Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

21 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що 19 грудня 2013 року на сайті компанії Progym, вона замовила чоловічі гантелі чорні наборні, модель 173-11. Модель гантелей, на підставі інформації, яка розташована на сайті Progym, містить гриф з хромованої сталі, металеві блини з чорної сталі розміром 2x5; 2x2.25; 2x1.25 і 2x0.5, загальною вагою 40 кг, виробництво компанії USA-Style. За платіжним дорученням № 74404866822 нею було сплачено суму у розмірі 977 грн. 20 грудня 2013 року прийшло повідомлення з Нової Пошти, відділення № 13, за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, буд. 43, що на її ім'я прийшло декілька відправлень. Вона сплатила за доставку грошову суму у розмірі 110 грн., сплатила грошову суму у розмірі 60 грн., щоб дане замовлення доставили додому. 01 січня 2014 року, відкривши коробку з замовленим товаром, вона побачила, що це зовсім не той товар, який вона замовляла на вищезазначеному сайті. Гантелі не відповідали замовленому товару. Вона надіслала на електронну адресу сайту компанії «Progym» листа, в якому повністю описано ситуацію. Письмову відповідь на даний лист компанія «Progym» не надала, у зв'язку з чим 07 січня 2014 представник позивача зателефонував до компанії «Progym» за телефонами вказаними на сайті. Представник позивача розмовляла з представником «Progym» на ім'я [PERSON], яка пояснила, що це питання вона доручила менеджеру, який повинен був зв'язатись з нею. [PERSON] запропонувала представнику позивача надіслати по електронній пошті фотографії посилок, які були отримані, що вона і зробила 08 січня 2014 року. 08 січня 2014 року вона отримала відповідь від «Progym» і знову пояснила їм, що їй прислали зовсім не те, що вона замовляла. Листування з «Progym» тривало до 26 січня 2014 року, коли вона зрозуміла, що «Progym» не замінить даний товар на той, що був замовлений, вона попросила розірвати договір і негайно повернути гроші у сумі 1087 грн. (977грн. за гантелі +110 грн. за доставку) і повідомити адресу, за якою «Progym» може забрати товар неналежної якості. Також вона просила повідомити інформацію про безпеку присланого товару, чи не є він шкідливим, так як сертифікати безпеки і якості надіслані не були. Прохання про повідомлення інформації про безпеку присланої продукції було пов'язане з тим, що на той час з моменту відкриття гантелей вона почала погано себе почувати, а саме: боліла голова, почались безсоння та втрата апетиту. Протягом всього часу листування з «Progym» представник позивачки неодноразово розмовляла з їх представниками, питав коли заберуть товар і повернуть гроші, неодноразово питав про безпеку товару, але вони відповідали, що повідомлять про час повернення грошей, але все марно. Потім позивачу представник «Progym» [PERSON] повідомила, що гроші повернути не можуть, у зв'язку з тим, що закриті бухгалтерські звіти. Після невдалих спілкувань з «Progym» вона звернулась з листом до Дніпропетровської Інспекції з питань захисту прав споживачів і до Інспекції про питанням захисту прав споживачів в м. Києві. З Інспекції по питанням захисту справ споживачів в м. Києві їй повідомили, що офіційно допомогти вони не можуть, але при особистому спілкуванні співробітників інспекції з представником «Progym» вони домовились, що гроші будуть повернуті. У квітні 2014 року після спілкування представника позивачки з представником Інспекції по захисту прав споживачів, де він повідомив, що гроші «Progym» згодився повернути, вона звернулася рекомендованим листом з повідомленням про вручення до «Progym» за адресою, вказаною на сайті: м. Київ, проспект Академіка Палладіна, буд. 32. Відповідь вона не тримала. Після чого позивачка звернулась до ГУ регіональної статистики України в м. Київ з заявою надіслати витяг з державного реєстру, чи є така компанія «Progym», і повідомити можливу інформацію про неї. 28 травня 2014 року вона отримала відповідь від Головного управління регіональної статистики, де було повідомлено, що компанії «Progym» в межах України немає. Вона звернулась ще раз з листом на електрону адресу до «Progym» з питанням як вони можуть повернути гроші, як обіцяли представнику Інспекції з питань захисту справ споживачів в м. Києві. Проте, на цей час гроші не повернуті. Просить: стягнути з відповідача [PERSON] грошову суму у розмірі 13195,52 грн. за відшкодування неустойки та збитків, а також 10000 грн., як відшкодування немайнової (моральної) шкоди. У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у позові. У судове засідання відповідач не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON] суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 19 грудня 2013 року на сайті компанії «Progym», замовила гантелі чорні наборні, модель 173-11. Модель гантелей, на підставі інформації, яка розташована на сайті «Progym», містить гриф з хромованої сталі, металеві диски з чорної сталі розміром 2x5; 2x2.25; 2x1.25 і 2x0.5, загальною вагою 40 кг, виробництво компанії USA-Style (а.с. 14, 15, 17). Відповідно до платіжного дорученням № 74404866822 [PERSON] сплатила суму у розмірі 977 грн. (а.с.16). Згідно поштового відправлення замовлення було отримано [PERSON] 21 грудня 2013 р. у відділенні поштової служби «Нова Пошта» № 13 у м. Дніпропетровську. (а.с.18). За доставку [PERSON] сплатила 110 грн. та 60 грн. 01 січня 2014 року відкривши коробку з замовленим товаром, [PERSON] побачила, що це зовсім не той товар, який вона замовляла на вищезазначеному сайті. Гантелі не відповідали замовленому товару. [PERSON] надіслала на електронну адресу сайту компанії «Progym» листа, в якому повністю описано ситуацію. Письмову відповідь на даний лист компанія «Progym» не надала. Листування з «Progym» тривало до 26 січня 2014 року, коли вона зрозуміла, що «Progym» не замінить даний товар на той, що був замовлений, [PERSON] попросила розірвати договір і негайно повернути гроші у сумі 1087 грн. (977грн. за гантелі +110 грн. за доставку) і повідомити адресу, за якою «Progym» може забрати товар неналежної якості Приймаючи до уваги той факт, що позивачка сплатила на користь відповідача обумовлену суму, що підтверджується електронними листами та платіжним дорученням, а відповідач не виконав свого обов'язку та не передав визначений товар, позивачка просить розірвати договір та вимагає повернення безпідставно отриманих коштів відповідачем. На претензію невідповідності товару відповідач не відреагував. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно ч.3 ст. 10, ст. ст. 57-60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідальність виконавця робіт або надавача послуг за прострочення виконання зобов'язання у вигляді сплати неустойки передбачена не лише загальними нормами але і спеціальними, а саме Законом України «Про захист прав споживачів». У відповідності до п. 1 ст. 4 Закону "Про захист справ споживачів" (далі - Закон) споживачі мають право на захист своїх справ державою, належну якість продукції, її безпеку, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, якість, асортимент, а також про її виробника, відшкодування майнової та моральної шкоди, звернення до суду, тощо. На підставі п. 1 ст. 5 Закону, продавець зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. На підставі п. 2 ст. 5 Закону Продавець на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Відповідно ст. 8 Закону, споживач, у разі виявлення істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвати договір та повернути сплачену за товар грошову суму, чи вимагати зміни товару на такий же товар, або аналогічний. На підставі ч. 3 ст. 8 Закону споживач має право пред'явити одну з вищеозначених вимог, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу. На підставі п. 5 ст. 8 Закону продавець зобов'язаний прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад 5 кілограмів продавцю здійснюється за рахунок продавця. На підставі ч. 7 ст. 8 Закону при розірванні договору, гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної якості та за кожний день усунення недоліків понад установлений строк (14 днів) споживачеві сплачується неустойка в розмірі 1% вартості товару. На підставі ч. 9 ст. 12 Закону, якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка у розмірі 1% вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. На підставі ч. 5 ст. 12 Закону у разі розірвання договору, укладеного поза торгівельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця про місце, де продукція може бути повернена. У разі розірвання договору, укладеного поза торгівельними або офісними приміщеннями, обов'язок споживача - зберігати у себе продукцію - припиняться по закінченню шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов'язань з оплати її вартості. Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Під час розгляду справи були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що позивачка дійсно придбала через Інтернет сайт гантелі, які мала намір подарувати чоловікові, однак виявилось, що товар який було доставлено Новою поштою виявився не той, що замовляла позивачка, гроші за вказаний товар ніхто не повернув, що завдало позивачці моральних переживань. Відповідно до поданої заяви позивач просить відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, яка завдана йому порушенням відповідачем своїх зобов'язань. Ст. 1167 ЦК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Для відшкодування моральної шкоди, необхідні обставини, що доводять наявність порушеного права позивача та неправомірність у діях відповідача. Однак позивачкою не в повному обсязі доведені обставини спричинення їй моральної шкоди, відтак суд виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідне частково задовольнити вимоги щодо стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 2000 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачкою частково доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем викладені обставини не спростовані, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] (37000, [ADDRESS], дата та номер запису в ЄДРПОУ 02.08.2010р. [NUMBER]) на користь [PERSON], [INFO] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 1087 грн. 00 коп., неустойку за період з 15 січня по 10 червня 2014 року (147 днів) у сумі 1436 грн. 19 коп. та суму інфляції на кінець квітня 2014 року 106,4% у розмірі 70 грн. 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. 00 коп., а всього 4593 грн. 19 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 459 грн. 30 коп. В решті заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial