Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась\~ до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» (далі відповідач) про визнання угод недійсними, стягнення грошових коштів на відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що маючи намір отримати від ТОВ «ЕкономКомфорт» позику в сумі 30\~000 гривень вона уклала з відповідачем 09 листопада 2018 року дві угоди позики № 07363/18 та № 07363, предметом яких є надання учаснику послуг програми «Комфорт» через систему програми розподілу свідоцтв на право отримання позики. Відповідно до додатку № 1 угод в «плані розрахунків» зазначено, що позивач одержує право на отримання 30\~000 гривень 00 копійок позики та виплачує регулярні платежі в кількості 90 разів. [PERSON] акту приймання передачі виконаних робіт від 09 листопада 2018 року договірна вартість робіт відповідно до п. 1.1 договору склала 2970 гривень, які позивач сплатила відповідачу. Відповідач щомісячно самостійно організовує та проводить асигнаційний акт, а право на отримання позики позивачем залежить від розміру чистого фонду і внесення коштів іншими учасниками системи. При цьому відповідач створив складну багатоступінчату, двозначну, незрозумілу для позивача, як споживача, схему визначення одного лише права на отримання позики через певні механізми. Тому угоди не відповідають Закону України «Про захист прав споживачів» внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики та містять несправедливі умови. За змістом статті 9 Закону України від 1 червня 2000 року № 1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та статті 34 Закону України № 2664- III «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Договори укладено 09 листопада 2018 року, тобто коли закон передбачив отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах. Послуги, які є предметом указаних вище договорів та надаються відповідно до умов програми ТОВ «ЕкономКомфорт», здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми у борг, з проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури; за одним із цих договорів передбачено залучення коштів фізичної особи. Крім того, встановивши, що ТОВ «ЕкономКомфорт» є адміністратором програми, з позивачем укладені договори по вчиненню дій, спрямованих на отримання позики за цією програмою, які по своїй суті є послугами, то укладення з цією ж юридичною особою договорів про надання послуг щодо забезпечення їх оформлення, інших послуг з питань діяльності та участі замовника у програмі свідчить про нечесну підприємницьку практику останнього, яка забороняється, та про недійсність договорів, здійснених з використанням такої практики (частини 1, 2, 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Крім цього діями відповідача була заподіяна позивачу також і моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях внаслідок отриманих переживань. Також моральну травму позивач отримала і від того, що будучи інвалідом першої групи, відповідача цинічно не зупинило укладення з позивачем цього неправдивого договору, що б могло затягти позивача у даремне витрачання власних коштів. Позивач була позбавлена можливості користуватися своїми коштами в розмірі 3 000 гривень, з часу отримання їх відповідачем. Крім цього, протиправні дії відповідача спричинили порушення її звичного життєвого укладу, тому що у позивача зявилася необхідність відстоювати свої права в судовому порядку, витрачати на це багато свого часу. Також позивача турбують щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої моєї гідності. \~ \~ \~ \~ \~Позивач просить визнати недійсними договори № 07363 та № 07363/18 із додатками № 1 та № 2 укладені 09 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» та нею, стягнути з відповідача 2\~970 гривень 00 копійок сплачених нею на підставі договору № 07363 від 09 листопада 2018 року та 3000 гривень 00 копійок моральної шкоди. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~зявився,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи був\~належним чином\~повідомлений,\~відповідно до\~п.\~1\~частини 7\~статті 128\~ЦПК України, судова\~повістка направляється\~юридичним особам\~та фізичним\~особам -\~підприємцям -\~за адресою\~місцезнаходження (місця\~проживання),\~що зазначена\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань, а\~саме:\~на адресу\~місцезнаходження були направлені судові повістки разом із розписками, які вони отримали 28 лютого 2019 року та 18 березня 2019 року. Про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. [PERSON] ч. 4 ст. 223 ЦПК України \~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). [PERSON] п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причина або без повідомлення причин. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 листопада 2018 року між ТОВ «ЕкономКомфорт» (далі виконавець) та [PERSON] (далі замовник) укладено договори № 07363 та № 07363/18 про те, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання за плату здійснити певні дії, визначені в п.п. 1.1. п. 1 договору № 07363. Під пунктом 2.1 договору № 07363 передбачено, що оплата наданих послуг є договірною та становить 2970 гривень 00 копійок. Як вбачається з п.п 1.1 п. 1 договору № 07363/18 виконавець за згодою іншої сторони замовника, зобовязується за плату вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на отримання ним позики, розмір якої визначено в додатку № 1 до договору, в тому числі включити замовника до складу програми «Економ» та інше. Відповідно до додатку № 1 до договору № 07363/18 від 09 листопада 2018 року, а саме: Анкетних даних, бажаний розмір позики [PERSON] складає 30\~000 гривень 00 копійок, кількість платежів 90, розподільний платіж 2970 гривень 00 копійок, чистий платіж - 333 гривні 33 копійки. Умовами програми «Економ» передбачений порядок, послідовність та строки виконання зобовязань взятих на себе сторонами по договору. [PERSON] приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09 листопада 2018 року укладеного між ТОВ «ЕкономКомфорт» (далі виконавець) та [PERSON] (далі замовник), виконавець забезпечив замовнику надання послуг в повному обсязі, передбаченому п. 1.1 договору, з дотриманням вимог чинного законодавства. Виконавець забезпечив заявнику надання інформаційних, консультаційних, розяснювальних, довідкових та інших послуг з питань його участі у програмі «Економ», а також з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства щодо діяльності програми, в т.ч. відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Договірна вартість робіт складає 2970 гривень 00 копійок. Як вбачається з квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09 листопада 2018 року [PERSON] внесла на рахунок ТОВ «ЕкономКомфорт» оплату за надані послуги в сумі 2970 гривень 00 копійок. Відповідно до посвідчення серії АГ № 317052 виданого 19 березня 2018 року Андрушівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, [PERSON] є інвалідом 1 групи з 17.08.2018 року довічно. Довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 11511 виданою Житомирською міською МСЕК № 2 передбачено, що [PERSON] з 17.08.2018 року має першу групу інвалідності. Виходячи із змісту статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. За змістом статті 9 Закону України від 1 червня 2000 року № 1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та статті 34 Закону України № 2664- III «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» під поняттям фінансова послуга розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон №3462-VI) (набрав чинності 8 січня 2012 року) внесено зміни до частини першої статті 4 Закону № 2664-ІІІ та доповнено її пунктом 111, відповідно до якого фінансовими вважаються послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. [PERSON] з пунктами 3, 4 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 2664-ІІІ фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність з вимогами цього Закону (тобто до 8 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобов'язаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) як уповноважений державний орган 9 жовтня 2012 року розпорядженням №1676 затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, і передбачили, що діяльність цих груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та (або) послуг. [PERSON] з пунктами 1.2, 1.5 розділу І Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Ліцензіатом є фінансова установа, яка одержала ліцензію на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Фінансова установа може провадити діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах тільки після отримання ліцензії Нацкомфінпослуг відповідно до цих Ліцензійних умов. За таких обставин, необхідно дійти висновку, що спірні договори та умови програми ТОВ «ЕкономКомфорт» свідчать про те, що послуга, яка надавалася позивачу, за своїм змістом є фінансовою послугою у вигляді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (пункт 111 частини першої статті 4 Закону України № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг»), а ТОВ «ЕкономКомфорт» надає їх без отримання відповідної ліцензії, що є підставою, для визнання цих договорів недійсними. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Враховуючи викладене, вищезазначені положення оспорюваних договорів є несправедливими\~в розумінні\~статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів». [PERSON] зі статтею 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийнята пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. [PERSON] із частинами 1, 3, 4,5 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 2 статті 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 230 ЦК України\~передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Таке значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, тобто спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають місце. Частиною 1 статті 236\~ЦК України вказано, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Умовами спірного договору встановлюється обовязок споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Відповідно до частини 1 статті 15\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» інформація про продукцію повинна містити дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції. [PERSON] положень, закріплених у статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. В обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, розмір якої позивачем визначений у сумі 3000 гривень 00 копійок, позивач посилається на те, що вона є інвалідом 1 групи і це відповідача цинічно не зупинило укладення з нею цього неправдивого договору, що б могло затягти її у даремне витрачання власних коштів. Вона була позбавлена можливості користуватися своїми коштами в розмірі 3 000 гривень, з часу отримання їх відповідачем. Крім цього, протиправні дії відповідача спричинили порушення звичного життєвого укладу позивача, тому що у неї зявилася необхідність відстоювати свої права в судовому порядку, витрачати на це багато свого часу. Також її турбують щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої її гідності. Відповідно до положень п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~розмір\~\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується, що внаслідок укладення вказаних вище договорів, до яких були включені положення, що прямо суперечать нормам\~Закону України «Про захист прав споживачів», позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася у душевних стражданнях, почутті невизначеності, неможливості розпорядитися власними коштами. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 400 гривень 00 копійок. Відповідно до положень статті 1167\~ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювана. Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до частини третьої\~ статті 22 Закону\~ України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт», на користь держави на підставі положень частини шостої статті 141 ЦПК України\~та\~статті 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно цієї ж статті та даного\~ Закону, за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати\~ 768 гривень 40 копійок. Як вбачається з частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial