Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь незаконно отримані кошти на загальну суму 75900,00 грн., посилаючись на те, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів у сфері службової діяльності, [PERSON] визнав себе винним у інкримінованих йому злочинах, однак провадження у справі було закрито. При цьому, матеріалами кримінальної справи підтверджується, що [PERSON] шляхом використання недостовірних даних незаконно отримав з Фонду кошти, чим заподіяв шкоду на загальну суму 75900,00 грн., однак цивільний позов Фонду було залишено без розгляду та запропоновано вирішити питання щодо відшкодування збитків в позовному провадженні. У судовому засіданні представник Харківського обласного центру зайнятості Нікіфорова О.О. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що матеріали кримінальної справи не містять жодних доказів на підтвердження спричинення саме ним шкоди Харківському обласному центру зайнятості в розмір 75900,00 грн., у зв'язку із чим обвинувачення було згодом змінено. Представник третьої особи - Державної фінансової інспекції в Харківській області Третьяков О.М. у судовому засіданні підтримував позовні вимоги, в подальшому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала кримінальна справа № 1-20/2009 за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочині, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2009 у справі № 1-20/2009 [PERSON] було визнано винним у скоєнні інкримінованих йому злочинів та призначено покарання з випробуванням, цивільний позов Харківського обласного центру зайнятості було задоволено та стягнуто з [PERSON] шкоду, спричинену внаслідок його злочинних дій, в розмірі 75900,00 грн. Вказаний вирок суду було скасовано та справу надіслано на новий розгляд до того ж суду. Постановою старшого помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова від 22.07.2010 було змінено обвинувачення, [PERSON] інкриміновані злочину, передбачені ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.08.2010 у справі № 1-294/2010 провадження у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України закрито, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із сплином строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, цивільний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського обласного центру зайнятості залишено без розгляду у зв'язку із тим, що він поданий із порушенням вимог ст.. 119 ЦПК України та роз'яснено цивільному позивачу його право на звернення із позовом в порядку цивільного провадження. При цьому, даним судовим рішення було встановлено, що [PERSON], обіймаючи посаду директора ТОВ УА СП «Український бізнес клуб UBC», маючи умисел на заволодіння грошовими коштами підприємства , шляхом зловживання своїм службовим положенням , в період з 01.01.2002 по 24.12.2002, незаконно, на підставі підроблених документів, заволоділ грошовими коштами, що надходили на рахунок підприємства від Харківського обласного центру зайнятості, а також інших організацій, а саме грошові кошти у вигляді заробітної плати викладачам за читання лекцій на тренінг семінарах по бухгалтерському обліку, які надходили від районних та обласного центрів зайнятості, не проводились та офіційно заробітна плата цим викладачам не виплачувалась, відрахування у бюджет з неї не проводились. Так, за результатами перевірки цільового використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в ТОВ УА СП «Український бізнес клуб UBC» у період 2001-2002, січень-квітень 2003 року було складено акт КРУ від 04.07.2003 за № 04-20/231, в якому вказується, що у період з 01.01.2001 по 25.04.2003 [PERSON] кошти Фонду, перераховані центрами зайнятості на відшкодування дотацій на створення робочих місць в загальному розмірі 37,4 тис. грн.., витрачено не за цільовим призначенням та завищено вартість проведення тренінг семінарів на 38,5 тис. грн. При проведенні додаткової перевірки КРУ складено акт № 04-216/382 від 29.09.2003, в якому зазначено, що до ТОВ УА СП «Український бізнес клуб UBC» надійшли кошти, в тому числі і кошти Фонду на виплату дотацій та за проведення семінарів. Перевіркою фактичних витрат на оплату праці встановлено, що згідно бухгалтерського обліку товариством не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата, не проводились відрахування в державні цільові фонди. Ці факти також підтверджуються додатковими висновками спеціаліста-економіста № 6302 від 06.10.2003. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського обласного центру зайнятості заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням доказів, досліджених у судовому засіданні. Твердження [PERSON] щодо відсутності в матеріалах кримінальної справи доказів на підтвердження спричинення шкоди у заявленому розмірі суд оцінює критично як такі, що мають на меті уникненні від відповідальності за спричинену матеріальну шкоду бюджету держави. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved