Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, і зареєстрований в реєстрі за №5381, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» в розмірі 21879 грн. 20 коп. та зупинити виконавче провадження №61666237. На обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що [PERSON] в квітні 2020 року отримала постанову від 27 березня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №61666501, яка видана приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., за заявою представника Акціонерного товариства «Альфа-банк» Пастернак М.С. про примусове виконання. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни за №5381 від 12 лютого 2020 року. Сума стягнення - 21879,20 грн. заборгованості та 2187,92 гривень - винагорода приватного виконавця. З виконавчим написом приватного нотаріуса та постановою приватного виконавця позивач категорично не згодна та вважає їх такими, що підлягають скасуванню. Посилається на те, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, та відповідно до приписів цієї норми нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше ніж 3 роки. Тобто, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень. Але нотаріус або відповідач не повідомляли боржника про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора. Таким чином, позивач зазначає про наявність спору щодо заборгованості, оскільки не згодна із вимогами відповідача, нотаріальний напис без її присутності унеможливив її право на захист. Ніяких претензій та вимог, попереджень щодо стягнення заборгованості від відповідача не отримувала. Тому позивач вважає нотаріальний напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., зареєстрований в реєстрі за №5381, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» в розмірі 21879,20 гривень незаконним та таким, що підлягає скасуванню. 22 червня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14). Відповідач АТ «Альфа-Банк» подало до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, а також заперечує проти всіх доводів позовної заяви та всіх обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Вказав, що 05 жовтня 2016 року між банком АТ «Альфа-банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №630490018, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у розмірі 17250 грн., таким чином банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Факт укладення договорів позивач підтвердила своїм підписом та не заперечує у позовній заяві, більше того, отримання від банку кредитних коштів та неповернення їх кредитору, тобто сам факт наявності заборгованості перед відповідачем позивач також не заперечує. Позивач узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів належним чином не виконує, що також нею не заперечується. Відповідачем направлено повідомлення про порушення основного зобов`язання боржнику за адресою, яку вона повідомила кредитору. Всі необхідні документи були передані нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису. Ключовим моментом вважає те, що виконавчий напис вчиняється саме за умови наявності вичерпного переліку документів, які підтверджують безспірність вимог. Зазначив, що позивачем взагалі не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за виконавчим написом. Отже, нотаріус не перевіряє наявність спору між сторонами, це не передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Всі передбачені нормативними актами документи були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу та містяться у нотаріальній справі. Крім того, позивачем взагалі не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за виконавчим написом та жодним чином не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості, не доведено чим порушуються його права вчиненням виконавчого напису для погашення заборгованості за кредитним договором при існуючій та неспростованій сумі боргу. Встановлений чинним законодавством строк вчинення виконавчого напису був повністю дотриманий (а.с.25-28). У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги. Вказала, що відповідач та нотаріус не надали жодних доказів отримання позивачем повідомлення боржника про те, що існує заява про вчинення виконавчого напису. Наданий відповідачем список №2 від 03.12.2019 року згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням як доказ направлення повідомлення про порушення основного зобов`язання від 22.11.2019 року вважає фіктивним, неналежним і таким, що має на меті ввести сторони в оману, оскільки не має підтвердження щодо дійсності відправлення, а номер касового чеку 0231723425400, який вказано напроти отримувача [PERSON] свідчить про те, що відправлення не виходило за межі м.Київ та було вручено незрозуміло кому за довіреністю, яку позивач нікому не надавала. Крім того, відповідач не надав будь-яких доказів щодо підтвердження отримання претензій, повідомлень, вимог у вигляді опису поштового відправлення, фіскального чека про відправлення, повідомлення про отримання поштового відправлення з відміткою особистого вручення (а.с.51-55). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та письмовій відповіді на відзив відповідача на позовну заяву, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, відповідач надав відзив на позов, в якому просив розгляд справи проводити за відсутності свого представника (а.с.28). Треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань, заперечень на адресу суду не надходило. Суд, відповідно до вимог ст.223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, на підставі наявних у справі даних і доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, врахувавши позицію відповідача, викладену у письмових заявах по суті справи, надавши належну правову оцінку доказам у їх сукупності і взаємному зв`язку, судом установлено такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2016 року між банком - Акціонерним товариством «Альфа-банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №630490018, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у розмірі 17250 грн. (а.с.11-12, 38-42). 11 лютого 2020 року за вих.№175/2 представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.33). 12 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №5381 про те, що загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк», складає 21879,20 гривень (а.с.6). Як видно з матеріалів справи, зокрема із додатків до заяви про вчинення виконавчого напису, у переліку документів, на підставі яких нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був вчинений виконавчий напис, є безпосередньо заява АТ «Альфа Банк» вих.№175/2 від 11 лютого 2020 року та додані до неї оригінал Кредитного договору, а саме анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» з відповідними складовими, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (а.с.32, 33, 39-40). Відомостей щодо надання інших документів суду не представлено. У подальшому представник стягувача АТ «Альфа-Банк» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. із заявою вих.№141686 про примусове виконання зазначеного виконавчого напису (а.с.10). 27 березня 2020 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження №61666237 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №5381, виданого 12 лютого 2020 року (а.с.8). Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON] посилається, зокрема, на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 12 лютого 2020 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом з позивача на користь банку, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат». За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 12 лютого 2020 року не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення; виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, відповідач не спростував зазначені позивачем обставини. Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Варто зазначити, що відповідачем було надано копію письмового повідомлення АТ «Альфа-Банк», адресованого [PERSON] про порушення основного зобов`язання за кредитним договором №630490018 (а.с.30-31), однак в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушення за кредитним договором було направлено [PERSON] , а також відомості про те, що вона таке відправлення отримувала, у зв`язку з чим остання об`єктивно була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку АТ «Альфа-банк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Разом із тим, відповідачем не спростовані аргументи сторони відповідача щодо тих обставин, що згаданий лист з поштовим відправленням фактично відправлявся [PERSON] у встановленому порядку (а.с.54, 56). Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, у свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. За таких обставин, наявні матеріали справи та надані сторонами докази вказують на те, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача. Так, стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження подання нотаріусу документів, передбачених законом, які б давали можливість вчинити виконавчий напис у встановленому законом порядку. Суду не надано доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знала, однак, проігнорувала вимогу про її погашення. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, і беручи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги банку, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону та є доведеними, а тому підлягають задоволенню. Водночас, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині зупинення виконавчого провадження №61666237 немає, оскільки суд визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, що саме по собі виключає можливість стягнення у примусовому порядку. Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial