Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної у місті Харкові ради про заміну договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , було визнано [PERSON] , його мати, наймачем вказаної квартири, яка [INFO] . На теперішній час в квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] та відповідач у справі. Відповідач у вказаній квартирі не мешкає вже тривалий час, а саме з 2010 року, знятись з реєстраційного обліку не бажає та мешкає за іншою адресою. Крім того, відповідач не приймає жодних засобів щодо збереження за ним права користування зазначеною житловою площею, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує, ніякої участі в утриманні даного житла не приймає. Будь-яких інших речей відповідача чи іншого майна, яке б належало йому не залишилось, мешкати за вказаною адресою йому ніхто не перешкоджав. На вказаній житловій площі відповідач не мешкає без поважних причин. У зв`язку із тим, що відповідач виїхав з квартири, проте знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку не бажав, позивач був вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою для захисту своїх прав. Згідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2020 року, головуючим суддею у справі було визначено суддю Ульяніч І.В. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2020 року закрито підготовче провадження по справі, яку призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позовну заяву задовольнити. Позивач пояснив, що зареєстрований та мешкає в квартири [ADDRESS] , разом із своєю дружиною, в квартирі також зареєстрована донька дружини - [PERSON] .. Відповідач у вказаній квартирі не мешкає вже тривалий час, а саме з 2010 року, знятись з реєстраційного обліку не бажає, де він мешкає невідомо. Крім того, відповідач не приймає жодних засобів щодо збереження за ним права користування зазначеною житловою площею, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує, ніякої участі в утриманні даного житла не приймає. Будь яких інших речей відповідача чи іншого майна, яке б належало б йому не залишилось, мешкати за вказаною адресою йому ніхто не перешкоджав. На вказаній житловій площі відповідач не мешкає без поважних причин. Позивач не заперечував проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення. В судове засідання [PERSON] , який неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав. В судовому засіданні третя особа - [PERSON] позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що вона зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , в якій проживає її мати разом із своїм чоловіком - позивачем у справі [PERSON] .. Відповідача [PERSON] вона взагалі бачила лише декілька раз, в останнє приблизно 5 років тому. Він добровільно залишив житло і з того часу в квартирі не з`являвся. Крім того, [PERSON] зазначила, що зареєстрована в квартирі з 30.03.2016 року. В судове засідання представник Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності і надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Суди, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно рішення Виконавчого комітету районної у місті Харкові ради від 18.11.2008 року про зміну договору найму житлового приміщення, [PERSON] було визнано наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS] ). Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 14 травня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Так, згідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідки про склад сім`ї) від 14 лютого 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання позивача [PERSON] , третьої особи [PERSON] , а також відповідача [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 78 ЦПК України, судом не береться до уваги наявний в матеріалах справи Акт про не проживання за адресою: [ADDRESS] , датований 14 лютого 2020 року, як такий, що не завірений належним чином. Тобто вказаний акт є доказом, одержаним з порушенням порядку, встановленого законом. В матеріалах справи мається лист начальника Немишлянського ВП ГУНП України полковника поліції Щербинського К. від 26 лютого 2020 року, зі змісту якого, вбачається, що згідно наявних баз даних та обліків Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з заявою, скаргою ні усній, ні письмовій формі не звертався. Судом було задоволено клопотання позивача та допитані у якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , у судовому засіданні, пояснила, що є донькою позивача, неодноразово бувала в квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак востаннє відповідача [PERSON] бачила приблизно 10 років потому. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача [PERSON] , в будинку за адресою: [ADDRESS] близько 45 років, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , жодного разу не був, відповідача [PERSON] не бачив та не знає. Свідок [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що перебуває у дружніх відносинах з позивачем [PERSON] та одночасно є його колегою по роботі, зазначав, що бував у нього вдома за адресою: [ADDRESS] , по декілька разів на місяць, однак відповідача там не бачив жодного разу. Також зазначав, що в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , позивач мешкає разом зі своєю дружиною. Останній раз був у квартирі позивача 1-2 року тому. Позивач вказує, що відповідач фактично за місцем реєстрації не мешкають більш 10 років, його особисті речі відсутні, оплату за комунальні платежі він не проводить, житлом не цікавиться. З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що позивач сплачує комунальні послуги за спірну квартиру. Згідно ст.ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК України установлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, саме на позивача закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад строки встановлені статтею 71 ЖК України у жилому приміщенні без поважних причин. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] , так як останній добровільно залишив вказане приміщення і на час розгляду справи не проживає з 2010 року, в квартирі відсутні його речі, не цікавиться квартирою та його реєстрація у квартирі створює позивачу перешкоди у користуванні квартирою, що відповідно до вимог ст.71 ЖК України дає підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позов в частині усунення перешкод у праві користування не підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що позивач вільно користується спірною квартирою, без будь-яких перешкод. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial