Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] , 21.05.2019 звернулась в суд з позовом до Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації Львівської області про визнання незаконним та скасування Розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації Львівської області №721 від 02.12.2002, в частині передачі у власність [PERSON] (власнику Сертифікату на право на земельну частку (пай)) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, визнання недійсним Державного акту серії ІІ-ЛВ №056994 на право приватної власності на землю, виданого 26.12.2002 Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області, про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 1, 3345 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, скасування державної реєстрації Акту зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №323 (кадастрові номера 4620983900:26:000:0127 та 4620983900:29:000:0090), визнання права на земельну частку (пай) площею 1, 23 в умовних кадастрових гектарах, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ [NUMBER] виданого 06.06.2000 та зареєстрованого за №7955, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] мотивуючи тим, що у березні 2019 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на означену ділянку, однак їй відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №056994 Городоцькою райдержадміністрацією на ім`я померлої [PERSON] виданий 26.12.2002, тобто після смерті спадкодавця. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 03.07.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 32). Позивачка у суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього пояснила, що її бабусі [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1, 23 в умовних кадастрових гектарах, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області яке вона набула ще за життя, оскільки працювала у колгоспі на часі розпаювання земель, що підтверджується Сертифікатом серії ЛВ №0092827 на право на земельну частку (пай) від 06.06.2000, що після смерті бабці, на ім`я останньої на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №721 від 02.12.2002, видано 26.12.2002 Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №056994. Оскільки Державний акт виданий після смерті [PERSON] , то означена земельна ділянка не входить до складу спадщини, тому просить визнати такий Акт недійсним та скасувати його державну реєстрацію, а відповідно визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] згідно Сертифікату серія [NUMBER] від 06.06.2000 виданого на ім`я спадкодавця. Сільський голова Артим В. [PERSON] , як представник відповідача - Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області у листі №216 від 30.09.2019 просив про розгляд справи за його відсутності, ставлення до позову, не висловив (а.с. 44). Представник Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на заявлений [PERSON] позов не подав (а.с. 42). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. ст.\~4,\~12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Із пояснень [PERSON] в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] до дня смерті 02.04.1999 значилась зареєстрованою та проживала з дочкою [PERSON] (матір`ю позивачки) на [ADDRESS] . Згідно копій паспорта серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтва про народження серія [NUMBER] убачається, що [PERSON] , [INFO] є онукою [PERSON] (а.с. 20-23). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Із матеріалів справи убачається, що 26.12.2002 головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , яка померла [NUMBER] виданий Державний акт серії ІІ- [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку площею 1, 3345 га для ведення товарного сількогосподарського виробництва на підставі розпорядження №721 від 02.12.2002 № 721, тобто через три роки після смерті спадкодавця (а.с. 8). Державний акт серії ІІ-ЛВ №056994 від 26.12.2002 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323 (а.с. 8 зворот). Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до\~глави 16 Цивільного Кодексу України\~правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2\~Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей\~8,\~124 Конституції України, статей \~26,\~30,\~87-90,\~97,\~100,\~102,\~118,\~123,\~143-146,\~149,\~151,\~153-158,\~161,\~210,\~212 ЗК України, глав 27, 33, 34\~Цивільного Кодексу України,\~статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України\~(2004 року),\~статті 12 Господарського процесуального кодексу України\~судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Отже, ураховуючи, що Розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації №721 від 02.12.2002 та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №056994 на ім`я [PERSON] від 26 грудня 2002 року, видані через три роки після смерті [INFO] [PERSON] , а отже в порушення вимог закону, суд \~визнає незаконним та скасовує вищеозначене Розпорядження в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, а також визнає недійсним Державний акт та скасовує його державну реєстрацію в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №323. Із матеріалів справи убачається, що 06.06.2000 на ім`я [PERSON] видано Сертифікат серії ЛВ №0092827 на право на земельну частку (пай), що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №7955 (а.с. 7). [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). Із пояснень в суді позивачки, із копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0092827 видно, що такий Сертифікат виданий 06.06.2000 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто через рік після смерті останньої (а.с.8) Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.\~ Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Позивачкою в суді не доведено, що право на земельну частку (пай), згідно Сертифікату серії ЛВ №0092827 від 06.06.2000, входить до складу спадщини, оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто до моменту видачі цього Сертифікату, що окрім іншого підтверджується рішенням Городоцької районної державної адміністрації №156, яке також прийнято через рік після смерті спадкодавця 06.02.2000 (а.с. 8). Ураховуючи, що право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії ЛВ № [NUMBER] виданого 06.06.2000 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , не входить до складу спадщини, підстав до визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) згідно означеного сертифікату, в порядку спадкування за законом, суд не убачає. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо». Доказів на підтвердження того, що спадкодавець [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства - ПАП АФ «Зоря» на час реєстрації 06.06.2000 сертифікату на право на земельну частку (пай), або ж, що вона була внесена до 2000 року до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) земель, що перебували у власності ПАП АФ «Зоря», у справі немає, позивачкою суду не надано. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із листа №216 від 30.09.2019 сільського голови [PERSON] , як представника відповідача - Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, не убачається про визнання ним заявлених [PERSON] вимог в частині визнання права на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0092827 від 06.06.2000. При цьому, у разі визнання відповідачем позову, визнання судом за [PERSON] права на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ [NUMBER] 0092827, що виданий через рік після смерті [PERSON] , суперечитиме закону. За наведеного,

Outcome: partial