Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

28.09.2021 року акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - позивач), діючи через свого представника Височин Є. М., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32582,35 гривень. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 19.05.2016 р. на підставі кредитного договору № 100663755401 (надалі - кредитний договір) видано кредит у сумі 19612,03 грн. (копія меморіального ордеру про видачу кредиту додається). 21.12.2018 Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» змінило тип товариства з публічного на акціонерне товариство. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15 липня 2021 року складає 32582,35 гривень, з яких: 19135,45 гривень - заборгованість за кредитом; 4367,37 гривень - заборгованість за процентами, 8923,46 гривень - заборгованість за комісією, 156,07 гривень - штрафні санкції. Позивач просив розглядати справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надав. На адресу суду повернулося повідомленням з відміткою що відповідач отримав позовну заяву 08.10.2021 року. 22.10.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, він не визнає позовні вимоги за наступних підстав. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 32582,35 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № 100663755401 від 18 травня 2016 року, він отримав кредит у розмірі 19612,03 грн. Вважає, що він порушив умови кредитного договору і маю прострочену заборгованість - станом на 15.07.2021 року на загальну суму 32582,35 грн. яка складається з наступного: 19135,45 грн. - заборгованість за кредитом; 4367,37 грн. - заборгованість за процентами; 8923,46 грн. - заборгованість за комісією; а також штрафні санкції 156,07грн. і тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Дійсно, 18.05.2016 року я підписав заяву №100663755401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Однак грошові кошти мною так і не були отримані, саме тому жодного разу протягом 2016-2021 року він не сплатив кредиту. Позивачем не надано достовірні докази на підтвердження банківської операції щодо перерахування або видачі мені кредитних коштів. Хоча у додатках до позовної заяви міститься меморіальний ордер від 19.05.2016 року за яким нібито він - [PERSON] перерахував сам собі - [PERSON] грошові кошти в сумі 19612,03грн, однак він не містить необхідних даних: штампу Банка, підписів фахівця Банку та відсутній мій підпис - як отримувача коштів. Фактично наданий меморіальний ордер є лише шаблоном, а не доказом отримання мною коштів.( вважаю, п підтвердженням перерахуванню коштів має бути надано саме оригінал документа належним чином завірену його копію). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунок позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не моя слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. А також і підтверджує рух коштів первинними бухгалтерськими документами. Таким чином, вважаю, що у мене не було та має наразі зобов`язання що сплати позивачеві тіла кредиту,процентів та комісії. Крім того, вважаю, що позивач веде нечесну підприємницьку практику. Він не зазначає, що за зверненням АТ «Перший Український Міжнародний Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 19.04.2019 року було вчинено виконавчий напис №8847 про стягнення з нього - [PERSON] заборгованості в сумі 30463,84 грн. У зв`язку з відсутністю даних щодо безспірності заборгованості, рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.04.2021 року виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. Просить врахувати його доводи викладені у відзиві на позов при вирішенні справи по суті та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 09 лютого 2017 року [PERSON] (клієнт) підписав заяву № 100663755401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 6), в якій, зокрема, вказано, що підписанням цієї заяви відповідач підтверджує, що він приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах. Відповідно до змісту заяви відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] . Також, у заяві № 100663755401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 травня 2016 року зазначено, що строк дії споживчого кредиту та договору страхування, процентна ставка за користування споживчим кредитним та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредиту. Підписанням заяви відповідач підтверджує, що ним отриманий споживчий кредит, а також, що з правилами користування споживчим кредитом він ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись. Крім того, відповідачем була підписана заява на приєднання до Договору страхування № 1006637554, відповідно до якої він шляхом підписання цієї заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб погодився та прийняв в повному обсязі Публічну пропозицію укласти договір добровільного страхування життя за програмою «Страхування життя зі споживчим кредитом» (а.с. 7). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях. Відповідно до меморіального ордеру № TR.14391394.22993.11299 від 19 травня 2016 року надання кредитних коштів по договору № 100663755401 від 18.05.2016 року [PERSON] . (а.с. 13) Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за договором № 100663755401 від 18.05.2016 року станом на 15 липня 2021 року становить 32582,35 гривень, до якої входить: -19135,45 грн. - заборгованість за кредитом; -4367,37 грн. - заборгованість за процентами; -8923,46 грн. - заборгованість за комісією; -штрафні санкції 156,07грн. (а.с. 16-18) 25.07.2017 року Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» відповідачу було направлено письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погасити заборгованість, яка станом на 25 лютого 2019 року складає 45785 грн. 54 коп., до 04 березня 2019 року (а.с. 21). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З гідно із частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 19-22). Доводи відповідача про те, що відповідач не укладав з позивачем договору та не отримував кошти не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються матеріалами справи, в тому числі, випискою по рахунку відповідача. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачів підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення штрафів у розмірі 156,07 грн., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно відповіді Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 2894 від 04 жовтня 2021 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 30) Місто Ізюм Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. При таких обставинах, зважаючи на те, що пеня нарахована за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на їх стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Отже, АТ «ПУМБ» звернулося до суду після спливу річного строку позовної давності, про застосування якої просив [PERSON] . Законодавством визначено строк (позовна давність), у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що строк позовної давності, в межах якого, відповідно до статей 256, 258 ЦК України, позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення комісії та штрафних санкцій, сплинув. Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.11 своєї постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснив судам, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За таких обставин, не дивлячись на те, що позовні вимоги про стягнення 8923,46 грн. заборгованості за комісією є правомірними, проте усунути ці порушення шляхом стягнення цієї заборгованості неможливо у зв`язку із спливом позовної давності. Отже, суд відмовляє у задоволені позову в цій частині. А тому, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 23502,82 гривень. При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитом 19135,45 гривень та 4367,37 гривень заборгованості за процентами, оскільки період платежів з 19.05.2016 року по 19.05.2019 року (а.с. 6), а не як зазначає відповідач у відзиві що строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за період з 19.08.2016 року по 15 липня 2018 року. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи наведене, оскільки вимоги позивача задоволені на 72,13%, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1637 грн. 35 коп. (72,13% від 2270 грн. = 1637 грн. 35 коп.).

Outcome: partial