Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

27.06.2015 року померла [PERSON], яка проживала та похована в с.Баланівка Бершадського району Вінницької області. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баланівської сільської ради, на яку 17.12.2002р. Бершадського районною державною адміністрацією було видано державний акт на право власності серії IV-BH№ 050818. За життя остання склала заповіт, посвідчений секретарем Баланівської сільської ради 21.12.2010 року, яким заповідала цю ділянку своєму синові -позивачеві. Але, оскільки в заповіті була допущена помилка в написанні його прізвища він виявив бажання реалізувати своє право на спадкування як спадкоємця за законом. На момент смерті матері [PERSON] постійно проживав з нею в одному будинку, а тому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Інших спадкоємців після немає. Згодом у нього з'явилася потреба належним чином оформити спадщину на себе, але виявилось, що він не може підтвердити свої родинні відносини з матір'ю, так як в його свідоцтві про народження прізвище його і прізвище матері записано «Нестеренко», а ім'я матері записано «Соловета». З цієї причини державним нотаріусом Бершадської районної нотаріальної контори 29.03.2016р. йому була надана постанова № 190/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] є сином [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8817 га на території Баланівської сільської ради Бершадського району, кадастровий №05204800400:01:001:0069, номер згідно плану зовнішніх меж 1070, на яку 17.12.2002 року було видано державний акт на право власності серії IV -ВН №050818. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву в якій позов підтримує, просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача - Баланівської сільської ради в судове засідання не з'явився надіслав до суду заяву за підписом сільського голови, в якій позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.6), 27.06.2015 року померла [PERSON]. Згідно з довідкою Баланівської сільської ради №206 від 30.03.2016 року (а.с.10) с єдиним спадкоємцем на її майно є син - [PERSON], який фактично прийняв спадщину, так як проживав разом з померлою в одному житловому будинку. Постановою нотаріуса від 29.03.2016 року (а.с.9) позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що він не надав документи, які підтверджують його родинні зв'язки з померлою, оскільки у наданих документах вбачаються розбіжності у написанні його прізвища -[PERSON], а в матері - [PERSON]. Так з копії свідоцтва про народження (а.с.8) вбачається, що [PERSON] народився 21.05.1960 року та його батьками вказано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії паспорту громадянина України (а.с.5 прізвища позивача вказано як "Нестеренко", хоча інші дані є ідентичними із свідоцтвом про народження. При цьому, із даних погосподарської книги по Баланівській сільській раді (довідка №227 від 07.04.2016 року а.с.11), [PERSON] з дня народження, тобто з 21.05.1960 року до свого повноліття, тобто до 1978 року проживав разом зі своєю матір'ю [PERSON] в с. Баланівка по вул. Котовського, 202. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Отже, враховуючи розбіжності у вищеописаних документах суд приходить до висновку, що дійсно наявні розбіжності у написанні прізвищ спадкодавця та позивача, не дає можливість довести родинні зв'язки між ними, але встановлення факту, про який просить позивач має для нього важливе значення, оскільки дає право на оформлення спадкового майна після смерті матері. З наданих суду, вищеописаних документів, та враховуючи дані погосподарської книги вбачається що позивач дійсно є сином померлої [PERSON] та являється спадкоємцем на спадкове майно матері. Щодо решти позовних вимог, то судом встановлено, що спадковим майном є земельна ділянка площею 1.88 га, розташована на території Баланівської сільської ради призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту серії ІV -ВН № 050818, виданого 17.12.2002 року на підставі розпорядження Бершадської РДА від 05.11.2002 року. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав лише в разі їх порушення. Звертаючись до суду із вищеописаним позовом [PERSON] просить визнати право власності на земельну ділянку, яка є спадковим майном, однак в обґрунтування позовних вимог не зазначає внаслідок чиїх неправомірних дій порушуються права позивача, чи є постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав інших, окрім відсутності документів, які підтверджують родинні зв'язки. В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно, заявлені [PERSON], є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: partial