Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на землю серії І [NUMBER] , виданого Кодимською райдержадміністрацією Одеської області 20.01.2005 року на підставі розпорядження Кодимської райдержадміністрації №812 від 11.12.2003 року. Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), у зв`язку із чим після оформлення спадщини, йому було видано вищезазначений державний акт на право приватної власності на землю, в якому позивач зазначений як « [PERSON] », а в паспорті громадянина Республіки Молдова « [PERSON] ». Також, позивач просить суд поновити йому строк для виконання зобов`язання, посилаючись на те,\~\~що він є громадянином Республіки Молдова, а тому згідно з ч.4\~ст.81 Земельного кодексу України\~повинен відчужити успадковану земельну ділянку. Однак, тривалий час не міг виконати свій обов`язок по відчуженню земельної ділянки через вищевказані розбіжності в дежавному акті на право приватної власності на землю та паспорті громадянина Республіки Молдова. В зв`язку з цим просив визнати вказані обставини поважними та поновити йому строк для відчуження у передбаченому законом порядку належної йому земельної ділянки. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може визнати належність особі правовстановлюючого документу, прізвище, ім`я, по батькові якої, зазначені в ньому, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, вказаним у свідоцтві про її народження або в паспорті. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині встановлення факту належності позивачу державного акту на право приватної власності на землю серії І- [NUMBER] №019465, виданого Кодимською райдержадміністрацією Одеської області 20.01.2005 року на підставі розпорядження Кодимської райдержадміністрації №812 від 11.12.2003 року. Стосовно позовних вимог щодо поновлення позивачу строку для відчуження у передбаченому законом порядку належної йому земельної ділянки, суд не вбачає підстав для їх задоволення. За змістом ст.ст.\~41,\~64 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. При цьому, право власності на\~землю належить до основних Конституційних прав та свобод особи, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Відповідно до положень ч.1\~ст.2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,\~іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено\~Конституцією, цим та іншими законами України, а також\~міжнародними договорами України. Зокрема, відповідно до ч.2\~ст.81 ЗК України\~іноземним громадянам та особам без громадянства дозволяється набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення. Відповідно до ч.4\~ст.81 Земельного кодексу України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а\~також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.\~\~\~\~ В той же час необхідно зазначити, що відповідно до приписів пункту 15 розділу X «Перехідні положення» до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, не допускається: купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та\~комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян\~та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а\~також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх\~\~надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Таким чином, чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно з ч.4\~ст.81 Земельного кодексу України. Законодавство України не містить прямої правової норми, яка б регулювала порядок поновлення судом передбаченого ч.4 ст.81 ЗК України строку, однак, у відповідності з вимогами ч.2\~ст.8 ЦК України, застосовуючи за аналогією закону положення ст.251\~та ч.3 ст.1272 ЦК України, суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для відчуження у передбаченому законом порядку належної йому земельної ділянки, за наявності поважних причин пропуску вкзаного строку. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч вказаним вимогам закону позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з моменту отримання вищевказаної земельної ділянки у власність у порядку спадкування (20.01.2005 рік) строк для її відчуження був пропущений з поважних причин.

Outcome: partial