Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON], (далі Позивач, [PERSON]І.) звернулася до суду із вищевказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Принт Маркет», (далі Відповідач 1, ТОВ «Принт Маркет»), рівненської філії страхової групи «ТАС» (далі Відповідач 2, СГ «ТАС»), [PERSON] (далі Третя особа, [PERSON]А.) посилаючись на те, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] від отриманих тяжких тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Вироком Макарівського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року [PERSON] засуджений до 4-х років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. [PERSON] керував автомобілем марки «Renault Midlum», номерний знак [NUMBER], що на належній правовій підставі використовується ТОВ «Принт Маркет». У звязку з тим, що зазначений автомобіль як джерело підвищеної небезпеки використовувався ТОВ «Принт Маркет», а відповідно до страхового полісу №АІ/6521374 про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль є застрахований в СГ «ТАС», просить стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Вказав, позивачка зазнала великих моральних страждань у звязку з втратою сина. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнала та пояснила, що досудовим розслідуванням не визначено ступеня вини учасників дорожньо-транспортної пригоди. Наголосила на тому, що розмір моральної шкоди може бути зменшено якщо буде встановлено, що шкода завдана з необережності потерпілого. Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Вироком Макарівського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 встановлено, що 10.02.2015 року, близько 00 годин 12 хвилин, на 59 км + 820 м автодороги «Київ-Чоп», що на території Макарівського району Київської області, водій [PERSON], керуючи технічно справним вантажним бортовим автомобілем марки «Renault Midlum», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись у правій смузі руху в напрямку міста Київ, у порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну», не був уважний та, не стежачи за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди», маючи можливість виявити перешкоду для руху, яку становив йому автомобіль фургон ізометричний марки «Isuzu NQR 71Р», реєстраційний номер [NUMBER], який з увімкненою аварійною світловою сигналізацією розташовувався частково на проїзній частині правої суги руху в напрямку міста Київ та частково на прилеглому узбіччі, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, на що у нього не було перешкод технічного характеру, в результаті чого допустив зіткнення правою боковою частиною керованого ним транспортного засобу із задньою лівою частиною автомобіля фургона ізометричного марки «Isuzu NQR 71Р». В результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль фургон ізометричний марки «Isuzu NQR 71Р» здійснив рух праворуч в напрямку узбіччя у сніговий намет та відбувся наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON], які знаходились на узбіччі, із правого боку передньої частини вказаного транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходи [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Порушення водієм [PERSON], вимог пунктів 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають в прямому причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого [PERSON] та заподіяння потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Даним вироком [PERSON] [INFO], визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнено від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1168 ЦК передбачає відповідальність особи у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Крім того, відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. З вироку Макарівського районного суду щодо водія [PERSON], в частині опису помякшувальних обставин зазначено, що обвинувачений щиро покаявся та здійснив часткове відшкодування шкоди. Проте у судовому засіданні сторони про дану обставину нічого суду не пояснили та не вказали у позовній заяві. Стаття 1190 ЦК України визначає випадки солідарної відповідальності за шкоду, а саме особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Вказана стаття не може застосовуватися до досліджуваних правовідносин, оскільки, відповідачі своїми спільними діями не завдавали шкоди, а лише несуть відповідальність за дії винної особи. Відповідно моральна шкода в даному випадку не підлягає до солідарного стягнення, як того просить позивач у позовній заяві. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~статті 1167 ЦК України\~компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чом у полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено. Представник позивача належним чином не довів суду з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено. В результаті чого на переконання суду розмір моральної шкоди має бути зменшено. Враховуючи те, що відповідно страхового полісу №АІ/6521374 про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначений автомобіль є застрахованим СГ «ТАС». Сума відшкодування за заподіяну шкоду життю та здоровю складає 100 тисяч гривень, на переконання суду дана сума є достатньою для задоволення моральної шкоди позивачки, що завдана [PERSON] як особою яка керувала автомобілем «винуватцем дорожньо-транспортної пригоди». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial