Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.06.2020 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.06.2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 2018 року вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . У травні 2020 року фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилися, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Позивачка не працює, так як здійснює догляд за дитиною. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини та на своє утримання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, погодилася з відзивом відповідача, просила задовольнити позов в частині стягнення аліментів на дитину. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами щодо стягнення аліментів на дитину згоден, так як і раніше допомагав позивачці матеріально, на підтвердження чого надав дублікат квитанції від 26.06.2020 року. Щодо сплати аліментів на утримання [PERSON] зазначив наступне. Вказав, що вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на її утримання є немотивованими, оскільки викладені у позовній заяві дані про перебування позивачки у шлюбі з відповідачем не відповідають дійсності. Позивачка не є та не була його дружиною, а тому не має права на утримання з нього на свою користь аліментів згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, через що в цій частині позовних вимог просив відмовити. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 травня 2020 року, актовий запис № 100, відповідно до якого батьком є [PERSON] - відповідач у справі. Дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї ОСББ «ЕДЕМ-42». Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, інших осіб на утриманні не має. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, та визнання позивачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільної дитини - [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходів позивача підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення донькою трирічного віку суд зазначає наступне. За положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Як встановлено судом, позивачка не була та не є дружиною відповідача, в зв`язку з чим, вимоги щодо стягнення з нього аліментів на її утримання задоволенню не підлягають. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати на підставі ч. 6 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial