Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ КБ "Надра" на користь [PERSON]: компенсацію (оплату праці) за роботу в неробочі дні 27.12.08р., 28.12.08р., 17.01.09р., 18.01.09р., 24.01.09р., 25.01.09р. в сумі - 1 938,48 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з несвоєчасною її виплатою за період з лютого 2009р. по лютий 2015р. від належної позивачеві оплати за роботу в неробочі дні 27.12.08р., 28.12.08р., 17.01.09р., 18.01.09р., 24.01.09р., 25.01.09р. - 1 087,53 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13.02.2015р. по 04.06.2015р., який становить 255 071,66 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона працювала у ПАТ КБ "Надра" на посаді радника відділу індивідуального коучінгу центру коучінгу та супроводження Управління розвитку персоналом Департаменту розвитку персоналом та була звільнена з роботи наказом № 79-п від 13.02.2009р. В зв'язку з одруженням змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. При її звільненні відповідач не провів з нею розрахунок в повному обсязі. Зокрема, їй не було нараховано та не було виплачено додаткову заробітну плату, а саме: компенсацію (оплату) за роботу у вихідні дні в грудні 2008р. та січні 2009р., до виконання якої вона була спеціально залучена на підставі розпоряджень віце-президента ПАТ КБ "Надра" № 549 від 25.12.2008р. "Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку" та № 3 "Про впровадження нового продукту на площадках продажу". Згідно Розпорядження № 549 проведення семінарів-тренінгів було спеціально заплановане в період, на який припадали також і вихідні дні. Це підтверджується в тому числі тим, що згідно Додатку № 2 до Розпорядження №549 датою початку проведення заходів, передбачених Розпорядженням № 549, спеціально було визначено 27.12.2008р. Тобто суботу, яка для неї була вихідним днем. В період з 27.12.2008р. по 30.12.2008р. вихідними днями були 27.12.08р. (субота) та 28.12.08р. (неділя). Згідно Розпорядження № 3 проведення семінарів-тренінгів було спеціально заплановане в період, на який припадали також і вихідні дні. Це підтверджується в тому числі тим, що згідно Додатку № 1 до Розпорядження №3 періодом проведення тренінгів-семінарів спеціально визначено дні з 12.01.2009р. по 28.01.2009р. Згідно Розпорядження № 3 проведення семінарів-тренінгів здійснювалось в тому числі у вихідні дні. В період з 12.01.2009р. по 28.01.2009р. вихідними днями були 17.01.09. (сб.), 18.01.09. (нд.), 24.01.09р. (сб.), 25.01.09р. (нд.). Роботи, які нею виконувались у вихідні дні в період з 27.12.2008р. по 30.12.2008р. та з 12.01.2009р. по 28.01.2009р., не були відповідачем обліковані, а тому заробітна плата за роботу в такі дні, не була відповідачем нарахована та не була виплачена їй при звільненні. Тому на підставі ст.ст.72, 107 КЗпПУ з відповідача на її користь підлягає стягненню компенсація за роботу у вихідні 27.12.08р. (сб.) та 28.12.08р. (нд.), а також 17.01.09. (сб.), 18.01.09. (нд.), 24.01.09р. (сб.), 25.01.09р. (нд.), в розмірі 1 938,48 грн. У зв'язку з порушенням строків виплати належних їй при звільненні сум, а саме: оплати праці (компенсації) за роботу у вихідні дні, з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки за період з 13 лютого 2009 року по 04 червня 2015 року та становить 255 071, 66 грн. Також з відповідача має бути стягнута компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною її виплатою за період з лютого 2009 року по лютий 2015 року від належної їй оплати за роботу в неробочі дні 27.12.08р., 28.12.08р., 17.01.09р., 18.01.09р., 24.01.09р., 25.01.09р. (1 938,48 грн.), яка становить 1 087,53 грн.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не доведено перебування її у відряджені та роботу у вихідні дні. У зв'язку з тим, що не надано доказів на підтвердження основної її вимоги, похідні від неї вимоги також безпідставні та не обґрунтовані. Крім цього, представником відповідача зазначено, що 05.02.2015р. постановою Правління Національного банку України ПАТ КБ «Надра» було віднесено до категорії неплатоспроможних. В зв'язку з цим з 06.02.2015р. розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ "Надра" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015р. №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації банку, що також є підставою для відмови в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 06.07.2012 року, виданого Відділом РАЦСу Шевченківського РУЮ в м. Києві, позивачка змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». 13.02.2009р. відповідно до наказу Тимчасового адміністратора ВАТ КБ "Надра" № 88-п позивачка була звільнена з посади радника відділу індивідуального коучингу центру коучингу та супроводження Управління розвитку персоналу Департаменту управління персоналом. 25 грудня 2008 року письмовим розпорядженням віце-президента банку № 549 від 25 грудня 2008року «Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку» передбачено впровадження нового продукту «Від тисячі до мільйону» і проведення в зв'язку з цим з 27 по 30 грудня 2008 року семінарів по даному продукту для співробітників банку Департаментом управління персоналом та Департаментом змін та інновацій роздрібної мережі ВАТ КБ «Надра». Пунктом 1.1 Розпорядження зобов'язано начальників МРУ, директорів РУ прийняти співробітників Управління розвитку персоналу та Центру ефективності роботи ребрендових площадок продажу з 27 по 30 грудня 2008 року. Пунктом 1.2 Розпорядження зобов'язано направити співробітників на семінари з 27 по 29 грудня 2008 року згідно зі списками.(додатки 2-33). Відповідно до додатку № 33 до розпорядження № 549 від 25.12.2008 року [PERSON] у період з 27.12.2008 р. по 30.12.2008 р. направлялась для прийняття участі в семінарі. Крім цього, відповідно до письмового розпорядження N 3 від 06 січня 2009 p. «Про впровадження нового продукту на площадках продажу» передбачено впровадження нового продукту «Від тисячі до мільйону один крок» з 12 по 28 січня 2009 року. В зв'язку з цим п. 1.1 Розпорядженням передбачено обов'язок направити і співробітників згідно додатку № 1, а п. 2.1 Розпорядження передбачено прийняти співробітників Управління розвитку персоналу та Центру ефективності роботи ребрендових площадок продажу. Відповідно до додатку № 1 до розпорядження № 3 від 06.01.2009 року [PERSON] у період з 12.01.2009 р. по 28.01.2009 р. направлялась для прийняття участі в семінарі. Залучення її до виконання робіт, передбачених Розпорядженнями №549 та № 3, у вказаний ними період та направлення її у відрядження для виконання таких робіт в такий період підтверджується також Поточним звітом за операціями з належного позивачці поточного рахунку у ПАТ КБ "Надра" за період з 01.11.2008р. по 28.02.2009р. Згідно "Зведеної інформації за звітний період" з 01.12.2008р. по 12.02.2009р. з належного їй карткового рахунку встановлюється, що 26.12.2008р., тобто напередодні виконання заходів, виконання яких передбачено Розпорядженням № 549 з 27.12.2008р. по 30.12.2008р., відповідач зарахував на її картковий рахунок кошти в сумі 2 730 грн. з призначенням "командировочные". З цієї ж Інформації, напередодні виконання заходів, виконання яких передбачалось Розпорядженням № 3 з 12.01.2009р. по 28.01.2009р., відповідач зарахував на картковий рахунок позивачки грошові кошти з цільовим призначенням "командировочные", а саме : 06.01.2009р. - 145,91 грн., а 09.01.2009р. - 9 000 грн. Зарахування таких коштів відповідає змісту та меті Розпорядження № 549 та Розпорядження № 3. Кошти на відрядження були зараховані відповідачем на рахунок позивачки напередодні направлення її до визначеного в розпорядженнях місця проведення заходів, проведення яких передбачалось згаданими розпорядженнями в інших регіонах. Згідно абз.5 Загальних положень Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон від 13.03.1998р., в редакції, що діяла в 2008-2009 роках, "Підприємство, що відряджає працівника, зобов'язане забезпечити його грошовими коштами (авансом) у розмірах, установлених нормативно-правовими актами про службові відрядження. Аванс відрядженому працівникові може видаватись готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток". Згідно п.1.3.1. діючих в ПАТ КБ "Надра" локальних "Правил оформлення службових відряджень та обліку витрат на відрядження в системі ВАТ КБ "Надра" працівники Банку можуть направлятись у службові відрядження з наступною метою: а) для вирішення виробничих питань: - перевірка роботи структурних підрозділів Банку; - поїздка по виробничих питаннях; - участь у нарадах, конференціях, отримання та надання інформаційно-консультативних послуг; б) з метою навчання у виробничих потребах; в) з інших питань, пов"язаних із діяльністю Банку. Пунктом 4 Правил встановлено наступний порядок видачі авансу на відрядження: 4.1.Відрядженому працівникові перед виїздом у відрядження надається грошовий аванс у межах суми на оплату проїзду, наймання житлового приміщення, добові. 4.3. Аванс у готівковій або безготівковій формі (при використанні особистої пластикової картки) або витратний ліміт (при використанні корпоративної пластикової картки) виплачується або встановлюється, щонайменше, за один день до початку відрядження. Та обставина, що напередодні заходів, передбачених розпорядженнями № 549 та № 3, відповідач зарахував на рахунок позивачки грошові кошти з цільовим призначенням "кошти на відрядження", є доказом того, що вона направлялась та перебувала у відрядженні згідно цих розпоряджень та на їх підставі, а також виконувала передбачені ними заходи в період, який в них був визначений, в тому числі у вихідні дні. Колективним договором ВАТ КБ "Надра" від 31 липня 2007 р. встановлено, що відповідно до п.3.1. для працівників Банку встановлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Пунктом 4.7.передбачено, що адміністрація зобов'язується здійснювати оплату праці працівників за роботу у святкові та дні у подвійному розмір, що зазначається у наказі або за бажанням працівника, що працював у і чи неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку у визначений ним день. В пункті 5.1.2. визначено, що при відрядження працівників: якщо датою відрядження є вихідний день, то після повернення з відрядження надається інший день відпочинку; якщо працівник спеціально відряджається для роботи у вихідні або святкові й неробочі дні, то йому виплачується компенсація за роботу в ці дні в розмірі, визначеному чинним законодавством України. Відповідно пункту 5.1.10. при виконанні трудових обов'язків у вихідний день: таким працівникам за згодою Сторін надається інший день відпочинку або грошова компенсація у подвійному розмірі, про що обов'язково зазначається в наказі. Судом встановлено, що 27, 28 грудня 2008 року, 17, 18, 24, 25 січня 2009 року були неробочими днями. У відповідності, до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оплата за роботу у неробочі дні входить до структури заробітної плати, а саме до додаткової заробітної плати. Розмір оплати за роботу у неробочі дні визначений ст. 107 КЗпП України та передбачає, що робота у святковий і неробочий день (ч. 4 ст. 73) оплачується у подвійному розмірі: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки: працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» структуру заробітної плати складає додаткова заробітна плата, і є - винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Те що вказана вище сума є видом додаткового заробітку, підтверджується рішенням Конституційного Суду від 15.10.2013р. № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу Законів про працю України, статей 1,12 Закону України "Про оплату праці". Конституційний Суд України дійшов до висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у частині другій ст.233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Компенсація (оплата) роботи у вихідні дні є законодавчою гарантією прав працівника за роботу у вихідні дні (ст.107 КЗпПУ). В судовому засіданні встановлено, що незважаючи на вимоги чинного законодавства відповідачем оплата роботи позивачці у вихідні дні в подвійному розмірі здійснена не була; інший день відпочинку їй також не надавався; також не було виплачено компенсацію при звільненні. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи зміст вищевказаних розпоряджень, суд приходить до висновку, що мало місце виконання робіт позивачкою у вихідні дні 27, 28 грудня 2008 року, 17, 18, 24, 25 січня 2009 року, суд приходить до висновку, що з ПАТ «КБ «Надра» підлягає до стягнення грошова компенсація за роботу в вихідні дні в сумі 1938 гривень 48 копійок. Згідно ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст.. 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Згідно ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Оскільки судом встановлено порушення з боку відповідача прав позивача щодо оплати компенсації за роботу у вихідні дні, суд перевіривши наданий представником позивача розрахунок, приходить до висновку про необхідність компенсації втрати частини зарплати, в зв'язку з несвоєчасною її виплатою за період з лютого 2009 року по лютий 2015 року від належної позивачці оплати за роботу у вищевказані неробочі дні в сумі 1087,83 грн. Згідно ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім цього, в даному випадку правовідносини, які склалися також регулюються ч.ч. 1,2 ст. 117 КЗпП України. Відповідно до п.п. 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем на день звільнення позивача не було виплачено компенсацію за роботу у вихідні дні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки у виплаті означеної компенсації. Оскільки, відповідно до ст. 11 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки у виплаті грошової компенсації за роботу у вихідні дні, тобто за період з 13 лютого 2009 року по 04 червня 2015 року, в розмірі 255 071,66 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved