Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

26 липня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із вказаним позовом (а.с.2-4). В обґрунтування вимог позивач зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого народилась дитина [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано 18 червня 2006 року, але вони продовжували проживати разом ат вести спільне господарство та виховувати дитину. За згодою членів родини чоловіка [PERSON] була зареєстрована в кв.№16 в буд.№41 по вул.. Яшина (нині вул.. [PERSON]) у м.\~Дніпропетровську (нині м. Дніпрі), як член сімї наймача. Основним квартиронаймачем вказаної квартири являвся [PERSON], померлий 12.02.1993 року, який являвся батьком [PERSON], померлого 03.06.1998 року, який являвся батьком [PERSON], померлого 28.01.2016 року. Після смерті [PERSON] позивач почала переоформлення особового рахунку на своє імя, у звязку із чим, звернулась до КП «ЖЕП №34», але їй було розяснено, що питання зміни особового рахунку по квартирі вирішує Ленінська районна у м. Дніпропетровську рада, звернувшись до якої листом №К-30 від 18.04.2016 року їй відмовлено у зміні договору найму та переоформленні особового рахунку, у звязку із тим, що у заявника відсутні ордер встановленого зразка на займане житлове приміщення. У позивача відсутні ордер на займану нею та малолітнім [PERSON], квартиру, у звязку із чим, як вона вважає, неправомірно було відмовлено в укладенні із нею та сином договору найму та переоформлення особового рахунку. Позивач зазначає, що вона та її син правомірно займає квартиру [ADDRESS] (нині вул.. [PERSON]) у м.\~Дніпропетровську (нині м. Дніпрі), добросовісно несе обовязки із утримання вказаного житла та оплаті комунальних послуг. Посилаючись на викладені обставини та обґрунтування позову, позивач просить суд визнати за нею та [PERSON], [INFO], право користування квартирою №16 в буд.№41 по вул. Володимира Самодриги у м.\~Дніпрі, для переоформлення особового рахунку за цією адресою; зобовязати Новокодацьку районну у м. Дніпрі раду та КП «Жилсервіс-2» ДМР укласти договір найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] з відкриттям особового рахунку на імя [PERSON], [INFO]. В ході розгляду справи залучено в якості співвідповідача КП «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради, а також у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог управління-службу у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради. Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-129 ЦПК України. Позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги позову підтримує та просить задовольнити. Відповідач - Новокодацька районна\~ у місті\~ Дніпрі рада в особі свого представника в судове засідання не з'явився. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі представника не надсилав. Співвідповідач територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, в особі свого представника в судове засідання не з'явився. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі представника не надсилав. Співвідповідач - КП «Жилсервіс-2» ДМР, в особі свого представника у судове засідання не зявився. Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі представника не надавав. Третя особа - управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі (а.с.112). У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « [PERSON] проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 05 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД ( MELTEX LTD ) та [PERSON] ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії » ) свідчить, що право на мотивоване ( обґрунтоване ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Підставою звернення до суду позивачки є захист майнових прав та інтересів, повязаних із реалізацією права власності. Суд, зясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 17.07.1999 року, який розірвано 18.06.2008 року (а.с.16,19). Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO] (а.с.17). [PERSON], померлий 12.02.1993 року, та [PERSON], померла 05.11.1995 року, являлись батьками [PERSON], померлого 03.06.1998 року (а.с.10-13). [PERSON] народився 24.12.1969 року у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). 28 січня 2016 року [PERSON] помер (а.с.15). Починаючи із 23 листопада 1999 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.7,8). Станом на червень 2016 року у вказаній квартирі зареєстровані та фактично проживають [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Основним квартиронаймачем та особою, на яку відкрито особовий рахунок по кв.№16 в буд.№41 по вул.. В. Самодориги у м. Дніпрі, вважається [PERSON], про що вказано у довідці №670 від 23.06.2016 року (а.с.7). Встановлено, що житлова квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду та перебуває на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради. Згідно п.18 рішення Дніпровської міської ради №44/17 від 21.12.2016 року «надано дозвіл наймодавцю житлово-експлуатаційній організації на балансі якої перебуває житловий фонд комунальної власності територіальної громади міста, що знаходиться на території району, на зміну договору найму жилого приміщення у випадках і порядку, визначених чинним законодавством» (а.с.79). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили наступне. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її сусідкою приблизно із 1999 року як вселилась в квартиру на правах дружини [PERSON], продовжуючи проживати у квартирі до теперішнього часу. У квартирі також мешкав [PERSON] батько [PERSON], який помер приблизно в 2000 роках. Зазначила, що мешкає у квартирі по сусідству із позивачем у одному підїзді, на одному поверсі, починаючи із дитинства. Свідок [PERSON] суду пояснив, що мешкає у буд.№41 по вул..\~В.Самодриги у м. Дніпрі із 1978 року. Позивач проживає на другому поверсі у вказаному будинку. Наприкінці 90-х років позивач вийшла заміж за сусіда [PERSON] та вселилась у квартиру. Згодом у них народився син. [PERSON] помер, а позивач із сином продовжують мешкати у цій квартирі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матірю померлого чоловіка позивача. Зазначила, що її син у 1999 році одружився на [PERSON]. На той час [PERSON] вже проживав у [INFO], у якій раніше проживав її перший чоловік [PERSON]. У [PERSON] та [PERSON] народився син. Всією родиною вони проживали за вказаною адресо. Після смерті [PERSON] із [PERSON] залишились проживати у квартирі самі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.ч.1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 11\~липня 2012 року у справі № 6-60цс12. За статтею 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно ч. 1 ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно із ст. 103 ЖК України, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач являючись членом родини наймача квартири [ADDRESS], з його згоди була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі, набувши рівного з іншими членами сім'ї права користування цим жилим приміщенням, вела спільне господарство, приймала участь в утриманні та оплаті комунальних послуг, тому має право звернулася з вимогою до балансоутримувача, яким є КП\~«Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, із заявою про її та сина реєстрацію у спірній квартирі та відкриття на її ім'я особового рахунку та укладення з нею договору найму. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог вважає позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..141 ЦПК України, суд враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі вважає, що сплачений нею судовий не підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: partial