Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла баба позивача по справі - [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, в склад якого входить 3-кімнатна квартира у будинку квартирного типу за адресою: [ADDRESS] . Спадкову квартиру [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.1992 року. Даний договір був укладений між цукрорадгоспом Лохвицького цукрокомбінату та [PERSON] . Договір був зареєстрований в реєстрі № 263 в Пісківській сільській раді 19.11.1992 року. Право власності на дану квартиру в КП Лубенське МБТІ не було зареєстроване, що підтверджується інформаційною довідкою № 1097 від 14.07.2020 року, виданою ТзОВ "Експертне бюро "Рідний дім". Від імені спадкодавця секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Лохвицького району посвідчувався заповіт 05.09.2019 року за реєстром № 75. Згідно вказаного заповіту [PERSON] належну їй квартиру заповіла [PERSON] . В установленому законом порядку позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Першою лохвицькою державною нотаріальною конторою 04.03.2020 року була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] за № 62/2020. В зв"язку з тим, що державна реєстрація права власності на квартиру спадкодавцем не була проведена, [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою зареєструвати за собою право власності у відповідності до п. 66 Постанови Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1127 від 25.12.2015 року, але державним реєстратором було відмовлено, оскільки є невідповідність у поданих документах: між довідкою, яка містить відомості про склад спадкоємців, виданою в.о. завідувача 1-ю Лохвицькою ДНК про спадкоємців померлої [PERSON] , свідоцтвом про смерть [PERSON] та договором купівлі-продажу, посвідченого секретарем Пісківської сільської ради 19.11.1992 року за реєстровим № 263 на ім"я [PERSON] . Враховуючи вказану невідповідність, позивач не має можливості нотаріально оформити свої спадкові права на квартиру. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким встановити факт, що договір купівлі-продажу від 19.11.1992 року, який був укладений між цукрорадгоспом Лохвицького цукрокомбінату та [PERSON] та був зареєстрований в реєстрі № 263 в Пісківській сільській раді 19.11.1992 року в дійсності належав [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме: на 3-кімнатну квартиру у будинку квартирного типу за адресою : [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без його участі. Відповідач, Пісківська сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: Перша лохвицька державна нотаріальна контора в судове засідання не з"явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача по справі - [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, в склад якого входить 3-кімнатна квартира у будинку квартирного типу за адресою: [ADDRESS] . Спадкову квартиру [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.1992 року. Даний договір був укладений між цукрорадгоспом Лохвицького цукрокомбінату та [PERSON] . Договір був зареєстрований в реєстрі № 263 в Пісківській сільській раді 19.11.1992 року. Право власності на дану квартиру в КП Лубенське МБТІ не було зареєстроване, що підтверджується інформаційною довідкою № 1097 від 14.07.2020 року, виданою ТзОВ "Експертне бюро "Рідний дім". Від імені спадкодавця секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Лохвицького району посвідчувався заповіт 05.09.2019 року за реєстром № 75. Згідно вказаного заповіту [PERSON] належну їй квартиру заповіла [PERSON] . В установленому законом порядку позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Першою лохвицькою державною нотаріальною конторою 04.03.2020 року була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] за № 62/2020. В зв"язку з тим, що державна реєстрація права власності на квартиру спадкодавцем не була проведена, [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою зареєструвати за собою право власності у відповідності до п. 66 Постанови Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1127 від 25.12.2015 року, але державним реєстратором було відмовлено, оскільки є невідповідність у поданих документах: між довідкою, яка містить відомості про склад спадкоємців, виданою в.о. завідувача 1-ю Лохвицькою ДНК про спадкоємців померлої [PERSON] , свідоцтвом про смерть [PERSON] та договором купівлі-продажу, посвідченого секретарем Пісківської сільської ради 19.11.1992 року за реєстровим № 263 на ім"я [PERSON] . Враховуючи вказану невідповідність, позивач не має можливості нотаріально оформити свої спадкові права на квартиру. Як встановлено судом, вказана розбіжність у написанні імені спадкодавця виникла у результаті технічної помилки при складанні договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Пісківської сільської ради 19.11.1992 року за реєстровим № 263. Той факт, що договір купівлі-продажу від 19.11.1992 року 3-кімнатної квартири [ADDRESS] був укладений з [PERSON] підтверджується довідкою № 1895 від 23.12.2019 року, виданою Пісківською сільською радою, згідно якої за вказаною адресою по день смерті проживала [PERSON] , а також квитанцією на приймання неподаткових платежів № 056308 від 19.11.1992 року, згідно якої [PERSON] сплатила 857,70 крб., за договором купівлі будинку. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення факту належності померлій [PERSON] договору купівлі-продажу від 19.11.1992 року 3-кімнатної квартири [ADDRESS] , необхідно позивачу для оформлення спадкових прав на дану квартиру. Відповідно до довідки Пісківської сільської ради Лохвицького району від 23.12.2019 року [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні його спадкових прав. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved