем щодо оплати послуги за виготовлення диванів та подушок у суму 10464 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 10464 грн. Щодо заявлених позивачем 3 % річних, інфляційних витрат нарахованих в порядку ст.625 ЦК України на суму боргу, в розмірі 10464 грн., суд виходить з наступного. За положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї матеріальної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, за прострочення виконання зобов`язань законодавством визначена відповідальність боржника, що дає позивачу право на стягнення коштів відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі укладеного ними договору, є грошовими зобов`язаннями. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошові зобов`язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме не розрахувався за надані послуги на час звернення позивача до суду. Таким чином, зобов`язання є простроченим у зв`язку із чим у позивача є право на отримання 3% річних, витрат від інфляції та пені. При дослідженні письмових доказів, суд вважає обґрунтованим розрахунок, наданий позивачем (а.с. 30-32), згідно якого 3% річних за договором №123 обчислюються за формулою: 8200 грн. (сума боргу) : 100% * 3% : 365 * 189 (кількість днів прострочення за період з 29.04.2017 року по 03.11.2017 року) = 127,38 грн. та 6200 грн. (сума боргу) : 100% * 3% : 365 * 517 (кількість днів прострочення за період з 04.11.2017 року по 04.04.2019 року) = 263,46 грн. та за договором №81 6264 грн. (сума боргу) : 100% * 3% : 365 * 70 (кількість днів прострочення за період з 29.04.2017 року по 03.11.2017 року) = 36,04 грн. та 4264 грн. (сума боргу) : 100% * 3% : 365 * 189 (кількість днів прострочення за період з 09.12.2017 року по 04.04.2019 року) = 168,92 грн., всього 595,80 грн. Індекс інфляції: добуток щомісячний індексів інфляції, збитки від інфляції = сума боргу *індекс інфляції/100%- сума боргу. Інфляційні витрати за договором № 123 травень - жовтень 2017 року (101.3*101.6*100.2*99.9*102**101.2) = 8200*106.34/100%-8200=519,88 грн.; листопад 2017 - лютий 2019 року (100.9 * 101*101.5*100.9*101.1* 100.8 *100 * 100 * 100 *101.9* 101.7*101.7*101.4*100.8*101*100.5) = 6200*116.30/100%-6200=1010,60 грн. Інфляційні витрати за договором № 81 жовтень - листопад 2017 року (101.2*100.9) = 6264,00*102.11/100%-6264,00=132,17 грн.; грудень 2017 - лютий 2019 року (101 *101.5* 100.9 *101.1*100.8* 100 * 100 *100*101.9*101.7*101.7*101.4*100.8 *101*100.5) = 4264,00*115.26/100%-4264,00 = 650,69 грн. Всього інфляційних витрат: 2313,34 грн. Крім того, п. 5.3 передбачена відповідальність за порушення терміну розрахунку за виконаний обсяг роботи у розмірі подвійної облікової ставки НБУ України від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня = сума боргу *2 * ставка пені/100%* кількість днів за договором №123 складає 4041,56 грн. та за договором №81 - 2247,56 грн. , всього 6289,12 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованість за договорами про надання послуг №123 від 20.04.2017 року та №81 від 16.09.2016 року в загальному розмірі заборгованість за виконанні роботи складає 19662,26 грн. та з урахуванням штрафних санкцій складає: заборгованість за договором - 10464,00 грн. пеня - 6289,12 грн., інфляційні витрати - 2313,3 грн., 3% річних - 595,80 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно частині задоволених вимог (100%).

Outcome: approved