Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом і просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 22 березня 2016року № 264/1573/16-ц, встановивши : стягнути з [PERSON] на її користь , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку платника аліментів, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовує вимоги таким. Вона з відповідачем пере6ували у зареєстрованому шлюбі з 08 березня 2008року, який розірваний рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 11 березня 2016року. В шлюбі в них народилася донька [PERSON] , на утримання якої рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 22 березня 2016року , стягнуто аліменти в розмірі 800грн. до досягнення повноліття дитиною. Відповідач сплачує аліменти у розмірі, який не відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, встановленому ч.2 ст. 182 СК України. З часу винесення рішення про стягнення аліментів з [PERSON] відбулися істотні зміни у матеріальному та сімейному стані сторін, а також змінилися обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Так: у теперішній час вона не працює, заробітної плати не отримує. Відповідач придбав 04 лютого 2020року автомобіль ВАЗ 21099. Вважає, що доцільним буде стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку. Ухвалою суду від 01 квітня 2020року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за данним позовом, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання (а.с.22-23) В судове засідання позивачка не з"явилася. Про дату, час, та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Її представник, адвокат Сологуб С.А. , надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача [PERSON] і у його відсутність . На позові наполягають. Відповідач в судове засідання не з"явився. Надав відзив на позов і заяву про розгляд справи у його відсутність. У відзиві відповідач визнає частково позовні вимоги позивачки, зазначає на таке. Перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою. В них народилася донька [PERSON] . Шлюб розірвали, після чого позивачка з донькою переїхала мешкати в м.Дружківка. Після розірвання шлюбу він постійно спілкується з донькою, на період канікул донька знаходиться у нього. Проживає в будинку, де мешкає він разом зі своєю матір"ю. У доньки є всі умови для мешкання, коли приїзжає. Під час знаходження донька у нього , він бере участь у додаткових витратах на дитину - придбання речей, тощо. Він привозив дитину до м.Маріуполя міжміським транспортом, на що витрачався значний час. Тому він придбав автомобіль ВАЗ 21099, щоб привозити дитину до м.Маріуполь та назад у м.Дружківка. Крім того, він придбав автомобіль для того, щоб возити матір у лікарню, так як через стан її здоров"я , їй необхідна допомога. Автомоібль придбаний у кредит, щомісячна плата за кредит складає 4894,26грн. Мати постійно потребує лікування, вона знаходиться на диспансерному обліку в центрі первинної медіко-санітарної допомоги в м.Маріуполі. Розмір пенсії матері складає 3100грн. Позивачка постійно міняла місце праці, фактично робила це кожного року за власним бажанням. Звільнившись на даний час, вона фактично цим погіршила свій майновий стан. Вважає, що позивачка не має наміру утримувати дитину, а тільки ставить питання, щоб це робив він. Просить постановити рішення, яким стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, позивачка і відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.03.2016р. (а.с.9) Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.03.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800грн., починаючи з 03.03.2016 року до її повноліття (а.с.10). Відповідач визнає факт того, що донька [PERSON] проживає разом з позивачкою в [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийняту резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, практику Верховного Суду, втілену у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на законодавчо закріплену в абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України можливість змінювати розмір аліментів за заявою їх одержувача шляхом зміни способу їх присудження, в поєднанні з положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою як зміну власне обсягу (розміру) аліментів, так і зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Заявлений [PERSON] позов фактично зводиться до вимог стягувача про зміну розміру і способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181, ст. 192 СК України). Так, за ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За змістом ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей державних чи приватних органів, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними і законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037-VIII від 17.05.2017р., який набрав чинності 8 липня 2017 року, з урахуванням Закону № 2475- VIII від 03.07.2018р., внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з 8.07.2017 року збільшився мінімальний розмір аліментів та зникло обмеження, за яким мінімальний розмір аліментів не розповсюджувався на аліменти, які стягувались у твердій грошовій сумі. Із вказаної дати мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від того як стягуються аліменти: в частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі. У 2018 році для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлено такі розміри прожиткового мінімуму: з 01 січня пo 30 червня - 1860гpн; з 01 липня по 30 листопада - 1944грн, а з 01 по 31 грудня - 2027грн. У 2019році для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв - з 01 січня 2019 пo 30 июня - 2027 грн., с 01 июля пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. У 2020році для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2020рік" встановлено такі розміри прожиткового мінімуму : 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Як встановлено, відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 800грн. щомісячно. Тож, позивач отримує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Судом встановлено, що позивачка працює з 05.09.2019р у АТ "Виробниче об"єднання "Конті" і отримує заробітну плату, середній щомісячний розмір якої складає 6600грн. (а.с.16) Відповідач на підтвердежння свого матеріального стану, доказів не надав. Проте зазначає у відзиві, і надає суду заяву про приєдннання до договору комплексного банківського обслуговування, (а.с.43), згідно якої він у період з 28.01.2020по 28.01.22р має сплачувати банку на погашення кредиту щомісячно 4894,21грн , що дає підстави вважати, що відповідач має дохід, який дозволяє йому як сплачувати кредитні кошти, так і утримувати себе. Судом встановлено, що відповідач проживає разом зі своєю матір"ю [PERSON] , 1957року народження, яка перебуває на обліку у невропатолога, і відповідно потребує лікування. (а.с.42) Враховуючи, відповідно до вимог ст. 182 СК України, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатної матері, наявність на праві власності у платника аліментів рухомого майна - автомобіля ВАЗ 21099,1997року випуску, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів в розмірі 1/5 частки від доходу відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80грн.

Outcome: partial