Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

що позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого АТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] 31.05.2007 р. укладено кредитний договір № 014/14-10-370, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 70 000 доларів США строком до 30.05.2012, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. 29 жовтня 2009 р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 014/14-10-370/1, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти п. 1.1 ст. 1 кредитного договору у новій редакції, а саме: «Кредитор, на положеннях цього договору, надає позичальнику кредит (надалі - кредит) у сумі 70 000 доларів США (ліміт кредитування) строком до 30 травня 2015 р. (включно) зі сплатою 14,0% процентів річних». Відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору, кредитор надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення строковості, повернення та сплати за користування. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2 кредитного договору шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, з можливою видачею готівки через касу кредитора (копії виписок по рахунку додаються). Таким чином банк виконав свої зобов`язання надавши [PERSON] кредитні кошти. Станом на дату розрахунку заборгованості, а саме станом на 06.02.2019 заборгованість [PERSON] перед банком становить 131 522 доларів США 59 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 3 579 499,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом 59 144 доларів США 79 центів; що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1609675,97 грн., заборгованість за відсотками - 72 377 доларів США 80 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1969823,64 грн. . Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, однак вимога-повідомлення від 07.02.2019 боржником виконана не була. Представник позивача адвокат Ілляшенко О.В. у судове засідання надала заяву , згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача адвокат Бойко Р.Б. надав заяву ,згідно якої позов не визнає, просить розгляд справи проводити без його участі, у задоволенні позову просив відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно за статтями 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі 31.05.2007 р. укладено кредитний договір № 014/14-10-370 (а.с. 8-10). Згідно пункту 1.1 кредитного договору від 31.05.2007 р. № 014/14-10-370, в редакції викладеній у додатковій угоді від 29.10.2009 р. № 014/14-10-370-1, кредитор, на положеннях цього договору, надає позичальнику кредит у сумі 70 000 доларів США, строком до 30 травня 2015 р. (включно), із сплатою 14,0% процентів річних. Цією ж додатковою угодою від 29.10.2009 р. № 014/14-10-370-1 викладено в новій редакції графік погашення (Додаток 1 до кредитного договору від 31.05.2007 р. № 014/14-10-370), згідно якого кінцевим терміном повернення кредиту є 30.05.2015 р. . Графік погашення передбачає повернення боргу частинами та деталізує терміни такого повернення (а.с. 10,12). Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за тілом кредиту, яка виникла за кредитним договором № 014/14-10-370 від 31.05.2007, в сумі 880 000 грн. Підставою позову є невиконання відповідачем (позичальник за кредитним договором) зобов`язань щодо повернення кредиту. Наявною в матеріалах справи випискою по рахунку підтверджується отримання [PERSON] 70 000 доларів США (а.с. 14). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальника [PERSON] (а.с.5-6), станом на дату розрахунку - 06.02.2019 , заборгованість [PERSON] перед банком становить 131 522 доларів США 59 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 3 579 499,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом 59 144 доларів США 79 центів; що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1609675,97 грн., заборгованість за відсотками - 72 377 доларів США 80 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1969823,64 грн.. Доказів повернення кредитних коштів відповідач не надав, позовних вимог не спростував.Таким чином право позивача є порушеним. Відповідно до вимог ст.ст. 256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно пункту 11.4 кредитного договору від 31.05.2007 р. № 014/14-10-370, до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.ст. 257, 259 ЦК України), однак до суду позивач звернувся із позовною заявою 20.03.2019 року. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Крім того, у додатковій угоді від 29.10.2009 № 014/14-10-370-1 сторони встановили кінцевий термін повернення кредиту - 30 травня 2015 р. (включно). Позивач звернувся до суду з позовом після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу . Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідача у відзиві на позов та у заяві від 24.07.2019 (а.с. 36,52) заявлено про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Таким чином враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом після спливу позовної давності, не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, про поновлення такого строку не просив суд, суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволені позову . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed