Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області в якому просить визнати право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька [PERSON], посилаючись на наступне. [INFO] помер його батько - [PERSON]. На день своєї смерті він мешкав в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку літ. "А-1", загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За життя, 04.06.2004 року, батько склав заповіт згідно якого заповів вищевказане нерухоме майно йому. Заповіт не змінено і не відмінено. Після смерті батька спадщину він прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області. Після закінчення шестимісячного терміну він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із надвірними будівлями, але отримав відмову, в зв'язку з не наданням правовстановлювального документу та документу про державну реєстрацію на житловий будинок, рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно. Зазначає, що за життя його батько [PERSON] звертався із заявою до Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області з проханням оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Самійлівська сільська рада Близнюківського району Харківської області надала згоду оформити та видати свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і затвердила присадибну земельну ділянку в розмірі 0,12 га по [ADDRESS]. Зведені споруди не порушують прав інших осіб, не суперечать суспільним інтересам та інтересам власників сусідніх будинків, конструкції будівель відповідають всім необхідним нормам. На будівлі виготовлено технічний паспорт який посвідчує відповідність закінченого будівництва, а тому відсутня потреба його введення в експлуатацію. Від відповідача - Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області та третьої особи - Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, які були належним чином та своєчасно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин справа розглянута у відсутність представника відповідача - Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області та представника третьої особи. При цьому, ухвалою суду від 08.07. 2014 року, на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України, було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжено судовий розгляд(а.с.42). Позивач [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вказав, що має бажання оформити на себе право власності на спірний будинок. Підтвердив, що він є спадкоємцем за заповітом. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності, оскільки на будинок немає належних документів. Всі докази, які він може надати приєднані до позовної заяви. Вислухавши пояснення позивача, письмові звернення до суду Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області та Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, інші письмові докази надані позивачем, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні позову відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] - помер [INFO] (а.с.11). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], його батьком був [PERSON] (а.с. 14). Із заповіту від 04.06.2004 року, складеному в с. Самійлівка Близнюківського району Харківської області, посвідченого секретарем виконавчого комітету Самійлівської сільської ради Близнюківського району 04.06.2004 року, зареєстровано в реєстрі №146, вбачається, що батько - [PERSON], заповів сину - [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Цей заповіт не змінено та не відмінено (а.с.7). Із копії спадкової справи, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа заведена. Після смерті батька [PERSON] спадщину прийняв шляхом подання письмової заяви до нотаріальної контори. Інші спадкоємці - дружина померлого [PERSON] та його дочка - [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися. (а.с.31). За життя [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS]. З ним проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON], що підтверджено довідкою сільської ради (а.с.8). Про наявність цього будинку на час розгляду справи у суді свідчить Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який на замовника [PERSON] виготовлений станом на 13.09. 2013 року (а.с.15-18). На заяву [PERSON] від 12.11. 2013 року Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області повідомила йому, що ним не надано правовстановлюючі документи та документ про державну реєстрацію на будинок, який належав [PERSON](а.с.10). Відповідно до ст.ст. 1217, 1233 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом. [PERSON] є громадянином України, що підтверджується фотокопією сторінок паспорта (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, зокрема із даних технічного паспорту на садибний будинок, будівлі на садибі за адресою [ADDRESS] зведені починаючи із 1954 року по 2000 рік. Житловий будинок зокрема, у 1954 році (а.с.18). Своїм рішенням №10 від 18 жовтня 2006 року 111 сесія У скликання Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, розглянувши заяву [PERSON] вирішила оформити йому право власності на спірний будинок, видати йому свідоцтво на право власності на це майно. Цим же рішенням [PERSON] було зобов'язано провести державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна згідно п.1.6 Інструкції Держбуду України від 09.06. 1998 року «Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб». Земельна ділянка ж під забудову виділена цим же рішенням (а.с.9). Отже, станом на час винесення цього рішення, державна реєстрація зазначених об'єктів нерухомості проведене не була. Це питання не вирішене і на час розгляду справи, що підтверджене позивачем у судовому засіданні. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. З огляду на наведене, позивач не набув права як спадкоємець саме на будинок як житло із надвірними будівлями, оскільки право власності на зазначене спадкове майно за життя спадкодавцем [PERSON] не оформлялося. Отже після смерті [PERSON] до спадкоємця [PERSON] перейшли лише майнові права та обов'язки забудовника, як такі, що входять до складу спадщини. Те що будівництво будинку було завершено, там були зареєстровані та проживали члени родини спадкодавця, в тому числі і позивач, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке. В період зведення будівель діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56 яка передбачала дві умови для реєстрації будинку: по-перше, будівництво будинку повинно бути закінчено, по-друге, будинок повинен бути прийнятий в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ради депутатів. Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України "Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, збудовані до 1992 року" № 12/5-126 від 23 березня 1999 року, об'єкти збудовані до 5 серпня 1992 року, при їх реєстрації для оформлення прав власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається ліцензованою організацією. Проте, визначені документи після закінчення будівництва будинку відповідними органами не складалися. В правовому розумінні будівництво вважається незакінченим, оскільки будинок не було введено в експлуатацію і наявність лише одного технічного паспорта, виготовленого Близнюківським ДКМПТІ, цих висновків суду не спростовує. В технічному паспорті графа «Реєстровий номер» не заповнена. З наведеного вище суд не приймає до уваги і посилання позивача на лист ДАБК від 01.09. 2011 р № 40-12-2409. Позивачу у судовому засіданні детально роз'яснювалося право надати додатково усі наявні докази для підтвердження своїх вимог. Позивач заявив, що усі докази надані, інших доказів на підтвердження своїх вимог він не має. Отже, спадкодавцем [PERSON] за життя не було дотримано законодавчо визначеної процедури прийняття житлового будинку до експлуатації та оформлення прав власності на цю нерухомість, а тому на час смерті спадкодавець був наділений правами та обов'язками забудовника по введенню в експлуатацію зазначеного житлового будинку. Той факт, що спадкодавець проживав в зазначеному будинку з членами своєї родини також не може свідчити про те, що будинок був прийнятий до експлуатації. Оскільки належними і допустимими доказами позивач не довів свої вимоги, у задоволенні позову і необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed