Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Фізична особа підприємець [PERSON] звернувся до Снятинського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 07.07.2016р. та 12.07.2016р. між ним та відповідачем [PERSON] укладено договора позики, згідно за якими позивач передав відповідачу грошові кошти в загальній сумі 427840 грн. з умовою їх повернення до 15.08.2016р.. Договора позики укладені в письмовій формі, при отриманні коштів відповідач написав власноручно розписки про отримання коштів в сумі 154000 грн. та 273840 грн. По закінченні зазначеного строку відповідач борг не повернув. З врахуванням уточнюючих позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] та поручителя [PERSON] солідарно заборгованість за договором позики від 07.07.2016р. в сумі 154000 грн. та заборгованість за договором позики від 12.07.2016р. в сумі 273840 грн.; 30677,99 грн. інфляційних збитків та 71795,07 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань- за період з 15.07.2016р. по 14.02.2017р. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, пояснив, що відповідач [PERSON] супроводжував відповідача [PERSON] та був присутній при передачі позивачем коштів, кошти були передані особисто [PERSON] готівкою у націрнальній валюті. Просить позов задоволити, стягнути з відповідачів [PERSON] [PERSON] солідарно заборгованість за договором позики від 07.07.2016р. в сумі 154000 грн. та заборгованість за договором позики від 12.07.2016р. в сумі 273840 грн.; 30677,99 грн. інфляційних збитків та 71795,07 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань- за період з 15.07.2016р. по 14.02.2017р. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач має намір повертати кошти частинами. Із показів свідка [PERSON], даних ним у судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] при підписанні договорів позики пояснював, що у них є цехи по вирощуванню птиці, поля та нерухомість. Передані кошти обидва відповідачі перераховували разом. Хто підписував договір не знає, як і не знає точної суми на яку укладались договора позики. Хто позичальник не знає. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 07.07.2016 р. та 12.07.2016р. відповідач [PERSON] позичив у позивача кошти на загальну суму 427840 грн. строком до 15.08.2016 року. Грошові кошти в даному розмірі були передані відповідачеві у момент підписання розписок, однак свої зобов'язання відповідач належним чином не виконав -грошові кошти не повернув. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 договорів позики № 07/06/16 від 07.07.2016р. та № 12/07/16 від 12.07.2016р., у випадку неповернення, вказаної в п.1.1 вказаного договору суми позики, визначеної в п. 2.2 строк, позичальник виплачує штраф у розмірі 20% від суми позики за кожен день прострочки повернення позики. У випадку невиконання чи неналежного виконання однією із сторін обов'язків по вказаному договору, вона повинна відшкодувати другій стороні спричинені таким невиконанням збитки додатково, відповідно до чинного законодавства України. Розрахунок наданий позивачем по стягненні з відповідача неустойки, проведений у значно меншому розмірі, ніж передбачений договором позики. Відповідно ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені,передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Зважаючи на викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача, у встановленому розмірі, неустойки є законними та такими, що не суперечать вимогам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Тому, суд вважає, що стягнення з відповідача пені у розмірі 71795,07 грн. є законним та підлягає до задоволення. Оскільки на даний час відповідач [PERSON] не виконав умови договору позики, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення вищевказаної суми заборгованості солідарно із обох відповідачів [PERSON] та [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] не було укладено договору поруки та відсутні будь-які інші зобов'язальні документи щодо поручительства відповідача [PERSON], останній не є, згідно вимог цивільного законодавства України, поручителем по вказаних договорах позики, укладених між позивачем та відповідачем [PERSON], а покази свідка [PERSON], суд вважає неналежним доказом по справі, а отже, відповідач [PERSON] не може бути солідарним боржником по даній цивільній справі. Тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 2\~ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог\~статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених\~статтею 61 ЦПК України. На підставі викладеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 07.07.2016р. в сумі 154000 грн. та заборгованість за договором позики від 12.07.2016р. в сумі 273840 грн.; 30677,99 грн. інфляційних збитків та 71795,07 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. В решті позову слід відмовити. Окрім того, слід змінити засоби забезпечення позову, накладені відповідно до ухвали суду від 06.12.2016р., шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать [PERSON], що проживає в [INFO] в межах позовних вимог до відповідача [PERSON] в сумі 530313,06 грн., до моменту виконання зобов'язань. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а саме в розмірі 4278, 40 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 247, 248, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: partial