Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

19.05.2016 року до Октябрського районного суду м. Полтави звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину, в якому вказав, що з відповідачем він перебував в зареєстрованому шлюбі з 22.08.1998 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05.11.2015 року, яке набрало законної сили 18.01.2016 року, визначено місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] разом з батьком. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.12.2014 року. Крім того, дочка потребує додаткових витрат на встановлення брекет-системи та супровідне стоматологічне лікування, а також потребує лікування зору та користування лінзами. Всього позивач поніс витрати на лікування та придбання ліків і засобів лікування на суму 15878,50 гривень. Також, позивач влаштував святкування дня народження дитини у ТРЦ Екватор 03.01.2015 року, на що витратив 1023 гривень. Всього додаткові витрати на дитину складають 16901,50 гривень, половину яких відповідач у сумі 8450,75 гривень повинна відшкодувати йому, а також всі судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, стягнути судові витрати, витрати на правову допомогу. Пояснив, що відповідач немає інших аліментних обов'язків, у дитини хвороби, потрібні додаткові витрати для поправки здоров'я. Він ще робив свято на день народження дочки, тому і ці витрати повинна нести відповідач. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, стягнути всі судові витрати. Пояснила, що позивач піклується про психологічний стан дитини, тому влаштував свято, фахівці «Ігроленду» розробили спеціальну програму для цього, витрати підтверджуються чеком. Відповідач[PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являлася, в судове засідання 21.10.2016 року надала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, та фактично просить встановити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON], 2002 року народження, які стягувати з неї на користь позивача, у розмірі 1/4 частки її доходів до повноліття дитини. Просила відмовити в задоволенні позову про стягнення додаткових витрати, оскільки позивач не врахував її думку щодо лікування дитини, не спитав чи згодна вона на лікування дитини у приватних закладах, в медичних картках не міститься жодного запису вузьких спеціалістів. Згідно наданих заяв позивача та відповідача, суд вважає можливим 21.10.2016 року розглянути справу у відсутність сторін. Заслухавши сторону позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.08.1998 року. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.13). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05.11.2015 року, яке набрало законної сили 18.01.2016 року, визначено місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] разом з батьком (а.с.14-16). Дитина виховується батьком, мати дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки, суд вважає, що позов в цій частині заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання. Суд вважає визначити розмір аліментів - 1/4 частку всіх видів заробітку відповідача щомісячно на користь позивача на утримання доньки. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Стосовно стягнення з відповідача 8450,75гривень, половини понесених позивачем додаткових витрат на лікування дочки та влаштування святкування до дня народження дочки, суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню частково. Суд враховує, що з матеріалів справи вбачається понесення позивачем додаткових витрат на лікування спільної дочки сторін [PERSON], [INFO], у розмірі 15878,50 гривень, що підтверджується квитанціями на придбання ліків та проведення медичних досліджень, наявними на а.с.18-45. Таким чином, суму додаткових витрат 7939,25гривень на підставі ст.185 СК України слід покласти на відповідача у справі. Що стосується вимог позивача про стягнення додаткових витрат в сумі 1023 гривень, витрачених позивачем на святкування дня народження дитини в ТРЦ Екватор, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на святкування дня народження дитини в ТРЦ Екватор, оскільки позивачем не доведено наявність особливих обставин, що потребували таких додаткових витрат, Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у вимогах позову в цій частині, та в стягненні аліментів, починаючи з 08.12.2014 року, а не з дня звернення з позовом до суду. Посилання відповідача про те, що приватні лікарі, до яких звернувся позивач, викликають сумнів, є юридично неспроможними, оскільки спростовуються вищенаведеними дослідженими доказами у справі, зокрема рядом ліцензій Міністерства охорони здоров'я України. Крім того, судом встановлено, що у позивача із адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правових послуг (ордер на надання правової допомоги - а.с.68, витяг з угоди про надання правової допомоги на а.с.67). На підставі зазначених документів адвокат, як представник позивача, згідно ст.ст.27,31 ЦПК України, представляв інтереси позивача при розгляді зазначеної справи. Платіжною квитанцією №4 підтверджується, що [PERSON] передав адвокату [PERSON] 2100 гривень (а.с.91). Згідно розрахунку витрат на правову допомогу (а.с.92) витрати склали 2900 гривень (а.с.92). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат. Відповідно до ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. При стягненні витрат на правову допомогу особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України). Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як зазначено в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 8450,75 гривень. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково у сумі 7939,25, що в процентному співвідношенні становить 94%. Із врахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1974 гривень (2100 гривень х 94%) витрат на правову допомогу. З відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: partial