Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконання трудових обов'язків, вказавши, що він працював в важких та шкідливих умовах праці 29 років 9 місяців, а саме: У Тресті «Кривбасшахтопроходка» працював на посадах, підземного бетонника, підземного прохідника (з червня 1980 р. по серпень 1980 р.; з червня 1981 р. по серпень 1981 р.; з лютого 1982 р. по квітень 1982 р.) на посаді підземного гірничого майстра (з серпня1983 р. по грудень 1984 р.; з грудня 1986 р. по квітень 1989 р.; з січня 1992 р. по вересень 1993 р.); на посадах підземного начальника дільниці, заступника начальника виробничого відділу ШБУ, заступника головного інженера з виробництва ШБУ (з квітня 1989 р. по січень 1992 р.; з серпня1995 р. по листопад 1995 р. з листопада 1995 р. по жовтень 1999 р.). У період з листопада 1999 р. по грудень 2003 р. працював на посаді підземного гірничого майстра ш. «Ювілейна» ПАТ «Євраз Євраз Суха Балка». У період з листопада 2004 р. по квітень 2010 р. працював на посаді підземного гірничого майстра ШБУ ПАТ «КЗРК». При цьому в наслідок особливостей технологічного процесу, пов'язаного з відкритим видобутком руди, на протязі 29 років 9 місяців умови праці виконуваних робіт характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, пил з вмістом кристалічного кремнію диоксиду (SiO2) у пилу до 10% до 70% в концентраціях в 4,8 мг/мі - 14,2 мг/мі при ГДК 2,0 мг/мі. Вплив вищевказаних шкідливих факторів протягом 29 років 9 місяців стали у нього причиною виникнення та розвитку наступних професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першого ступеня (пиловий бронхіт), емфізема легень першої стадії, ЛН першої - другої стадії J44. За висновком МСЕК Серія 10ААА № 002420 від 21.04.2010 р. йому первинно було встановлено 20 відсотків втрати професійної працездатності без інвалідності безстроково. Згідно Постанови ВД ФССНВ м. Кривого Рогу № 0407/17691/17691/2 від 06.05.2010 р. йому було призначено одноразову допомогу у сумі 53040 грн. Згідно Постанови ВД ФССНВ м. Кривого Рогу № 0407/17691/17691/3 від 06.05.2010 р. йому були призначені виплати по відшкодуванню збитку в зв'язку з утратою здоров'я в розмірі 663 грн. 77 коп. починаючи з 19.04.2010 р. безстроково. Право на відшкодування моральної шкоди за рахунок ПАТ «КЗРК» та ПАТ «Євраз Суха Балка» виникло 21.04.2010 р. з дня встановлення МСЕК 20% стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Винним за виникнення професійних захворювань за конкретною професією, яка сприяла розвитку настання визначено підприємства ПАТ «КЗРК» та ПАТ «Євраз Суха Балка» як це визначено у Акті розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 № 11 від 02.04.2010 р. Даний факт підтверджено комісією з розслідування професійного захворювання у Акті розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 № 11 від 02.04.2010 р. Вина відповідачів полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов'язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», несе безпосередню відповідальність. Позивач вважає, що за таких обставин з боку роботодавців йому має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я. Позивач вважає, що моральна шкода є для нього обумовлений психічний стан - відчуття неспокою, хвилювання, дискомфорт життя та відчуття фізичного болю, яка полягає у наступному: стан здоров'я з роками сильно погіршився, що призвело до значного обмеження життєдіяльності, яке визначається частковою стійкою втратою до здатності самообслуговування, тобто додаткові зусилля для організації свого життя. Посилилася задишка при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, періодичний кашель з виділенням мокротиння біль та важкість у грудній клітці, зниження слуху, періодичний біль в області серця. В зв'язку з хворобою легень він має ускладнення: задишку, що посилюється при фізичному навантаженні на роботі та вдома, ходьбі до лікувального закладу, крамниці, у міському громадському транспорті, тобто втрату нормальних життєвих зв'язків, що вимагають додаткових зусиль для організації життя. Частий кашель з важковідділяємою мокротою знемагає, не дає можливості відпочивати в нічний час не тільки йому, а й його родині та сусідам. Вимушене безсоння пригнічує його, не тільки фізично але також викликає, душевну безпорадність. У родини виникають додаткові зусилля через надання йому додаткових заходів, щодо усунення приступів задухи та нормалізації артеріального тиску. Підвищення артеріального тиску та головний біль не дозволяє йому робити нахилу тулубу під час надівання та знімання взуття, або отримання водних процедур, що пригнічує позивача у його безпорадності та обмеження самообслуговування. Періодичний біль у області серця додає йому загальну слабкість та страх смерті, що робить його частково не придатним та неспроможним до самообслуговування. Через хворобу він щорічно вимушений проходити амбулаторне та стаціонарне лікування у лікувально-профілактичних закладах. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда він отримує від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України санаторно - курортне лікування в санаторіях лікувального профілю один раз на 3 роки, ще є явно недостатнім для відновлення його здоров'я. У зв'язку з тим він вимушений лікуватися за свої кошти на Північному узбережжі Криму у спеціалізованих лікувально - профілактичних закладах міста та місцевих профілакторіях. Але з обліку державних та приватних заходів щодо поновлення здоров'я, його становище не покращується, професійні захворювання продовжують прогресувати у гірший бік. Через наведені факти фізичного болю та душевних, страждань він втратив звичайні соціальні звички та зв'язки з близькими людьми та друзями. Змінився його характер, він став замкнутою, нетовариською людиною, а самотність, відчуженість також викликають додаткову душевну біль, моральні переживання. До виникнення у нього професійних захворювань, він був дуже активною людиною, займався громадською діяльністю. Через порушення природних фізіологічних параметрів стану здоров'я, він втратив 20% професійної працездатності, тобто на незворотності ушкодження. Таким чином, він вважає, що професійне захворювання викликало втрату працездатності, йому було заподіяно суттєву моральну шкоду умовами праці, яку він оцінює відповідно до часу роботи у відповідачів та просить стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат » та ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди по 121800,00 грн. з кожної організації. В судовому засідання позивач та його представник [PERSON], кожен окремо позов підтримали у повному обсязі, покладаючись на обставини викладені у позовній заяві, та просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат » Кукуруза Д.С., в судовому засіданні позов не визнала, вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними, та необґрунтованими, посилаючись, на те, що [PERSON] тривалий час - 22 роки 2 місяці працював в умовах шкідливих факторів але на інших підприємствах. Отже ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не може відповідати за шкоду, яка могла бути заподіяна позивачу іншим підприємством. Зокрема [PERSON] не підтвердив той факт, що саме ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат » заподіяно йому моральну шкоду. Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно - правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади з нагляду за охороною праці. Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду (Держгірпромнагляд) є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з промислової безпеки, охорони праці, державного гірничого нагляду та державного регулювання у сфері безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення. Держгірпромнагляд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює в установленому порядку державний нагляд за додержанням законодавства з охорони праці в частині промислової безпеки, безпечного ведення робіт юридичними та фізичними особами, які відповідно до законодавства використовують найману працю. При цьому норми Законів України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності » не передбачають право органів санітарно - епідеміологічної служби та Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання нагляду за додержанням законодавства з охорони праці. А як наслідок, дані органи не мають повноваження встановлювати наявність або відсутність порушення зазначених норм. Належними доказами порушення норм законодавства з охорони праці можуть бути лише відповідні приписи органів Держгірпромнагляду про усунення порушень норм законодавства з охорони праці. Однак, дані докази позивачем надано не було. Крім того позивачем взагалі не враховано те, що відповідно до Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я від 27.12.2001 року № 528, наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається та вони характеризуються такими рівнями шкідливості виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого. Також укладаючи трудовий договір, позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Отже протиправних дій, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання відносно позивача з боку підприємства не вчинялось, а тому підприємство не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача - ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», Павлова Н.Ф., позов не визнала, вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними, та необґрунтованими, посилаючись, на практику Верховного суду України, так ВСУ у своїх рішеннях звертає увагу на те, що у разі, якщо правовідносини врегульовані спеціальним законодавством, яким відшкодування моральної шкоди не передбачено, то застосувати до цих правовідносин норми відповідальності з інших Законів України або галузей права є помилковим. Відносини, які виникають з такого виду загальнообов'язкового державного соціального страхування, як страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, врегульовані окремим Законом № 1105-XIV, яким встановлені спеціальні норми, що регулюють відшкодування шкоди. Чинним законодавством України, яке регулювало спірні правовідносини у період після 20.03.2007 року, а саме ЗУ «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності » від 23.09.1999 року N 1105-XIV, не передбачено відшкодування моральної шкоди потерпілим і членами їх сімей. Отже позивач взагалі не має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконані трудових обов'язків ні за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків ні за рахунок підприємства. Позивач працював на підприємстві ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» з 1999 року по 2003 рік, підземним гірничим майстром та отримав професійне захворювання, йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності. Згідно акту розслідування професійного захворювання, причинами професійного захворювання [PERSON] є виконання робіт, які характеризувались несприятливим мікрокліматом, характерним для підземних дільниць шахти. Таким чином, наявність зазначених шкідливих виробничих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві. При влаштуванні на роботу, в процесі трудової діяльності, працівник ознайомлюється з умовами праці на своєму робочому місці, зокрема про те, що умови праці на його робочому місці є шкідливими, тобто характеризуються такими рівнями шкідливих виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого; існує професійний ризик, під яким розуміють імовірність порушення здоров'я в результаті несприятливого впливу професійних факторів з урахуванням важкості наслідків, що виникають. Сутність професійного ризику полягає в тому, що втрата постраждалим спроможності до повноцінного існування пов'язана з тимчасовою або постійною непрацездатністю через професійне захворювання або виробничу травму. Отже працівник сам вирішує, чи погоджуватися на роботу в шкідливих умовах праці, чи ні. Представник третьої особи - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відділення виконавчої дирекції фонду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, у справі мається клопотання про розгляд даної справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач 29 років та 9 місяців працював: у Тресті «Кривбасшахтопроходка», а саме з червня 1980 р. по серпень 1980 р.; з червня 1981 р. по серпень 1981 р.; з лютого 1982 р. по квітень 1982 р. на посадах, підземного бетонника, підземного прохідника, з серпня1983 р. по грудень 1984 р.; з грудня 1986 р. по квітень 1989 р.; з січня 1992 р. по вересень 1993 р. на посаді підземного гірничого майстра; з квітня 1989 р. по січень 1992 р.; з серпня1995 р. по листопад 1995 р. з листопада 1995 р. по жовтень 1999 р. на посадах підземного начальника дільниці, заступника начальника виробничого відділу ШБУ, заступника головного інженера з виробництва ШБУ. У ш. «Ювілейна »ПАТ «ЄВРАЗ СУХА Балка» з листопада 1999 року по грудень 2003 року на посаді підземного гірничого майстра. У ШБУ ПАТ «КЗРК» з листопада 2004 року по квітень 2010 року на посаді підземного гірничого майстра ( а.с.6-13 - копія трудової книжки [PERSON]С.). Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 30.03.2010 р. (а.с.19-21) та наданих позивачем медичних документів (а.с.25-34) встановлено, що [PERSON] хворів, дата остаточного діагнозу 18.02.2010 року - хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого - другого ст. Працював на підприємствах відповідачів, робота на яких відповідно до акту є причиною виникнення професійного захворювання, а саме в умовах пилу, рівень якого перевищував нормативний: пил з вмістом вільного двоокису кремнію від 10% до 70%, в концентраціях 4,8 мг/м3-14,2 мг/м3 при ГДК = 2,0 мг/м3. В зв'язку з професійним захворюванням згідно первинного огляду 21.04.2010 р. позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 20% (а.с.22). Таким чином у позивача на підставі висновку МСЕК від 21.04.2010 р. право на відшкодування моральної шкоди виникло з 21.04.2010 р., дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Ст. 153 Кодексу законів про працю встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Ст. 173 Кодексу законів про працю України, закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237 -1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237 -1 КЗпП України, за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці» та Акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 30.03.2010 р., довідки МСЕК, виписок із історії хвороби [PERSON] суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Строк позовної давності для звернення за захистом до суду не пропущений. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, або смертю. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 20% втрати працездатності, а також фізичні і моральні страждання позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставин по справі, і наслідки, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., та з ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» відповідно 10 000грн. На підставі ст. ст.153,237-1 КЗпП , ст. 10,11,60,88,209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial