Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати поруку, що виникла на підставі розділу 11 Загальних умов кредитування, що є додатком і невід'ємною частиною кредитного договору № 50009141 від 29.05.2013 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» припиненою з 02.04.2015 року. Вимоги мотивує тим, що 29 травня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50009141, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 116 421,93 грн., що еквівалентно 14 262,15 дол. США строком на 60 місяців. 31.05.2013 року у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір застави № 50009141, відповідно якого позичальник передав у заставу відповідачу автомобіль [PERSON] 2013 р.в., д.н.з. [NUMBER]. Він виступив поручителем [PERSON] 04.12.2014 року відповідач надіслав йому та позичальнику вимогу про дострокове повне погашення кредитної заборгованості за кредитним договором у розмірі 208 062 грн., яка була отримана [PERSON] 25 березня 2015 року, тому відповідно п. 3.3 загальних умов кредитного договору останнім (тридцятим) днем строку виконання основного зобов'язання являлася дата 24 квітня 2015 року. Разом з тим відповідач не реалізував своє право вимоги до нього, як поручителя, шляхом звернення до суду до 24.10.2015 року у визначений законом шестимісячний строк, тому договір поруки є таким, що припинився з 25 жовтня 2015 року. Крім того, після отримання 25.03.2015 року вищевказаної вимоги позичальником про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] вже 02.04.2015 року на користь відповідача сплатила суму коштів у розмірі 209 000 грн. При цьому відповідач 25.02.2015 року протиправно ініціював вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на автомобіль, як предмет застави, що позичальником було оскаржено до суду. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2016 року по справі № 753/6667/15-ц виконавчий напис № 199 від 25.02.2015 року визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав неповідомлення належним чином позичальника про необхідність достроково сплатити кредитну заборгованість, тим самим позбавивши останнього права заперечити проти розміру такої заборгованості або ж оскаржити таку вимогу у судовому порядку. Виходячи зі змісту рішення суду є доведеним та не підлягає доказуванню у цій справі факт того, що 30-ти денний строк не відраховується з моменту направлення відповідачем вимоги 08.12.2014 року, а лише з моменту фактичного її отримання позичальником, тобто 25.03.2015 року. Оскільки позичальник сплатила всю суму у межах строку наданого для дострокового виконання основного зобов'язання на рахунок відповідача, таке зобов'язання є припиненим, як наслідок чого порука припинилася у день такої сплати, а саме 02.04.2015 року. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON] суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Представник відповідача та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, при цьому представником ТОВ «Порше Мобіліті» [PERSON] суду подана заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю представників відповідача в інших судових засіданнях, про причини неявки третьої особи суд повідомлено не було. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи завчасно був повідомлений належним чином, процесуальні документи з викликом в судове засідання були вручені представнику ТОВ «Порше Мобіліті» 25.06.2016 року, про що свідчить поштове повідомлення, судом визнані причини неявки представника відповідача до суду неповажними та вважає за можливе розглянути заяву у відсутності позивача, представника відповідача та третьої особи за наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 29 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», [PERSON], як позичальником, та за участю поручителя [PERSON] було укладено кредитний договір № 50009141, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 116 421,93 грн. на придбання автомобіля із зазначенням еквіваленту суми кредиту 14 262,15 доларів США зі сплатою змінної процентної ставки 9,90 % відповідно до статті 2.3. Загальних умов кредитування строком на 60 місяців (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 8-20). Кредитний договір включає підписані сторонами та третьою особою у справі додаткову угоду до кредитного договору № 50009141 від 29.05.2013 року, графік погашення кредиту та загальні умови кредитування додаток до кредитного договору. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 31.05.2013 року було укладено договір застави транспортного засобу № 50009141, відповідно якого третя особа у справі [PERSON] передала у заставу відповідачу автомобіль [PERSON], 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 21-24). З матеріалів справи убачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 1, 2 розділу «умови поруки» загальних умов кредитування визначено, що поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань позичальника на підставі або у зв'язку з кредитним договором або будь-якою його невід'ємною частиною. Зобов'язання поручителя включають, окрім іншого, платежі за кредитом та/або додатковим кредитом відповідно до графіка погашення кредиту та умов кредитного договору, проценти, штрафні санкції та відшкодування збитків, якщо такі будуть завдані позичальником (а.с. 19). За заявленими вимогами позивач просить визнати поруку припиненою відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України у зв'язку з пред'явленням до позичальника вимоги дострокового повернення кредиту та спливом шестимісячного строку для звернення з вимогами до нього, як поручителя. При цьому суду надано вимогу (повідомлення) від 04.12.2014 року, що надсилалася ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу [PERSON], про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 208 062 грн. 82 коп. (а.с. 25). 25 лютого 2015 року за заявою ТОВ «Порше Мобіліті» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. вчинив виконавчий напис за яким звернуто стягнення на предмет застави для погашення заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 208 062,82 грн. (а.с. 26). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2016 року зазначений виконавчий напис від 25.02.2015 року про звернення стягнення на предмет застави визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав неотримання позичальником [PERSON] вимоги (повідомлення) ТОВ «Порше Мобіліті» щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 29-36). З пояснень позивача, вищевказану вимогу відповідача від 04.12.2014 року про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитом позичальник [PERSON] отримала лише 25.03.2015 року, після чого з дотриманням п. 3.3. загальних умов кредитування, яким визначено обов'язок позичальника повернути зазначену у повідомленні суму коштів протягом 30 календарних днів з дати одержання такого повідомлення, у повному обсязі сплатила кошти за вимогою відповідача в сумі 209 000 грн., на підтвердження чого надано суду платіжне доручення від 02.04.2015 року (а.с. 28). Згідно п. 13 розділу «Умови поруки» Загальних умов кредитування, умови поруки набирають чинності з моменту їхнього підписання компанією та поручителем та залишаються чинними до повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором (а.с. 20). Як зазначено вище, строк повернення кредиту за кредитним договором від 29.05.2013 року визначений терміном 60 місяців, тобто протягом 5 років, та за графіком погашення кредиту остання дата платежу обумовлена 15.05.2018 року (а.с. 8, 11). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Отже, судом встановлено, що відповідач скористався своїм правом вимоги про дострокове повернення кредиту, надіславши таку вимогу від 04.12.2014 року позичальнику, чим змінив строки виконання зобов'язання за кредитним договором, що передбачено п. 3.2 кредитного договору (а.с. 15, 25). Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною першої статі 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, судом встановлено, що ТОВ «Порше Мобіліті» достроково стягнута заборгованість за кредитним договором за пред'явленою вимогою відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у зв'язку з чим відповідачем змінено строк виконання основного зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що порука є припиненою, оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» у разі зміни строку виконання кредитного договору відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України зобов'язаний був пред'явити позов до [PERSON], як поручителя, потягом шести місяців, починаючи від такої дати, що відповідачем зроблено не було. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15. Також Верховний Суд України виклав правову позицію у постанові від 06.07.2015 року у справі № 6-616цс15, де зазначено про те, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Ще правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-1077цс15, відповідно якої: «якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту. Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту». Відповідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2056цс15 від 11.11.2015 року, в разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. У шестимісячний строк Банк у будь-якій формі вимог до поручителя не пред'явив, отже позов до поручителя подано з пропуском встановленого шестимісячного строку. За викладених обставин позов підлягає задоволенню у частині заявлених вимог з посиланням на ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки у спростування вищенаведеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. Позивач також просить визнати поруку припиненою з 02.04.2015 року з посиланням на ч. ч. 1, 2 ст. 559 ЦК України у зв'язку з належним виконанням позичальником [PERSON] основного зобов'язання 02.04.2015 року за отриманою вимогою від відповідача про дострокове повернення кредиту. Проте у цій частині вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно частин 1, 2 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Згідно умов кредитного договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 загальних умов кредитування (а.с. 8). Пунктом 1.3 загальних умов кредитування обумовлено, що сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату оплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі (а.с. 13). У вимозі про дострокове повернення кредиту від 04.12.2014 року була зазначена сума кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору на поточну дату у розмірі 208 062,82 грн. (а.с. 25). Згідно платіжного доручення позичальником [PERSON] кошти в сумі 209 000 грн. були сплачені 02.04.2015 року (а.с. 28). З урахуванням зазначеного, оскільки погашення заборгованості позичальником відбувалося не в день виставленого до сплати розрахунку, а пізніше, при цьому суду не надано доказів щодо суми боргу та діючого обмінного курсу НБУ на дату сплати таких коштів, тому у частині вимог про припинення поруки з 02.04.2015 року з посиланням на ч. ч. 1, 2 ст. 559 ЦК України слід відмовити за недоведеністю. У порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп.

Outcome: partial