Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

І. Стислий виклад позовних вимог, з якими звертається позивач: 23.11.2020 року представник позивача ПрАТ «СК «УНІКА» - адвокат Бєлік В.В. звернувся до Мостиського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з [PERSON] в порядку суброгації майнову шкоду у розмірі 37 105,16 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 травня 2017 року між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» «50/50» №014074/4013/0000044, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки AUDI, модель А4, 2016 року випуску, номер кузова (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.09.2017 року, 06.09.2017 року реєстраційний номер транспортного засобу марки AUDI, модель А4, 2016 року випуску, номер кузова (шасі) № [NUMBER] було змінено на реєстраційний номер [NUMBER] . 27.01.2018року, як зазначає представник позивача, на автодорозі сполученням Львів-Шегині в межах м.Мостиська, вул. Галицька, навпроти торгового комплексу «Старий млин», пішохід [PERSON] (відповідач), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переходив проїзну частину у невстановленому місці, внаслідок чого транспортний засіб AUDI А4, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , здійснив наїзд на цього пішохода, в результаті чого пішохід отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб механічні пошкодження. Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються довідками про дорожньо-транспортну пригоду Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Вих. №597/55/02 від 29.01.2018 року та Вх. №4057/55/05 від 04.06.2018 року та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №567060 від 14.03.2018 року. Представник позивача вказує, що на підставі вищезазначених документів та заяви [PERSON] про подію, що має ознаки страхового випадку №00249310 від 29.01.2018 року, актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) №00249310 від 29.01.2018 року, ремонтної калькуляції №00249310 від 30.01.2018 року системи AUDATEX (ліцензований програмно-технічний комплекс з розрахунків вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів з використанням рекомендованих нормативів заводу виробника та цін на запасні частини, рекомендованих імпортером), рахунку ТОВ «НІКО-ЗАХІД» №00065 від 30.01.2018 року на суму 15\~874,20 грн., рахунку ТОВ «НІКО-ЗАХІД ПРЕМІУМ» №00150 від 30.01.2018 року на суму 21230,96 грн., позивачем було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 37105,16 грн., що підтверджується страховим актом №00249310 від 27.02.2018 року. На виконання п.5.3.Договору страхування, 01.02.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 про сплату додаткового страхового платежу, згідно п.3 якої Страхувальник надає право Страховику зарахувати додатковий страховий платіж в розмірі 20\~140,00 грн. з суми виплати страхового відшкодування. На виконання умов Договору страхування та Додаткової угоди №1, позивачем на користь [PERSON] , було виплачено страхове відшкодування в розмірі 37105,16 грн., що підтверджується: наказом №00249310 від 21.03.2018 року, платіжним дорученням №013083 від 22.03.2018 року, бухгалтерською довідкою №016566 від 22.032.2018 року. Стверджує, що особою, відповідальною за завдані збитки є відповідач [PERSON] , а до позивача (у порядку суброгації) переходить право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме у розмірі 37105,16 грн. Крім того, наголошує, що 12.02.2020 року за вих. №21686/1 від 12.02.2020 року на адресу відповідача було направлено претензію про відшкодування матеріальної шкоди, яку було отримано відповідачем особисто 20.02.2020 року, однак будь-яких дій щодо сплати в рахунок страхового відшкодування не вчинив. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не відшкодував страхове відшкодування у розмірі 37105,16 грн., ПАТ «СК «УНІКА» звернулося з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. ІІ. Позиція сторін по справі: Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відзив від відповідача [PERSON] на адресу суду не надходив. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 07.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. Ухвалою суду від 22.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.01.2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом: 23 травня 2017 року між ПрАТ «СК Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО «50/50» № 014074/4013/0000044, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль марки AUDI, модель А4, 2016 року випуску, номер кузова (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до умов договору страхова сума становить 950 000 грн., франшиза встановлена на рівні 0 % (але не менше 0 євро) від страхової суми, тобто 20140 грн., строк дії договору з 00 год. 00 хв. 24 травня 2017 року до 24 год. 00 хв. 23 травня 2018 року. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.09.2017 року, 06.09.2017 року реєстраційний номер транспортного засобу марки AUDI, модель А4, 2016 року випуску, номер кузова (шасі) № [NUMBER] було змінено на реєстраційний номер [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2018року о 02 год. 50 хв., на автодорозі сполученням Львів-Шегині в межах м.Мостиська, вул. Галицька, навпроти торгового комплексу «Старий млин», пішохід [PERSON] (відповідач), перейшов проїзну частину у невстановленому місці, поза пішохідним переходом, внаслідок чого транспортний засіб AUDI А4, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , здійснив наїзд на цього пішохода, в результаті чого пішохід отримав тілесні ушкодження та пошкоджено транспортний засіб. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 4.7 Правил дорожнього руху України. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахований в ПрАТ «СК «Уніка» транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Факт порушення відповідачем [PERSON] ПДР, внаслідок яких власнику транспортного засобу AUDI А4, державний реєстраційний номер [NUMBER] спричинено майнову шкоду підтверджується довідками про дорожньо-транспортну пригоду Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області вих. №597/55/02 від 29.01.2018 року та вх. №4057/55/05 від 04.06.2018 року та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №567060 від 14.03.2018 року, згідно яких [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. 29.01.2018 року [PERSON] звернулася до правління ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про настання страхового випадку. На підставі заяви [PERSON] про подію, що має ознаки страхового випадку №00249310 від 29.01.2018 року, актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) №00249310 від 29.01.2018 року, ремонтної калькуляції №00249310 від 30.01.2018 року системи AUDATEX (ліцензований програмно-технічний комплекс з розрахунків вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів з використанням рекомендованих нормативів заводу виробника та цін на запасні частини, рекомендованих імпортером), рахунку ТОВ «НІКО-ЗАХІД» №00065 від 30.01.2018 року на суму 15\~874,20 грн., рахунку ТОВ «НІКО-ЗАХІД ПРЕМІУМ» №00150 від 30.01.2018 року на суму 21230,96 грн., позивачем було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 37105,16 грн., що підтверджується страховим актом №00249310 від 27.02.2018 року. Вказана сума була перерахована позивачем наступним чином: - 16965,16 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ» згідно рахунку №00150 від 320.01.2018 року; - 20140,00 грн. шляхом утримання в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу. Факт сплати позивачем страхового відшкодування в розмірі 37105,16 грн. підтверджується наказом №00249310 від 21.03.2018 року, платіжним дорученням №013083 від 22.03.2018 року та бухгалтерською довідкою №016566 від 22.032.2018 року. Відповідно до інформації з Централізованої бази даних МТСБУ транспортний засіб марки AUDI, реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований згідно поліса АК/5673974. Станом на день вчинення ДТП поліс був діючим. Страховиком за зазначеним полісом є ПрАТ «СК «Уніка». З метою добровільного погашення заборгованості, 12.02.2020року позивачем направлено на адресу відповідача претензію за вих. №21686/1 про добровільне відшкодування шкоди у розмірі 37105,16., проте [PERSON] вимоги претензії не виконав та залишив таку без реагування. V. Застосоване судом законодавство: Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 N 1961-IV. У статті 55 вказаного Закону зазначено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням, створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Оператором єдиної централізованої бази даних є Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ). Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним. Відповідно до п. 5.3. Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Інформація, отримана з бази даних МТСБУ, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов`язкового страхування. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Такої правової позиції дотримується Верховний суд, яка викладена у Постанові від 04.07.2018 року по справі 755/18006/15-ц, згідно якої вказано, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. За правилами статті 1194 ЦК України, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За приписами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ст.79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Процесуальним законодавством встановлено стандарти мотивування судових рішень, вищі та суворіші за ті базові та мінімальні, які гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції та відповідною практикою ЄСПЛ щодо порушення цієї норми. А саме, пункт 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України імперативно зобов`язує суд цивільної юрисдикції надати в мотивувальній частині судового рішення мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. В контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення "РуїзТоріха проти Іспанії" (№ 18390/91, 09.12.1994, §29) та "Проніна проти України" (№ 63566/00, 18.07.2006, §§23,25), в яких ЄСПЛ зауважив, що в рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються; міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді. VІ. Висновки суду: Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача [PERSON] , протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем відповідно до вимог статей12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано. За таких обставин, вимоги ПрАТ «СК «Уніка» до [PERSON] , як винної у ДТП особи, є суброгацією та в даному випадку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані. Таким чином, з урахуванням того, що ПАТ «СК «Уніка» виплатило застрахованій особі, яка постраждала внаслідок ДТП, повну суму відновлювального ремонту у розмірі 37105,16 грн. та факт того, що винним у ДТП визнано [PERSON] , суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволеню у повному обсязі. VІІ. Судові витрати: Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться витрати на правничу допомогу. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на вищевикладені норми чинного законодавства, беручи до уваги задоволення позову, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved