Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

02 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що 28 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 16, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Причиною розпаду сім`ї, є те, що у сторін різні характери та погляди на сімейне життя, в результаті чого втрачено кохання та взаєморозуміння. Від подружніх відносин у сторін є неповнолітня дитина: - син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися, не проживають однією сім`єю, спільне господарство не ведеться. Шлюб набув формального характеру, спільне подружнє проживання неможливе. Заперечує щодо примирення з відповідачем, спору про поділ майна та місце проживання дитини немає, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Часу на примирення просить суд не надавати. Вказує, що добровільно з відповідачем домовитись про сплату аліментів не вдалось, а вона хоче віддати дитину до дитячого садочка, який необхідно оплачувати, придбати дитині речі, тому просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судовий збір просить стягнути з відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, відзив на позов у визначений судом строк не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 28 серпня 2015 року уклали шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 16 (а.с. 11). Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.11.2016 року (а.с.7). Позивач зазначає, що відповідач працює в м.Чернівці ТзОВ Виробничо-комерційна фірма «Балакком», заробітня плата у нього стабільна, щомісячно - 6000 тисяч гривень (зі слів відповідача), а також він надавав допомогу по 3000 тисячі гривень, що на її думку говорить про його фінансову спроможність сплачувати аліменти на дитину 2500 гривень. Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на даний час відповідач ухиляється від забезпечення сина. Судом враховується, що відповідач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] - проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, згідно довідки № 2814 від 22.11.2019 року виданої виконкомом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.10), а відповідач є працездатною особою. При цьому судом враховується, що при визначенні розміру аліментів у сумі 2500,00 гривень, позивач не підтвердила змогу відповідача їх сплачувати. Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 2500,00 гривень щомісячно не ґрунтуються на наявних у справі матеріалах й нею не доведені. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню судом, а саме на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В решті частині позову відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 768,40 грн. на користь позивача та судові витрати в розмірі 840,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial