Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просив суд позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми аліментів відповідно до закону. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що він та Відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на повному утриманні Позивача та проживає разом з ним. Відповідач не проживає з родиною, дитину не відвідує, ухиляється від виконання батьківських обов'язків Відповідач не виявляє щодо сина батьківського піклування та взагалі не хоче його бачити. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, вихованням сина ніколи не займалася, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, нічого не знає про його стан здоров'я, матеріальну допомогу на утримання не надає та не має такого наміру у майбутньому, що має суттєве значення, оскільки, через таке ставлення з боку Відповідача Позивач та дитина опинились у скрутному матеріальному становищі. Відповідач не тільки не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, а й не спілкуються з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. У зв'язку з викладеними обставинами Позивач змушений був звернутись до суду з метою позбавлення Відповідача батьківських прав. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подавала, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнала. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] записані Позивач та Відповідач (а.с. 9). Згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про передачу малолітньої дитини на виховання та спільне проживання батьку» №647 від 11.10.2017 року вирішено передати малолітнього [PERSON], [INFO], на виховання та спільне проживання батьку, [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Законодавство України, а саме Сімейний кодекс України в ст. 150, визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання батьками обов'язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи мають реальну можливість виконати обов'язки, але не вчиняють відповідних дій. Відповідно до листа Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський міський перинатальний центр» Харківської міської ради №678 від 02.05.2018 року [PERSON] перебував на лікуванні в неонатальному корпусі з 20.01.2016 - (відділення інтенсивної терапії новонароджених); 20.01.2016 був переведений у відділення недоношених новонароджених; а з 16.02.2016 перебував у відділенні патології новонароджених. 16.04.2016 дитина [PERSON] на підставі путівки Департаменту охорони здоров'я ХОДА був переведений до Обласного будинку дитини №3. Мати дитини - [PERSON] - до дитини не госпіталізувалася, так як 20.01.2016 надала заяву, в якій вказала, що не може перебувати разом з дитиною за сімейними обставинами (а.с. 14). Оскільки судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, та добровільно відмовилася від виховання та утримання дитини, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, то суд приходить до висновку про можливість позбавлення її батьківських прав на підставі ст. 164 СК України. Таким чином беручи до уваги, що Відповідач не виявляє щодо сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, вихованням сина не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, нічого не знає про його стан здоров'я, матеріальну допомогу на утримання не надає та не має такого наміру у майбутньому суд приходить до висновку, що у відповідності з п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення Відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Однак щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню оскільки зі змісту позовної заяви не зрозуміло в якому саме розмірі Позивач хоче стягнути аліменти та на чию користь.

Outcome: partial