Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

01 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що з 18.05.2007 року вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який рішенням суду від 18.10.2013 року розірвано. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. В шлюбі у них народилися син [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні та вихованні. Рішенням Рожищенського районного суду від 05.11.2013 року стягнуто з [PERSON], в користь [PERSON], аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше за 30 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дітей, починаючи з 23.09.2013 року до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час у малолітнього сина [PERSON] встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч, подвійну гімеплегію, когнітивну недостатність, згинальні контрактури колінних та гомілково-ступеневих суглобів, у зв'язку з чим він є інвалідом дитинства. [PERSON] навчається у 5 класі, для розвитку дитини та забезпечення її потреб, позивачем були затрачені значні кошти. Позивач не працює, а тому не в змозі самостійно забезпечити дітей всім необхідним. В зв'язку з хворобою [PERSON] потребує постійного догляду та проходження лікування 4 рази на рік. Посилаючись на ст. 150, 181, 182, 183, 185, 192 СК України, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO], на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 05.11.2013 року та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON], аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, 21.12.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги уточнила, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп., [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп.. В решті позовні вимоги залишає без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився, 21.12.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти у збільшеному розмірі на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн.. Таким чином, справа розглядається за відсутності сторін. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядають за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьками останніх є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7, 8). З довідки Рожищенської міської ради від 22.11.2017 № 2406 року вбачається, що позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (а.с.9). Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Рожищенського районного суду від 18.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано, малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] залишено проживати з позивачем [PERSON] (а.с. 10). Рішення суду набрало законної сили 29.10.2013 року. Згідно виконавчого листа Рожищенського районного суду Волинської області від 05.11.2013 року, виданого 03.12.2013 року, з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше за 30 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дітей, починаючи з 23.09.2013 року до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.11). Згідно ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України від вбачається, що [PERSON] на даний час не працює (а.с.12-14). Згідно посвідчення [NUMBER] дитина [PERSON], 2011 р.н., є дитиною-інвалідом з дитинства, законним представником є [PERSON] (а.с.15). Судом встановлено, що [PERSON] встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, когнітивна недостатність, згинальні контрактури колінних та гомілково-ступеневих суглобів (а.с.16, 17-18, 19-20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28). При розгляді даного позову, суд застосовує і норми ст. 182, 183, 184 СК України, які присвячені обов'язку батьків утримувати своїх дітей. Суд вважає, що відбулись зміни матеріального стану позивача, оскільки на даний час вона не працює та мало місце погіршення стану здоров'я дитини [PERSON]. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, виходячи із мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, початком сплати відповідачем [PERSON] аліментів у новому розмірі є день набрання рішенням суду законної сили. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково та необхідно змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 05.11.2013 року та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON], аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття з врахуванням індексації відповідно до закону. В решті позовних вимог слід відмовити. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до аб.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави 704.80 грн. судового збору. Після набрання даним рішенням суду законної сили відкликати виконавчий лист, виданий 03.12.2013 року Рожищенським районним судом Волинської області у Справі №167/1517/13-ц- Провадження №2/167/443/2013. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України,

Outcome: partial