Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який з 1979 року по 1984 рік, з 1999 року по 2003 року - у зв`язку з доглядом за [PERSON] та з 2003 року по день своєї смерті постійно проживав разом із нею та свою дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] . Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 485/2015 за заявою [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини на користь неї - дочки [PERSON] 15.05.2020 року вона звернулася до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 19.05.2020 року було відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини, так як на час своєї смерті [PERSON] був зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . За цих підстав позивач просить встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 2 липня 2020 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Неруш О.В. заявлений позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовом погодився частково, пояснивши, що [PERSON] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із тим підтвердити факт постійного проживання позивача за вказаною адресою він не може. Він з дитинства мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за вказаною адресою не мешкав, але був зареєстрований. Пояснив, що наразі між ним і позивачем існує спір щодо спадкування частки квартири за адресою: [ADDRESS] . У цілому він проти задоволення позову [PERSON] не заперечує, якщо не вплине на його права. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] з дружиною та дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до дня його смерті. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 1997 року, виданого виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 19 вересня 1997 року № 3/2901-97, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належать квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .\~ \~ Після смерті [PERSON] 1/3 частина вказаної квартири згідно зі свідоцтвом про право на спадщину належить матері позивача - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за заявою дружини [PERSON] була заведена спадкова справа № 485/2015. При цьому [PERSON] відмовилася від спадщини, що відкрилася після смерті чоловіка, на користь дочки померлого [PERSON] , [INFO] . 30 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів фактичного прийняття спадщини. В травні 2020 року до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його племінник [PERSON] . У подальшому постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Карлової Т.М. [PERSON] повторно було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Відмовляючи у вчиненні вказаної нотаріальної дії, нотаріус виходив з відсутності доказів фактичного прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, згідно з відміткою в паспорті позивача остання з 1996 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Між тим, [PERSON] з 19.12.2005 року до дня своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заявляючи позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, позивач посилається на те, що [PERSON] хоча й був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із тим постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] , суд враховує, що за змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. \~Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~\~Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~За положеннями ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ Тобто за змістом наведених правових норм суд повинен встановити, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті, чи було це місце постійним або переважним місцем його проживання (ст. 29 ЦК України) чи тимчасовим, чи проживав разом із спадкодавцем до його смерті позивач, характер та період його проживання із спадкодавцем. \~\~Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. \~ \~ \~\~В\~статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. \~ \~ \~\~Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає, що в судовому засіданні доведений факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] , оскільки це підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та не заперечувалося самим відповідачем [PERSON] , який у судовому засіданні підтвердив доводи позивача щодо фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а не за своїм зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , що узгоджується з копією особової картки [PERSON] за місцем роботи, де було зазначено його фактичне місцем проживання: [ADDRESS] . Суд звертає увагу, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками житла, розташованого за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстроване місце проживання позивача. Отже, об`єктивних підстав не довіряти доводам позивача та свідків щодо постійного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] на час його смерті - [INFO] в суду немає. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити, встановивши факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] , оскільки встановлення даного факту буде мати для позивача юридичне значення. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved