Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

24 листопада 2016 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов мотивує тим, що сторони уклали шлюб 04.11.2002 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне господарство вони вести перестали, шлюбні відносини фактично припинили. Добровільно відповідач коштів не надає, хоча має таку можливість, інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей у відповідача немає, непрацездатних батьків чи інших родичів не утримує, зазначила, що відповідач є особою, яка має інвалідність по зору та щомісячно отримує пенсію. Просить суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі ? від усіх доходів відповідача до досягнення [PERSON] повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання неодноразово не зявився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON]В та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.3-4), де батьком зазначений відповідач. Діти проживають разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №4030 від 18.11.2016 року (а.с.2). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, матеріальне становище позивачки, яка є працездатного віку, суд також враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач є особою, яка має інвалідність, отримує пенсію, інших малолітніх і (або) неповнолітніх дітей та (або) непрацездатних осіб на утримані не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Суд дійшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі не доведена жодним належним та допустимим доказом. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 24.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Outcome: partial