Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

18 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] та просить стягнути з останньої на свою користь матеріальну шкоду в загальному розмірі 316 710 грн. та моральну шкоду, з урахуванням доповнення, в розмірі 150000грн. Свої вимоги мотивує наступним. На підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, позивачу належать будови з господарськими спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] . 02.10. 2009 позивач уклав з [PERSON] договір про виконання разової роботи, який був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3967. Відповідно до умов договору відповідач повинна була виконати наступну разову роботу: оформити відведення і договір оренди земельної ділянки площею 1500 кв.м., на якому знаходяться: будова технічного складу літ. Д - 1 і навісу літ. - Е , розташовані за адресою: [ADDRESS], строком до 31 грудня 2010 року. Умовами договору обумовлено вартість роботи, яка становить 255 000, що еквівалентно 30 000 доларів США . При укладенні зазначеного договору позивач передав відповідачці обумовлену договором суму в розмірі 255 000 грн., на що відповідачкою була написана розписка про отримання грошей від 02.10.2009. До теперішнього часу відповідач не виконала умов договору, тобто не оформила документацію на відведення земельної ділянки та її оренду, замість чого був наданий договір користування строком на 2 роки, що не відповідає умовам договору, у зв'язку з чим у позивач виникли певні проблеми. Укладеним договором також передбачено, що у разі невиконання умов договору Виконавець виплачує Замовнику 255000грню, що еквівалентно 30 000доларів США в тижневий термін. Однак зазначену суму відповідачка до теперішнього часу не повернула. У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором виконання разової роботи позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних за 2 роки 8 місяців (32місяці) в розмірі 20400грн. Крім того, в наслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивачу було спричинено моральні страждання, що виразилося у порушення сну через постійні переживання відносно втрачених грошей. При укладанні договору позивач не мав повної суми, у зв'язку з чим йому довелося позичити 200000грн., які він повертав з відсотками. Крім того, через відсутність документів на земельну ділянку, позивачу самостійно довелося укласти тимчасовий договір користування земельною ділянкою строком на 2 роки, що в сукупності спричинило позивачу моральну шкоду, яку він оцінює у 150000грн. Позивач та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з урахуванням доповнення, стягнувши з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 316710грн. та моральну шкоду в розмірі 150000грн. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу та ухвалити рішення за її відсутності в присутності її представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував посилаючись на обставини викладені у запереченні на позовну заяву, які долучено до матеріалів справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 02.10.2009 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за № 3967 та зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації гір . Донецька » 13.11 . 2009 за № 2639 в книзі № 15 чн позивачу належать будови з господарськими спорудами, розташовані у [ADDRESS]. 02.10.2009 між сторонами було укладено договір про виконання разової роботи. Вказаний договір був нотаріально посвідчений 02.10.2009 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3967 . Умовами договору передбачено, що відповідач, як « Виконавець » договору, повинна була виконати наступну разову роботу: оформити відведення і договір оренди земельної ділянки площею 1500 кв.м., на якому знаходяться: будова технічного складу літ. Д- 1 і навісу літ. - Е , розташовані за адресою: [ADDRESS], строком до 31.12.2010. Згідно п.1.4. вказаного договору вартість роботи становить 255000грн., що еквівалентно 30 000доларів США. Згідно п.2.1 договору «Виконавець» зобов'язується завершити виконання роботи, а «Замовник» зобов'язується прийняти належним чином виконану роботу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу…) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Оскільки між сторонами було укладено правочин на виконання робіт, який згідно ст. 837 Цивільного кодексу України - є договором підряду, то у відповідності до ч. 1 вказаної статті, відповідач ( в даному випадку підрядник) зобов'язалася на свій ризик виконати певну роботу за завданням позивача ( в даному випадку замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При укладенні зазначеного договору, тобто 02.10.2009 відповідач отримала від позивача обумовлену договором суму в розмірі 255000грн., про що свідчить власноруч написана відповідачем розпискою від 02.10.2009. Вказане свідчить про те, що позивач свої зобов'язання за договором виконав. Змістом зобов'язання відповідача було виконання робіт, а саме: оформлення відведення і договору оренди земельної ділянки площею 1500кв.м., на якому знаходяться: будова технічного складу літ. Д - 1 і навісу літ. - Е , розташовані за адресою: [ADDRESS], строком до 31.12.2010, однак до теперішнього часу документація на відведення та оренду земельної ділянки відсутня, замість чого позивачеві був наданий договір користування земельною ділянкою, який не має жодного відношення до предмету договору. Таким чином, зазначене вище свідчить про те, що обумовлені в договорі роботи не були виконані належним чином. Відповідачем не надано доказів в підтвердження своїх тверджень в запереченні відносно того, що позивач створював навмисні перешкоди для виконання даного договору: не надав копій правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомості, відсутність довіреності на виконавця, а також інших документів, необхідних для виконання вказаних робіт. Крім того, вказане суперечить дійсності, оскільки відповідачем було надано договір користування земельною ділянкою для оформлення якого необхідно такий же перелік документів, як і для укладання договору оренди земельної ділянки. Відповідно до п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач при укладанні договору сплатив відповідачу 255000грн., зобов'язання виконано не було, а тому ця сума повинна бути повернута позивачу в якості відшкодування матеріальної шкоди за невиконане зобов'язання за договором підряду. Крім того, відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за час прострочки з 01 січня 2011 року по 01 серпня 2013 року, тобто за 2 роки 8 місяців (32 місяці) що складає 20400грн. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" - індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики. Відповідно до довідки Головного Управління статистики в Донецькій області за № 13-24/1567 від 08.08.2013, індекси інфляції з жовтня 2010 по липень 2013 складає 100,1%; 100,2%; 99,8%. Відповідно до рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі Верховного Суду України за №62-97 від 03.04.1997 року сума боргу повинна бути збільшена на суми індексу інфляції, який складає 41310грн. Крім того, суд вважає, що діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки, як пояснив позивач, він не мав повної суми для сплати відповідачу при укладанні договору, у зв'язку з чим йому довелося позичити 200000грн., які він повертав з відсотками. Крім того, через відсутність документів на земельну ділянку, позивачу самостійно довелося укласти тимчасовий договір користування земельною ділянкою строком на 2 роки, що в сукупності призвело до моральних страждань позивача. Відповідно до ст. 23 ЦК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості Таким чином, приймаючи до уваги вищевказане та враховуючи глибину моральних страждань позивача з приводу, змін укладу його життя, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача 5000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 255000 грн., 3 відсотки річних за 32 місяці з 1 січня 2011 року розмірі 20400 грн., з урахуванням індексу інфляції з жовтня 2010 року по липень 2013 року в розмірі 41310 грн., та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового у розмірі 3281,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial