Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

04.08.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна, третя особа заступник голови правління директор з персоналу Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна Зіновкін Максим Володимирович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.09.2015 року вона працювала на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. Кузьміна за безстроковим трудовим договором. Останнє місце роботи в товаристві: машиніст крана (кранівник) 4 розряду дільниці основних матеріалів цеху підготовки виробництва. Згідно розпорядження № 2596-к від 15.07.2020 року вона звільнена на підставі ст.. 40 п. 2 КЗпП України внаслідок виявленої невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я та неможливістю працевлаштування за її згоди на іншу роботу. Розпорядження про звільнення видав та підписав заступник голови правління-директор з персоналу ПрАТ «Дніпроспецсталь» Зіновкін М.В. Вважає звільнення незаконним, адже після отримання травми на виробництві роботодавець в порушення вимог закону не організував та не забезпечив проведення її навчання і перекваліфікації на іншу професію по домовленості. Також, подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору було розглянуто на засіданні органу первинної профспілкової організації без її присутності. У зв`язку із чим просить визнати незаконним та скасувати розпорядження про звільнення за станом здоров`я заступника голови правління [PERSON] №2596-к від 15.07.2020, поновити її на посаді машиніста крана (кранівника) 4 розряду дільниці основних матеріалів цеху підготовки виробництва ПрАТ «Дніпроспецсталь», стягнути з ПрАТ «Дніпроспецсталь» на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 15.07.2020 по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі, виходячи із заробітку 10767,04 грн., стягнути з ПрАТ «Дніпроспецсталь» на її користь моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Згідно відзиву на позовну заяву представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що підприємством були дотримані всі норми закони. Так, в період з 02.07.2020 року по 15.07.2020 року позивачу пропонувалися вакансії, від яких остання відмовлялася, про що було складено акт. Крім того, 07.07.2020 року позивач надала до цехкому ЦПВ заяву про розгляд питання щодо її звільнення без її присутності. Після чого, на засіданні цехкому від 14.07.2020 року цехком надав згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] , відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України внаслідок виявленої невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я. Ухвалою суду від 14.08.2020 року справу за даним позовом прийнято до розгляду, відкрите спрощене провадження, справу призначено до розгляду на 01.10.2020 року Ухвалою суду\~від 14.08.2020\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду\~відкрите спрощене\~провадження,\~справу призначено\~до судового\~розгляду на\~01.10.2020\~року. У судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у заяві. Позивач додатково пояснила, що їй пропонували не всі наявні вакансії. Крім того, позивач підтвердила той факт, що писала заяву про розгляд питання про її звільнення, однак у цій заяві не висловлювала власну позицію з питання звільнення. Також зазначила, що їй інвалідність встановили не постійно, а через півроку можуть взагалі зняти чи змінити відсоток працездатності. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. Третя особа про місце та час судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, заяв та клопотань від нього не надходило. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах із ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», що підтверджується копією трудової книжки, приймальною запискою № 12 від 07.09.2015 року, перевідною запискою № 584 від 14.06.2018 року (а.с. 20-21, 52, 54). Розпорядженням заступника Голови Правління ПрАТ «Дніпроспецсталь» № 2596-к від 15 липня 2020 року [PERSON] , машиніста крана (кранівника) 4 розряду дільниці основних матеріалів ЦПВ звільнено 15.07.2020 року згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України внаслідок виявленої невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с 22). У розпорядженні зазначено, що [PERSON] згідно з висновком медичної комісії Університетської клініки від 03.07.2020 року не придатна працювати за своєю професією в умовах шкідливих та небезпечних виробничих факторів. [PERSON] відмовилась від вакансій бригадира з переміщення сировини, напівфабрикатів і готової продукції виробництва ЦАОМ, інших вакансій для переведення, які б відповідали медичним рекомендаціям та кваліфікації [PERSON] на підприємстві станом на теперішній час не має. Згідно виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ № 656829 [PERSON] 02.07.2020 року встановлена третя група інвалідності, з причини трудове каліцтво. Дата чергового переогляду 26.06.2021 року. Діагноз: опорно-рухова система. Висновок про умови та характер правці: протипоказана тяжка фізична праця, тривала ходьба, робота на горі, може працювати намотувальником, наладчицею, пакувальником (а.с. 17). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія [NUMBER] [PERSON] встановлено 40 % втрати працездатності з 25.06.2020 року (а.с. 19). Згідно довідки ЛПЗ від 03.07.2020 року [PERSON] не придатна до роботи машиніст крана за рекомендацією МСЕК (а.с. 59 зворотній бік). Положеннями ст.\~43\~Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з п.2 ст.40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 170\~КЗпП України передбачено, що працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести за їх згодою на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. Згідно із частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2695-XII працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства. Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я. Зазначене документальне підтвердження щодо тимчасової втрати працездатності відповідно до зазначених вище норм законів, та наказів МОЗ України, надає в своєму висновку ЛКК. За результатами медогляду, особа направляється на додатковий медогляд в разі якщо лікарі визначили таку необхідність, чи за бажанням (заявою) особи, та на МСЕК - в разі вирішення питання щодо стійкої втрати працездатності (інвалідность, профзахворювання). Згідно ч.1 ст.69 Основ законодавства України про охорону здоров`я визначення наявності на ступеню тривалої або стійкої втрати працездатності здійснюється за результатами МСЕК. Згідно п.3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Тобто, МСЕК вирішує питання встановлення інвалідності за наявності стійкого порушення функцій організму, стійкої втрати працездатності (встановлює відсотки), профзахворювання. В п.21 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів"\~від 06\~листопада 1992\~року №9 роз`яснено, при розгляді справ про звільнення за п.2 ч.1 ст.40\~КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою на іншу роботу. А отже, за вимогами п.2 ст.40\~КзпП України невідповідність за станом здоров`я займаній посаді або виконуваній роботі може бути підставою для звільнення лише при наявності не тимчасової, а тільки повної чи часткової сталої втрати працездатності, що в даному випадку саме МСЕК встановлено не було. У довідці ЛПЗ міститься інформація про те, що [PERSON] не придатна працювати машиністом крану, але ця довідка не містить інформації щодо наявності постійного характеру таких обмежень, чи щодо часткової сталої втрати працездатності. Черговий переогляд призначений на 26.06.2021 року. Крім того, за вимогами ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення працівника на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Згідно з актом від 07.07.2020 року Машиніст крана (кранівник) 4 розряду ЦПВ [PERSON] від запропонованих вакансій бригадира з переміщення сировини, напівфабрикатів і готової продукції у процесі виробництва в ЦАОМ відмовилась, інших вакансій, які б відповідали медичним рекомендаціям та кваліфікації [PERSON] на підприємстві станом на теперішній час не має (а.с. 60). Згідно актом від 15.07.2020 року [PERSON] в період з 02.07.2020 року по 15.07.2020 року зверталася в бюро найма та розвитку персоналу для розгляду вакансій згідно медичних рекомендацій, але від запропонованих вакансій, які були наявні і запропоновані їй в цей період: бригадир з переміщення сировини, напівфабрикатів і готової продукції у процесі виробництва в ЦАОМ, старший прийомоздавальник вантажу та багажу ЗЦ, оператор ЕОтаОМ ВГП відмовилась, інших вакансій, які б відповідали медичним рекомендаціям та кваліфікації [PERSON] на підприємстві в період з 02.07.2020 року по 15.07.2020 року не було (а.с. 61). Також, згідно службової записки від 15.07.2020 року (тобто у день звільнення) начальник ЦПП просив працевлаштувати машиніста крана дільниці основних матеріалів цеха підготовки виробництва [PERSON] адже згідно виписки медичної комісії вона не придатна до виконання робіт за професією (а.с. 56). Начальником відділу найму та розвитку персоналу [PERSON] була видана довідка про те, що в штатному розкладі ПАТ «Дніпроспецсталь» відсутні робочі місця та робітники з найменуванням професій відповідно до ДК 003:2010 «намотувальник» та «комплектувальник» (а.с. 80). З актів вбачається, що [PERSON] пропонувалися наступні три вакансії: 1) бригадир з переміщення сировини, напівфабрикатів і готової продукції у процесі виробництва в ЦАОМ, 2) старший прийомоздавальник вантажу та багажу ЗЦ, 3) оператор ЕОтаОМ ВГП. Однак, згідно наданих зведень про укомплектування персоналу на 02.07.2020 року та на 08.07.2020 року (а.с. 67-76) по кожній посаді є хоча б одна вакансія. Таких посад було 62 найменування, тому зауваження позивача з приводу того, що їй були запропоновані не всі наявні на підприємстві посади, суд приймає до уваги і вважає доречними. До наданого представником відповідача опису деяких робочих місць (а.с.115-119) із зазначенням по кожній професії застереження про пов`язаність роботи з підйомом на висоту, суд ставиться критично. По-перше, це опис лише вибіркових професій, а не усіх, які зазначені у зведенні від 02.07.2020 року. По-друге, у Виписці з акту огляду МСЕК зазначено, що [PERSON] протипоказана робота на горі, а не робота, пов`язана з підйомом на гору. Таким чином можна будь-яке робоче місце віднести до протипоказаного, якщо потрібно піднятися по сходах, як для прикладу, робота адміністратора, яка мається у наявності. А отже суд прийшов до висновку, що [PERSON] не були запропоновані всі наявні вакансії на день звільнення, які б підходили їй за станом здоров`я. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7\~статті 40 і пунктами 2 і 3\~статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, визначених цією ж статтею. Згідно витягу з протоколу профспілкового комітету цеху підготовки виробництва ПРаТ «Дніпроспецсталь» цеховий комітет постановив: дати згоду на розірвання трудового договору з членом профспілки [PERSON] відповідно п. 2 ст. 40 КЗпП України внаслідок невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с. 58), однак з витягу не зрозуміло скільки членів цехового комітету проголосувало «ЗА». Зважаючи на вищенаведені обставини, суд вважає, що звільнення [PERSON] відбулося з порушенням норм трудового законодавства, а тому розпорядження № 2596-к від 15 липня 2020 року про її звільнення є незаконним та підлягає скасуванню. Виходячи з викладеного вище, для відновлення порушених прав та захисту законних інтересів позивача, слід поновити її на роботі на роботі машиніста крана (кранівника) 4 розряду дільниці основних матеріалів цеху підготовки виробництва ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна. Відповідно до ч. 2 ст.\~235\~КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.\~27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100. Із п. 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз. 1 п. 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Згідно довідки, виданої ПрАТ «Дніпроспецсталь», середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 478,72 грн. (а.с. 120). На підставі ч. 2 ст.\~235\~КЗпП та у зв`язку з поновленням позивача на роботі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 липня 2020 року по 25.01.2021 року, тобто за 74 дня, в сумі 35425, 28 грн. (74 дня * 478,72 грн.). Згідно зі п. 2,4 ч. 1ст.\~430\~ЦПК України рішення про поновлення незаконно звільненого працівника та про присудження працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.237-1\~КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23\~ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~,в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31.03.1995 року судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.\~237-1\~КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази у справі, суд доходить до висновку, що діями відповідача, які проявилися у незаконному звільненні, що в подальшому призвело до втрати заробітку, були порушені гарантовані ст. 43 Конституції України права позивача [PERSON] . Позивачем доведено, що зазначені порушення трудових прав з боку відповідача призвели до її моральних страждань, утрати заробітку, нормальних життєвих зв`язків, втрати можливості працевлаштування і такі порушення вимагали додаткових зусиль для організації її життя, тому суд вважає, що є підстави для стягнення компенсації цієї шкоди. Разом з цим, заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди 20000 грн. суд вважає надмірним та, з урахуванням того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру правопорушення і його наслідків для [PERSON] , тривалість її страждань і переживань, беззаперечної зміни укладу її життя, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5000 грн.

Outcome: partial