Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

2 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Джанкойського міскрайонного суду від 1 червня 2004 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в сумі по 150 грн. на кожну житину щомісячно, починаючи з 4 травня 2004 року, до досягнення дітьми повноліття. На цей час їх синам майже 12 років та розмір прожиткового мінімуму для дитини їх віку встановлено у 1286 грн., а його 30% складає 358,80 грн. Проте відповідачем сплачуються аліменти на утримання дітей в сумі по 150 грн. на кожного, що є менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини віку 12 років. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей їй не надає, а аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі, не приймає участі у додаткових витратах. Крім того відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, має неофіційний вид заробітку. Її дохід не надає можливості далі утримувати дітей у односторонньому порядку. Просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічно викладеному у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до положень ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. При таких обставинах, з письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони від спільного життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, в яких сторони зазначені батьками. Рішенням Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 1 червня 2004 року, яке набрало чинності, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в сумі по 150 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 4 травня 2004 року, до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 51 Конституції України і ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленості між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров'я кого-небудь з них. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за виключенням випадків, передбачених ст. 184 СК України. У відповідності з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2014 року складає 1286 грн. Отже відповідно тридцять його відсотків складає 385,80 грн. В судовому засіданні достовірно встановлено, що на цей час з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей в сумі по 150 грн. на кожну дитину щомісячно. Отже сума аліментів, яка фактично виплачується відповідачем позивачу на утримання дітей менша за розміром, ніж встановлено ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів," вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Враховуючи матеріальне положення дітей, стягувача і платника аліментів, те, що матеріальне положення позивача [PERSON] дійсно змінилося, оскільки на цей час віна офіційно не працевлаштована, виходячи з того, що відповідач також офіційно не має постійного місця роботи та його дохід носить нерегулярний та мінливий характер, суд вважає, що розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], необхідно змінити, стягнувши з нього аліменти у твердій грошовій сумі, визначеній у 600 грн. на кожну дитину щомісячно. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевірив їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи стан здоров'я, матеріальне положення дітей, позивача і відповідача, відсутність відомостей щодо зобов'язання відповідача [PERSON] до сплати аліментів на утримання інших осіб, те, що відповідач є фактично працездатною особою, проте на цей час не має постійного місця роботи та його дохід носить нерегулярний та мінливий характер, а також враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для часткового задоволення позову, а саме визначення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дітей, у твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно. У іншій частині позову необхідно відмовити, оскільки позивачем не представлено суду допустимих доказів у підтвердження щомісячного доходу відповідача та його спроможності сплачувати аліменти в сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23 постанови №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів," у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 180 - 183, 187, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial