Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

14.01.2016р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання неправомірною бездіяльності в якому просить визнати неправомірними дії посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ, щодо не виконання наказу ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.06.2014 № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад»; визнати незаконними дії посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ щодо не розгляду його заяви від 27.06.2014 року про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року; визнати незаконним і скасувати наказ ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 29.08.2014р. № 567 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується продовження терміну дії контракту (призначення на посаду) завідувачам (начальникам) кафедр, професорам, доцентам, старшим викладачам, викладачам; визнати незаконним і скасувати наказ ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.09.2014р. № 648 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується призначення [PERSON] на посаду доцента кафедри фізичної підготовки на період з 19 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року. В ході судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, просить суд визнати незаконними дії посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ щодо не проведення конкурсного відбору під час заміщення вакантних посад (прийняття на роботу, переведення на іншу посаду, продовження трудових стосунків) науково-педагогічних працівників у 2014 році та не виконання наказу ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.06.2014 № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад»; визнати незаконними дії посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ щодо не розгляду його заяви від 27.06.2014 року про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року. Ухвалою суду від11.03.2016р. інші позовні вимоги [PERSON] залишені без розгляду. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] покликається на те, що з 02 січня 2004 року по 31 серпня 2014 року працював у Львівському державному університеті внутрішніх справ (надалі - ЛьвДУВС). Він кандидатом наук з фізичного виховання та спорту, доцентом. Перебуваючи на посаді завідувача кафедри спеціальної та фізичної підготовки, доцента кафедри фізичної підготовки, сумлінно та з відповідальністю ставився до виконання своїх посадових обовязків, був членом профспілкового комітету університету, порушень трудової дисципліни не допускав, жодних претензій ні зі сторони адміністрації, ні зі сторони студентства щодо моїх професійних та моральних якостей не заявлялося, лише подяки. Під час роботи в університеті між ним та начальником відділу кадрового забезпечення ЛьвДУВС, підполковником міліції [PERSON] виник конфлікт щодо отримання житла. Наслідком конфлікту стало звільнення його з роботи та ненадання йому можливості взяти участь у конкурсному відборі при заміщенні вакантних посад науково-педагогічних працівників ЛьвДУВС. Службові особи ЛьвДУВС допустили грубі, явні, очевидні порушення чинного в Україні законодавства. Процедура прийняття на роботу та продовження терміну дії контракту з науково-педагогічними працівниками ЛьвДУВС чітко врегульована університетськими локальними нормативно-правовими актами, однак дотримана не була. Рішення про те кого брати на роботу, і з ким продовжувати контракт не приймалося шляхом проведення відкритого конкурсу. Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ, п. 6 ч. 5 ст. 10 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року № 1977-ХІІ, ч. 11 ст. 55, ч. 1 ст. 43, п. 7 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про вишу освіту» від 01.07.2014 року № 1556-VII, наказу МОН України від 24.12.2002 № 744 «Про затвердження Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», листа МОН України від 23.05.2006 № 1/9-356 про необхідність безумовного дотримання вищезазначених нормативно-правових актів щодо конкурсного заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників, згідно із Положенням про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників ЛьвДУВС, затвердженим наказом ЛьвДУВС від 05.04.2011 №104 «Про конкурсний відбір претендентів для заміщення науково-педагогічних посад вільнонайманого складу» ректором ЛьвДУВС 24.06.2014 року був виданий наказ № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад». У ньому зазначено, що у термін до 31 серпня 2014 року провести конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічного складу ЛьвДУВС найбільш досвідченими, підготовленими та кваліфікованими працівниками. Всупереч вищенаведеному чинному законодавству України та наказу ректора ЛьвДУВС такий конкурс в університеті не проводився. Хоча він висловив своє бажання продовжити трудову діяльність у ЛьвДУВС і взяти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад, але йому не дали такої можливості. 27.06.2014р. він подав на імя ректора ЛьвДУВС полковника міліції [PERSON] заяву в якій просив продовжити термін дії контракту до 31 серпня 2015 року. Однак дана заява не була розглянута. Не проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників ЛьвДУВС вважає грубим порушенням чинного законодавства України, а дії відповідальних посадових осіб ЛьвДУВС спрямовані на перебирання на себе повноважень [PERSON] університету. Це призвело до порушення його права на участь у конкурсі на заміщення вакантних посад у ЛьвДУВС. Дану позовну заяву обгрунтовує порушенням його конституційного права на працю, а предмет його позовних вимог відповідає п.10 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні позивач заявлені та уточнені позовні вимоги підтримав повністю. В своїх поясненнях покликався на обставини, наведені в позовній заяві та письмових поясненнях. Просить його позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив. Зазначив, що конкурс на заміщення вакантних посад у ЛьвДУВС не проводився, оскільки п.26 Заходів МВС України щодо економного використання бюджетних коштів, затверджених наказом МВС України від 14.04.2014 №331, заповнення вакантних посад було призупинено. Оскільки конкурс не проводився, працівники ЛьвДУВС звертались із заявами про продовження його дії (на підставі п. 6.2.6 контракту). Сам позивач також звертався із заявою про продовження контракту. Вважає, що після закінчення строку контрактів відповідні посади не залишались вакантними, вимоги перелічених позивачем нормативних актів щодо конкурсного заміщення вакантних посад не порушувались. Зазначає, що можливість продовження контракту підтверджується ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20.08.2015р. за якою - «із п. 6.2.6 зазначеного контракту, він може бути, продовжений на аналогічний термін та на аналогічних умовах або укладений на новий термін та на нових умовах». Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Твердження позивача про неправомірність не виконання наказу ректора ЛьвДУВС від 24.06.2014 №206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад» спростовується існуванням наказу МВС України від 14.04.2014 №331, яким було призупинено комплектацію вакантних посад. Вважає безпідставними доводи позивача про його намір взяти участь у конкурсі, оскільки жодної заяви з цього приводу не надходило. Щодо не розгляду заяви [PERSON] від 27.06.2014р. про продовження терміну дії контракту пояснив, що результатом її розгляду стало прийняття наказу ЛьвДУВС від 29.08.2014 № 566 о/с про звільнення [PERSON] з роботи у звязку із закінченням терміну строкового договору, що було предметом розгляду Шевченківського районного суду м. Львова по справі № 466/8411/14-ц. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. [PERSON] з 02 січня 2004 року по 31 серпня 2014 року працював у Львівському державному університеті внутрішніх справ, обіймав посаду доцента кафедри фізичної підготовки. Дану посаду він займав на підставі контракту від 08.07.2013р. Наказом ректора ЛьвДУВС від 29.08.2014р. №566/ос [PERSON] звільнений із займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у звязку із закінченням терміну дії строкового договору. Судом встановлено, що ректором ЛьвДУВС 24.06.2014 року було видано наказ № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад». Даний наказ, як у ньому зазначено, видано на виконання вимог ст.42 Закону України «Про освіту», ст.43 Закону України «Про вищу освіту», наказу МОН України від 24.12.2002 №744 «Про затвердження Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», листа МОН України від 23.05.2006 №1/9-356 про необхідність безумовного дотримання вищезазначених нормативно-правових актів щодо конкурсного заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників, згідно із Положенням про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників ЛьвДУВС, затвердженого наказом ЛьвДУВС від 05.04.2011 № 104 «Про конкурсний відбір претендентів для заміщення науково-педагогічних посад вільнонайманого складу», з метою заміщення вакантних посад науково-педагогічного складу ЛьвДУВС найбільш досвідченими, підготовленими та кваліфікованими працівниками. За цим наказом доручалося провести такий конкурс в термін до 31.08.2014р., з цією метою в наказі вказано заходи, які слід здійснити, визначено виконавців. В судовому засіданні представник відповідача підтвердив той факт, що роботи з підготовки та проведення конкурсу в ЛьвДУВС не проводилися. При цьому представник відповідача обґрунтовує невиконання наказу ректора та не проведення конкурсу існуванням наказу МВС України від 14.04.2014 №331, яким було призупинено комплектацію вакантних посад. Суд вважає, що такі доводи відповідача не заслуговують на увагу. Дійсно 14.04.2014р. МВС України видало наказ №331 «Про заходи щодо економного використання державних коштів». Цей наказ був доведений до підпорядкованих підрозділів МВС, а отже, був відомий ректору ЛьвДУВС. Наказ ректора ЛьвДУВС № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад» було видано пізніше - 24.06.2014 року. Цей наказ ректора в подальшому скасований, відмінений чи визнаний незаконним у встановленому порядку не був. Відтак, він підлягав виконанню. Суд вважає слушними заперечення позивача про те, що в п.26 даного наказу МВС України №331 йдеться про припинення заповнення вакантних посад структурних підрозділів МВС України, тобто працівників міліції ЛьвДУВС, а не цивільних, які фінансуються з спецфонду, і державні кошти не використовують. Крім того, порядок та процедура прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації чітко регламентована чинним законодавством. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.54 ЗУ «Про освіту», яка визначає порядок кадрового забезпечення сфери освіти, педагогічну діяльність у навчальних закладах здійснюють педагогічні працівники, у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації та закладах післядипломної освіти - науково-педагогічні працівники. Педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. За ч.3 ст.34 ЗУ «Про вищу освіту» керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень: … видає накази і розпорядження, дає обовязкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами вищого навчального закладу доручення; За ч.2 ст.36 цього Закону вчена рада вищого навчального закладу: ….обирає за конкурсом таємним голосуванням на посади деканів, завідувачів (начальників) кафедр, професорів і доцентів, директора бібліотеки, керівників філій; Важливо зазначити, що обрання професорів і доцентів за конкурсом проводиться і в разі закінчення строку трудового договору (контракту) особи, яка обіймала відповідну посаду. Статтею 55 цього Закону визначено основні посади наукових, науково-педагогічних і педагогічних працівників вищих навчальних закладів та порядок їх заміщення. У частині 11 визначено, що під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу. Частина 12 статті 55 Закону говорить про те, що в окремих випадках, у разі неможливості забезпечення освітнього процесу наявними штатними працівниками, вакантні посади науково-педагогічних працівників можуть заміщуватися за трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад у поточному навчальному році. Відповідно до п.6 ч.3 ст.10 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» до виключної компетенції вченої (наукової, науково-технічної, технічної) ради наукової установи належать питання щодо:… затвердження результатів атестації наукових працівників, аспірантів, докторантів, здобувачів та результатів конкурсу на вакантні посади наукових працівників; Згідно «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», затвердженого наказом МОН України №744 від 24.12.2002р., яке визначає порядок обрання за конкурсом осіб на вакантні посади науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, конкурс на заміщення вакантної посади оголошується керівником вищого навчального закладу, про що видається наказ. Оголошення про проведення конкурсу, терміни й умови його проведення публікуються в засобах масової інформації. Посада вважається вакантною після звільнення науково-педагогічного працівника на підставах, передбачених законодавством про працю, а також при введенні нової посади до штатного розпису вищого навчального закладу. З метою належної реалізації норм Закону України "Про вищу освіту" МОН України затвердило Рекомендацій щодо проведення конкурсного відбору при заміщенні вакантних посад науково-педагогічних працівників та укладання з ними трудових договорів (контрактів). Важливо враховувати, що конкурс на заміщення посади науково-педагогічного працівника в порядку конкурсного відбору оголошується не пізніше, ніж через два місяці після набуття нею статусу вакантної, а в порядку обрання за конкурсом не пізніше, ніж за три місяці до закінчення терміну дії трудового договору (контракту) з науково-педагогічним працівником (не пізніше, ніж через два місяці після набуття нею статусу вакантної). Дата публікації оголошення вважається першим днем оголошеного конкурсу. Аналогічні норми містяться і в Положенні про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, затвердженому наказом ЛьвДУВС №104 від 05.04.2011р. Відповідно до п.1.2 цього Положення конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників проводиться : - на вакантні посади; - по закінченні строку обрання, якщо науково-педагогічний працівник виконує обовязки на умовах строкового договору (контракту), термін якого закінчується, та не досягнуто домовленості з ректором про продовження трудових відносин на новий строк. У цьому випадку конкурс оголошується за два місяці до закінчення строку дії трудового договору (контракту). У п.4.2 «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації» зазначено, що з науково-педагогічним працівником трудові відносини припиняються у звязку із закінченням строку трудового договору (контакту) якщо, він: не виявив бажання брати участь у конкурсі на новий строк або не обраний на новий строк за конкурсом. Системний аналіз зазначених нормативних актів та прийнятих на їх підставі положень свідчить про те, що прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів 3-4 рівнів акредитації проводиться на підставі конкурсу, це стосується і заміщення посад науково-педагогічних працівників після закінчення строкового договору (контракту). У даному випадку встановлено, що ректором ЛьвДУВС наказ про оголошення конкурсу був прийнятий і підлягав виконанню. Проте цей наказ виконаний не був, конкурс на заміщення вакантних посад не оголошувався. Лише після оголошення конкурсу у встановленому порядку, особа, яка претендує на участь у конкурсі, має право подати відповідну заяву. Суд вважає необґрунтованими пояснення позивача про те, що 27 червня 2014 року він подав на імя ректора Львівського державного університету внутрішніх справ заяву про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року, які слід вважати заявою на участь в конкурсі. Проте суд вважає, що дії позивача, як звіт про роботу на кафедрі фізичної підготовки, затвердження педагогічного навантаження по кафедру фізичної підготовки на 2014/2015 навчальний рік, свідчить про бажання [PERSON] взяти участь у конкурсі на заміщення посади доцента цієї кафедри. Суд вважає обґрунтованими пояснення позивача про те, що не оголошення такого конкурсу порушило його право на працю, гарантоване Конституцією України. Щодо позовної вимоги про визнати незаконними дії посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ щодо не розгляду його заяви від 27.06.2014 року про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року, то суд вважає таку безпідставною. Встановлено, що ця заява позивача була розглянута. Результатом її розгляду стало прийняття ректором ЛьвДУВС наказу від 29.08.2014р. №566/ос про звільнення [PERSON] на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Стосовно заяви відповідача про застосування позовної давності та відмову в позові у звязку з її пропуском та клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, то суд вважає, що позивачу слід поновити такий строк. При цьому суд виходить з того, що звернення позивача повязане із захистом його права на працю, позивачем в судовому порядку оспорювалося його звільнення з посади доцента кафедри ЛьвДУВС, проте у позові йому було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року скарга касаційна скарга [PERSON] відхилена, а цей позов ним подано в суд 05.01.2016 року. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial