Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

23.10.2018 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, припинення дії кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.10.2018 року випадково з Єдиного реєстру боржників йому стало відомо, що 27.02.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №785 про стягнення з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNG0AK06700073 від 12.09.2007 року за період з 12.09.2007 року по 11.11.2016 року у сумі 20141,07 (доларів США), що за курсом 25,58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.11.2016 року складає 515208,57 грн.. 11.10.2018 року ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №54330283 [PERSON] стало відомо, що 19.07.2017 року Апостолівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області за заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження №54330283. В березні 2018 року зазначене виконавче провадження з Апостолівського РВ ДВС ГТУЮ передано до Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. Вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не дотримано вимог ЗУ «Про нотаріат» та не пересвідчився у наявності між сторонами договірних відносин, безспірності заборгованості. Крім того, що на момент звернення до нотаріуса сплинув трирічний строк для звернення з вимогою про стягнення заборгованості, банком не дотримано вимогу про необхідність повідомлення боржника про наявність заборгованості. Крім того, вважає, що кредитний договір припинив свою дію через виконання зобов`язання позивачем у повному обсязі. Тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, визнати припиненими зобов`язання позивача за кредитним договором (а.с. 1-11). Ухвалою суду від 27.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 21.12.2018 року представником відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Бродько А.І. (довіреність № 4898-К-О від 13.11.2018 року) до суду надано відзив на позовну заяву згідно якого вважає дану позовну заяву безпідставною та такою що не підлягає задоволенню, оскільки обставини на які посилається позивач не є підставою для скасування виконавчого напису. Зазначає, що позивачу було направлено письмову вимогу про усунення порушень за договором, докази направлення та текст вимоги наявні у матеріалах справи. Також позивачем не надано жодних розрахунків які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи: виписки і розрахунки, які і є первинними документами. Вказує, що трирічний строк звернення до нотаріуса не пропущено, так як початком перебігу строку має бути дата припинення дії договору, але договір не був припинений, оскільки відповідно до п.9.6 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору, договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань, а зобов`язання позивачем на сьогоднішній день не виконані. Підставою для визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню може бути лише відсутність заборгованості або менший її розмір. У позові не наведено жодних розрахунків. Ухвалою суду від 26.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 09.01.2019 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича витребувано матеріали нотаріальної справи на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 27.02.2017 р. за реєстровим номером № 785 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не сплачену в строк за Кредитним договором № DNG0AK06700073 від 12.09.2007р., за період з 12.09.2007р. по 11.11.2016 р., грошових коштів у сумі 20 141,07 (Долар США), що за курсом 25,58 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.11.2016р. складає 515 208,57 грн., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту - 4 494,72 (Долар США); - заборгованості за відсотками - 5 989,16 (Долар США); - заборгованість з комісії - 266,60 (Долар США); - заборгованості з пені - 9 390,59 (Долар США); - витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1 450 грн., та уАкціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» витребувано оригінали наступних документів та належним чином завірені копії: - Кредитний договір № DNG0AK06700073 від 12.09.2007 р. укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»; - Договір застави від 12.09.2007р. укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» належного [PERSON] - транспортного засобу - CHERY AMULET, державний номер [NUMBER] ; - розрахунок заборгованості за Кредитним договором № DNG0AK06700073 від 12.09.2007р.; - Вимоги щодо погашення заборгованості за Кредитним договором, тощо; - документи, які пов`язані з продажем автомобіля - CHERY AMULET, державний номер - [NUMBER] : довіреність видану [PERSON] , представникам ПАТ КБ ПриватБанк» 09.02.2011 р. на розпорядження транспортним засобом, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області - Повєткіною Н.М. 09.02.2011р. за реєстровим номером 260; - документи, які підтверджують реалізацію, належного [PERSON] транспортного засобу - CHERY AMULET, державний номер [NUMBER] ; - документи, які підтверджують за яку суму був реалізований належний [PERSON] - CHERY [PERSON] , державний номер [NUMBER] . На виконання зазначеної ухвали приватним нотаріусом Швець Р.О. надано копії документів на підставі яких був вчинений спірний виконавчий напис № 758 від 27.02.2017 року та 04.02.2019 року дані документи надійшли на адресу суду. У судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з`явились, позивач [PERSON] заявою від 26.04.2019 року, яка надійшла на адресу суду 03.05.2019 року, просив суд розглянути справу у його відсутності та у відсутності його представників, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, у відзиві представника АТ КБ «ПриватБанк» Бродько А.І. (довіреність № 4898-К-О від 13.11.2018 року) зазначено про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.в судове засідання не з`явився, 23.01.2019 року на адресу суду надійшла його заява від 17.01.2019 року вих. № 92/01-16 про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з зазначеним, судом проведено судовий розгляд у відсутності учасників справи та відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З дослідженого в судовому засіданні письмового кредитного договору встановлено, що 12.09.2007 року між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач, укладено кредитний договір № DNG0AK06700073 за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачеві кредитні кошти на строк з 12..09.2007 роуку по 11.09.2012 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лілії (далі-кредит) у розмірі 9518,38 дол. США на наступні цілі: 8823,56 дол.сша на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,81 дол.сша для сплати за реєстрацію предмету застави, на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № DNG0AK06700073 від 12/09/2007 року, договором оособистого страхування № DNG0LK06700073 від 12/09/2007 року на строк до 11.09.2008 року у сумі 599,77 дол.сша, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 88,24 дол.сша та у розмірі 299785 дол.сша на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 12 по 16 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: Щомісяця, починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти у сумі 216,60 дол.сша для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди (п.7.1 договору) Забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає автомобіль CHERRY A 15 AMULET VIN- [NUMBER] (п.7.3 договору). З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по кредитному договору № DNG0AK06700073 встановлено, що позивач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, зокрема, з 14.10.2008 року виникла прострочена заборгованість по кредитному договору у розмірі472,82 дол.сша, після чого позивачем [PERSON] вживались заходи щодо погашення заборгованості, але з моменту виникнення 17.07.09 року заборгованості у розмірі 146,57 дол.сша позивач припинив вносити грошові кошти на погашення заборгованості. 15.01.2011 року відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу позивача [PERSON] направлено повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором станом на 15.01.2011 року у розмірі 2969,29 грн. та запропоновано сплатити прострочку та увійти в свій графік, передати предмет застави на відповідальне збереження на площадку банку до погашення заборгованості, або передати предмет застави, оформити доручення на ПриватБанк з метою подальшого продажу предмета застави, направити виручені кошти на погашення заборгованості, що підтверджується наданим позивачем листом ПриватБанк від 15.01.2011 року. З дослідженого в судовому засіданні акту прийому автомобіля від 09.02.2011 року встановлено, що позивачем передано автомобіль CHERRY A 15 AMULET VIN- [NUMBER] представнику банку. Після цього відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» продовжив нараховувати відсотки, пеню, комісію та за підрахунком відповідача станом на 11.11.2016 року позивач [PERSON] м ає заборгованість за кредитним договором № DNG0AK06700073 від 12.09.2007 в сумі 20141,07 (доларів США), що за курсом 25,58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.11.2016 року складає 515208,57 грн. з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту - 4 494,72 (Долар США); - заборгованості за відсотками - 5 989,16 (Долар США); - заборгованість з комісії - 266,60 (Долар США); - заборгованості з пені - 9 390,59 (Долар США). При вирішенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання зобов`язань за кредитним договором припиненим суд виходить з того, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Досліджений в судовому засіданні розрахунок заборгованості достатньо підтверджує факт неналежного позивачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Оскільки позивач [PERSON] за кредитним договором від 12.09.2007 року зобов`язався саме щомісячно погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки та винагороду, проте коштів на погашення заборгованості не вносив, предмет застави не реалізовано, грошових коштів для погашення заборгованості позивача відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не отримано, суд вважає, що передача предмету застави не є належним виконанням зобов`язань за кредитним договором, кредитні зобов`язання належним чином не виконано, а тому, його вимоги про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими не підлягають задоволенню за безпідставністю. Щодо позовних вимог про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, то вони, на думку суду, підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 02.12.2016 року відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до відділення поштового зв`язку надано претензію від 24.11.2016 року на імя [PERSON] про наявність заборгованості у вказаному розмірі, що підтверджується претензією, описом вкладень, списком згрупованих поштових відправлень, чеком. Позивач заперечив отримання претензії, а відповідачем не надано належних доказів щодо отримання позивачем [PERSON] претензії про погашення заборгованості. Не зважаючи на це, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Балашов О.В. 27.02.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швець Р.О. з заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № DNG0AK06700073 від 12.09.2007 року для стягнення боргу частинами, а саме 20141,07 (доларів США), що за курсом 25,58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.11.2016 року складає 515208,57 грн.. 27 лютого 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», вчинено виконавчий напис нотаріуса зареєстрований в реєстрі за №785, щодо стягнення з [PERSON] , позивача в даній справі, на користь ПАТ КБ "Приватбанк", невиплачених в строк за кредитним договором № DNG0AK06700073 від 12.09.2007 року грошових коштів в сумі 20141,07 (доларів США), що за курсом 25,58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.11.2016 року складає 515208,57 грн. з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту - 4 494,72 (Долар США); - заборгованості за відсотками - 5 989,16 (Долар США); - заборгованість з комісії - 266,60 (Долар США); - заборгованості з пені - 9 390,59 (Долар США); Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 450 грн. Стягнення здійснюється за період з 12.09.2007 року по 11.11.2016 року. 19.07.2017 року державним виконавцем Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пожидаєвою-Чистик Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54330283 по примусовому виконанню виконавчого напису №785, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 515208,57 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для вчинення виконавчого напису, суд виходить з того, що відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: 1) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Однак, суд вважає, що представником відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано нотаріусу не всі документи, необхідні для вчинення виконавчого напису, а також не дотримано умов, за яких виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом. Як вбачається з копії нотаріальної справи по спірному виконавчому напису, направленої до суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., представником ПАТ КБ «Приватбанк» для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу було надано заяву, передбачену п.2.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, копію кредитного договору, розрахунок заборгованості за кредитним договором №DNG0AK06700073 від 12.09.2007 року, письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №DNG0AK06700073 від 12.09.2007 року, яка згідно квитанції ЦПЗ №1ДД УДППЗ «Укрпошта» надіслана позивачу 02.12.2016 року. Вважаючи, що зобов`язання за кредитним договором припинені, нотаріусом не перевірено наявність заборгованості, повідомлення боржника про наявність заборгованості та сплив трирічного строку з моменту виникнення заборгованості. Суд вважає, що з наданої відповідачем ПАТ «Приват Банк» виписки з рахунку не вбачається час виникнення простроченої заборгованості, час, з якого почали нараховуватись пеня та штрафи, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у вірності складеного розрахунку заборгованості та безспірності заборгованості. Ці обставини, на думку суду, свідчать про те, що між сторонами існує спір щодо заборгованості за кредитним договором. Перевіряючи доводи позивача щодо недотримання при зверненні до нотаріуса трирічного строку з моменту виникнення заборгованості, суд виходить з того, що за ст.88 ЗУ «Про нотаріат» обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису нотаріуса, є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. В той же час, як встановлено судом, виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнуто заборгованість, що утворилася за період понад 9 років, що, у свою чергу, свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. З наданої нотаріусом матеріалів нотаріальної справ встановлено, що заявником надавалась нотаріусу копія письмової вимоги до [PERSON] та список згрупованих відправлень, однак матеріали справи не містять відомостей про отримання цього повідомлення позивачем [PERSON] Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено факт вчинення приватним нотаріусом Швець Р.О. виконавчого напису за заявою представника ПАТ «ПриватБанк», однак судом встановлено, що заборгованість позивача [PERSON] перед відповідачем ПАТ «ПриватБанк» не є безспірною, повідомлення про наявність заборгованості позивач [PERSON] не отримував, а доказів того, що на момент звернення представника ПАТ «ПриватБанк» до нотаріуса не сплинув трирічний строк з дня виникнення права вимоги, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що право [PERSON] було порушене відповідачем АТ «ПриватБанк» та підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого 27 лютого 2017 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований у реєстрі за № 785, щодо стягнення зі [PERSON] заборгованості у розмірі 20141,07 (доларів США), що за курсом 25,58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.11.2016 року складає 515208,57 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Outcome: partial