Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

19.11.2015 позивач [PERSON] підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію та гаряче водопостачання. Позовні вимоги неодноразово уточнювали, в кінцевій редакції 01.08.2016. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов'язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Боржнику виставлялись рахунки відповідно до тарифів на теплову енергію які установлені: а) рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про упорядкування тарифів на послуги теплопостачання в м. Кривому Розі» №584 від 13.08.2008, опалення за 1 Гкал - 245 грн., гаряче водопостачання (при наявності приладу обліку за 1 куб.м.) з вересня по квітень 13,69 грн., з травня по серпень 11,24 грн., гаряче водопостачання (при відсутності приладів обліку на 1 мешканця на місяць ) з травня по вересень 38,78 грн., з жовтня по квітень 47,23 грн., за період з 01.09.2008 по 01.01.2011; б) а з 01.01.2011 затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010, тариф на теплову енергію для населення - 269,50 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). Позивач, виконуючи свої обов'язки, постійно поставляв теплову енергію у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідачі у порушення ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України, ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в повному обсязі оплату, за отримані послуги не робили, внаслідок чого їх заборгованість за період з 01.12.2009 по 01.12.2013, за централізоване опалення та гаряче водопостачання складала 5657 грн. 33 коп. Позивач звернувся до суду 24.03.2014 з заявою про видачу судового наказу. 09.04.2014 Саксаганським районним судом міста [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, тому стягувачем заявлено вимоги в позовному провадженні з додержанням загальних правил, щодо предявлення позову. Виходячи з викладеного, просять суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму заборгованості по оплаті за послугу з опалення та гарячого водопостачання в розмірі 5657 грн. 33 коп., а також судовий збір у сумі 1218 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] визнала позов частково, вказала, що частина вимог заявлена поза строком позовної давності. Надану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності підтримала, вважала, що вимоги з 01.12.2009 по 31.11.2012 з цих підстав задоволенню не підлягають. Відповідач [PERSON], до судового засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що у справі є поштові повідомлення та розписки про отримання повісток про явку в суд. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей. Таким чином, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки представників сторін, за відсутності відповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрований у квартирі №125 в будинку №27 на м-ні. Гірницькому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з відкриттям на його імя особового рахунку №1003027125, постачання теплової енергії до якої здійснювало КПТМ «Криворіжтепломережа»\~(а.с. 4, 49). Відповідач [PERSON] є співвласником даної квартири, про що свідчить рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.2012 (а.с. 30-31) Згідно зі ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладено на власника майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005. Оплата за опалення і гаряче водопостачання нараховується за тарифами, встановленими рішеннями Криворізької міської ради від 16.01.2008 № 53, від 13.08.2008 № 584 та згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010. Згідно з випискою з особового рахунку за № [NUMBER], зобов'язання по оплаті за опалення та гаряче водопостачання виконувалися не в повному обсязі, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка за період часу з 01.12.2009 по 01.12.2013 становить 5657 грн. 33 коп. (а.с. 49). Позивач звертався до суду 24.03.2014 із заявою про видачу судового наказу. 09.04.2014 ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 214/2599/14-ц відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с. 5). Нормами ст.151 ЖК України на громадян, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру покладено обов'язок забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Відповідно до ст. 13 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальніх послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно з п. 2.3.7. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, щоцентралізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Пунктом 18 Правил надання послуг передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Як убачається із матеріалів справи, нарахування за гаряче водопостачання здійснено позивачем згідно з тарифами, встановленими рішеннями Криворізької міської ради від 13.08.2008 № 584, та згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010. Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1кв.м. опалювальної площі. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі мають зобов'язання перед позивачем по оплаті комунальних послуг з опалення і гарячого водопостачання. Правильність нарахування суми боргу підтверджується випискою з особового рахунку за № [NUMBER] по квартирі №125 в будинку №27 на м-ні. Гірницькому в м. Кривому Розі, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за постачання теплової енергії. При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачами не оспорюється. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо вимог, заявлених за межами трирічного строку. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У стаття 257 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. ( ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК). З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Саксаганського районного суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржника [PERSON] заборгованості в сумі 5657 грн. 33 коп. та 09.04.2014 ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Враховуючи, що судовий захист права КПТМ «Криворіжтепломережа» на стягнення грошових коштів за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Отже, строк позовної давності переривався подією зверненням КПТМ «Криворіжтепломережа» із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу від 24.03.2014, а тому позивач має право заявляти вимоги про стягнення заборгованості, з врахуванням позовної давності встановленої ст.257 ЦК України, починаючи з 24.03.2011 по 01.12.2013. Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість відповідачів за опалення та гаряче водопостачання за період з 24.03.2011 по 01.12.2013 становить 1125 грн. 19 коп., (з розрахунку 5657,33 4532,14) (а.с.49) і саме ця сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» та стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за опалення та гаряче водопостачання за період з 24.03.2011 по 01.12.2013, яка становить 1125 грн. 19 коп. Суд відхиляє доводи представника КПТМ «Криворіжтепломережа» про те, що позовна давність переривалася внесенням відповідачами періодичних платежів в більшому розмірі ніж було нараховано в поточному місяці та внесення платежів у місяці, коли нарахувань взагалі не було, виходячи з такого. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося у вигляді періодичних щомісячних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини, то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших невизнаних частин платежу, а відтак такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших невизнаних частин. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі здійснювала частково погашення заборгованості за комунальні послуги, а саме - у серпні 2012 року, вересні 2012 року. Однак, з цього не слідує про визнання ними заборгованості у повному обсязі. Відповідно до п. 2.21 Наказу КПТМ «Криворіжтепломережа» №416 від 21.10.2015 та роз'яснення Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України від 29.10.2004 за №06-10/10-1215, питання віднесення платежу, призначення якого в платіжному документі достатньою мірою не деталізовано, чи перерахування суми більшої ніж нарахована за поточний місяць, має визначатися одержувачем таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів - згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості, в тому числі, що підлягає стягненню на підставі судових рішень, платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення. В матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] чи [PERSON] здійснювали погашення заборгованості по оплаті за опалення та гаряче водопостачання за періоди, які виходять за межі позовної давності, а вчинення КПТМ «Криворіжтепломережа» дій щодо перерахування коштів на погашення заборгованості в хронологічному порядку, які не були попередньо узгоджені із споживачем, не свідчить про визнання ними свого боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial