Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] 18.06.2019 р. звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] Олени [PERSON] , в якому просить: - розірвати договір №4 від 26 січня 2019 року, укладений між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; - стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь 17000,00 грн. сплачений аванс, 1223,52 грн. - пені за порушення зобов`язання, 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, пославшись на таке: 26 січня 2019 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був письмово укладений договір № 4, згідно з яким він (позивач) є покупцем, а відповідач - постачальником. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язався передати у власність покупця замовлені меблі (надалі-Товар) за ціною та в кількості, що передбачені цим договором (ч.1 п. 1.1.), термін поставки-45 робочих днів з дня сплати покупцем 70% від вартості товару, передбаченої цим договором (ч.1 п.1.2), загальна ціна товару 22856 грн. (ч.3 п.3.1), покупець зобов`язується сплатити постачальникові грошові кошти у розмірі 70%, передбачені п.3.1.договору, в національній валюті України, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання цього договору сторонами. Та інші 30% від суми договору сплатити за 01(один) банківський день перед поставкою товару (ч.3 п.3.2.), до ціни товару включаються транспортування товару до офісу покупця та його встановлення в приміщеннях покупця (ч.3 п.3.3.). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Фактично між ним (позивачем) та відповідачем укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, тому ці відносини регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Законом України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п.2 ППВСУ №5 від12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». [PERSON] зобов`язана була передати позивачу у власність замовлені меблі (товар): кухню, фартух «Меланж», стільницю «Меланж рояль», фасад МДВ колір (матовий хром) арт.(6704), ручку-кнопку (матовий хром) арт.(53895), ДСП- колір білий, карниз МДФ білий глянець товар, перелічений в договорі. При укладені договору 26 січня 2019 р. він готівкою оплатив відповідачу і 1000,00 грн. за карниз, який не був включений в перелік, вартість меблів, а саме: в ч.3 п.3.1.договору в суму 22856 грн. На виконання ч.3 п.3.2 договору, 28 січня 2019 року в Краматорській філії AT КБ Приватбанк він (позивач) перерахував на розрахунковий рахунок [PERSON] аванс за товар/послуги в розмірі 16000,00 грн.,що підтверджується квитанцією від 28.01.19 р., код квитанції 1488-5170-0662-5216. У подальшому до виконання своїх зобов`язань відповідач не приступила, причину не пояснила,від зустрічі ухиляється,сплачені позивачем гроші не віддає. Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов1язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідальність відповідача встановлена ч.5 п.5.3. договору: при порушенні строків передачі товару з вини постачальника, він зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,05% від суми недопоставленого товару за кожен день прострочення зобов`язань, але не більше розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно з ч.1 п.1.2. договору термін поставки - 45 робочих днів з дня сплати покупцем 70% від вартості товару. Оплачено позивачем 70% від вартості товару 28 січня 2019 року. 02 квітня 2019 року він (позивач) повинен був отримати товар, сплативши 30% за товар від суми договору за один банківський день перед поставкою товару (ч.3 п 3.2 договору). Згідно з договором загальна ціна товару складає 23856,00 грн. (22856грн.+1000грн.). Станом на 18 червня 2019 року (день звернення з позовом за судовим захистом) відповідачем зобов`язання не виконано. Таким чином, сума пені за 53 дні (робочі дні) прострочення (з 03 квітня 2019 року по 18 червня 2019 року) становить 1223,52 грн. У відповідь на протиправну поведінку відповідача 29.03.2019 р. він (позивач) звернувся до ЧЧ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про невиконання ФОП [PERSON] умов договору, зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень Костянтинівського ВП за №3118 від 29.03.2019 р. Під час поліцейської перевірки він отримав письмове повідомлення від 25.04.2019 р. про відсутність ознак складу злочину. 06 квітня 2019 року він (позивач) звернувся із письмовою заявою до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області про вчинення можливих шахрайських дій ФОП [PERSON] . В провадженні СВ Краматорського ВП перебуває кримінальне провадження №12019050390001417 від 11.04.2019р., внесене до ЄРДР за його заявою від 06.04.2019 р.,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. На цей час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, виконуються слідчі (розшукові) дії. 12 квітня 2019 року він (позивач) надіслав Новою поштою відповідачу заяву від 12 квітня 2019 року про прийняття нею негайних мір для повернення йому17000 грн., з попередженням, що у разі відмови, змушений буде звернутися до суду з позовом. Відповідач не побажала отримати його лист. Ігноруванням його законних вимог про розірвання договору повернення сплачених коштів,відповідач грубо порушує його права як споживача. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини (ст.1167 ЦК України). Внаслідок бездіяльності відповідача, порушення нею його прав протиправною поведінкою, йому було завдано, душевних страждань, через неможливість належним чином користуватися замовленим і фактично оплаченим майном, тривалим очікуванням виконання робіт, необхідністю витрачати свої кошти і час на розшук відповідача, звернення за правовою допомогою, за захистом своїх прав до поліції і в подальшому необхідністю відстоювати свої права в суді. Моральну шкоду оцінює в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2019 р. відкрите провадження в цивільній справі №233/3894/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.25-26). Відповідач протягом встановлених судом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву, всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, не подав. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку: Судом встановлено, що 26 січня 2019 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 4 (копія на а.с.7). За умовами укладеного сторонами договору позивач є «покупцем», а відповідач «постачальником». На виконання Договору: - постачальник зобов`язався передати у власність покупця замовлені меблі за ціною та в кількості, що передбачені цим договором (пп.1.1. п.1), термін поставки - 45 робочих днів з дня сплати покупцем 70% від вартості товару, передбаченої цим договором (пп.1.2 п.1), загальна ціна товару 22856 грн. (п.п.3.1 п.3), - покупець зобов`язався сплатити постачальникові грошові кошти у розмірі 70%, передбачені пп.3.1. Договору, в національній валюті України, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання цього договору сторонами, та інші 30% від суми договору сплатити за 01(один) банківський день перед поставкою товару (пп.3.2. п.3). До ціни товару включаються транспортування товару до офісу покупця та його встановлення в приміщеннях покупця (пп.3.3. п.3), (а.с.7). Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із вимогами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст.ст.662 та 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у встановлений у договорі строк. Відповідно до ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. У відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про захист прав споживачів" - при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Позивач виконав умови договору в частині сплати 70% від вартості товару, передбаченої Договором, перерахувавши на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] аванс в розмірі 16000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 28.01.19 р., код квитанції 1488-5170-0662-5216 (а.с.16). ФОП [PERSON] зобов`язання передачі позивачу у власність замовлених меблів (товару): кухню, фартух «Меланж», стільницю «Меланж рояль», фасад МДВ колір (матовий хром) арт. (6704), ручку-кнопку (матовий хром) арт. (53895), ДСП- колір білий, карниз МДФ білий глянець, - не виконала, що нею не спростовано. Заявою від 12 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою про розірвання Договору та повернення грошових коштів (а.с.15). Проте перераховані грошові кошти позивачу відповідач не повернув, що останнім не спростовано. Таким чином, судом встановлено істотне порушення договору з боку відповідача, який, не зважаючи на оплату замовленого товару позивачем в розмірі, передбаченому умовами Договору, зобов`язання по передачі товару відповідно до замовлення не виконав. Тож суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 17000,00 грн. за невиконаним зобов`язанням, задовольнивши також позов і в частині вимог розірвання Договору. Розв`язуючи спір в частині вимог стягнення пені, суд прийшов до такого: Відповідно до частини 5\~статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Підпунктом 5.3. пункту 5. Договору «Відповідальність сторін» передбачена відповідальність «Постачальника» за порушення строків передачі товару з його вини, а саме: сплата пені у розмірі 0,05% від суми недопоставленого товару за кожен день прострочення зобов`язань, але не більше розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. Згідно із пп.1.2. п.1 Договору термін поставки - 45 робочих днів з дня сплати покупцем 70% від вартості товару. Позивачем 70% від вартості товару оплачено 28 січня 2019року, тож товар відповідач мав поставити позивачу 02 квітня 2019 року. Таким чином, період прострочення виконання зобов`язання: 28 січня 2019 року (02 квітня позивач повинен був отримати товар) з 03 квітня 2019 року по 18 червня 2018 року (в межах позовних вимог), а тому кількість днів прострочки становить 53 календарних дні. Загальна ціна товару за Договором 23856,00грн. (22856грн.+1000грн.). Станом на 18 червня 2019 року відповідачем зобов`язання не виконано. Таким чином, прострочення з 03 квітня 2019 року по 18 червня 2019 року становить 53 дні (робочі дні). З 07 вересня 2018 року облікова ставка НБУ становить 18%, що затверджено Рішенням Правління НБУ від 06 вересня 2018 року № 593-рш «Про розмір облікової ставки». Зниження облікової ставки до 17,5% ухвалене Рішенням Правління НБУ від 25 квітня 2019 року №311-рш «Про розмір облікової ставки». Отже, пеня за періодами облікової ставки НБУ: 23856,00 грн. * 2 * 18% / 365 дн. * 17 дн. = 400,00 грн. (з 03 квітня по 25 квітня 2019 року); 23856,00 грн. * 2 * 17,5% / 365 дн. * 36 дн. = 823,52 грн. (з 26 квітня по 18 червня 2019 року); разом 1223,52 грн. Тож, позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди: Як на підставу вимоги стягнення моральної шкоди позивач посилається на ч.1 ст.1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Проте питання відшкодування моральної шкоди регулюється спеціальним у виниклих правовідносинах Законом України «Про захист прав споживачів», статтею 4 якого передбачено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону. Оскільки позивач настання моральної втрати пов`язує з невиконанням відповідачем умов договору, немає законодавчо визначених підстав для задоволення позовних вимог відшкодування моральної шкоди. Тож, в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. Тому, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та звільненням позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1536,80 грн. (за вимогами немайнового характеру щодо розірвання Договору - 768,40 грн.; за вимогами майнового характеру щодо стягнення грошових коштів - 768,40 грн.).

Outcome: partial