Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач, батько) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, матір), третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі за текстом - третя особа, Служба), про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Вимоги за первісним позовом обгрунтовані тим, що матір створює перешкоди для зустрічей та виховання спільної дитини - [PERSON] [INFO] (надалі за текстом - дитина), у зв`язку з чим, батько просить суд (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог): 1. Зобов`язати дружину не перешкоджати батьку брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. 2. Визначити наступні способи його участі у вихованні дитини, встановивши наступний графік кожен: - 2-й (другий) та 4-й (четвертий) тиждень місяця з понеділка після уроків (гуртків) батько має забрати дитину та проживати разом до 20:00 неділі поточної неділі з дотриманням вимог харчування та виконання шкільної дисципліни. У разі, якщо графік чергування позивача припадає на 2-й та 4-й тиждень місяця, при неможливості заміни чергування, мати забирає дитину зі школи після уроків (гуртків тощо) у день чергування. Наступного дня дитину забирає зі школи батько. Про неможливість заміни чергування мати буде попереджена завчасно текстовим повідомленням на мобільний телефон. У разі чергування у вихідний день та неможливості заміни графіку у 2-й та 4-й тиждень, дитина перебуває з матір`ю з 8:00 у день чергування до 10:00 наступного дня. - кожен перший та третій вівторок місяця, після закінчення заняття у школі (гуртках, секціях тощо), батько забирає дитину зі школи та проводить з ним час до 20:00 на свій власний розсуд, без присутності матері. - спільний відпочинок батька та дитини встановити на зимові канікули перші повні 7 днів без присутності матері на свій власний розсуд. Новий рік з 31 грудня з 15.00 по 01 січня 15.00 батько та матір проводять з дитиною по черзі через рік до досягнення сином віку 17 років. Літні канікули батько проводить з дитиною (46 календарних днів) без присутності матері на свій власний розсуд з 16 липня по 30 серпня. 14 жовтня (День Захисника України) син проводить з батьком з 9.00 до 20.00. 8 березня (Міжнародний жіночий день) дитина проводить з матір`ю. Офіційні державні та релігійні свята та день народження дитини - батьки в рівній мірі проводять з дитиною за попередньою письмовою домовленістю. 3. Зобов`язати матір не чинити перешкоди у доступі до медичної документації сина, результатів обстеження та не перешкоджати у клінічному обстеженні та лікуванні дитини. У разі необхідності надання дитині ургентної медичної допомоги, негайно інформувати батька про випадок, з повідомленням про скарги дитини, симптоми захворювання, яким чином та в який медичний заклад, вказуючи адресу, доставляється дитина. У разі звернення за лікувально-консультативною допомогою до дитячої поліклініки - попередньо інформувати батька з метою його присутності як лікаря, під час консультації, та проведення лікувально- діагностичних заходів. Вимоги за зустрічним позовом обгрунтовані тим, що батько відмовлявся брати участь у вихованні дитини, а сімейні стосунки лише погіршувались, у зв`язку з чим, на підставі судових рішень дружині були присуджені аліменти, а шлюб було розірвано. Також, позивач зазначає, що з моменту народження дитина проживає з нею у її квартирі, у зв`язку з чим, просить суд: 1. Визначити місце проживання дитини, разом з матір`ю. 2. Скасувати Розпорядження Подільської районна в місті Києві державної адміністрації від 4 № 153 від 01.03.2019 «Про вирішення питання щодо участі батька у вихованні малолітнього сина»; 3. Визначити батьку наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме: - побачення з дитиною два рази на тиждень у присутності матері та за згоди на це самої дитини у наступні години та дні: кожну середу тижня з 18:00 до 19:00 години в загальнодоступних місцях у присутності матері; кожну суботу тижня з 14:00 до 15:30 години, в загальнодоступних місцях в присутності матері; у день народження дитини [INFO] кожного року до повноліття з 16:00 до 18:00 години у присутності матері. У разі потреби (відпустки одного із батьків, хвороби одного із батьків або дитини, зміни графіку відвідування дитиною шкільних занять і гуртків) та за згодою дитини його батьки можуть домовитися між собою про відступ від вказаного режиму спілкування; - спілкування по телефону за бажанням дитини і доведенням до матері інформації про запланований дзвінок батька; - зобов`язати батька попереджати матір засобами телефонного зв`язку заздалегідь, але не пізніше ніж за дві години, в разі настання непереборних обставин, що можуть унеможливити використання батьком визначених за графіком часів на спілкування з дитиною. Ухвалою Суду від 11.10.2019, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 24.10.2019 до суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду у підготовчому засіданні 02.12.2019. 02.12.2019 до суду від відповідача надійшов відзив та зустрічна позовна заява, який було прийнято до розгляду ухвалою від 05.12.2019. 17.12.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 11.03.2020 до суду від відповідача надійшли заперечення. У підготовчому засіданні було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.11.2020. У судове засідання 23.07.2021 прибув позивач та представник відповідача, представник третьої особи не з`явився. Позивач просив суд не перешкоджати його спілкуванню з дитиною Представник відповідача просив відмовити у задоволенні первісного позову та просив задовольнити зустрічний позов. У судовому засіданні 23.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача та дослідивши докази, суд встановив наступне. 23.06.2007 року між сторонами було укладено шлюб, про що видано Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (т.1, а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 до 2018 року. У подружжя, [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (т.1, а.с. 7). Згідно довідки №254 від 22.11.2019 дитина є учнем [NUMBER] середньої загальноосвітньої школи №242, та в позаурочний час відвідує групу продовженого дня з понеділка по п`ятницю, з якої його забирає мати в різний час (т.1, а.с. 270). Згідно Довідки №322 від 27.11.2019 дитина є вихованцем групи чемпіон, відвідує гурток карате та гурток англійської мови (т.1, а.с. 271). Згідно пояснень наданих вчителькою дитини [PERSON] у судовому засіданні 19.11.2020 дитину зі школи забирає, як мати так і батько (т.2, а.с.133). Згідно пояснень іншого свідка - [PERSON] , були випадки коли матір перешкоджала дитині спілкуватись з батьком, випадків психологічного тиску на дитину та матір не помічала, при цьому, була ситуація коли батько не дозволяв дитині спілкуватись з іншими дітьми (т.2, а.с. 186). Як зазначають сторони, спільне життя родини несклалось, через що між сторонами судом розглядались справи про стягнення аліментів та про розірвання шлюбу. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 758/14048/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У вказаному Рішенні суду встановлено, що на час розгляду справи малолітня дитина мешкає з матір`ю, проти чого не заперечує батько. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04.04.2018 у справі № 758/14050/17 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 26.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 01.03.2019 №153 «Про вирішення питання щодо участі батька у вихованні малолітнього сина» (надалі за текстом - спірне розпорядження) (т.1, а.с. 9) встановлено батьку час спілкування з дитиною, з урахуванням віку дитини, його стану здоров`я та розпорядку дня, з дотриманням графіку роботи навчальних закладів, в яких дитині отримує відповідну освіту та додаткового навчання (секції, гуртки тощо), можливістю відвідувати дитиною місце проживання батька та ночівлею у нього, із завчасним попередженням матері, в найкращих інтересах дитини наступним чином: 1) Кожної першої та третьої п`ятниці місяця, після закінчення заняття і школі (гуртках, секціях тощо), батько забирає сина та проводитиме з ним час на свій власний розсуд, без присутності матері, до 19 год. 00 хв. відповідно неділі. 2) Будь-який будній день, після закінчення заняття в школі (гуртках секціях тощо), батько забирає сина та проводитиме з ним час до 19 год. 00 хв на свій власний розсуд, без присутності матері. 3) Необмежене спілкування з сином особисто засобами: телефонного поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо). 4) Спільний відпочинок батька та малолітнього сина, гр. [PERSON] і гр. [PERSON] вирішують самостійно між собою, з урахуванням рівності їх прав та обов`язків щодо сина, а також виходячи з найкращих інтересі дитини. 5) У разі потреби (відпустка одного з батьків, хвороба одного з батькі або дитини тощо), за усною домовленістю між собою, батьки малолітньої [PERSON] , [INFO] , можуть відступати від вказаного вище режиму спілкування. 6) Зобов`язати гр. [PERSON] , завчасно попереджати матір дитини про неможливість свого приїзду для зустрічі сином, відповідно до визначеного графіку спілкування. 7) Зобов`язати гр. [PERSON] не чинити перешкод батькові брати участь у вихованні малолітнього сина, а також спілкуванні і побаченнях з ним. 8) Рекомендувати гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов`язаних вихованням та навчанням сина. Позивач обгрунтовуючи позовні вимоги вказує, що незважаючи на вказане розпорядження матір надалі продовжує створювати перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідач обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що з народження дитина проживає з матір`ю в її квартирі, в якій створені всі належні умови для проживання дитини. При цьому, дитина не хоче проводити довгий час з батьком. ночувати з ним, їздити до нього на квартиру та до Білої Церкви , через те що боїться батька. Щодо спірного розпорядження відповідач вказує, що останнє було прийнято з порушенням порядку. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Як визнано сторонами та встановлено судом Рішенні від 25.06.2018 у справі № 758/14048/17 дитина мешкає з матір`ю, проти чого не заперечує батько. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що обставина проживання дитини з матір`ю встановлена у Рішенні суду та не оспорюється сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Щодо позовної вимоги про скасування спірного розпорядження, суд керується наступним. Згідно п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою КМУ №866 від 24 вересня 2008 року у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Відповідно до правових висновків Верховного Суду (дивитись, наприклад, Постанову від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, також mutatis mutandis Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, рішення органу місцевого самоврядування може бути визнане незаконним та скасоване лише за умови, якщо воно суперечить Конституції та Законам України. Однак, при прийнятті спірного розпорядження Подільська РДА не проводила бесіду з батьками, не вчиняла дій щодо виклику батьків на бесіду, не зверталася до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків. Крім того, з змісту спірного розпорядження не вбачається, що до уваги було взято ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. З огляду на вищевказане, суд доходить до висновку, що спірне розпорядження було прийнято всупереч законодавства України, а відтак, підлягає скасуванню. Щодо позовних вимог про визначення способу участі батька у вихованні, суд зазначає наступне. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 06.01.2021 до суду від третьої особи надійшов висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.05.2021 щодо визначення участі батька у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] та визначення місця проживання дитини, в якому серед іншого вказано наступне. Зі слів [PERSON] , матір дітей чинить йому перешкоди у зустрічах з сином. У зв`язку з чим, звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому графік спілкування з сином. На засіданні Комісії заслухано пояснення гр. [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, відповідно до статей 19 Сімейного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (зі змінами), проаналізувавши зібрані матеріали, вислухавши думку членів комісії з питань захисту прав дитини (протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини від 13.05.2021 № 12), а також взявши до уваги думку дитини висловлену на засіданні комісії, діючи в межах чинного законодавства України та в інтересах дітей, вирішили - 1. За доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . 2. [PERSON] визначити наступний графік спілкування з сином: - побачення з малолітнім [PERSON] , [INFO] - кожні І та III вихідні дні місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., враховуючи бажання дитини; - спільний відпочинок сина з батьком - половину осінніх, зимових та весняних канікулярних днів, враховуючи бажання малолітнього [PERSON] . Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із сином, та в ході розгляду справи сторонами не було заявлено клопотання про проведення судової психологічної експертизи стану дитини та встановлення негативного впливу батька на нього, а відтак, у суду відсутні підстави для усунення його від спілкування з ним. Суд вважає, що батькам дитини слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька із сином. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що з боку відповідача після узгодження між сторонами місця проживання дитини із матір`ю, останньою, дійсно періодично чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною, а тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод відповідачем у спілкуванні позивача з дитиною є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим, підлягають задоволенню встановивши наступний графік: - побачення з малолітнім [PERSON] , [INFO] кожні І та ІІІ вихідні дні місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., враховуючи бажання дитини; - спільний відпочинок сина з батьком - половину осінніх, зимових та весняних канікулярних днів, а також половину одного літнього канікулярного місяця, враховуючи бажання малолітнього [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що узгоджені між сторонами домовленості про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною його батька, відповідачем виконуються не в повному обсязі, внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити також порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що спілкування позивача із сином буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить його виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Щодо вимог відповідача про можливість спілкування батька з дитиною в її присутності, суд приймає до уваги п. 2 ч. 2 ст. 159 СК України, відповідно до якого суд лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання, останнього, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Батьками, сторонами у справі, - не досягнуто компромісу щодо способів участі батька у вихованні сина, при цьому увага батька у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом його розвитку в психологічному аспекті. Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити його належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батьком з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у праві докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що сторони фактично не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, з огляду на ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, беручи до уваги, що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідатиме її інтересам. Водночас, суд зазначає, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням побажань та інтересів дитини, його фізичного стану здоров`я та має бути таким, що не буде порушувати режиму дня та навчання дитини, не відриватиме його від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному його існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. Щодо позовних вимог про встановлення порядку спілкування засобами телефонного зв`язку, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, - мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивача із сином засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними. При цьому, суд зазначає, що спілкування батька з дитиною засобами телефонного зв`язку на переконання суду, відповідатимуть інтересам дитини, сприятимуть уникненню між сторонами конфліктів, забезпечать спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створять умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, що відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, яке в свою чергу може здійснюватись за бажанням дитини. В іншій частині позовних вимог та запропонованих способів участі батька у спілкуванні із сином, суд вважає за необхідне відмовити, в зв`язку з їх передчасністю та недоцільністю на даний час. Крім того, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі батька у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати його інтересам. Відповідно до п.5 ч.7 ст. 265 ЦПК України, суд вважає за доцільне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Outcome: partial