Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], по якому просить розірвати договір ED- І, індивідуальний номер замовлення 378, укладений між нею та відповідачем ФОП [PERSON] 20.06.2014 року на виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій у зв»язку з істотною зміною обставин; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на її користь відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн.; стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати пов»язані з наданням юридичної допомоги. Позов мотивований тим, що 20.06.2014 року між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений договір ED-____І, індивідуальний номер замовлення 378, на виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій. Вартість замовлення складає 19 811 грн. 20 червня 2014 року [PERSON] звернулась до відділення ПАТ «Банк Михайлівський» для підписання договору розстрочки з банком. Пізніше при вивченні умов договору, позивачем було виявлено, що вона підписала не договір розстрочки, а кредитний договір з банком, за умовами якого вона повинна внести суму платежу за розрахунковий період, яка складає 41 146,97 грн. Тому позивач виявила бажання відмовитись від послуг ФОП [PERSON] по виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій та розірвати довір з банком в зв»язку з тим, що сума яку вона повинна виплатити є занадто великою. Відповідач розірвати договір відмовилась. [PERSON] зверталась до представника ПАТ «Банк Михайлівський» з проханням розірвати кредитний договір, але банк повідомив, що не заперечує проти розірвання, але необхідно надати від ФОП [PERSON] лист-підтвердження про повернення товару. 24.06.2014 року вона звернулась усно до відповідача ФОП [PERSON] з таким проханням, але їй було відмовлено. 25.06.2014 року позивач звернулась з письмовою заявою до банку про те, що відкликає згоду на укладення договору. Крім того, 25.06.2014 року [PERSON] звернулась з письмовою заявою до Кіровоградського MB УМВС України в області на неправомірні дії відповідача ФОП [PERSON] Вважає, що відбулась істотна зміна обставин, оскільки укладався договір з відповідачем на суму 19 811 грн., а виплатити вона повинна 41 146,97 грн. В зв»язку з тим, що відповідач ФОП [PERSON] в добровільному порядку, на вимогу однієї сторони, розірвати укладений між нами договір не бажає, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом. Крім того, вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу укладеного договору та штучно завищеної суми виплати, що привело до порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду оцінює у 5 000 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 липня 2014 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Банк Михайлівський». Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 жовтня 2014 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця [PERSON]. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити, не заперечили проти винесення заочного рішення. В подальшому позивач надала до суду заяву, якою просила закінчити розгляд справи за її відсутності, в зв»язку з тим, що додаткових доказів та пояснень не має. Відповідачі в судове засідання не з»явились, повідомлялись судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду письмові пояснення та просив провести розгляд справи з урахуванням наданих пояснень та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що 20.06.2014 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір ED-____І, індивідуальний номер замовлення 378, на виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій по розцінкам виконавця /а.с. 6-7/. Згідно п. 1.2. договору, замовник зобов»язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно умовам цього договору. Відповідно до п. 2.1. договору, вартість виробів складає 19 811 грн. Як вбачається з копії замовлення №378 від 20.06.2014 року, підписаного замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON], було досягнуто домовленості щодо виробів, вартість склала 24 764 грн. 59 коп., з урахуванням знижки у 20% - 19 811 грн. 67 коп. /а.с. 8-10/. 20 червня 2014 року між банком та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 200050524, предметом якого є надання банком клієнту в тимчасове користування кредитних коштів на умовах кредитного продукту банка « 0-3-36» в сумі 24 524,88 грн. строком по 20 червня 2017 року, з оплатою процентів у розмірі 0,01% відсотків річних та починаючи з 4-го місяця дії Кредитного договору інших плат (комісій) передбачених умовами договору. Договір був укладений шляхом акцепту банком отриманої від клієнта пропозиції (оферти що викладена в Заяві №200050524, на укладення кредитного договору та договору застави для забезпечення виконання зобов'язань за кредитам договором. В оферті 1 та оферті 2 заяви клієнт просив: відкрити рахунок [NUMBER] (далі-Рахунок), що буде використовуватись виключно рамках Кредитного договору; надати кредит у національній валюті - гривня, шляхом зарахування суми кредиту на відкрити Рахунок; в безготівковому порядку списати з Рахунку та зарахувати на користь фізичної особи підприємця [PERSON] суму грошових коштів в розмірі 19 311 грн. для плати вартості металопластикових конструкцій, вікон, ПВХ; в безготівковому порядку за рахунок наданого кредиту списати з рахунку та зарахувати и користь ПрАТ «СК «ФОРТЕ» суму страхової премії у розмір 5 213 грн. 88 коп. за весь період страхування згідно договору страхування від нещасних випадків №NS200050524; укласти договір застави товару для забезпечення виконання зобов'язань клієнта. Кредит згідно умов кредитного договору був наданий банком клієнту шляхом зарахування суми кредиту на рахунок [NUMBER] що підтверджує Виписка за період з 26.03.2014 р. по 11.08.2014 р. /а.с. 47/. Після зарахування суми кредиту на вказаний рахунок банк здійснив безготівковий переказ грошових коштів: в сумі 19311 грн. на користь ФОП [PERSON], що підтверджується Меморіальним ордером № 454667 від 23.06.2014р.; в сумі 5213,88 грн. на користь ПрАТ «СК «ФОРТЕ», що підтверджується Меморіальним ордером №454666 від 23.06.2014р. /а.с. 43, 45/ 24.06.2014 року позивач звернулась до ФОП [PERSON] з заявою, якою просила розірвати договір ED-_____І, індивідуальний номер замовлення 378 на виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій, у зв»язку з тим, що її не влаштовують умови договору та суми виплати по кредитному договору банку та просила надати лист-підтвердження про повернення товару для надання банку. 25.06.2014 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Банк Михайлівський» із завою, якою відкликала свою згоду на укладання договору про надання кредиту. Банк отримав письмову заяву 01.07.2014 року, що представник банку не заперечує. При цьому, представник банку в письмових поясненнях зазначив, що кошти отримані клієнтом від банку в кредит повернені не були, що підтверджується розрахунком суми заборгованості станом на 18.08.2014 року, згідно якого прострочена сума заборгованості Клієнта складає 1130,80 грн., строкова 23 394,08 грн., всього 24599,16 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Таким чином, розірвання Кредитного договору не відбулося, оскільки не були виконані вимоги ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не здійснені уточнення клієнтом відносно правильних даних кредитора в заяві про відмову. Будь-які інші звернення Клієнта в письмовій формі до Банку не надходили. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з Умовами договору і вимогами вищезазначеного Кодексу. Згідно за ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Посилання позивача на ст. 652 ЦК України не може бути враховане судом, оскільки остання не довела, що зміна умов договору викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України, що є обов'язковою умовою для вирішення питання про зміну умов договору, крім того ч. 4 ст.652 ЦКУ передбачає, що зміна договору за рішенням суду допускається у виняткових випадках, якщо розірвання договору спричинить шкоду суспільним інтересам, або може потягнути для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Згідно Закону України про «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виготовлювачами, виконавцями, продавцями різних форм власності, установлює права споживачів і визначає механізм реалізації державного захисту їхніх прав, зокрема, дозволяє громадянам домагатися реалізації своїх справедливих вимог як у судових, так і в спеціальних державних органах. Споживачі, що перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх побутових потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції й обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну й своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про виробника (виконавця, продавця); відшкодування шкоди (збитків), заподіяних дефектною або фальсифікованою продукцією, або продукцією неналежної якості, а також майнової й моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя й здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; звернення до суду й інші вповноважені державні органи за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Даний перелік прав споживачів не є вичерпним. Споживачі мають також інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Держава забезпечує громадянам захист їхніх інтересів як споживачів, надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг), придбання знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень при придбанні й використанні товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, які забезпечують рівень споживання, достатній для підтримки здоров'я й життєдіяльності. Суд відмовляє у вимогах до фізичної особи-підприємця [PERSON] оскільки питання розірвання договору виходить за межі обґрунтування позову щодо цієї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Позивачем на підтвердження заподіянню моральної шкоди надано довідку від 3.07.2014 року Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №19 Міністерства охорони здоров»я України», про те що [PERSON] отримувала лікування в терапевтичному відділенні, проте не зазначено ні тривалість лікування, ні діагноз /а.с. 23/. Заявлена моральна шкода не підлягає задоволенню, так як позивачем не надано доказів, що було завдано шкоду життю та здоров»ю. З інших підстав моральна шкода згідно Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним не відшкодовується. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. Оскільки позивач згідно за п.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" звільнений від сплати судового збору, це є підставою повернення сплачених нею коштів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial