Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач згідно укладеного договору № б/н від 07.02.2008 р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Під час дії кредитного договору кредитний ліміт було збільшено до 6200,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме наддав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 22.03.2020 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 20931,06 грн., яка складається з наступного: 8168,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3359,32 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 8168,84 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг - 250,00 грн.(фіксована частина), 984,81 грн. (процентна складова). Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 20931,06 грн. за кредитним договором б/н від 07.02.2008 р. та 2102,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялася неодноразово судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала. Суд вважає за можливе справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.02.2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», і відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Заяви якою вона приєдналась до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку(а.с.28). Відповідно до умов договору відповідачу банком був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів 3% на місяць за користування ним у розмірі визначеному діючими Тарифами в банку. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Всього згідно договору банком було видано відповідачу п`ять кредитних карток. Строк дії останньої по 11/19, що підтверджується довідкою банк(а.с.27). Після укладення договору кредитний ліміт збільшувався Банком і відповідач фактично користувався кредитними коштами. Так 08.02.2008 р. кредитний ліміт було встановлено в сумі 250,00 грн., 25.09.2008 р. - 300,00 грн., 16.06.209 р. - 600,00 грн., 16.12.2010 р. - 6200,00 грн., 02.08.2018 р. - 0,00 грн. Ч.1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач своєчасно заборгованість по кредиту позивачу не сплатив, згідно розрахунку позивача борг відповідача станом на 22.03.2020 р. складав 20931,06 грн., в т.ч.: 8168,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3359,32 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 8168,84 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг - 250,00 грн.(фіксована частина), 984,81 грн. (процентна складова). Останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідачем сплачено 20.02.2019 р. в сумі 1110,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахункам. Оскільки відповідачем заборгованість по тілу кредиту не погашено, розмір заборгованості не спростовано, а тому вимоги позивача стягнути 8168,09 грн. заборгованості за кредитом підлягають до задоволення. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії останньої картки(11/19). Отже, у межах строку кредитування по листопад 2019 року включно відповідач мав повертати кредит, сплачувати відсотки періодичними(щомісячними) платежами. Починаючи з грудня 2019 р. у позичальника виник обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (по листопад 2019 року).В подальшому, права та інтереси банку підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що строк дії останньої кредитної картки 11/2019 р., а тому позивач безпідставно нарахував відповідачу згідно із ст. 625 ЦК України відсотки за прострочений кредит за період з 01.10.2019 р. по 30.11.2019 р. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що надана банком заява позичальника(а.с.28) не містить розмір процентів який підлягає до сплати після закінчення строку договору, не містить їх і Довідка про умови кредитування підписана відповідачем 07.02.2008 р.(а.с.29), а тому розмір відсотків на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України які підлягають до стягнення з відповідача становить 75,66 грн.: (8168,09 грн. х 113 дні (31 день(грудень 2019 р.) + 31 день(січень 2020 р.) + 29 днів (лютий 2020 р.) + 22 дні (з 01 по 22 березня 2020 р.) : 366 днів х 3% річних = 75,66 грн.), а не 3359,32 грн., які просить стягнути позивач в позовній заяві. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 КонституціїУкраїни, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те сааме правопорушення. У зв`язку з наведеним суд вважає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те сааме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те сааме порушення. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. Із заяви позичальника від 07.02.2008 р.(а.с.28) видно, що сторони обумовили штраф за порушення будь-яких грошових зобов`язань в розмірі 250,00 грн. та 5% від суми позову, вказана заява не містить відомостей про обумовлену сторонами пеню. З таких обставин суд дійшов висновку, що обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення штрафу в сумі 250,00 грн. + 5 % від задоволеної суми позову. В зв`язку з цим вимоги позивача стягнути з відповідача 8168,84 грн. пені задоволенню не підлягають. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.02.2008 р. в сумі 8905,94 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту - 8168,09 грн., заборгованість за відсотками нарахованими згідно ст. 625 ЦК України - 75,66 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф(процентна складова) - 412,19 грн.((8168,09 грн. + 75,66 грн.)х 0,05 = 412,19 грн.). ;Враховуючи викладене,

Outcome: partial