Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Городенківська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, покликаючись на ст.ст. 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150, ст.ст. 170, 180, 243 Сімейного кодексу України,ст. 60 ЦК України, звернулась в суд з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], до відповідача [PERSON], [INFO], про відібрання дитини без позбавлення батька батьківських прав, про передачу малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації для вирішення питання про встановлення опіки або поміщення дитини, про стягнення з відповідача аліментів на користь дитячого закладу або за місцем знаходження дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та накласти заборону на відчуження майна та житла за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є батьком малолітнього [PERSON],[INFO] [PERSON] дитини - [PERSON] рішенням Городенківського районного суду від 11.06.2014 року по справі №342/220/14-ц позбавлена батьківських прав стосовно сина. Сім'я [PERSON] неодноразово перебувала під супроводом РЦСССДМ, під час якого вдавалось частково мінімізувати складні життєві обставини сім'ї, покращити умови проживання. Від директора Слобідської ЗОШ 18.12.2014 року в службу у справах дітей Городенківської РДА надійшло повідомлення про складні сімейні обставини сім'ї малолітнього [PERSON], що під час уроків дитина втрачала свідомість, в результаті чого 16.12.2014 року була влаштована в дитяче відділення Городенківської ЦРЛ. Працівниками районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді здійснений виїзд у сім'ю [PERSON], під час якого встановлено, що дитина проживає в неповній сім'ї, батько не працює. У призначенні соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім'ї, - відмовлено, оскільки батько має більше ніж 0,6 га землі. [PERSON] заробляє кошти на тимчасових роботах, утримує двоє коней, обробляє людям земельні ділянки. Побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї незадовільні: на подвір'ї брудно, розкидані речі побуту, гілки дерев. У доступі до житлового приміщення комісії було відмовлено, батько поводив себе агресивно, спілкувався неохоче, не бажав йти на контакт, що унеможливило здійснення соціального супроводу сім'ї. Неодноразово батькові пропонувалось направити дитину на оздоровлення, проте він відмовлявся. 23.01.2015 року неповнолітнього [PERSON] поновлено на обліку дітей, що проживають у складних життєвих обставинах. Раніше на такому обліку він перебував з 16.10.2013 року по 08.07.2014 року. 25.12.2014 р. в обласній дитячій консультативній поліклініці дитині поставлено попередній діагноз: епілептичний синдром. Батько відмовився від обстеження дитини на апараті МРТ, пояснюючи тим, що не має коштів, хоча була домовленість про безкоштовне обстеження. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 04.02.2015 року було прийняте рішення про влаштування малолітнього [PERSON] в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у зв'язку з важким матеріальним становищем сім'ї та дообстеженням в Івано-Франківській обласній дитячій консультативній поліклініці. Після того, як були зібрані необхідні документи для влаштування дитини, батько відмовився від влаштування дитини. Він самостійно доправив дитину для дообстеження, результати обстеження надав в дитячу лікарню. З повідомлення заступника головного лікаря, попередній діагноз «епілептичний синдром» не підтвердився, однак причини приступів не встановлено. Дитині призначено курс лікування дитячим неврологом. Побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї залишаються незадовільні, антисанітарні, непридатні для проживання, загрожують здоров'ю дитини. Потрапити до житлового будинку неможливо, оскільки батько не бажає іти на контакт з працівниками установ району, не допускає до огляду умов проживання в будинку. 25.02.2015 року на комісії з питань захисту прав дитини прийняте рішення про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] у батька без позбавлення батьківських прав. 08.05.2015 р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог стосовно відібрання дитини - малолітнього [PERSON] від батька - відповідача [PERSON], без позбавлення його батьківських прав, до того часу, поки не буде створено належних умов для повноцінного проживання та виховання дитини в сім'ї, інші позовні вимоги залишив ті, які зазначені в первісному позові. В судовому засіданні прокурори та представник позивача позов підтримали з підстав, наведених в ньому, просять задовольнити. Одночасно представник Цюмпала А.П. пояснив, що два рази питання про відібрання дитини слухалось на засіданні комісії, в січні 2015 р. були заслухані батько, дитина, вирішено, за згодою батька, влаштувати дитину в центр соціально-психологічної реабілітації дітей та вияснити причини хвороби дитини. Після підготовлення необхідних документів батько категорично відмовився від такого влаштування дитини. Дитина знаходиться на диспансерному обліку в невролога. Також представник пояснив, що дитина проживає з батьком близько 12 років, в 2012 р. батько сам звертався до служби в справах дітей з приводу вирішення матеріального становища сім'ї, на той час дитина не хворіла. В 2007 р судом було визначено місце проживання дитини біля батька, мати проживала окремо від дитини. В 2014 р. році мати дитини позбавлена материнських прав, присуджено стягувати з неї аліменти на утримання дитини, однак, мати аліменти не сплачує. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що дитина проживає разом з ним з від часу, коли виписана з родильного будинку. Мати дитини з ними не живе. В господарстві він утримує двоє коней, надає послуги по обробітку земельних ділянок односельцям. Також обробляє свою земельну ділянку розміром 0, 62 га. Проживають в будинку, який складається з 2 кімнат, з пічним опаленням, опалюється дровами. Всі необхідні засоби для прання, прасування, приготування їжі в нього є. Протягом 12 років дитина не хворіла. Син ходить в Слобідську школу, в 6 клас, добре вчиться. Напередодні Нового 2015 року син захворів, в нього була температура, тому йому в школі стало погано, після того разом з директором, завучем поїхали в м. Городенка в лікарню, де сина лікували протягом одного тижня. Кожного дня він провідував сина в лікарні. Для придбання лікарств гроші давав директор школи і він. Після виписки з лікарні син вживав таблетки, які виписала лікар-невролог. В даний час ті таблетки не вживає. Після обстеження 12.02.2015 р. в м. Івано-Франківську в обласній лікарні, куди він особисто супроводжував сина, діагноз, який був встановлений в райлікарні, не підтвердився. Також пояснив, що члени комісії, які приїздили до нього додому, не заходили до нього в будинок, були на подвір'ї. Ствердив, що вчитель школи [PERSON] приходила до них додому, бачила умови, в яких проживає дитина. За час, коли дана справа знаходиться в суді на розгляді, він зробив ремонт: побілив в хаті, купив нові штори, тюль, зробив порядок на подвір'ї. Його матеріально-побутові умови не є такими, щоб становити небезпеку для життя і здоров'я дитини. Відповідач просить не розлучати його з сином, врахувати те, що він є для сина і татом і мамою, доглядає і виховує дитину від народження. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дитину [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 60 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів покладені на сторони, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Копією Свідоцтва про народження: серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], стверджено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. З повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції № 57/05-3-3-41 від 16.01.2014 р. слідує, що реєстрація народження [PERSON], [INFO], проведена за ст. 126 СК України. Остання визначає походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Видана виконавчим комітетом Слобідської сільської ради довідка № 16 від 26.01.2015 р. свідчить про те, що [PERSON] , [INFO], зареєстрований і проживає в [ADDRESS] і до складу його сім'ї входить батько [PERSON] , [INFO]. Мати дитини - [PERSON] рішенням Городенківського районного суду від 11.06.2014 р. по справі № 342/220/14-ц позбавлена батьківських прав щодо сина [PERSON]. Зазначене рішення містить посилання на те, що рішенням Городенківського районного суду від 16.04.2007 р. частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON], зацікавленої організації органу опіки та піклування Городенківського районного відділу освіти, визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO], в [ADDRESS] З інформації районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Городенківської РДА № 04/01-09/11 від 20.01. 2015 р., направленої начальнику служби у справах дітей, та показань свідка [PERSON], директора центру, слідує, що комісією РЦСССДМ за участю директора Слобідської школи, був здійснений виїзд у сім'ю [PERSON], під час якого встановлено, що дитина проживає з батьком, мати протягом цілого життя сина не навідується до нього. Дитина навчається в 6 класі Слобідської школи, системетично відвідує навчання, готує домашні завдання. Сім'я не отримує жодних соціальних допомог. [PERSON] заробляє кошти на тимчасових роботах, утримує двоє коней, обробляє людям земельні ділянки. Побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї незадовільні: на подвір'ї брудно, розкидані речі побуту, гілки з дерев, усе подвір'я в болоті. У доступі до житлового приміщення комісії було відмовлено, батько веде себе агресивно, спілкується неохоче, не бажає йти на контакт з працівниками установ району, що унеможливлює здійснення соціального супроводу сім'ї. Сім'я [PERSON] неодноразово перебувала під супроводом центру, під час якого були покращені санітарно-гігієнічні умови. Батькові пропонувалось направити дитину на оздоровлення, проте він відмовлявся. Від запропонованої гуманітарної допомоги одягом батько відмовлявся, мотивуючи тим, що він сам здатен придбати дитині новий одяг. Одночасно свідок [PERSON] пояснила, що під супроводом сім'я була в 2012 р. з переходом в 2013 р., і якщо батько буде йти на контакт, виконувати настанови центру, приймати допомогу своїх родичів, то в термін до одного місяця сім'я може покращити побут та вийти з ситуації, яка склалась на час її відвідування комісією. Висновком органу опіки та піклування - Городенківської районної державної адміністрації від 02.03.2015 р. № 01-21/90 стверджено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації розглядалось питання щодо доцільності відібрання малолітнього [PERSON] від батька та визнано доцільним з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини відібрати малолітнього сина у відповідача без позбавлення його батьківських прав. Згідно висновку обстеження від 05.05.2015р. матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови сім'ї [PERSON] є незадовільні, для дитини немає елементарних умов де вчитися, місця для зберігання книг, одягу, продуктів харчування. Висновком обстеження від 27.05.2015р. стверджено, що матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови сім'ї [PERSON] дещо покращилися, побілено в кімнаті, помита стеля, вікна, є постільна білизна, запаси продуктів харчування. Допитані судом свідки - директор Слобідської школи [PERSON], педагог-організатор [PERSON], заст. начальника служби у справах дітей [PERSON], та в.о. сільського голови с. Слобідка [PERSON] ствердили, що були членами комісій, які складали акти обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин сім'ї [PERSON] Їх було допущено до будинку, при обстеженні встановлено, що матеріально-побутові умови сім'ї на початку травня 2015 р. були незадовільні, а в кінці місяця дещо покращились. Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 8439 стверджено, що [PERSON], 2003 року народження, с. Слобідка, знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділі з 16.12.14 р. по 25.12.2014 р. основний діагноз - гострий бронхіт, супутній - гострий двобічний ріносинусит. Епілептичний синдром неуточненого ґенезу. 25.12.2014р. [PERSON], 2003 р.н., був обстежений Івано-Франківською ОДКЛ, за результатами обстеження - реєструється високоамплітудна ЕЕГ. Зональні відмінності прослідковуються. Пароксизмальна активність реєструється у вигляді спалахів генералізованих білатерально-асинхронних гострих хвиль. Фотостимуляц. проби - реакція засвоєння ритму добра. Ознаки дисфункції медіанних структур головного мозку. 12.02.2015 р. [PERSON], 2003 р.н., пройшов дослідження в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні, проведена багатозрізова спіральна комп'ютерна томографія (номер дослідження 9098), висновки дослідження - об'ємних захворювань головного мозку, ознак ішемії та геморагії не виявлено. Свідок [PERSON], лікар-педіатр, в.о. заст. головного лікаря з дитинства та пологової допомоги суду пояснила, який діагноз було визначено [PERSON] після його госпіталізації в грудні 2014 р., що після лікування в стаціонарі дитині [PERSON] було призначене лікування дома - протисудомна терапія, він 2 рази в день мав приймати таблетки карбомезипін за рекомендацією дитячого невролога, рецепт був виписаний і наданий батькові. Також свідок пояснила, що один раз в місяць дитина мала консультуватись у дитячого невролога, раз в три місяці хлопчика мав оглядати лікар Сороківського ЗПСМ [PERSON], також надала для долучення до матеріалів справи витяг із карти диспансерного хворого [PERSON] Згідно карти диспансерного хворого [PERSON], [INFO], він взятий на облік 12.02.2015 р. Сумісний огляд дитини [PERSON] лікарем ЗПСМ [PERSON] та фельдшером [PERSON] був проведений 30.04.2015 р., на момент огляду соматичних відхилень не виявлено. Свідки [PERSON], [PERSON], сусіди [PERSON], та свідок [PERSON], секретар сільської ради, в.о. сільського голови с. Слобідка, ствердили, що [PERSON] добре ставиться до свого сина. Батько не вживає алкогольні напої, займається веденням господарства, сім'я не є дуже добре забезпечена матеріально, але в їх селі є сім'ї, які живуть в ще гірших умовах, як [PERSON] Свідки висловили думку, що відібрання дитини від батька негативно відіб'ється на дитині. В судовому засіданні також допитані рідні брат і сестра відповідача - [PERSON] та [PERSON], які виросли в багатодітній сім'ї, де було одинадцять дітей і вважають, що дитині краще жити разом з батьком, чим в якому-небудь інтернаті. При цьому звертають увагу на те, що батько доглядає за сином змалечку без матері. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), дитині, здатній сформулювати власні погляди, забезпечують право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З пояснень малолітнього [PERSON], наданих ним в судовому засіданні, встановлено, що він проживає разом з батьком, який турбується про нього, купує одяг, варить їсти, пере, також обробляє земельну ділянку. Він навчається в школі, оцінки має від «6» до «10» балів, дуже любить малювати. Для навчання дома має столик, там тримає свої підручники. Батько заробляє гроші шляхом надання послуг людям з допомогою коня на городах. Він категорично проти того, щоб жити окремо від батька. Маму свою бачив десь 4-5 років тому, більше про неї нічого не знає. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Положення Закону України "Про охорону дитинства" передбачають, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків (ст.11), що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини... Держава надає батькам... допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей..., захищає права сім'ї (ст.12); діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.14). Основоположну складову сімейного життя становить право батьків і дітей бути поряд один з одним і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, однак, при цьому слід враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідач [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, про що свідчить видана 26.01.2015 р. Слобідською сільською радою характеристика. В судовому засіданні не знайшла підтвердження наявність в діях відповідача підстав для відібрання дитини, визначених п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України. Як зазначено в п.50 справи Європейського суду з прав людини " Савіни проти України" N 39948/06 від 18 грудня 2008 року - сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Судом встановлено, що дії відповідача свідчать про його бажання виховувати дитину, аргументи позивача не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя [PERSON], як відібрати дитину від батька. Тому суд приходить до переконання, що слід відмовити в задоволенні позову про відібрання дитини [PERSON] від батька. Оскільки всі інші позовні вимоги є похідними від позовних вимог про відібрання дитини, вони також не підлягають до задоволення. На підставі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 12-14 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст.164, 170 СК України,

Outcome: dismissed