Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У червня 2014 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача - [PERSON], [INFO], третя особа - приватне підприємство «Житлоремекс-2» про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі за [ADDRESS], а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона 15.03.1989 року разом зі своїми батьками - [PERSON] та [PERSON], отримала квартиру за [ADDRESS], що підтверджується ордером на житлове приміщення за № 139 від 15.03.1989 року. Всі вони були зареєстровані за вказаною вище адресою. Зазначена квартира не приватизована та знаходиться в державній власності. З 2000 року батько позивачки [PERSON] з невідомих причин покинув спільне місце проживання, на даний час він не цікавиться зазначено квартирою, не бере участь в оплаті комунальних послуг, поточному ремонті тощо. На думку позивачки відповідач припинив виконувати обов'язки члена сім'ї, передбачені ст.64 Житлового кодексу України. В свій час, відповідач забрав з вказаної квартири свої особисті речі та проживав за різними адресами зі своїми співмешканками. Останнє відоме його місце проживання є [ADDRESS]. З того часу відповідач в зазначеній вище квартирі не проживає, речей які б належали йому в квартирі немає. Мати позивачки - [PERSON], яка проживала разом з нею у квартирі померла 05.07.2013 року. В зв'язку з тим, що відповідач прописаний в даній квартирі позивачка змушена сплачувати зайві кошти на її утримання. Позивачка наголошує, що відповідач не проживає у спірній квартирі близько чотирнадцяти років, що підтверджується актом приватного підприємства «Житлоремекс-2» та свідками. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується актом приватного підприємства «Житлоремекс-2» від 12.06.2014 року, який складений на основі свідчень сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, відповідач за вказаною адресою не проживає більше 6 (шести) місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням, комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування ним. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просила суд його повністю задовольнити, проти заочного рішення не заперечила (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином згідно ст.74-76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечень на позов до суду не надходило. Представник третьої особи на підставі довіреності від 22.09.2014 року Вітрянюк М.П. в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення судом позовних вимог не заперечила (а.с.25-26). В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх у сукупності, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - квартира відповідно до статей 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Суд враховує те, що квартира не приватизована, та наявність реєстрації відповідача у ній обумовлює понесення додаткових витрат позивачки на сплату комунальних послуг. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин не проживає у зазначеній квартирі, її станом не цікавиться, не сплачує комунальні рахунки, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, а відтак, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень за подання позову згідно оригіналу квитанції (а.с.1).

Outcome: approved