Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в якому просила стягнути із відповідача щомісячно, на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі даної позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.02.2013 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 13. В шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . З часом, стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Фактично кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я припинила своє існування з вересня 2020 року. На даний час, сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивач змушена звертатися до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивач керується вимогами ст. 180 та ч.ч. 1-2 ст. 182 СК України, однак при цьому зазначає, що вона вважає, що мінімальний розмір аліментів має становити не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги позивачу з сином не надає, вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без руху. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2021 року продовжено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, завчасно надала до суду заяву, в якій вказала, що свій позов в цивільній справі до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, просить розглядати без її участі. Також зазначила, що не заперечує щодо винесення заочного рішення суду в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не надав. Оскільки відповідач у справі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, відзив на позов відповідач не подав, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення суду, тому за одночасного існування зазначених умов, суд в порядку ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Розгляд справи здійснюється на підставі ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 23.02.2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 13, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 23.02.2013 року. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.07.2013 року. Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 4782 виданої Верхньодніпровською міською радою, вбачається, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 19.03.2021 року №39 виданої виконавчим комітетом Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області про те, що громадянка [PERSON] згідно погосподарського обліку №01-0103-1 зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та разом з нею фактично проживає син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в [ADDRESS] . Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу вимог ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст.181 СК України. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому суд, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем всупереч вимог ст.81 ЦПК України, не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач має достатній заробіток (доход) та відповідно може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням зазначених вище норм чинного законодавства та встановлених в судовому засіданні обставин, суд прийшов висновку про задоволення позову частково в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2020 року і до повноліття дитини. Судові витрати згідно ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Outcome: partial