Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

13 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР», якому просить стягнути суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року в сумі 94 398 гривень 57 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 червня 2017 року він був звільнений з ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, де працював охоронником. На момент звільнення у відповідача малася заборгованість перед позивачем по заробітній платі на загальну суму 23 323,04 грн, проте в день звільнення розрахунок проведений не був і лише 14 серпня 2018 року було проведено останню виплату нарахованої але невиплаченої заробітної плати. Тож, час затримки розрахунку з позивачем при звільненні з 08 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року складає 297 днів. При цьому, згідно розрахункового листка роботодавця за два місяці, що передували звільненню, а саме: у березні 2017 року позивач відпрацював 16 днів, за що йому була нарахована заробітна плата в сумі 4 923,82 грн, в квітні 2017 року - 14 днів, за які заробітна плата нарахована в сумі 4 590,20 грн. Таким чином, згідно Постанови КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року середній заробіток розраховується за наступною формулою: (4 923,82 грн : 16 + 4 590,20 грн : 14) : 2 = 94 389,57 грн, який позивач і просить стягнути з відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2018 року вказана цивільна справа розподілена судді Харченко О.П. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П. від 03 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 17 січня 2019 року на 13 годину 30 хвилин, яке ухвалою суду відкладене на 25 лютого 2019 року на 15 годину 30 хвилин за клопотанням представника відповідача. Підготовче засідання, призначене на 15 годину 30 хвилин 25 лютого 2019 року, також було відкладене ухвалою суду на 15 годину 30 хвилин 17 квітня 2019 року та визнано доцільним та обов`язковим явку в судове засідання позивача та його представника [PERSON] . Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20 червня 2019 року на 08 годину 30 хвилин, який не відбувся у зв`язку зі знаходженням судді у відпустці та був відкладений на 08 годину 40 хвилин 06 серпня 2019 року. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2019 року вказана цивільна справа розподілена судді Конопленко О.С., у зв`язку із припиненням повноважень судді Харченко О.П. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. від 02 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження, розпочато її розгляд спочатку за правилами спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 09 годину 00 хвилин 29 жовтня 2019 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. Судове засідання, призначене на 09 годину 00 хвилин 29 жовтня 2019 року, ухвалою суду відкладене на 09 годину 30 хвилин 12 листопада 2019 року, у зв`язку першою неявкою представника відповідача. Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року судове засідання відкладено на 09 годину 15 хвилин 04 грудня 2019 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення представнику відповідача повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У судовому засіданні, призначеному на 09 годину 15 хвилин 04 грудня 2019 року, ухвалою суду оголошено перерву до 10 години 00 хвилин 23 грудня 2019 року, у зв`язку з витребуванням доказів. 23 грудня 2019 року у зв`язку з неявкою представника відповідача та відсутністю відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання розгляд справи відкладено на 08 годину 40 хвилин 23 січня 2020 року. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. Ним 12 грудня 2018 року подано до суду заяву, у якій він зазначив, що просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до судового засідання не з`явився. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву потрібно задовольнити частково з таких підстав. Так, судом установлено, що позивач [PERSON] з 16 травня 2013 року по 08 червня 2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Скат-Центр», що підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] (а.с. 8-10). Остаточний розрахунок з виплати заробітної плати відповідачем проведено 14 серпня 2018 року, що підтверджується копією відомості на перерахування заробітної плати № 3 від 14 серпня 2018 року, згідно якої позивачу перерахована заробітна плата в сумі 3 695,11 грн за квітень 2017 року та 3 348,50 грн за червень 2017 року, а також випискою від 12 грудня 2019 року по картковому рахунку позивача № 262530156791 (а.с. 15, 107). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2019 року (справа № 219/11327/18, провадження № 2/219/444/2019) відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Разом з тим, вказаним рішенням суду встановлено, що заборгованість з заробітної плати за період з 01 січня 2017 року по 08 червня 2017 року остаточно виплачена відповідачем 14 серпня 2018 року (а.с. 115-119). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до частини 1 статті 115 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України), заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 вищевказаного порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2019 року встановлено, що ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» при звільненні позивача з роботи 08 червня 2017 року не здійснило з ним повний розрахунок, а остаточно заробітна плата, належна позивачу, була виплачена лише 14 серпня 2018 року. Згідно індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу [PERSON] (за формою ОК-5) вбачається, що за звітний 2017 рік позивачу нараховано за 23 323,04 грн, з яких: за січень - 5 194,58 грн, за лютий - 4 454,82 грн, за березень - 4 923,82 грн, за квітень - 4 590,20 грн, за травень - 0,00 грн, за червень - 4 159,62 грн. (а.с. 11). Таким чином, рахувати виплати, що обчислюються із середньої заробітної плати слід за останні два місяці роботи, тобто за березень та квітень 2017 року, у яких позивачу нараховувалась заробітна плата. Так, згідно розрахункових листків: за березень 2017 року вбачається, що позивач відпрацював 16 днів і йому нарахована заробітна плата в сумі 4 923,82 грн, за квітень - відпрацьовано 14 днів та нараховано заробітну плату в сумі 4 590,20 грн (а.с. 13-14). За правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 повинен бути застосований наступний розрахунок: 4 923,82 грн + 4 590,20 грн = 9 514,02 грн : 30 (відпрацьованих днів за два місяця) = 317,13 грн - середньоденна заробітна плата позивача. Час затримки розрахунку з позивачем при звільненні за період з 08 червня 2017 року по 18 серпня 2018 року складає 297 днів. Обчислюючи середню заробітну плату суд виходить за правилами вищевказаного порядку з наступного: помножити середньоденний (годинний) заробіток на число робочих днів/годин, тобто 317,13 грн * 297 = 94 187,61 грн. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам під час розгляду справи були роз`яснені їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, незважаючи на наявну можливість, відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, не надав суду достовірних, належних та достатніх доказів відсутності вини підприємства у затримці виплати заробітної плати позивачу. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до вищенаведеного судом розрахунку в сумі 94 187,61 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подання позовної заяви позивач судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від його сплати на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" як позивач у справі про стягнення заробітної плати. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді першої інстанції, у сумі 941,87 грн (94 187,61 грн х 943,89 грн : 94 389,57 грн, де 94 187,61 - сума задоволених позовних вимог; 943,89 гривень - сума судового збору за подання до суду позовної заяви; 94 389,57 гривень - ціна позову, 941,87 гривень - судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь держави).

Outcome: partial