Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

07.05.2014р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. у розмірі по 800 грн. щомісячно на утримання кожної дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, хоча зобов'язаний утримувати дітей, працездатний, а тому спроможний допомагати матеріально, вона на даний час тимчасово не працює. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, оскільки, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він неспроможний сплачувати аліменти у заявленому в позові розмірі. Як вбачається із свідоцтва про розлучення [NUMBER] сторони розірвали шлюб 15.07.2004р. про, що у відділі реєстрації актів цивільного стану Франківського районного управління юстиції у м. Львові зроблено актовий запис №270. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]., що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER], [NUMBER], відповідач батьківства не оспорює. Діти проживають з позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання та про склад сім'ї від 10.04.2014р. №36, виданою ЖБК №57. З довідки №1662 від 09.04.2014р. Управління соціального захисту Франківського району ЛМР вбачається, що позивачка отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку в розмірі 1705,78 грн. щомісячно, інших доходів не має. Відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку закінчилась в травні 2014р. В свою чергу, відповідач не може вважатися безробітним в розумінні закону, оскільки згідно ч. 1 ст.2 Закону України «Про зайнятість населення», безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, що він є безробітний. Враховуючи вищенаведене, з врахуванням положень ч.1 ст.182 СК України, якою передбачені підстави, які враховуються судами при вирішенні розміру аліментів, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2014р.», беручи до уваги відсутність домовленостей щодо участі відповідача в утриманні дітей, що обов'язок по їх утриманню до досягнення ними повноліття покладено на обох батьків, враховуючи майновий стан відповідача, який є працездатним, має мінливий дохід, відсутність доказів на підтвердження незадовільного стану його здоров'я, матеріальний стан позивачки, яка не працює, на момент подання позову знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Враховуючи, що діти потребують матеріальної допомоги, самій позивачці матеріально важко утримати двох дітей, відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України відповідач не надав жодних доказів неспроможності сплачувати аліменти в такому розмірі, а стягнення аліментів в розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно зможе забезпечити матеріальне утримання дітей, яке вони потребують. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а саме в розмірі 1200, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial