Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

До Приморського районного суду міста Одеси 24.05.2019 року звернулась [PERSON] із вказаною позовною заявою та просить суд скасувати удочеріння [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянки України) [PERSON] (1970 року народження, громадянина України), яке було здійснене на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.07.1997 року; встановити факт батьківства [PERSON] ( [INFO] , уродженця м. Валки, Харківської області, громадянина України) щодо [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянки України) та внести відповідні відомості про батька дитини [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянки України) - [PERSON] ( [INFO] , уродженця м. Валки, Харківської області, громадянина України) до актового запису про її народження; зобов`язати Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянки України), а саме відомості про батька дитини - замінити з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її матір [PERSON] та її біологічний батько - [PERSON] в 1990-1991 роках підтримували близькі стосунки. Після того, як її матір завагітніла, вони з [PERSON] припинили стосунки та розійшлися, а [INFO] народилася [PERSON] . [PERSON] є її біологічним батьком, проте оскільки її батьки не перебували на той час у зареєстрованому шлюбі, запис про реєстрацію народження та про батька дитини у Книзі реєстрації народжень за № 671 від 15.10.1991 року було здійснено зі слів матері. Прізвище дитини було зазначено [PERSON] , а по батькові - [PERSON] . У графі "Батько" було зазначено - [PERSON] . Через деякий час мати позивача познайомилася із [PERSON] , 10.09.1994 року вони зареєстрували шлюб та стали проживати однією сім`єю. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.07.1997 року заяву [PERSON] про удочеріння [PERSON] було задоволено, замінено прізвище та по-батькові [PERSON] , [INFO] , на [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Білгород-Дністровський Одеської області, записано батьком дитини [PERSON] , 1970 року народження. Однак, в подальшому сімейні відносини між позивачем та [PERSON] , як батьком та дочкою, не склалися. Тривалий час (останні 6 років) позивач мешкає в м. Одесі, з [PERSON] не бачиться, не спілкується, [PERSON] не цікавиться її життям, не приймає у ньому участі. До теперішнього часу між ними не склалися нормальні стосунки як батька із донькою, вони стали чужими людьми один для одного. Окрім цього, в 2009 році позивачу стало відомо про те, що її біологічним батьком є [PERSON] , якого вона відшукала в 2017 році, вони познайомились та почали підтримувати добрі родинні стосунки, постійно підтримувати зв`язок, їздити один до одного у гості, в тому числі на свята та дні народження. [PERSON] . цікавився життям [PERSON] , допомагає позивачу матеріально, що і стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року матір позивача [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2019 року залучено до участі у справі Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Окрім цього, 05.09.2019 року надав нотаріально засвідчену заяву про визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник Приморського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.07.1997 року заяву [PERSON] про удочеріння [PERSON] було задоволено, змінено прізвище та по-батькові [PERSON] , [INFO] на [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Білгород-Дністровський Одеської області, записано батьком дитини [PERSON] , 1970 року народження. 17.09.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №671 та внесені відповідні зміни до актового запису про народження, а саме: прізвище та по-батькові було змінено з [PERSON] на [PERSON] , а у графі "Батько" зазначено [PERSON] . Як зазначила позивач, в подальшому сімейні відносини між позивачем та [PERSON] , як батьком та дочкою, не склалися. Тривалий час (останні 6 років) позивач мешкає в м. Одесі, з [PERSON] не бачиться, не спілкується, [PERSON] не цікавиться її життям, не приймає у ньому участі. До теперішнього часу між ними не склалися нормальні стосунки як батька із донькою, вони стали чужими людьми один для одного. Окрім цього, в 2009 році позивачу стало відомо про те, що її біологічним батьком є [PERSON] , якого вона відшукала в 2017 році, вони познайомились та почали підтримувати добрі родинні стосунки, постійно підтримувати зв`язок, їздити один до одного у гості, в тому числі на свята та дні народження. [PERSON] . цікавився життям [PERSON] , допомагає позивачу матеріально, що і стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою. Відповідно до ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" №16 від 12.06.1998 року, в тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про встановлення батьківства мають розглядатися лише одночасно з вимогами про вилучення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, яким підтверджувалось інше її походження. Відповідно до ст.238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Частиною 3 ст.238 СК України встановлено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасоване у двох випадках: по-перше, при наявності спільної волі щодо припинення правовідносин із усиновлення; по-друге, за вимогою усиновлювача чи усиновленого у разі відсутності сформованих сімейних відносин, досягнення яких і складає мету усиновлення. У зв`язку із тим, що [PERSON] надав до суду нотаріально завірену письмову заяву від 22.08.2019 року, в якій зазначив, що не заперечує проти скасування удочеріння [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянки України) [PERSON] (1970 року народження, громадянина України), яке було здійснене на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.07.1997 року, та не заперечує проти поновлення прав біологічного батька, суд вважає за можливе скасувати удочеріння та анулювати відповідний актовий запис про удочеріння. Відповідно до постанови Верховного суду України від 25.02.2015 року по справі № 6-20цс15 при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004 року , необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, згідно зі ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України, підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вирішуючи питання щодо встановлення факту батьківства [PERSON] , суд також приймає до уваги надану письмову заяву щодо визнання свого батьківства щодо позивача, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині. В силу ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення, суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Згідно ч.2 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VI від 01.07.2010 року державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 року з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно п. 1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Оскільки актовий запис було складено Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області, суд вважає, що саме Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області є органом, який має право на внесення змін до актового запису, у зв`язку з чим вимога позивача про зобов`язання Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] не підлягає задоволенню. Разом з тим, зазначене рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису за місцем його зберігання Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову згідно квитанції №1-1455К від 17.05.2019 року в розмірі 2 305,20 грн. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, судовий збір у розмірі 1 152,60 грн. підлягає поверненню позивачу [PERSON] з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: partial