Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на наступне. З 28 лютого 2008 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами припиненні через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного, у звязку з чим позивач просить суд шлюб розірвати. На даний час діти проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманню, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У звязку з чим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття та понесені судові витрати. Позивач у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнає, також просить суд стягувати з нього мінімальний розмір аліментів на утримання дітей, жодних доказів до суду не надав, клопотань про їх витребування не заявив. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 26 лютого 2008 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. На даний час діти проживають разом з матірю, що відповідачем не оспорюються та підтверджується довідкою про склад сімї позивача. Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Згідно ч. 2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного, враховуючи що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо тому\~\~позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому\~\~ слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується\~\~ на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Примушення до шлюбу не допускається. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей,\~на утриманні позивача інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених\~ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Виходячи з наведено та з принципу рівності обовязку утримання батьками своїх дітей, враховуючи що відповідач є молодою, енергійною та працездатною людиною, відомості щодо його працевлаштування у суду відсутні та ту обставину, що позивач має змогу працювати, оскільки діти досягли трьох річного віку, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення повноліття дитиною повноліття в кожному конкретному випадку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави). З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial