Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка) 24.06.2021 року звернулась з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано 04.07.2017 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] навчається на 1 курсі в навчально-науковому інституті навігації Національного університету «Одеська морська академія» на денній формі навчання на бюджетній основі. Оскільки, син навчається на денній формі навчання, він не має змоги працювати. Позивачка не в змозі самостійно забезпечити витрати пов`язані з навчанням сина, оскільки єдиним джерелом її доходу є заробітна плата, а на її утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей. Після досягнення сином повноліття відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоч має таку можливість, оскільки є працездатним. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову до суду та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Позивачка надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; причини неявки суду не повідомив; відзив не надав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області 19.05.2003 року, сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Із рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2017 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; [PERSON] після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне « [PERSON] ». Із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18.07.2019 року вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано з 19.07.2017 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 18.07.2019 року вбачається, що місце проживання сина позивачки [PERSON] зареєстровано з 19.07.2017 року за адресою: [ADDRESS] . Із довідки Національного університету «Одеська морська академія» від 27.05.2021 року №04/1167 вбачається, що [PERSON] навчається на 1 курсі в навчально-науковому інституті навігації Національного університету «Одеська морська академія» на денній формі навчання на бюджетній основі. Термін закінчення навчання 30.06.2024 року. З 15.09.2020 року по 31.01.2021 року [PERSON] безкоштовно мешкав та харчувався в екіпажі НУ «ОМА» та отримував стипендію в розмірі 650 грн. З 01.02.2021 року по 30.06.2021 року він не мешкає та не харчується в екіпажі та отримує стипендію в розмірі 1300 грн. Позивачка має, ще двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 10.05.2005 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області 23.01.2014 року. Рішенням Первомайського міськрайоного суду Миколаївської області від 23.06.2017 року у справі №484/1810/17 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 500 грн. з подальшою щомісячною індексацією, на кожну дитину, починаючи з 13.06.2017 року та до повноліття дітей. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що повнолітній син [PERSON] навчається у навчальному закладі на денній формі навчання; потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням; проживає разом із матір`ю; відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, неможливість надання такої допомоги не встановлено; водночас рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти ще на двох неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, суд під час визначення розміру аліментів враховує, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд встановив, що відповідач матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання, не надає; доказів на спростування доводів позивачки щодо можливості надання матеріальної допомоги відповідач не надав; наявність обов`язку відповідача щодо утримання свого сина, та беручи до уваги встановлений рішенням суду обов`язок відповідача сплачувати аліменти ще на двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що обґрунтованим та пропорційним буде розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на час навчання сина [PERSON] , у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Крім того, ч. 2 ст. 182 СК Ураїни встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше та ст. 1 Конвенції про права дитини дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Оскільки, відповідно до норм чинного законодавства статус дитини має особа до 18 років та встановлено прожитковий мінімум на дитину до 18 років, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на утримання сина, який є повнолітнім, аліментів у відповідном у розмірі із застереженням, що розмір аліментів має бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладене вище, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ч. 1 п.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн. в дохід держави.

Outcome: partial