Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» про захист прав споживача та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.12.2013 року між позивачем та ПАТ «Терра Банк» було укладено договір банківського вкладу № ДБ -110593:980 з виплатою процентів щомісячно депозит «Батьківський» (далі - договір банківського вкладу), відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 191 000 грн. на строк 370 днів з 12.12.2013р. до 17.12.2014р., з виплатою процентів щомісячно в розмірі 22,5 % річних. Позивач зазначає, що з липня 2014 року по день звернення до суду йому не виплачуються проценти за договором банківського вкладу. У зв'язку з тим, що відповідач порушує взяті на себе зобов'язання щодо виплати процентів за договором банківського вкладу позивач з урахуванням уточнень, останні з яких були подані 27.03.2015р., просив стягнути з відповідача суму невиплачених процентів в розмірі 32284,18 грн., суму процентів на процент річних в розмірі 724,51 грн., 3 % річних в розмірі 1532,22 грн., індекс інфляції в розмірі 24235,04 грн., витрати на послуги адвоката в розмірі 1000 грн., моральну шкоду в розмірі 35 000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи. Зі згоди позивача суд визнав за можливе проведення заочного розгляду справи, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про права та обов'язки сторін. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Терра Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДБ-110593:980 з виплатою процентів щомісячно депозит «Батьківський» на строк з 12.12.2013р. до 17.12.2014р. (а.с.4-5). Відповідно до п.п.1.1., 1.2. договору банківського вкладу, банк приймає від вкладника грошові кошти та зобов'язується виплатити вкладнику суму вкладу та нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені цим договором. Договір засвідчує зобов'язання банку зберігати залучені грошові кошти, виплатити дохід у встановлений договором строк, та право вкладника отримати у визначений договором строк суму вкладу і процентів за ним. У відповідності до п.п. 2.1., 2.3., 2,4 договору банківського вкладу, вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 191 000 грн. на строк 370 днів з 12.12.2013р. до 17.12.2014р. Процентна ставка за вкладом становить 22,50 % річних, які банк нараховує щомісячно на рахунок № [NUMBER]. Внесення грошових коштів позивачем на рахунок № [NUMBER] в розмірі 191 000 грн., підтверджується квитанцією № 150569 від 12.12.2013р. (а. с. 3). У зв'язку з тим, що з липня 2014 року проценти за договором банківського вкладу позивачу перестали виплачуватись, позивач 06.08.2015 року звернувся до начальника відділення № 7 ПАТ «Терра банк» Бульбах В.В. з заявою про виплату відсотків передбачених договором банківського вкладу (а.с.3), але вищезазначена заява була залишена без задоволення. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів зазначено, що 21.08.2014 р. Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 518 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «ТЕРРА БАНК» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21.08.2014 р. було прийнято рішення № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ТЕРРА БАНК», згідно якого в ПАТ «ТЕРРА БАНК» з 22.08.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 22.08.2014 по 22.11.2014 р. Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 122 від 20.11.2014р. строк здійснення тимчасової адміністрації подовжено до 22.12.2014р. На підставі постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014р. № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «ТЕРРА БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2014р. № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію», згідно з яким з 24.12.2014р. розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» Ірклієнка Юрія Петровича. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь - які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює таку функцію як виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку, а ч. 3 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує відшкодування коштів за вкладом, який вкладник має в банку, що в подальшому реорганізувався шляхом перетворення, на тих самих умовах, що і до реорганізації. В судовому засіданні позивач зазначив, що 06.03.2015 року йому було повернуто суму вкладу в розмірі 191 000 грн. Від відповідача не надійшло жодних документів на підтвердження сплати позивачу відсотків відповідно до умов банківського вкладу. Враховуючи вищевикладене, ПАТ «Терра Банк» повинен був повернути суму вкладу та невиплачені відсотки відповідно до договору банківського вкладу, але повернув тільки суму вкладу, у зв'язку з чим відповідно до договору банківського вкладу з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків за період з 01.07.2014р. по 24.12.2014р. в розмірі 20 839,93 грн. (191 000 грн.*22,5% = 42 975 грн. : 365 днів * 177 дні = 20 839,93 грн.). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми процентів на процент річних, 3 % річних, індексу інфляції, суд приходить до наступного. Згідно п. 3 ч. 5 ст. 36 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми процентів на процент річних, 3 % річних, індексу інфляції не підлягають задоволенню. Як вбачається з заявлених позовних вимог, позивач також просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в розмірі 35 000 грн. Однак суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не надано доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань, не доведено причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, крім того між сторонами виникли договірні відносини, якими не передбачено стягнення моральної шкоди, а тому моральна шкода не підлягає відшкодуванню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на послуги адвоката в розмірі 1000 грн., то вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього кодексу. Але належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження того, що позивачем було понесені витрати на послуги адвоката в розмірі 1000 грн. останнім надано не було. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial