Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив і вказав, що 15. 03. 2011 року між ним та [PERSON], яка діяла від імені та на користь [PERSON], було укладено договір позики грошових коштів, згідно якому відповідачка отримала від нього у борг 60 000 грн., що на день укладання договору було еквівалентно 7 557 доларів США. Кінцевий термін повернення - 15. 06. 2011 року, і згідно умов договору сума позики повинна бути повернута у відповідності до курсу НБУ на час її повернення. Договір має бути виконаний за його місцем реєстрації у [ADDRESS]. У якості забезпечення договору позики з [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу [PERSON], згідно до якого у іпотеку передано нерухоме майно, а саме - житловий будинок [ADDRESS] який розташований на земельній ділянці площею 0,05 га, і який належить відповідачці на праві власності із заставною вартістю 48 000 грн. Оскільки [PERSON] не належним чином виконує свої обов'язки по договору позики, він просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості шляхом укладання договору купівлі - продажу з будь - якою особою - покупцем з правом реєстрації нерухомості в органі реєстрації, отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання йому усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з початковою ціною предмету іпотеки у 48 000 грн. Крім того, просить зняти з реєстрації усіх зареєстрованих у будинку осіб та виселити їх, передати йому предмет іпотеки та стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. і судові витрати, а саме - судовий збір - 984, 63 грн. та витрати на правову допомогу - 6000 грн. Позивач та її представники до суду не явилися, представник за довіреністю [PERSON] у заяві просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] двічі до суду не явилася, про день слухання справи вважається сповіщеною належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень на позов не надала, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії договору позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу [PERSON], 15 березня 2011 року [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] позичила у [PERSON] 60 000 грн. на строк до 15. 06. 2011 року. При цьому сторони домовилися, що сума позики повинна бути повернута за курсом НБУ на момент її повернення. У забезпечення зобов'язання по вказаному договору позики 15. 03. 2011 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу [PERSON], де предметом іпотеки виступає домоволодіння по [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці площею 0,05 га, яке складається з жилого будинку «А» загальною площею 31,9 кв. м., житловою 16,7 кв. м., літньої кухні «Б», вбиральні «Г», душу «Д», парканів №№ 1, 2, 4, сараю «В», пташнику «Е», хвіртки № 3, замощення ІІ, басейну «З» заставною вартістю 48 000 грн. Будинок належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 16. 12. 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] У зв'язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов'язань по виконанню договору позики [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського нотаріального округу [PERSON], який 18. 01. 2012 року видав виконавчий напис про звернення стягнення на домоволодіння по [ADDRESS] з визначеною суму боргу в розмірі 62 170 грн., а саме - борг - 60 000 грн., 3 відсотки річних - 1070 грн., витрати по здійсненню виконавчого напису 1100 грн. Виконавчий напис не був виконаний у зв'язку з відсутністю у Державному реєстрі даних про право власності або оренди [PERSON] на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння. У зв'язку з даними обставинами позивач просить суд звернути стягнення на домоволодіння як на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором позики, яка на теперішній час з урахуванням курсу НБУ і 3 відсотків річних складає 97 556,78 грн. Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для звернення стягнення на домоволодіння, що належить відповідачці в рахунок погашення заборгованості за договором позики, оскільки остання своїх зобов'язань по договору не виконала. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у решті позовних вимог. Так, п. 43 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачає, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Матеріали справи не місять у собі вимоги [PERSON] до відповідача або інших осіб, що мешкають у житловому будинку, про добровільне звільнення приміщення, тому вимоги про виселення задоволенню не підлягають. Моральна шкода також не підлягає стягненню з відповідачки, оскільки за неналежне виконання зобов'язання позивач і так отримує матеріальне відшкодування у вигляді 3 відсотків річних, що є санкціями за невиконання фінансових зобов'язань, тому підстав для стягнення 5000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, суд не вбачає. Суд також відмовляє у стягненні з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн., оскільки фінансові документи повинні надаватись суду в оригіналі, а позивачем надано лише копія квитанції, належним чином не завірена.

Outcome: partial