Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

20.09.2012 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON] В своїх позовних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 130818 гривні 84 коп. матеріальної шкоди, завданої ДТП та 20000 гривень у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позивач вимог посилається на те, що відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП згідно постанови Харківського районного суду Харківської області від 17.12.2010 року та притягнено до адміністративної відповідальності. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 10449 від 24 грудня 2010 року, складеного експертомХарківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Бокаріуса, а саме в сумі 155241,17 грн., витрати на експертну оцінку в сумі 567,67 грн. відповідно до платіжної квитанції № 47 від 26 листопада 2010 року. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача [PERSON] ПАТ «Страхова компанія «Тас» відшкодувала позивачу [PERSON] 24990,00 грн. Таким чином, сума загального відшкодування збитків становить: 155241,17 + 567,67 - 24990,00 = 130818,84 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив в разі неявки відповідача постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах цивільної справи є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача згідно положень статті 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 17.12.2010 року по справі № 3-5083/10 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, що підтверджує вину відповідача по заподіянню позивачу матеріальної і моральної шкоди. Розмір матеріального збитку, у відповідності до звіту експертного автотоварознавчого дослідження, № 10449 від 24.12.2010 року, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. професора М.С. Бокаріуса, розмір заподіяної шкоди автомобілю складає 155241,17 грн. (а.с. 6-9). Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах винною особою. Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною 4 статті 61 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Постановою пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року, про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, проте позивачем не надано зазначених доказів, що мають значення для вирішення даної позовної вимоги. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню судові витрати відповідно до закону.

Outcome: partial