Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

09.09.2020 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 12 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований у реєстрі за № 972, яким запропоновано звернути стягнення на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованість, що виникла по Кредитному договору № 88 від 05 травня 2006 року з відповідними додатками, Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 42053 від 25 квітня 2019 року, укладеного між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», який виступає правонаступником ВАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС», боржником за якими є [PERSON] (прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » у зв`язку з розірванням шлюбу), таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошові кошти в сумі 7 833 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем був пропущений строк звернення за вчиненням виконавчого напису позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Крім того, вказує, що відповідачем не було подано нотаріусу документи на підтвердження безспірної заборгованості позивача. Одночасно з поданням позовної заяви [PERSON] подала до суду заяву про забезпечення її позову. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.09.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.09.2020 р. заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 62669411, відкритому на підставі виконавчого напису № 972, вчиненого 12.05.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості, до набрання законної сили рішенням у справі. 13.10.2020 р. до суду надійшов відзив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» на позовну заяву [PERSON] , в якому представник відповідача Артюшенко Д.О. проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що усі доводи позивача не відповідають дійсності, є голослівними та не підтверджені жодним доказом. Вважає, що строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису відповідачем пропущений не був, оскільки п. 7.3 ч.7 умов кредитного договору № 88 передбачено, що вказаний кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Оскільки позивач не виконав взяті на себе зобов`язання, то кредитний договір № 88 не можна вважати припиненим. Крім того, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором 25.04.2019, а тому виконавчий напис № 972 від 12.05.2020 вчинений в межах трирічного строку з моменту виникнення у Відповідача права вимоги за кредитним договором. 03.11.2020 р. позивачем подана відповідь на відзив, в якому наполягає на правильності своїх висновків, а доводи відповідача вважає хибними. Також просить суд при прийнятті рішення врахувати, що грошові кошти в сумі 7833 грн. фактично не були стягнуті з неї, а тому відмовляється від позову в цій частині. У судове засідання позивач та його представник адвокат Нікіша Д.С. не з`явились, але представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог (враховуючи усі уточнення) наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але у відзиві на позов просить справу розглянути у його відсутність. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, пояснення щодо позову, заяви чи клопотання до суду від нього не надходили. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено кредитний договір №88, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 14255,00 доларів США грн., зі сплатою 13,0 % річних, строком до 05.05.2011. 25.04.2019 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», який виступає правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» був укладений договір № 42053 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. 12.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 972 про звернення стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості по Кредитному договору № 88 від 05.05.2006 року на загальну суму 475740 грн. 09 коп., в тому числі: суми заборгованості за кредитом - 196793,63 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 264798,69 грн.; суми заборгованості за комісією - 0 грн.; суми заборгованості за 3% річних - 13847,77 грн.; суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.04.2019 року по 08.05.2020 року. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі. Так, вчинення оскаржуваного виконавчого напису здійснено поза межами строку давності, а отже ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» не наведені належні та допустимі докази безспірності заборгованості. У відповідності до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначалось раніше дата закінчення кредитного договору №88 від 05.05.2006 року - 05.05.2011 року, а із заявою про вчинення виконавчого напису ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулося 12.05.2020 року (а.с. 62), у той час коли позовна давністть за цими вимогами спливла 06.05.2014 р. Отже приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович при видачі напису № 972 не врахував пропуск відповідачем строку загальної позовної давності. В той же час, 22.02.2017 р. постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в наступній частині: « Пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються : а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості» . Київський апеляційний адміністративний суд, при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 16.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально. Постановою Верховного суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 26.11.2014 р. до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Укладення кредитного договору № 88 від 05.05.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] відбулося шляхом підписання договору, без його нотаріального оформлення, а отже виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а саме виконавчий напис було вчинено поза строками позовної давності, а також те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] - такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір у наступних розмірах: 1) за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн. за заявлену вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; 2) за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн. за заявлену вимогу про стягнення з відповідача коштів в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом; 3) за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн. В ході розгляду справи [PERSON] відмовилась від вимог щодо стягнення 7833 грн., що були стягнені в порядку виконання виконавчого напису. Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору, що складає 1261,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved