Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Старосинявського районного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Старосинявський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та закриття виконавчого провадження. В обґрунтування вимог посилається на те, що на адресу його місця роботи надійшла постанова про звернення стягнення коштів із заробітної плати та, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, дізнався про те, що 22.11.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 28717,97 грн. за кредитним договором від 31.07.2007 року. У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 31.07.2007 року по 31.08.2016 року. Вважає, що виконавчий напис від 22.11.2016 року № 5995 вчинено протиправно, з порушенням вимог чинного законодавства та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема,вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Пред'явлена до стягнення заборгованість не є безспірною, так як в листопаді 2014 року відповідач уже звертався з позовом до суду про стягнення заборгованості, однак після подачі ним заяви про застосування строку позовної давності позов був залишений без розгляду за заявою представника банку. Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. В той же час вказаним виконавчим написом з нього стягнуто борг за період з 31.07.2007 року по 31.08.2016 року, тобто за дев'ять років та один місяць. При цьому, згідно наданого банком розрахунку заборгованості останній платіж по договору він здійснював 08 червня 2011 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності. Окрім цього, виконавчим написом стягнуто також відсотки, комісію і пеню, хоча заява, яка була надана для вчинення виконавчого напису, не передбачає жодної неустойки. Тому вважає, що вказане спростовує обставину щодо безспірності заборгованості та просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник третьої особи - Старосинявський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» повторно в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом відповідно до ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України, згоду позивача на заочний розгляд справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 липня 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, укладено договір, відповідно до умов якого йому був наданий кредит в сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що стверджується заявою від 31 липня 2007 року, підписаною позивачем та представником ПАТ КБ «Приватбанк». 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5995, яким задоволено вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання позивачем умов кредитного договору від 31 липня 2007 року, в загальному розмірі - 28717,97 грн. Із вказаного виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., на підставі статті 34 ч. 1 п. 19, ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 на підставі Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», невиплачені в строк відповідно до умов кредитного договору від 31 липня 2007 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2016 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 28717 грн. 97 коп., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту - 6989,75 грн., заборгованості за відсотками - 16483,30 грн., заборгованості з комісії і пені - 3639,30 грн., штрафи - 250 грн. та 1355 грн. Строк, за який здійснюється стягнення - з 31.07.2007 року по 31.08.2016 року. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу надано документи: заява стягувача про вчинення виконавчого напису від 27.10.2016 року; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 31.07.2007 року; письмова вимога від 31.07.2007 року про усунення порушень за Кредитним договором № б/н від 31.07.2007 року адресована [PERSON]; заява б/н від 31.07.2007 року, підписаною позивачем та представником ПАТ КБ «Приватбанк»; список згрупованих поштових відправлень від 13.10.2016 року; статут ПАТ КБ «ПриватБанк»; довіреність № 4932-К-Н-Н, видана на ім'я представника стягувача, зареєстровано в реєстрі за № 34470; Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 111449730 від 22.11.2016 року; Скорочений витяг з єдиного реєстру довіреностей № 32641123 від 22.11.2016. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В силу вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п.3.1, 3.2 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року(далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. На підтвердження наявності безспірної заборгованості по договору представник ПАТ КБ "Приватбанк" банк надав до заяви про вчинення виконавчого напису розрахунок заборгованості за договором, проте з нього вбачається, що останній платіж [PERSON] був здійснений 08 червня 2011 року, тому перебіг строку права вимоги виник наступного місяця, коли мав бути здійснений черговий платіж, а виконавчий напис вчинено нотаріусом 22.11.2016 року. У виконавчому написі зазначено, що він здійснений за період 31.07.2007 року по 31.08.2016 року, тобто більше ніж за 9 років. Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», поза межами трьохрічного строку. Також судом встановлено, що позивач не погоджується із нарахованою сумою заборгованості, та вказує на пропуск строку позовної давності, що виключає безспірність заборгованості. Окрім того, як вбачається із наданої нотаріусу банком для вчинення виконавчого напису заяви від 31.07.2007 року, вона не містить умов кредитного договору (умов кредитування), в тому числі таких, як строк погашення кредиту, наявності штрафних санкцій за невиконання позичальником своїх зобов'язань та їх розмір. Серед копій документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, Умови та правила надання банківських послуг і тарифи банку відсутні. Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, до нього включено також заборгованості з комісії і пені - 3639,30 грн., штрафи - 250 грн. та 1355 грн. Відповідно до п.6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Однак вищевказаною заявою, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено будь-якої неустойки (штрафу, пені). Як встановлено в судовому засіданні в 2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до Старосинявського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.07.2007 р. на загальну суму 22260 грн., який ухвалою суду від 18 лютого 2015 року залишено без розгляду за заявою представника банку. Згідно з п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 20/5 від 3 березня 2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 3 березня 2004 року за №283/8882, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Як вбачається із матеріалів справи письмова вимога про усунення порушень позивачу направлена 13.10.2016 року, останньому встановлено строк для сплати заборгованості 5 календарних днів з дати відправлення письмової вимоги, докази щодо отримання [PERSON] такої вимоги в матеріалах справи відсутні, у звязку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги банку, або їх виконати, що не може свідчити про безспірність суми, предявленої до стягнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про закриття виконавчого провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., зареєстровано в реєстрі за № 5995, яка носить похідний характер від вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, то вона не підлягає задоволенню, так як вирішення даного питання не належить до компетенції суду, а віднесено до повноважень державного виконавця відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі, які складаються з 960 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову. На підставі наведеного та

Outcome: partial