Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

28 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2000 грн.; витрати по сплаченому судовому збору у сумі 908 грн.., витрати на правову допомогу в розмірі 8\~348, 60 грн. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 29\~липня 2020\~року о\~18\~годині 45\~хвилин в\~м.\~Одеса по\~Французському бульвару,\~11,\~мала місце\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю транспортного\~засобу «Hyundai\~Accent»\~держаний номерний\~знак « [NUMBER] »\~-\~під керуванням\~ [PERSON] та\~автомобіля «Honda\~Accord» державний номерний знак « [NUMBER] » - під керуванням водія [PERSON] . В результаті\~вищевказаної дорожньо-транспортної\~пригоди було\~пошкоджено транспортний\~засіб «Honda\~Accord» державний номерний знак « [NUMBER] ». Згідно страхового\~акту №2044935-1\~від 21.05.2020\~року сума страхового відшкодування в розмірі З 666, 60 грн. перерахована на рахунок СТО, де проводився ремонт пошкодженого автомобіля «Honda Accord» д.н.з. « [NUMBER] » - ФОП [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 3 666, 60 гри. Транспортний засіб, яким керував Відповідач, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 108985428 на момент ДНІ 29.07.2020 року в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 1 666, 60 грн. на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №108985428 розрахованою з урахуванням амортизаційного зносу та вирахуванням розміру франшизи. Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди Відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою страхової ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що склала 2 000, 00 грн. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Аблової Ю.Ю. Ухвалою судді від 13 серпня 2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Також ухвалою суду від 13 серпня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. У судовому засіданні 23 вересня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, вказуючи на відсутність предмету спору, оскільки ним в добровільному порядку було сплачено матеріальні збитки в розмірі 2000 гривень. В частині вимог позову про відшкодування витрат на адвоката просив відмовити, а судові витрати повернути позивачу, у зв`язку з закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року у задоволенні клопотання відповідача було відмовлено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача Фізичної\~особи-підприємця\~« [PERSON] » - [PERSON] , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, позов підтримав частково, а саме в частині стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов в частині стягнення боргу в порядку регресу визнав та повідомив, що борг в сумі 2000 грн. він сплатив у повному обсязі, в частині стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу заперечував, вказуючи на безпідставність даних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір страхування наземного транспортного засобу № 10468196-02-15-01 від 21.05.2020 р. за яким Страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну майну страхувальника при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Honda Accord» д.н.з. « [NUMBER] ». У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 29\~липня 2020\~року о\~18\~годині 45\~хвилин в\~м.\~Одеса по\~Французському бульвару,\~11,\~мала місце\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю транспортного\~засобу «Hyundai\~Accent»\~держаний номерний\~знак « [NUMBER] »\~-\~під керуванням\~ [PERSON] та автомобіля\~«Honda\~Accord» державний номерний знак « [NUMBER] » - під керуванням водія [PERSON] . В результаті\~вищевказаної дорожньо-транспортної\~пригоди було\~пошкоджено транспортний\~засіб «Honda\~Accord» державний номерний знак « [NUMBER] », що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 29.07.2020 року. Згідно Європротоколу\~від 29.07.2020\~року,\~відповідач 29\~липня 2020\~року о\~18.45\~годині в\~м.\~Одеса по\~Французському бульвару,\~11,\~керуючи т/з\~«Hyundai\~Accent»\~д.н.з.\~« [NUMBER] »,\~не впевнився\~в безпечності\~виконуючого маневру,\~в результаті\~чого скоїв\~зіткнення з\~«Honda\~Accord» д.н.з.\~« [NUMBER] »\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок ДТП\~обидва автомобіля\~отримали механічні\~пошкодження з\~матеріальними збитками.\~Своїми діями\~ [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Згідно Європротоколу від 12 жовтня 2020 року [PERSON] свою вину визнав. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] звернувся до ПрАТ «ВУСО із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «ВУСО 31.07.2020 року було здійснено огляд автомобіля «Honda Accord» д.н.з. « [NUMBER] » та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото- таблицю пошкоджень. Згідно Рахунку на оплату № КГ -5-00023 від 3 серпня 2020 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Accord» д.н.з. « [NUMBER] » склала 3 666, 60 грн. Факт ДТП 29 липня 2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2044935-1 від 21.05.2020 року. Виконуючи взяті\~на себе\~зобов`язання по\~Договору №10468196-02-15-01\~від 21.05.2020\~року, на підставі\~страхового акту,\~на виконання\~вимог ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування»\~та ст.\~993\~Цивільного кодексу\~України співробітниками ПрАТ\~«СК «ВУСО»\~було проведено\~розрахунок суми\~страхового відшкодування\~та здійснено\~виплату страхового\~відшкодування через\~автосервіс на\~користь потерпілої\~особи у\~сумі 3\~666,\~60\~грн., що підтверджується платіжним дорученням про оплату страхового відшкодування №21441 від 06 серпня 2020 року. Згідно страхового\~акту №2044935-1\~від 21.05.2020\~року сума страхового відшкодування в розмірі 3 666, 60 грн. перерахована на рахунок СТО, де проводився ремонт пошкодженого автомобіля «Honda Accord» д.н.з. « [NUMBER] » - ФОП [PERSON] . Транспортний засіб, яким керував Відповідач, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 108985428 на момент ДТП 29.07.2020 року в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 1 666, 60 грн. на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №108985428 розрахованою з урахуванням амортизаційного зносу та вирахуванням розміру франшизи. 08\~лютого 2021\~року між\~ПрАТ «СК\~«ВУСО» та\~ФОП [PERSON] укладено Договір\~№ 08.02.2021\~про відступлення\~права вимоги\~від 08\~лютого 2021\~року,\~відповідно до\~якого Первісний\~кредитор відступає\~(передає),\~а Новий\~кредитор отримує\~право вимоги\~відшкодування у\~порядку регресу\~збитків завданих\~Первісному кредитору\~по договорам\~страхування,\~перелік яких\~наведений у\~Додатку №\~1\~до Договору.\~В тому\~числі,\~Новий кредитор\~отримав право\~вимоги відшкодування\~у порядку\~регресу збитків\~у вигляді\~виплаченого страхового\~відшкодування за\~Договором №\~10468196-02-15-01\~від 21.05.2020 р. Так,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином\~ (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтями\~979,\~980 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові Інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. в ч. 38.1.1\~ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов в частині стягнення завданих збитків в порядку регресу визнав, надав суду квитанцію № 41 від 31 серпня 2021 року про сплату 2000 гривень на рахунок ФОП « [PERSON] ». Представник позивача в свою чергу підтвердив дану обставину, натомість наполягав на стягненні з відповідача витрат по сплаченому судовому збору та на правову допомогу. Зважаючи на те, що на теперішній час заборгованість відповідача за завдані збитки в порядку регресу сплачена, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Що стосується вимог позову в частині стягнення з відповідача витрат по сплаченому судовому збору у розмірі 908 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 8\~348, 760 грн., суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем у відповідності до положень статті 4 ЗУ «Про судовий збір» було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що необхідність повернення позивачу судового збору у розмірі 50 % від сплаченої суми судового збору з державного бюджету у розмірі 454 грн. Так, відповідно до положень ч.2\~ст. 133 ЦПК України\~порядок повернення судового збору встановлюється законом. Відповідно до ч.5 \~ст.7 Закону України "Про судовий збір", повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. А згідно частини 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Зважаючи на те, що відповідач сплатив суму завданих збитків в порядку регресу після пред`явлення позову, відповідач повинен компенсувати позивачу інші 50 % від сплаченої суми судового збору, що становить 454 грн. Також відповідно до\~ст. 133 ПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема\~\~витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 10 лютого 2021 року між АО «Правовий Горизонт» та ФОП « [PERSON] » укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 17 та 15 березня 2021 року - додаткову угоду № 1 до вказаного Договору, в якій визначено обсяг та вартість виконаних робіт. Дану винагороду у сумі 8\~348, 60 гривень було сплачено ФОП « [PERSON] », що підтверджується квитанцією від 15 березня 2021 року, виданою адвокатом АО «Правовий Горизонт» Мазуренко С.С. Разом з тим, ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 59\~Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Стаття 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19. При розподілі судових витрат за рішенням суду суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial