Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 28.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №307. Від даного шлюбу народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між даним подружжям. Однак, фактично подружжя не проживає більше двох років, діти залишилися на вихованні та матеріальному забезпеченні з позивачкою. [PERSON] сама змушена витрачати власні кошти на забезпечення дітей всім необхідним - одягом, відвідування гуртків та репетиторів, внаслідок чого її матеріальне становище є вкрай важким. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просить суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05.06.2018 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачу [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 28.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №307, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 28.06.2008 року. Від даного шлюбу народилися діти - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 11.08.2009 року) та [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 11.04.2012 року). З наявної в матеріалах справи Довідки №1145 від 04.06.2018 року, виданої Баранинською сільською радою Ужгородського району, вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із своєї матір'ю [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в позовній заяві вказує на те, що на даний час в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між даним подружжям. Однак, фактично подружжя не проживає більше двох років. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2018 рік". Так, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку станом в період з 01.07.2018 року по 01.11.2018 року становить 1559 грн. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачка в обґрунтування заявленої суми аліментів по 2000грн. на кожну дитину вказує на те, що змушена витрачати власні кошти на забезпечення дітей всім необхідним - одягом, відвідування гуртків та репетиторів, внаслідок чого її матеріальне становище є вкрай важким. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, суд констатує, що в доведення викладених обставин та обґрунтовування заявленого розміру аліментів не зазначено із додання доказів про відвідування дітьми конкретних гуртків, інформації про місце роботи відповідача, інформацію про наявність у нього інших осіб на утримання та інші обставини, які давали б суду впевненість про платоспроможність відповідача заявленій сумі аліментів. А тому, суд приходить до переконання, що заявлена сума аліментів є надмірною, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі аліментів по 1500грн. на кожну дитину. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню

Outcome: partial