Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення реальних збитків за договором та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 06.03.2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір підряду № 179 внаслідок чого, відповідачем було отримано грошові кошти від [PERSON] в сумі 2800 доларів США. Відповідно до умов зазначеного договору підряду, а саме п.1.1. підрядник зобов`язується виготовити, передати у власність та змонтувати у зумовлені строки замовнику вироби, а замовник зобов`язується прийняти вказані вироби і сплатити за них грошову суму відповідно до умов договору. Згідно із п. 5.1. договору [PERSON] мала бути поставлена та змонтована партія виробів у строк не пізніше ніж 01.05.2018 року. У відповідності із розділом 3 договору, загальна ціна договору становить 4000 доларів США, а оплата в момент підписання договору становить 2800 доларів США. Факт надання грошових коштів підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 139 та розпискою від 27.03.2018 року. Позивачкою неодноразово здійснювались дзвінки, виїзди за місцем роботи відповідача з проханнями на виконання узятих ним зобов`язань, або повернення коштів, щоразу відповідач говорив, що у нього сімейні проблеми та просив зачекати, а останній рік взагалі перестав брати слухавку та йти на контакт. Просила суд стягнути з [PERSON] 103\~404, 71 грн. (70461, 80 грн. сума боргу + 2814, 61 грн. 3% річних + 25095, 70 грн. пеня та 5032, 60 грн. - штраф), а також 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в черговий раз надав суду клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.03.2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір підряду № 179 (а.с.8-9). Відповідно до умов зазначеного договору підряду, а саме п.1.1. підрядник зобов`язується виготовити, передати у власність та змонтувати у зумовлені строки замовнику вироби, а замовник зобов`язується прийняти вказані вироби і сплатити за них грошову суму відповідно до умов договору. Згідно із п. 5.1. договору [PERSON] мала бути поставлена та змонтована партія виробів у строк не пізніше ніж 01.05.2018 року. У відповідності із розділом 3 договору, загальна ціна договору становить 4000 доларів США, а оплата в момент підписання договору становить 2800 доларів США (а.с.8-9). Факт надання грошових коштів підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 139 та розпискою від 27.03.2018 року (а.с.10). 05.03.2019 року [PERSON] направлено претензію на адресу ФОП [PERSON] (а.с. 11). Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Отже, укладений між сторонами договір є договором підряду. За змістом ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. У цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатите грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу : урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму банківських відсотків по кредитним договорам та суму винагороди за користування позикою. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він у відповідності з ч.2 ст. 625, ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, неустойку, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У відповідності до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, загальна сума 3% річних складає 2814,61грн. = 70461,80 (сума боргу)*3%/365*486 (кількість днів прострочення з 01.05.2018 року по 28.08.2019 року). У розрахунку заборгованості пені представник позивачки зазначає період з 28.08.2018 року по 28.08.2019 року. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Процентна ставка пені:2 x ставок НБУ, розраховується за формулою:(Пеня) = (Сума боргу) 2 (Ставка пені (%)) / 100% / 365 днів (Кількість днів). Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня 28.08.201806.09.20181070 461.0017.535675.65 07.09.201825.04.201923170 461.00183616 053.53 26.04.201918.07.20198470 461.0017.5355 675.49 19.07.201928.08.20194170 461.0017342 691.03 Всього: 25 095.70 Крім того, відповідно до п. 9.2 договору штраф складає 5% від вартості не виготовленого товару 100659,72грн. (вартість не виготовленого товару)*5%/100 =5032, 6 грн. Що стосується відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., слід зазначити наступне. Так, загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від25травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. №1) надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи те, що позивач не надала доказів щодо недоліків продукції (дефекту продукції), правових підстав для відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. немає. Позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Оскільки [PERSON] , як споживач, була звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1034,05 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial