Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача поділ майна, набутого у шлюбі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01 вересня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2013 року. За час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль марки "FORD FIESTA", державний номер [NUMBER], який було зареєстровано на відповідача. На теперішній час позивач проживає окремо від відповідача. Питання про добровільний поділ автомобіля або про порядок користування ним між сторонами не досягнуто, відповідач категорично не дає можливості позивачу користуватися автомобілем, не надає доступу до автомобіля. Позивач зазначає, що така поведінка відповідача порушує її права як співвласника майна. Тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля, іншу 1/2 частину залишивши у власності відповідача. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №589, який розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2013 року. За період перебування у зареєстрованому шлюбі, 29 вересня 2011 року сторонами за спільні кошти сім'ї було придбано автомобіль марки "FORD FIESTA", державний номер [NUMBER], № шасі (кузова, рами) [NUMBER], [NUMBER]. Зазначений транспортний засіб зареєстровано на ім'я [PERSON] /а.с.7,24/. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу. Згідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік, мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). У відповідності до ч.1,4 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Договору про зміну часток у праві сумісної власності між сторонами укладено не було, шлюбний договір між ними не укладався. Режим окремого проживання між сторонами по справі на час придбання спірного майна судом не встановлювався. Сторони не дійшли згоди про грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності. Враховуючи, що автомобіль, який є об'єктом поділу не може бути поділеним в натурі, та є спільною сумісною власністю подружжя, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного автомобіля та за відповідачем права власності на 1/2 частину спірного автомобіля, виділивши ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишивши автомобіль у їх спільній частковій власності. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з того, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 500 грн., який у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача, оскільки позов задоволено повністю.

Outcome: approved