Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач зазначав, що 01 липня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір оренди товарно-матеріальних цінностей, у відповідності до пункту 1.1., якого позивач (орендодавець) зобов'язався надати відповідачу (орендарю) майно, яке вказане в додатку №2 ([PERSON] приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання) до договору оренди, у тимчасове користування, а відповідач (орендар) зобов'язався повернути дане майно в стані, вказаному у додатку №2 договору оренди. У відповідності до п.1.3. договору оренди від 01 липня 2013 року, майно повинно бути передано відповідачу (орендарю) протягом 3-х днів з моменту підписання даного договору, згідно акту приймання передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання. Таким чином, 01 липня 2013 року позивач передав відповідачу майно, а саме: -GPS Навігатор, марки Android Note, модель 4.1.1, ЇМЕ1 359980000020693, в кількості 1 шт., вартістю 2 500,00 грн.; -sim карта Life, номер 80636560781, в кількості 1 шт., вартістю 25,00 гривень; -світовий рекламний борд білого кольору з чотирма магнітами, в кількості 1 шт., вартістю, 500,00 гривень. Сторонами був підписаний [PERSON] приймання передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання. Згідно пунктів 2.2.2 - 2.2.3 договору оренди, відповідач (орендатор) зобов'язаний своєчасно, а саме в період з 1 по 3 число розрахункового місяця оплачувати оренду майна у розмірі 220,00 (двісті двадцять) грн. в місяць. Дата останньої сплати за оренду товарно-матеріальних цінностей 01 січня 2014 року. Таким чином, заборгованість по орендній платі з 04 квітня 2014 року по 05 травня 2015 року відповідно до договору оренди від 01 липня 2013 року складає 3520,00 (три тисячі п'ятсот двадцять грн.). Згідно пункту 2.2.6 договору оренди від 01 липня 2013 року, у випадку несвоєчасного повернення орендатором орендодавцю орендованого майна чи несвоєчасної оплати оренди вказаної в п.2.2.2, даний договір вважається продовженим на невизначений термін і не залежно від того чи продовжує орендатор використовувати майно, він має сплатити неустойку орендодавцю у розмірі 50 (п'ятдесят) гривень за кожний день прострочки. Виходячи з розрахунку, станом на 05 травня 2015 року відповідач має сплатити позивачу неустойку за договором оренди від 01 липня 2013 року в сумі 22800,00 (двадцять дві тисячі вісімсот) гривень. Згідно вищевказаного розрахунку, відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість в розмірі 3520,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з квітня 2014 року по травень 2015 року в сумі 1760,00 грн. та 3% річних в сумі 131,92 грн. Право позивача на відшкодування збитків передбачене ст.612 ЦК України, а саме: боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Отже, з відповідача підлягають стягненню збитки за втрату товарно-матеріальних цінностей, а саме GPS Навігатор, марки Android Note, модель 4.1.1, ІМЕІ 359980000020693, в кількості 1 шт., вартістю 2 500,00 грн.; світовий рекламний борд білого кольору з чотирма магнітами, в кількості 1 шт., вартістю 500,00 гривень, загальною вартістю 3 000,00 гривень. Крім того, 01 липня 2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір надання послуг, у відповідності до пункту 2.1, якого ФОП [PERSON] (виконавець) зобов'язався по завданню [PERSON] (замовника), використовуючи свій технічний потенціал, надавати йому диспетчерські послуги по наданню заявок на транспортні перевезення, а замовник зобов'язався оплатити ці послуги, а також 10 відсотків від вартості послуг за заявками, наданих замовнику виконавцем та від вільних заявок, які виконані замовником, у випадку, якщо вартість послуг згідно такої заявки складає 70 грн. і більше. Не зважаючи на вимоги договору оренди від 01 липня 2013 року та договору надання послуг від 01 липня 2013 року станом на 05 травня 2015 року відповідачем [PERSON] не виконані зобов'язання за вказаними договорами. Таким чином, загальна заборгованість складає 54011,92 грн. 31 січня 2015 року відповідачу була направлена претензія на адресу реєстрації та фактичного місця проживання, що підтверджується копією списку №1 згрупованих поштових відправлень, копією фіскального чеку, але відповіді на неї так і не отримано. Станом на 05 травня 2015 року заборгованість відповідача не погашена, товарно-матеріальні цінності не повернуто. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON], ідентіфікацїйний номер [NUMBER], на користь ФОП [PERSON] заборгованість в розмірі 54011 (п'ятдесят чотири тисячі одинадцять грн.) 92 коп., в тому числі: 3520,00 грн. - сума основного боргу; 45600,00 грн. - неустойка; 1760,00 грн. - інфляційні втрати; 131,92 грн. - 3% річних; 3000,00 грн. - реальні збитки (втрата майна) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 540,13 грн.. В судове засідання позивач фізична особа-підприємець [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяву, в якій просили розглядати справу у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язань є договір. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 01 липня 2013 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди товарно-матеріальних цінностей, у відповідності до пункту 1.1., якого позивач (орендодавець) зобов'язався надати відповідачу (орендарю) майно, яке вказане в додатку №2 ([PERSON] приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання) до договору оренди, у тимчасове користування, а відповідач (орендар) зобов'язався повернути дане майно в стані, вказаному у додатку №2 договору оренди (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно акту приймання передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання, 01 липня 2013 року позивач передав відповідачу майно, а саме: -GPS Навігатор, марки Android Note, модель 4.1.1, ЇМЕ1 359980000020693, в кількості 1 шт., вартістю 2 500,00 грн.; -sim карта Life, номер 80636560781, в кількості 1 шт., вартістю 25,00 гривень; -світовий рекламний борд білого кольору з чотирма магнітами, в кількості 1 шт., вартістю, 500,00 гривень (а.с.14 зворотна сторона). Пунктами 2.2.2 - 2.2.3 договору оренди передбачено, відповідач (орендатор) зобов'язаний своєчасно, а саме в період з 1 по 3 число розрахункового місяця оплачувати оренду майна у розмірі 220,00 (двісті двадцять) грн. в місяць. Відповідно до розрахунків боргу, наданих позивачем, дата останньої сплати за оренду товарно-матеріальних цінностей 01 січня 2014 року (а.с.7-8). Згідно пункту 2.2.6 договору оренди від 01 липня 2013 року, у випадку несвоєчасного повернення орендатором орендодавцю орендованого майна чи несвоєчасної оплати оренди вказаної в п.2.2.2, даний договір вважається продовженим на невизначений термін і не залежно від того чи продовжує орендатор використовувати майно, він має сплатити неустойку орендодавцю у розмірі 50 (п'ятдесят) гривень за кожний день прострочки. На момент подання даного позову до суду, заборгованість відповідача не погашена, товарно-матеріальні цінності не повернуто, а тому договір оренди від 01 липня 2013 року вважається продовженим. 31 січня 2015 року відповідачу була направлена претензія на адресу реєстрації та фактичного місця проживання, що підтверджується копією списку №1 згрупованих поштових відправлень, копією фіскального чеку (а.с.16-19). Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, заборгованість по орендній платі з 04 квітня 2014 року по 05 травня 2015 року відповідно до договору оренди від 01 липня 2013 року складає 3520,00 (три тисячі п'ятсот двадцять грн.). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з ч.ч.1,2 ст.552 ЦК України, сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Виходячи з розрахунку, станом на 05 травня 2015 року відповідач [PERSON] має сплатити позивачу ФОП [PERSON] неустойку за договором оренди від 01 липня 2013 року в сумі 22800,00 (двадцять дві тисячі вісімсот) гривень (а.с.7). Згідно вищевказаного розрахунку, відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість в розмірі 3520,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з квітня 2014 року по травень 2015 року в сумі 1760,00 грн. та 3% річних в сумі 131,92 грн.. Відповідності до ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Право позивача на відшкодування збитків передбачене ч.2 ст.612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Крім того ч.3 цієї ж статті передбачено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Отже, з відповідача підлягають стягненню збитки за втрату товарно-матеріальних цінностей, а саме GPS Навігатор, марки Android Note, модель 4.1.1, ІМЕІ 359980000020693, в кількості 1 шт., вартістю 2 500,00 грн.; світовий рекламний борд білого кольору з чотирма магнітами, в кількості 1 шт., вартістю 500,00 гривень, загальною вартістю 3 000,00 гривень. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем ФОП [PERSON] за договором оренди від 01 липня 2013 року становить 31211,92 грн., з яких: 3520 грн. сума основного боргу; 22800 грн. неустойка; 1760 грн. інфляційні витрати; 131,92 грн. 3% річних; 3000 грн. реальні збитки (втрата майна). 01 липня 2013 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір надання послуг, у відповідності до пункту 2.1, якого ФОП [PERSON] (виконавець) зобов'язався по завданню [PERSON] (замовника), використовуючи свій технічний потенціал, надавати йому диспетчерські послуги по наданню заявок на транспортні перевезення, а замовник зобов'язався оплатити ці послуги, а також 10 відсотків від вартості послуг за заявками, наданих замовнику виконавцем та від вільних заявок, які виконані замовником, у випадку, якщо вартість послуг згідно такої заявки складає 70 грн. і більше (а.с.15). Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до пунктів 4.3, 4.4 договору надання послуг від 01 липня 2013 року, замовник зобов'язується вносити абонентську плату у термін з 1 по 3 число оплачуваного місяця включно. Замовник зобов'язується оплатити вартість наданих виконавцем послуг, що перевищили абонентську плату за поточний місяць в термін з 1 по 3 число включно місяця, наступного за поточним. Відповідно до розрахунку заборгованості, дата внесення останньої абонентської плати 01 січня 2014 року (а.с.9). Згідно пунктів 6.6 договору надання послуг від 01 липня 2013 року, якщо, замовник не виконує пункти 4.3, 4.4, та 6.5, даного договору, то договір вважається продовженим на невизначений термін не залежно від того чи продовжує замовник користуватися послугами виконавця, при цьому замовник зобов'язується оплатити нейстойку виконавця у розмірі 50 (п'ятдесят) гривень за кожний день прострочки. Таким чином, виходячи з розрахунку заборгованості за договором надання послуг від 01 липня 2013 року, станом на 05 травня 2015 року відповідач [PERSON] має сплатити позивачу ФОП [PERSON] неустойку в розмірі 22800,80 (двадцять дві тисячі вісімсот) гривень. Відповідно до ст.906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. З вищевикладеного вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобовязання перед ФОП [PERSON] відповідно до договорів оренди та надання послуг від 01 липня 2013 року, а тому у нього виникла прострочена заборгованість на загальну суму 54011,92 грн., з яких: 3520 грн. сума основного боргу; 45600 грн. неустойка; 1760 грн. інфляційні витрати; 131,92 грн. 3% річних; 3000 грн. реальні збитки (втрата майна). За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Крім того,

Outcome: approved