Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

17 грудня 2020 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» в особі представника Бобренко О.С. звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» загальну заборгованість за Кредитним договором №26207000404480 та №22030000137263 у розмірі 551 402,21 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначив, що 11.02.2019 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що у зв`язку з внесення змін до статутних документів, пов`язаних із зміною 15.08.2018 року змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту №26207000404480. Відповідно до Кредитного договору, Банк встановлює Позичальнику кредитний ліміт у розмірі 148300 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином виконувати та повернути плату за користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 48% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56 % річних. Згідно умов Кредитного договору, строк кредиту - 12 місяців з наступною автопролонгацією на кожні 12 місяців, у випадку відсутності повідомлення Банку про закінчення строку кредиту. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 16.11.2020 року становить 189210,81 грн. Окрім того, 19.07.2019 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що у зв`язку з внесення змін до статутних документів, пов`язаних із зміною 15.08.2018 року змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту №22030000137263. Відповідно до Кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 32 1600,00 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином виконувати та повернути кредит в строк до 19.07.2022 року. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 19.07.2019 року по 18.05.2020 року - 3% від суми кредиту, з 19.05.2020 року по 18.02.2021 року - 2,5% від суми кредиту, з 19.02.2021у по 18.11.2021 рік - 1,5% від суми кредиту, з 19.11.2021 року по 19.07.2022 рік - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001 %, на прострочену заборгованість за Кредитом 56,0% річних. У порушення умов кредитного договору, Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у Відповідача перед Позичальником виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 16.11.2020 року становить 36 2191,4 грн. Враховуючи викладене, загальна заборгованість [PERSON] по двом кредитним договором становить 554 402,21 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. від 09 грудня 2020 року вказану справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. (а.с.25) Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року, вказана справа надійшла до провадження судді Ступак С.В.(а.с. 32) Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2020 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін.(а.с.33) 17 березня 2021 року Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», суму заборгованості за кредитним договором №26207000404480 від 11 лютого 2019 року у розмірі 189 210,81 гривень, з яких 131 442,90 гривні - залишок строкового кредиту, 6 027,79 гривні - залишок нарахованих строкових відсотків, 16 821,59 гривень - залишок простроченого кредиту, 34 918,53 гривень - залишок прострочених відсотків, та суму заборгованості за кредитним договором №22030000137263 від 19.07.2019 року у розмірі 362 191,40 гривень, з яких 288 760,03 гривень - залишок за простроченим кредитом, 1 071,37 гривень - залишок прострочених відсотків; 72 360,00 гривень - залишок прострочених комісій. (а.с.39-41) 09 липня 2021 року адвокат Ратушна Р.П. звернулась до суду в інтересах [PERSON] з заявою про перегляд Заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2021 року по вказаній цивільній справі. (а.с. 47-48) Ухвалою суду від 23 липня 2021 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Ратушної Р.П. про перегляд заочного рішення суду у вказаній цивільній справі задоволено та заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року, скасовано. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с.70-71) 10 вересня 2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначила, що з боргом відповідач не погоджується, оскільки Позивачем зазначено не всі платежі Відповідача по зазначеним кредитним договорам. Так, за кредитним договором №22030000137263 від 19.07.2019 року Позивачем не зазначено наступні платежі: в розмірі 15 300,00 грн. від 24.10.2019 року згідно квитанції №36, в розмірі 15 300,00 грн. від 20.09.2019 року згідно квитанції №58, в розмірі 1000,00 грн. від 08.05.2019 року згідно квитанції №78 та в розмірі 10 000,00 грн. від 08.05.2019 року згідно квитанції №1206. Загальна сума не вказаної сплати за кредитним договором №22030000137263 від 19.07.2019 року складає 41 800,00 грн. Також, представник відповідача зазначила, що за кредитним договором №26207000404480 від 11.02.2019 року Позивачем не зазначено наступні платежі: 3000,00 грн. від 08.05.2019 року згідно квитанції №25116 та 9100,00 грн. від 05.12.2019 року згідно квитанції №583, згідно розрахунку Позивача, з платежу в розмірі 9100,00 грн. з них на погашення заборгованості по кредиту зазначено лише 6044,71 грн., а решта 3055,29 грн. Позивачем не зазначено куди були зараховані. Крім того, представник відповідача стверджує, що у зазначеному кредитному договорі встановлена сплата комісії за обслуговування кредиту у розмірі, що майже дорівнює розміру самого кредиту для власних потреб Відповідача, та в рази перевищує вартість відсотків за користування кредитними коштами, Позивач, пропонуючи для приєднання договір, допустив істотний дисбаланс у правовідносинах сторін, що не відповідає принципам розумності, справедливості і співмірності. У судове засідання призначене судом на 13 вересня 2021 року представник позивача Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» не з`явився, однак, 13 вересня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника АТ «Банк Кредит Дніпро» Дюжева І.О. в якій останній просив суд проводити розгляд вказаної справи без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак, поза межами судового засідання 13 вересня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій представник відповідача просила суд проводити розгляд вказаної справи без їх участі та зазначила, що заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, зазначені у відзиві на позовну заяву. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З матеріалів справи встановлено, що 19 липня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22030000137263 предметом якого є надання банком клієнту грошових коштів у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Сума кредиту становить 321600,00 гривень (а. с. 5). 11 лютого 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір №26207000404480 про встановлення кредитного ліміту, предметом якого є обслуговування банком поточного рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в банку - рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу - кредитної картки, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії. Ліміт кредитної ліній на дату укладання договору становить 148300,00 гривень (а. с. 6). Таким чином, датами укладання між сторонами відповідних договорів є 11 лютого 2019 року та 19 липня 2019 року. З наявного Графіку погашення за Договором №22030000137263 вбачається, що станом на 16 листопада 2020 року загальний залишок заборгованості [PERSON] складає 362191,40 гривень, з яких 288760,03 гривень - залишок за простроченим кредитом, 1071,37 гривень - залишок прострочених відсотків; 72360,00 гривень - залишок прострочених комісій (а. с. 12-13). Відповідно до Графіку погашення за Договором №22030000137263 встановлено, що [PERSON] виконано за етапом наступні платежі: 19.08.2019 року 15 350,00 грн., 19.09.2019 року сплачено 15 340,32 грн., 19.10.2019 року сплачено 15 340,32 грн., 19.11.2019 року сплачено 15 340,32 грн., 19.12.2019 року сплачено 15 340,32 грн., 19.01.2020 року сплачено 15 340,32 грн., 19.02.2020 року сплачено 15 340,32 грн., 19.03.2020 року сплачено 15 340,32 грн., 19.04.2020 року сплачено 15 340,32 грн., 19.05.2020 року сплачено 15 778,64 грн., 19.06.2020 року сплачено 15 340,32 грн., 19.07.2020 року сплачено 265 324,71 грн. У зв`язку з чим, суд зазначає, що представником Відповідача помилково зазначено у відзиві, що за Кредитним договором №22030000137263 від 19.07.2019 року Позивачем не враховано наступні платежі: в розмірі 15 300,00 грн. від 24.10.2019 року згідно Квитанції №36, в розмірі 15 300,00 грн. від 20.09.2019 року згідно Квитанції №58, оскільки вказаній обставини спростовуються графіком погашення за Договором №22030000137263. Крім того, щодо не зазначення платежів в розмірі 1 000,00 грн. від 08.05.2019 року згідно квитанції №78 та в розмірі 10 000,00 грн. від 08.05.2019 року згідно Квитанції №1206, суд зазначає, що кредитний договір №22030000137263 був укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] 19 липня 2019 року, тобто зроблені відповідачем [PERSON] платежі 08.05.2019 року не мають жодного відношення до кредитного Договору №22030000137263. Також, з Квитанцій №78 та №1206 про здійснення платежу [PERSON] в розмірі 1 000,00 грн. та 10 000,00 грн. вбачається, що останнім було здійснено поповнення карткового рахунку [NUMBER] , відомостей що вказані кошти були зараховані в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №22030000137263, вказані квитанції не містять. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором №26207000404480 від 11 лютого 2019 року вбачається, що станом на 16 листопада 2020 року загальний залишок заборгованості [PERSON] складає 189210,81 гривень, з яких 131442,90 гривні - залишок строкового кредиту, 6027,79 гривні - залишок нарахованих строкових відсотків, 16821,59 гривень - залишок простроченого кредиту, 34918,53 гривень - залишок прострочених відсотків, 0,00 гривень - залишок прострочених комісій (а. с. 14-16). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №26207000404480 від 11 лютого 2019 року, [PERSON] здійснено погашення простроченої заборгованості, так 08.04.2019 року сплачено 2961,73 грн., 08.05.2019 року сплачено 2 867,65 грн., 01.07.2019 року сплачено 2 906,28 грн., 11.07.2019 року сплачено 2796,18 грн., 08.08.2019 року сплачено 2849,02 грн., 06.09.2019 року сплачено 2908,86 грн., 09.10.2019 року сплачено 2883,73 грн., 05.12.2019 року сплачено 2882,99 грн., 05.02.2020 року сплачено 5757,21 грн., 12.02.2020 року сплачено 2792,54 грн., 09.04.2020 року сплачено 5647,27 грн., 02.06.2020 року сплачено 1000,00 грн. та 12.06.2020 року сплачено 1852,37 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника Відповідача стосовно не зарахування 3 000,00 грн. сплачених [PERSON] згідно Квитанції №25116 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки, відповідно до розрахунку заборгованості Позивачем зазначено про сплату Відповідачем 08.05.2019 року платежу у розмірі 2867,65 грн. та вказані обставини також підтверджуються наданою Випискою по рахунку [PERSON] за рахунком [NUMBER] за період з 01.02.2019 року по 24.06.2021 року. Згідно Квитанції № 583 від 05.12.2019 року [PERSON] на рахунок АТ «Банк Кредит Дніпро» сплачено 9100,00 грн., призначення платежу внесення грошових коштів на поточний рахунок зг. дог. №РКО-10933/01022019/0087 від 01.02.2019 року. Однак, суд погоджується із доводами представника Відповідача, що за здійсненим Відповідачем платежем за Квитанцією №583 від 05.12.2019 року у розмірі 9 100,00 грн., Позивачем на погашення кредиту зараховано лише 6 044,71 грн., а стосовно решти у розмірі 3 055,29 грн. відсутні відомості, вказані обставини підтверджуються Випискою по рахунку [PERSON] по рахунку [NUMBER] за період з 01.02.2019 року по 24.06.2021 року. У зв`язку з чим, вказані кошти в розмірі 3055,29 грн. підлягають зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №26207000404480 від 11 лютого 2019 року. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору від 19 липня 2019 року, банк надає грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Відповідно до п. 2.1. Договорів про встановлення кредитного ліміту від 11 лютого 2019 року, банк нараховує проценти за користування кредитом у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому, не враховується перший і не враховується останні день користування кредитом. Базою для нарахування процентів є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожної реєстраційного дня банку. Відповідно до п. 2.3. Договорів про встановлення кредитного ліміту від 11 лютого 2019 року, розмір обов`язкового платежу становить 2,00% від суми фактичної заборгованості за договором, визначеної відповідно до умов УДБО, та суми нарахованих процентів і комісій за користування кредитом станом на останній банківський день місяця, за яким сплачується обов`язковий платіж. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено факт невиконання належним чином Відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів Позивачу. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом надана правова оцінка відзиву Відповідача проти позову і вважає, що в цілому посилання Відповідача у відзиві на позовну заяву, з приводу допущення істотного дисбалансу у правовідносинах сторін, що не відповідає принципам розумності, справедливості і співмірності, тому, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов`язання, оскільки, докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі. Зокрема, суд враховує той факт, що Відповідач не оспорює факт отримання кредитних коштів від Позивача. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, а також у поясненнях Відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається Позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли часткове підтвердження у судовому засіданні, тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості, з урахуванням доказів, наданих з боку Відповідача [PERSON] , слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №26207000404480 від 11 лютого 2019 року у розмірі 186 155,52 грн. та за Кредитним договором №22030000137263 від 19 липня 2019 року в розмірі 362 191,40 грн. Окрім того, на підставі вимог ст.141 ЦПК України, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений Позивачем при зверненні з позовом відповідно до Платіжного доручення №2147 від 01.12.2020 року в сумі 8271,03 грн. (а.с.4). На підставі викладеного та

Outcome: partial