Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Як зазначає позивач 25 квітня 2008 року між та відповідачем по справі було укладено договір № SAMDN03000021330341, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Мотивуючи тим, що в порушення умов кредитного договору відповідач не виконує своїх зобов'язань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 17 червня 2014 року в загальному розмірі складає 12387,88 грн.., яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також сплачені позивачем при подачі позову судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити позивачу у задоволенні позову з причини спливу строку позовної давності . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: 25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. За цим договором [PERSON] отримав фінансовий кредит у розмірі 5000 грн. 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, Договір про надання банківських послуг складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою і тарифів. (а.с.15-20). З наданого позивачем у справі розрахунку заборгованості за договором вбачається, що позичальник отримав кошти, які в межах визначеного строку не повернув та кредит не погасив, у зв'язку з чим станом на 17 червня 2014 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 12387 грн. 88 коп., із яких: 4753,71 грн. - заборгованість за кредитом, 6568,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1066,09 грн. - штрафи. При цьому з пояснень представника позивача вбачається, що 8 травня 2009 року раніше видана платіжна картка на ім'я відповідача була пере випущена з подовженням строку дії до квітня 2011 року. Проте, з наданого розрахунку також вбачається, що відповідачем 9 вересня 2011 року було здійснено останній платіж по кредитному договору на погашення заборгованості (а.с.13), що позивачем не заперечується. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, таким чином, оскільки термін дії ново випущеної картки закінчився в квітні 2011 року, то саме з цього часу починається термін позовної давності, який скінчився в квітні 2014 року, але враховуючи, що відповідач, добровільно, здійснив останній платіж 9 вересня 2011 року, то строк позовної давності закінчився 10 вересня 2014 року, а тому сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, оскільки в період з вересня 2011 року по час звернення до суду боржник, будь-яких самостійних дій, направлених на погашення заборгованості по кредиту не вчиняв, а позивач не звертався до суду про стягнення заборгованості у строк, що перевищує загальний строк позовної давності з моменту настання зобов'язання сплатити кожний черговий платіж, починаючи з вересня 2011 року - не внесеного поточного щомісячного платежу (а.с.13 розрахунку ), суд вже вбачає наявність підстав для застосування строку позовної давності та відмови в позові з вищенаведеного. Враховуючи, що позивач звернувся за захистом своїх прав за межами строку позовної давності, суд вважає, що є підстави для застосування позовної давності та відмови у задоволенні позову. Аналогічні висновки містяться в постанові ВСУ від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14. На підставі ст.ст. 251 - 267 ЦК України, ст., ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed