Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер в смт. Кріпенський м. Антрацит Луганської області 31.07.2021. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , є дідусем заявника. Останній помер в смт. Кріпенський м. Антрацит Луганської області 31.07.2021, про що відділом записів актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління Міністерства юстиції Луганської народної республіки видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на домогосподарство у [ADDRESS] . Проте на даний час заявник не може оформити своїх спадкових прав з огляду на те, що його дід помер на території, де органи державної реєстрації України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку із цим Лебединський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовив йому у проведенні державної реєстрації факту смерті, а без свідоцтва про смерть нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Ухвалою від 04.10.2021 судом відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження. Заявник у судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання в якому справу просив розглядати без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій справу просив розглядати без його участі. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого так званим «відділом запису актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції луганської народної республіки» від 10.08.2021 Серії [NUMBER] , [INFO] в смт. Кріпенський, м. Антрацит помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 1245 (а.с. 12). Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 02.08.2021 № 58 (форма № 106/у) [PERSON] помер [INFO] в смт. Кріпенський, м. Антрацит (а.с. 13). Відповідно до довідки, причина смерті [PERSON] є хронічна серцева недостатність; атеросклеротичний кардіосклероз; ішемічна хвороба серця (а.с. 14). Померлий [PERSON] є дідом заявника, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , відповідно до якого останній народився в смт. Кріпенський, м. Антрацит, його матір`ю є [PERSON] (а.с. 7). Згідно з копією свідоцтва про шлюб від 07.02.1981 серії [NUMBER] , 07.02.1981 [PERSON] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, про що складено актовий запис № 4 (а.с. 8). В свою чергу, відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Таким чином [PERSON] є дідом заявника. Як зазначив [PERSON] , Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) йому відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] та видачі відповідного свідоцтва, оскільки документ, поданий на підтвердження смерті останнього, виданий на території, де органи тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відсутність свідоцтва про смерть діда позбавляє [PERSON] можливості оформити свої спадкові права. Суд зазначає, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: 1) сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; 2) внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; 3) надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Указом Президента України від 07.02.2019 № 32/2019 затверджено Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, відповідно до якого селище міського типу Кріпенський м. Антрацит Луганської області є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Таким чином свідоцтво про смерть [PERSON] від 10.08.2021 видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 17 вказаного Закону, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Суд зазначає, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать". У виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи викладене суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки їх не прийняття призведе до порушень та обмежень прав позивача. При цьому документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, не визнаються судом дійсними, натомість враховуються судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З огляду на викладене вище, зважаючи на те, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявнику для подальшого оформлення права на спадщину, а смерть [PERSON] не може бути зареєстрована в органах державної реєстрації актів цивільного стану на підставі свідоцтва про смерть, виданого органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вимоги заявника про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved