Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. В процесі судового розгляду представником позивача було уточнено позовні вимоги. За уточненим позовом позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу "Марафон лояльності максимум доходу" № 782947/2014 від 28 квітня 2014 року, суму внеску у розмірі 35954 доларів США 56 центів; стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів, що підлягають сплаті у якості відсотків за користування вкладом за договором банківського вкладу "Марафон лояльності максимум доходу" № 782947/2014 від 28 квітня 2014 року в розмірі 11 доларів США 82 цента за кожен день користування вкладом починаючи з 10 березня 2015 року до дня ухвалення рішення суду; стягнути з відповідача на користь позивача пеню внаслідок не виконання грошового зобов'язання за договором банківського вкладу "Марафон лояльності максимум доходу" № 782947/2014 від 28 квітня 2014 року в розмірі 3 долари США 60 центів за кожен день прострочення зобов'язання починаючи з 10 березня 2015 року до дня ухвалення рішення суду; стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми внаслідок невиконання грошового зобов'язання за період з 31 жовтня 2014 року до 10 березня 2015 року за договором банківського вкладу "Марафон лояльності максимум доходу" № 782947/2014 від 28 квітня 2014 року в розмірі 456 доларів США 30 центів; стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми внаслідок невиконання грошового зобов'язання за договором банківського вкладу "Марафон лояльності максимум доходу" № 782947/2014 від 28 квітня 2014 року в розмірі 2 долари США 96 центів за кожен день прострочення зобов'язання починаючи з 10 березня 2015 року до дня ухвалення рішення суду; стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди в розмірі 50000 гривень; судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу "Марафон лояльності максимум доходу" № 782947/2014 на суму 42745 доларів США на строк 1 місяць. Після настання дати вимоги за договором, позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення суми внеску, але їй було відмовлено. 10 березня 2015 року позивачу було повернуто тільки 200000 гривень. Останній кошти як і проценти за депозитом позивачу виплачені не були. В судовому засідання представники позивача за договором [PERSON] та за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та надали суду пояснення по суті позову. Представник відповідача - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіна М. А. в судове засідання не з'явилась, надавши до суду письмові заперечення згідно яких проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що в банківській установі було введено тимчасову адміністрацію, у відповідності до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після введення тимчасової адміністрації вважається, що строк виконання всіх грошових зобов'язань банку настав. Крім того, позивач не є вкладником у розумінні діючого законодавства та заміна кредитора в зобов'язанні в період дії тимчасової адміністрації банківської установи є порушенням вимог чинного законодавства, що в подальшому може призвести до порушення черговості та порядку задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, передбаченої ч.4 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Суд, заслухавши пояснення представників позивача, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року між мною, позивачем [PERSON] та відповідачем, Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум_доходу» № 782947/2014. Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 42 745 доларів США на строк 1 місяць з дня укладення Договору. Внесення позивачем грошових коштів підтверджується меморіальним ордером № 1376813 від 28 квітня 2014 року. Згідно умов п. 1.1. Договору, Договір укладено строком на 1 місяць. Відповідно до п. 1.7 Договору, датою вимоги є 28 травня 2014 року, а датою вимоги пролонгованого вкладу є дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. 31 жовтня 2014 року позивачем було направлено письмову заяву-вимогу начальнику відділення № 142 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з проханням повернути суму вкладу за Договором. Дана заява була прийнята працівником ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 31.10.2014 року, вхідний номер 769. Однак відповіді позивач не отримала. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором банківського вкладу та залишенням без виконання і будь-якого реагування письмову вимогу, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 Про початок процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М. А. строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. Статтею 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. 10 березня 2015 року відповідачем було повернуто позивачу 200 000,00 гривень. Частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Предметом укладеного між сторонами договору банківського вкладу є сума коштів, визначена в іноземній валюті, а саме в доларах США. Виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Відповідно до ст. 2 Закону № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Відповідно до ст. 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Це роз'яснення стосується як кредитних, так і депозитних коштів. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом . У зв'язку з наведеним вище суд приходить до висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості на користь позивачки за договором банківського вкладу самк в іноземній валюті. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Процедура повернення вкладу в разі ліквідації банку встановлена спеціальним Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Щодо заперечень відповідача за позовом з тих підстав, що позивачу на поточний рахунок «Для виплат» банком були виплачені грошові кошти - суд вважає , що зарахування банком коштів на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», з якого позивач позбавлена можливості повністю зняти свої кошти, не є належним виконанням зобов'язання банком. Погіршення фінансового стану, яке призвело до віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації не звільняє Банк від виконання зобов'язання. У відповідності до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. За змістом ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки) (правовий висновок, зроблений Верховним Судом України при розгляді справи №6-140цс13). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Введення тимчасової адміністрації в банку не звільняє відповідача від виконання обовязків за депозитним договором з позивачем, оскільки саме з вини Банку позивач не може вільно користуватись належним їй майном, і саме валютою США, а не коштами в гривневому еквіваленті, як наголошує відповідач. Встановлення черговості виконання зобовязань Банку під час введення тимчасової адміністрації знаходиться в площині процесу виконання рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 1.2. Договору розмір процентної ставки становить 12 % річних. Суд погоджується з розрахунками позивача, щодо розміру процентів за вкладом, що з 28 жовтня 2014 року до 10 березня 2015 року, тобто за 132 днів складає: 132 днів х 14 доларів США 05 центів = 1854 доларів США 60 центів; а з 10 березня по день ухвалення рішення суду, 06 серпня 2015 року, тобто за 150 днів складає: 150 днів х 11 доларів 82 центи США = 1773 долари США. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки, відповідач не повернув позивачу у визначені Договором строки суму вкладу та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунками позивача щодо нарахування 3% річних. Розмір 3% процентів у грошовому виразі за період прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 31 жовтня 2014 року до 10 березня 2015 року тобто за 130 днів складає: 130 днів х 3,51 доларів США = 456 доларів 30 центів США. Розмір 3% процентів у грошовому виразі за період прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 10 березня 2015 року до дня ухвалення рішення, тобто до 06. серпня 2015 року, за 150 днів складає: 150 днів х 2,96 доларів США = 444 долари США. Відповідно до Розділу 12 Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» встановлено відповідальність сторін, у випадку несвоєчасного списання та несвоєчасного зарахування Банком грошових коштів на рахунок Клієнта. Клієнт має право нараховувати та стягувати пеню розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник винен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ч. 2 ст. 550 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до умов п. 1.1. Договору, Договір укладено строком на 1 місяць. Відповідно до п. 1.7 Договору, датою вимоги є 28 травня 2014 року, а датою вимоги пролонгованого вкладу є дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. Суд погоджується з розрахунком позивача суми пені за один день прострочення, а саме розмір пені за один день в грошовому еквіваленті (розрахунок за період з 31 жовтня 2014 року до 10 березня 2015 року): 42745 доларів США х 0,01% = 4,28 доларів США. Сума пені в період часу з 10 березня 2015 року по день ухвалення рішення суду, 06 серпня 2015 року, тобто за 150 днів становить: 150 днів х 3,60 доларів США = 540 доларів США. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивачем зазначено, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання за договором позивачу спричинено емоційні та психічні страждання, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 50 000 гривень. Однак, позивачем не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Окрім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, відшкодування моральної шкоди, встановлені договором або законом. Враховуючи, що такі наслідки не передбачені договором, укладеним між позивачем та відповідачем, суд не вбачає підстав до задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. Таким чином, позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Приймаючи до уваги, що сторони по справі звільнені Законом від сплати судового збору, судові витрати по справі, на підставі ст.88 ЦПК України , відносяться за рахунок держави.

Outcome: partial