Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

19 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] стягуються аліменти по 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.04.2010 року і до їх повноліття. Дане рішення набрало законної сили та відповідачем не оскаржувалось. Вказує, що на даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач, є незначним та таким, що не може задовольнити потреби дітей, так як з часу постановлення рішення доньки виросли і на їх потреби необхідно набагато більше коштів, ніж сплачує відповідач по справі, також необхідні кошти на їх додаткові витрати щодо лікування та розвитку. Підтримуючи вищевикладене, просить збільшити розмір аліментів встановлений рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з 1/3 частки всіх видів його доходів на 1500 гривень на кожну дитину, до досягнення ними повноліття та з подальшим збільшенням розміру аліментів відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» (на майбутні роки). Також просить стягнути на її користь 50% додаткових витрат в сумі 6428, 81 грн., понесених на лікування дітей та розвиток їх здібностей. Ухвалою суду від 21 березня 2018 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України розяснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Ухвалу суду та позовну заяву з додатками відповідач отримав 29.03.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та надіслав на адресу суду 18.04.2018 року відзив на позов у якому зазначив, що позов не визнає, оскільки офіційно не працює, земельної ділянки в особистому користуванні та у приватній власності немає. Відповідач періодично працює, має мінливий дохід та допомагає батькові, який перебуває на пенсії. Аліменти сплачує не завжди вчасно, але в повному обсязі. Також зазначає, що позивачем не подано жодних доказів про зміну матеріального чи сімейного стану. 02.05.2018 року позивач надала на адресу суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач працює неофіційно і має дохід. Діти перебували на канікулах у відповідача, але при умові, що він за цей місяць аліменти сплачувати не буде. У 2018 році мати відповідача для дітей ніяких коштів не пересилала. В той же час на утримання позивача також перебувають мати пенсіонерка, з хронічною гіпертонією та її рідна сестра пенсіонерка, що позбавляє можливості позивачу офіційно працевлаштуватися Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЕЛ № 013724 та свідоцтвом про народження І-БВ № 093795 (а.с.8, 9). Судом встановлено, що 12.05.2010р. між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується копією рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12.05.2010 року (а.с.97). Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.05.2010р. з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягуються аліменти по 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.04.2010 року і до їх повноліття (а.с.95). Згідно копії довідки № 237 від 24 січня 2018 року, виданої начальником ЖЕК, сімя позивача [PERSON] складається з 4 чоловік: [PERSON], 12.10.1946р.н. власник; [PERSON], 25.08.2005р.н.; [PERSON]-К. Т., 30.10.2008р.н. (а.с.77). Судом досліджено копії документів щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на розвиток та лікування дітей, а саме: довідку-висновок та Акти виконаних робіт на загальну суму 3870,00 грн., довідку №15 від 29.01.2018р. та рецепт від 10.01.2018р. лікаря офтальмолога на загальну суму 1190,00 грн., направлення на УЗД судин головного мозку та шиї, вартість якого становить 180,00 грн. та квитанції про купівлю ліків на суму 204,62 грн. На підтвердження понесених витрат на розвиток дітей позивачем подано: довідку Хмельницької музичної школи №3 від 22.01.2018р., про те, що [PERSON] навчається в музичній школі №1 з 01 вересня 2015 року по теперішній час, вартість навчання становить 120,00 грн. в місяць; довідку Дитячої школи мистецтв №02/02-25 від 29.01.2018р. про те, що [PERSON] Олена-Кіра навчається на хореографічному відділенні «класичний танець» з 01.10.2016 року по теперішній час, плата за навчання становить за 2016-2018рр. 2388,00 грн. (а.с.45-76, 79-84). Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацами 3, 4, 5 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на даний час розмір аліментів, визначений судом по 1/3 частки всіх видів доходів відповідача є незначним та таким, що не може задовольнити потреби дітей, оскільки доньки підросли і на їх розвиток та лікування потрібно більше коштів, ніж сплачує відповідач. Так, судом враховується, що відповідач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають збільшенню, суд виходить з того, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - проживають з позивачем, а відповідач є працездатною особою. Підтвердженням того, що на утриманні позивача перебуває мати пенсіонерка, з хронічною гіпертонією та її рідна сестра пенсіонерка з наданих документів у матеріалах справи не вбачається. При цьому судом враховується, що відповідач офіційно ніде не працює та підприємницькою діяльністю не займається, земельної ділянки в особистому користуванні та у приватній власності немає, що підтверджується довідками № 205, 207 від 11.04.2018 року та 12.04.2018 року виданих виконкомом Рукшинської сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.105-108). Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 гривень щомісячно не ґрунтуються на наявних у справі матеріалах й нею не доведені. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом, а саме в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., на кожну дитину,щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. В решті частині позову відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат судом звертається увага на таке. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивачем подано докази того, що нею реально були понесені витрати на лікування дітей в сумі 5444,62 грн., які в силу ст. 185 СК України покладаються на батьків в рівних частинах. Вимоги про стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати на дітей у розмірі 7413,00 грн., позивачка обґрунтовує відвідуванням дітьми музичної школи та школи мистецтв. Проте указані витрати у спірному випадку не відносяться до таких, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей). Враховуючи те, що судом задоволено вимоги про збільшення розміру аліментів, в задоволені позовних вимог про стягнення додаткових витрат на розвиток дітей в сумі 7413,00 грн. слід відмовити, оскільки судом при збільшення аліментів було враховано витрати, які позивач несе на розвиток дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial