Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

29 листопада 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2202/1107/88-026, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 80 000 доларів США, під 13,5 відсотка річних із кінцевим строком повернення коштів 16 листопада 2017 року. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору 16 листопада 2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено іпотечний договір, яким забезпечується належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №2202/1107/88-026. 28 листопада 2012 року за договором факторингу №15 ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» право вимоги за кредитами укладених із боржниками згідно реєстру в тому числі і [PERSON] із загальною сумою заборгованості 186 592,02 долари США. В цей же день між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами в тому числі і іпотечним договором від 16 листопада 2007 року укладеного із [PERSON] Станом на 11 листопада 2013 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 186 596 доларів США, яку в добровільному порядку він сплатити відмовляється, тому ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» просить його позов задовольнити, звернувши стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості на здійснити виселення всіх зареєстрованих осіб. До суду представником позивача було подано заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені у заяві підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Із згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 16 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2202/1107/88-026, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 80 000 доларів США, під 13,5 відсотка річних із кінцевим строком повернення коштів 16 листопада 2017 року. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору 16 листопада 2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено іпотечний договір, яким забезпечується належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №2202/1107/88-026, за умовами якого іпотекодавець зобов'язаний повернути коштів в сумі 80 000 доларів США, сплатити відсотків в розмірі 13,5 % річних, строком до 16 листопада 2017 року. 28 листопада 2012 року за договором факторингу №15 ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» право вимоги за кредитами укладених із боржниками згідно реєстру в тому числі і [PERSON] із загальною сумою заборгованості 186 592,02 долари США. В цей же день між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами в тому числі і іпотечним договором від 16 листопада 2007 року укладеного із [PERSON] Станом на 11 листопада 2013 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 186 596 доларів США, з яких 79 571 долар США заборгованість по основній сумі кредиту, 46 645 доларів США заборгованість за процентами, крім цього нарахована пеня в сумі 64 000,1 доларів США. Враховуючи, що пеня є формою цивільно-правової відповідальності, вона підлягає стягненню у національній валюті гривні, зокрема в сумі 552 992 грн. 86 коп. = 64 000,1 доларів США х 8,6405. Зазначені обставини підтверджуються копією кредитного договору, договором іпотеки, договором факторингу, розрахунком заборгованості, копією статуту ПАТ «Сведбанк». Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 п.3 даного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. В силу ч.1 ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.41 цього Закону 41 реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Оскільки зобов'язання з основним договором позичальником виконані не були, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки житлово-готельний комплекс загальною площею 229,5 кв.м., що знаходиться за адресою Хмельницька область, Хмельницький район Ружичанська сільська рада траса М-12 Львів-Кіровоград-Знаменка, 239 км. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» за кредитним договором 2202/1107/88-026 в сумі 122 595,9 доларів США, що еквівалентно 1 059 289 грн. 80 коп., та пені в сумі 552 992 грн. 86 коп. Суд вважає за необхідне початкову вартість предмету іпотеки визначити з урахуванням п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Що стосується вимог про виселення всіх осіб, які зареєстровані у житлово-готельному комплексі, то суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. В силу ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Представником позивача не доведено обставин того, що у житлово-готельному комплексі проживають будь-які особи, що він направляв їм вимоги щодо виселення які були отримані ними та що, протягом місячного строку вони відмовились виконати цю вимогу. Враховуючи викладене в задоволенні вимоги про виселення осіб слід відмовити в повному обсязі. Судові витрати по справі складаються із судового збору за вимогу майнового характеру, який становить 3 441 грн. та відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, за позовну вимогу немайнового характеру виселення осіб які проживають у житлово-готельному комплексі судовий збір становить 229 грн. 40 коп., оскільки в цій частині позову відмовлено, зазначену суму слід стягнути з позивача на користь держави.

Outcome: partial