Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує на навчання. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 1995 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано 22.11.2001 року. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.06.1999 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання обох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку до досягнення дітьми повноліття. 11.10.2014 року старший син [PERSON] досяг повноліття, тому стягнення аліментів на його утримання було припинено, у звязку з тим, що [PERSON] продовжує навчання, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку на період навчання до досягнення сином 23 років. 27.07.2016 року вісімнадцятирічного віку досяг молодший син [PERSON] На теперішній час він продовжує навчання в Запорізькому авіаційному коледжі на четвертому курсі денної форми навчання. Своїх доходів він не має, перебуває на утриманні позивача та потребує матеріальної допомоги від батька. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином [PERSON] 23-річного віку та стягнути з відповідача витрати на допомогу адвоката. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~ 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що позивач\~ [PERSON]\~ з 1995 року\~ по 22.11.2001 року\~ перебувала у шлюбі з відповідачем.\~ Від шлюбу\~ вони мають двох синів\~ [PERSON], 27.07.1998\~ року , [PERSON], [INFO]. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.06.1999 р. з відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох\~ неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходів до досягнення дітьми повноліття. 27.07.2016 р.\~молодший син\~[PERSON], [INFO],\~ досяг повноліття, стягнення аліментів за рішенням суду на його утримання припинено. Відповідно до довідки № 296\~ від 12.07.2016 р.\~ [PERSON]\~ є студентом 4 курсу Запорізького авіаційного коледжу ім. О. Г. Івченка денного відділення, за бюджетною формою навчання. Початок навчання з 01.09.2013 р. \~Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. \~\~Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вищевикладене, визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина [PERSON], суд, виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоровя, а також те, що відповідач не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. Щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця суд зазначає, що ч. 2 ст. 182 СК пов'язує мінімальний розмір аліментів не менш як 30 % прожиткового мінімуму виключно із дитиною відповідного віку. Статтею 6 СК передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Як встановлено у справі третя особа (син сторін) є повнолітнім, відтак не може бути субєктом правовідносин, визначених ч. 2 ст. 182 СК. Враховуючи зазначене суд відмовляє у визначенні аліментів у розмірі не менше 30 % від прожиткового мінімуму щомісяця. Стосовно позовних вимог позивача про стягнення на її користь витрат, повязаних з оплатою правової\~ допомоги у розмірі 300,00 грн.,\~суд вважає, що вони не підлягають\~задоволенню за відсутністю документально підтверджених доказів таких витрат. Надана суду квитанція від 21.07.2016 року, суд вважає неналежним доказом, квитанція містить відмітку про те, що [PERSON] сплатила грошові кошти адвокату за складання позовної заяви, але не зазначено у звязку з чим була складена позовна заява, по якій саме справі. За таких обставин, суд приходить до висновку,\~\~ що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи\~ та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial