Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи 27.06.2019 р. позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) з вимогами стягнути з відповідача на користь позивача різницю між сплаченим страховим відшкодуванням та загальною сумою матеріального збитку в розмірі 3890,55 грн., витрати на проведення комплексної юридичної консультації в розмірі 4000 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1200 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., судовий збір в розмірі 1409,60 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 23 серпня 2018 року о 18:20 на Автодорозі Н - 16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - відстань, 14 км 730м. сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю транспортного засобу VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача і автомобіля ВАЗ 21120 д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача. Згідно постанови Черкаського районного суду Черкаської області № 3/707/780/ 18 від 24 вересня 2018 року винним в ДТП визнано [PERSON] . До ПрАТ «УАСК АСКА» позивачем було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи № 8965 від 27.08.2018 року. Для отримання регламентної виплати позивачем було подано заяву на виплату страхового відшкодування № 0360 від 29.08.2018 року до ПрАТ «УАСК АСКА»., однак на протязі всього періоду врегулювання страхової виплати страхова компанія ігнорувала звернення позивача. Для з`ясування нанесеної матеріальної шкоди було проведено автотоварознавчу експертизу № 153/18 від 03 січня 2019 року, експертом товарознавцем [PERSON] . Відповідно до результатів проведеної експертизи сума ремонту автомобіля складає 54 161 грн. 41 коп. Представники страховика та відповідач із сторони позивача були запрошені належним чином, а саме цінними листом з описом вкладення, але по не відомим причинам ніхто на огляд із запрошених не з`явився. ПрАТ «УАСК АСКА» було здійснено регламентну виплату в розмірі 50 270 грн. 86 коп. Зважаючи на те, що страхова компанія відшкодувала не повну суму матеріального збитку, залишок відшкодування, а саме 3 890,55 грн. покладається на винуватця ДТП, а саме на відповідача. Для з`ясування нанесеної матеріальної шкоди позивачем було оплачено проведення дослідження в сумі 1200 грн. також позивачем були понесенні витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. В результаті ДТП позивачем були понесенні фізичні та душевні страждання у зв`язку із пошкодженням належного позивачу майна, а саме автомобіля ВАЗ 211120 д.н.з. [NUMBER] , тому вважає за необхідне відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду в сумі 20 000 грн. 08.10.2019 року відповідач [PERSON] скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що заперечує проти розміру матеріального збитку, завдану власнику транспортного засобу, визначеного згідно Звіту №153/18, що складений 03.01.2019 року, у зв`язку з тим, що позивач не довів ту обставину, що всі пошкодження автомобілю ВАЗ 211120 н.з. [NUMBER] , зазначені у протоколі огляду транспортного засобу від 28.12.2018 року є наслідком ДТП, яка трапилася 23.08.2018 року. Також відповідач вважає, що розмір матеріальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, не підтверджено належним, допустимим доказом, звіт про оцінку проводився 28.12.2018 року, а ДТП трапилося 23.08.2018 року, тобто після 4 місяців. Також лист запрошення на огляд об`єкту відповідач не отримав. Заперечує проти стягнення витрат на проведення автотоварознавчої експертизи так як експертизи була проведення експертом, який на той момент не мав статусу судового експерта. Вимогу позивача про стягнення витрат на проведення комплексної юридичної консультації відповідач вважає необґрунтованою, оскількина думку відповідача, витрати на проведення комплексної юридичної консультації не є матеріальною шкодою. Позивач не надав суду доказів, що саме він отримав комплексну юридичну консультацію та поніс витрати з її оплати. Згідно наданих позивачем документів, замовила, отримала та оплатила юридичні послуги інша особа, а не позивач. Відповідно - подані позивачем докази є неналежним. Тобто, вимога про стягнення із відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП витрат на проведення комплексної юридичної консультації в сумі 4 000 гри. є необґрунтованою та невмотивованою. Також вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою, оскільки позивач не надав доказів її завдання, доказів підтвердження розміру моральної шкоди, а також не надавав обґрунтування її завдання позивачу внаслідок ДТП. Крім того, при вирішенні питання щодо моральної шкоди просив врахувати обставини, за яких трапилась ДТП та неправомірність дій самого позивача, який зупинив автомобіль без подання будь-яких сигналів і зв`язку з цим сталась ДТП. Щодо відшкодування майнової шкоди на проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 1 200 грн. 00 коп., то позивачем не надано доказів оплати даної експертизи, також відсутній висновок проведення експертизи. Позивач стверджує, що є замовником за договорами про надання юридичних послуг від 20.12.2018 року та 15.03.2019 року та ним було сплачено кошти в сумі 4 000 грн. ФОП [PERSON] за надання юридичних послуг, однак в додатках до позову додано копії договорів, актів приймання-передачі та квитанцій, згідно яких сторонами є ФОП [PERSON] та [PERSON] , тобто не позивач. Позивач свідомо зазначив у позові завідомо неправдиві відомості. На думку відповідача такі дії підпадають під зловживання процесуальними правами стороною процесу, що є неприпустимим в силу ч. 1 ст.44 ЦПК України. 15.10.2019 року позивач скерував до суду відповідь на відзив у вигляді заперечення на відзив, які обґрунтував тим, що відповідач вказує на те, що не отримував листа запрошення на огляд пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 211120 д.н.з. [NUMBER] , однак позивачем належним чином відповідача повідомлено про місце, час проведення огляду, а саме на його домашню адресу ( [ADDRESS] ) яка вказана в постанові Черкаського районного суду, було направлено цінний лист з описом вкладення рекомендованим повідомленням про вручення та кур`єрською доставкою. Транспортний засіб ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, в ДТП 23.08.2018 року був суттєво пошкоджений та знаходився весь цей період в гаражі та не використовувався, іншого із сторони відповідача не доведено, а викладена його думка у відзиві є тільки припущення. [PERSON] є сином позивача та проводив оплати за надання юридичних послуг, підписував договір із [PERSON] , тобто діяв в інтересах позивача як його представник. Так як, в результаті ДТП позивачем були понесенні фізичні та душевні страждання, які позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, а саме автомобіля ВАЗ 211120 д.н.з. [NUMBER] , та, зважаючи на те, що ПАТ «УАСК «АСКА», в якій відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на протязі п`яти місяців ігнорувала всі його звернення та всіляко уникала від компенсації належного йому страхового відшкодування, він весь цей час мусив терпіти незручності в зв`язку з відсутністю можливості провести відновлювальний ремонт свого транспортного засобу та використовувати його. Вважає з необхідне відшкодувати, за рахунок відповідача, моральну шкоду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Пояснив, що позивач є інвалідом ІІІ групи, проживає в с.Лихоліти, де відсутня лікарня, тому належний йому автомобіль використовував для поїздок до лікарні в смт.Чорнобай і в зв`язку з його ушкодженням буди суттєво порушені нормальні життєві зв`язки позивача на тривалий час, чим позивачу завдані моральні страждання. Також зазначав, що витрати на проведення експертного дослідження та надання правової допоомги просить стягнути як судові витрати . Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. В ході судового розсліду позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Третя особа в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи булла повідомлена належним чином. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали адміністративної справи № 695/2840/18 відносно [PERSON] за с. 124 КУпАП, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Хід розгляду справи Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи ПАТ «УАСК «АСКА». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2021 року вирішено клопотання про призначення судової експертизи та долучення доказів. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2018 року о 18:20 на Автодорозі Н - 16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - відстань, 14 км 730м. сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю транспортного засобу VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача і автомобіля ВАЗ 21120 д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Судом встановлено, що 23.08.2018 року близько 18 години 20 хвилин, на 14 км 730 м автомобільної дороги Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN CADDY не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із автомобілем ВАЗ 211120, державний номер [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку попереду, чим порушив вимоги п. 12.1, п.13.1, п.2.3б Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 27 серпня 2018 року [PERSON] повідомив про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «УАС «АСКА». 29 серпня 2018 року [PERSON] подав заяву на виплату страхового відшкодування ПрАТ «УАС «АСКА». 20 грудня 2018 року [PERSON] повідомив ПрАТ УАС «АСКА» про проведення дослідження транспортного засобу ВАЗ 211120 д.н.з. [NUMBER] . 20 грудня 2018 року [PERSON] повідомив [PERSON] про проведення дослідження транспортного засобу ВАЗ 211120 д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до звіту № 153/18 про оцінку автомобіля від 03 січня 2019 року, складеного ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 211120, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП 23.08.2018 року складає 54 161,41 грн. За проведення оцінки автомобіля відповідно до квитанції № 153/18 від 19.12.2018 року [PERSON] сплатив 1 200 грн. 24 січня 2019 року [PERSON] направив вимогу до ПрАТ «УАСК «АСКА» про виплату страхового відшкодування в розмірі 54 161, 41 грн. 07 березня 2019 року [PERSON] направив вимогу до ПрАТ «УАСК «АСКА» про виплату страхового відшкодування в розмірі 7 261,41 грн., оскільки частина коштів в сумі 46 900 грн. сплачена. У березні 2019 року на рахунок позивача ПрАТ «УАСК АСКА» було здійснено регламентну виплату в розмірі 50 270 грн. 86 коп., що підтверджується випискою по банківіському рахунку. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина відповідача у вчиненні ДТП встановлено постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2018 року. Суд виходить з того, що відповідач керував на момент ДТП 23.08.2018 року автомобілем VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. [NUMBER] , тому саме відповідач є особою, відповідальною за завдану шкоду позивачу. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА», поліс АМ/6011331 за період з 20.05.2018р. до 19.05.2019р. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд виходить з того, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Вказане зобов`язання виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 211120, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП 23.08.2018 року складає 54 161,41 грн., що підтверджено звітом № 153/18 про оцінку автомобіля від 03 січня 2019 року, складеного ФОП [PERSON] трахова компанія виплатила позивачу регламентну страхову виплату в сумі 50 270, 86 грн., що підтверджено документально. Таким чином, отримання позивачем як потерпілим, страхового відшкодування за договором не припинило деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди (відповідачка) залишається зобов`язаною. Таким чином, на відповідача як на заподіювача шкоди згідно з ст.1187 ЦК покладений обов`язок відшкодування шкоди у повному обсязі, що узгоджується з передбаченим п.4 ч.1 ст.4 ЦК способом захисту цивільного права - відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи викладене вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 54 161,41 грн. - 50 270, 86 грн. = 3 890,55 грн. підлягають до задоволення. Доводи представника відповідача про те, що звіт № 153/18 не є належним і допустимим доказом суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, оскільки достовірність вказаного висновку та його належність, як доказу, відповідач під час розгляду справи не спростував. Встановлені експертом пошкодження, при детальному дослідженні транспортного засобу, узгоджуються з видимими пошкодженнями, які були виявлені на місці дорожньо-транспортної пригоди згідно з довідкою про ДТП в матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 695/2840/18. Та обставина, що висновок був зроблений на замовлення позивача, не свідчить, що він є неналежним доказом, так як вищезазначені норми ЦПК України та статті 1166, 1187 ЦК України покладають на позивача обов`язок довести розмір завданих йому збитків. Оскільки визначення вартості відновлювального транспортного засобу потребує спеціальних знань у галузі автотоварознавства, відповідач також мав можливість в ході розгляду справи залучити судового експерта або спеціаліста, однак не скористався даним правом. Відповідно до ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звітом № 153/18 про оцінку автомобіля від 03 січня 2019 року складений ФОП [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності (сертиікат № 656/16, виданий 31.09.2016р.). Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль ВАЗ 211120, реєстраційний номер [NUMBER] на час розгляду справи зареєстрований на праві власності позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки підтвердження вартості відновлювального ремонту ушкодженого автомобіля узгоджується з положеннями ст.1192 ЦК України, внаслідок завдання матеріальних збитків порушені права та законні інтереси позивача як власника ушкодженого майна, які підлягають до поновлення в судовому порядку. З-приводу заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн., суд зазначає наступне. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Враховуючи обставини справи суд вважає, що позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача завдана моральна шкода відповідачем, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного позивачу автомобіля, що об`єктивно потягнуло порушення нормальних життєвих зв`язків позивача внаслідок неможливості використовувати несправний автомобіль за призначенням для своїх потреб та вимагало додаткових зусиль для їх відновлення, оскільки позивач є інвалідом ІІІ групи та неможливість використання автомобіля негативно позначалось на можливості позивача відвідувати лікарню в іншому населеному пункті, в зв`язку з чим позивачу були спричинені негативні переживання, тому враховуючи поведінку відповідача, який відразу надав інформацію про особу, яка застрахувала його цивільну-відповідальність та не є відповідальним за тривалість здійснення страховиком регламентної страхової виплати, разом з тим з моменту дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв будь-яких дій для відшкодування моральної шкоди ушкодженням майна позивачу, тому з урахуванням принципу розумності та справедливості вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача моральної шкоди 5000 грн. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 1409,60 грн. що підтверджено квитанцією від 10 червня 2019 року. Також позивачем при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди понесені витрати по оплаті проведення звіту про оцінку завданої матеріальної шкоди по даній справі в сумі 1200 грн., що підтверджено квитанцією від 19 грудня 2018 року. Враховуючи задоволення позовних вимог майнового характеру про відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі, а також часткове задоволення позовних вимог немайнового характеру про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що до стягнення з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають судовий збір в сумі 1409,60 (704,80*2) та судові витрати за залучення спеціаліста з оціночної діяльності в сумі 1200 грн., всього 2609,60 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позивачем понесені витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн. у відповідно до договору від 15 березня 2019 року з ФОП [PERSON] , який не є адвокатом, відсутні підстави для відшкодування вказаних витрат на правничу допомогу у розумінні ст.137,141 ЦПК України.

Outcome: partial