Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

28.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.09.2014 року вона була призначена і працювала на посаді завідуючої комунального дошкільного навчального закладу в с. Червоне Поділля Каховського району Херсонської області. Розпорядженням сільського голови Камянської сільської ради Каховського району Херсонської області №24 від 26.04.2016 року позивачку було звільнено з займаної посади з 11.05.2016 року в звязку з виходом з декретної відпустки по догляду за дитиною до 3-х років громадянки [PERSON]. Вважаючи вищенаведене розпорядження про зільнення незаконним, позивачка проси-ла суд: - визнати незаконним та скасувати розпорядження сільського голови Камянської сільської ради Каховського району Херсонської області №24 від 26 квітня 2016 року про звільнення її з посади завідуючої Червоноподільського дошкільного навчального закладу Ка-ховського району; - зобовязати Камянську сільську раду Каховського району Херсонської області офор мити, нарахувати та виплатити їй - [PERSON] допомогу по вагітності та пологам на підставі листків непрацездатності серія АГЯ №122245 та серія АГЯ №12 2289; - стягнути з Камянської сільської ради Каховського району на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 100\~000 грн; - стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, наполягав на їх повному задоволенні. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що звільнення [PERSON] за займаної нею посади відбулося у відповідності до вимог чинного трудового законодавства України. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи вважав позов обгрунтованим і не заперечував проти його повного задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов під-лягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Кахов-ської РДА №162-к від 01.09.2014 року [PERSON] було призначено на посаду завідуючої комунального дошкільного навчального закладу в с. Червоне Поділля Ка-ховського району Херонської області на період перебування основного працівника у відпуст-ці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (а.с.6). Розпорядженням №24 від 26.04.2016 року сільського голови Камянської сільської ра-ди Каховського району Херсонської області [PERSON] було звільнено з посади завідуючої Червоноподільського дошкільного навчального закладу в звязку з вихо-дом з декретної відпустки іншого працівника [PERSON], яка перебувала у вказаній відпустці до 11.05.2016 року (а.с.). Підпис про ознайомлення з даним наказом позивачки від-сутній. Судом також встановлено, що [PERSON] 06.05.2016 року до адміністрації від-повідача було подано заяву надання відпустки без збереження заробітної плати на 3 дні та заяву про надання щорічної основної відпустки. Наказами ВОМС Каховської РДА №48-к та №49-к від 06.05.2016 року [PERSON] було надано відпутску без збереження заробітної плати з 11.05.2016 року по 16.05.2016 року та щорічну основну відпустку з 16.05.2016 року по 13.06.2016 року (а.с.10-11). У відповідності листкам непрацездатності серія АГЯ 1222245 та серія АГЯ №122289 [PERSON] з 02.06.2016 року по 19.10.2016 року перебуває у відпустці в звязку з вагіт-ністю та пологами (а.с.16). Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10, 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рі-шення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. До-казування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.11 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах за явлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимогст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного су-дочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інте-ресів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а та-кож з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за прави-лами іншого судочинства. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається зако-ном. Згідно із\~ст. 2 КЗпП України\~право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реа-лізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Як вбачається із\~ст.5-1 КЗпП України\~держава гарантує громадянам правовий захист від незаконного звільнення, а також сприянні у збереженні роботи. Судом встановлено, що з 01.09.2014р. позивачка [PERSON] працювала на посаді за відуючої комунального дошкільного навчального закладу в с. Червоне Поділля Каховського району на час відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами основного працівника [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фі-зичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією уго-дою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства зобов'я-зується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу передбачено статтею 40 КЗпП України. З матеріалів справи вбачається, що позивачку звільнено за розпорядженням сільського голови Камянської сільської ради Каховського району за п.2 ст.36 КЗпП України, тобто за закінченням строку дії трудового договору. Суд вважає, що приймаючи дане розпорядження сільський голова Камянської сіль-ської ради Каховського району вийшла за межі своєї компетенції, адже позивачка не укла-дала трудовий договір з Камянською сільською радою Каховського району і не перебувала з останньою у трудових відносинах. З 01.09.2014р. позивачка [PERSON] працювала на посаді звідуючої комунального дошкільного навчального закладу в с. Червоне Поділля Каховського району на час відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами основного працівника [PERSON] на підставі наказу начальника відділу освіти, молоді та спорту Каховської РДА №162-к від 01.09.2014 року. Таким чином, Камянська сільська рада Каховського району не є стороною трудового договору з [PERSON], а тому не має права і на його розірвання. При цьому, незрозумілим для суду залишається і те, що навіть листом ВОМС Ка-ховської РДА від 14.06.2016 року адміністрацію відповідача було повідомлено про непра-вомірність звільнення [PERSON] (а.с.13), але відповідачем проігноровано і дане звер-нення, і, взагалі, вимоги Закону. На підставі наведеного, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги [PERSON] щодо визнання незаконним та скасування розпорядження сільського голови Камянської сільської ради Каховського району Херсонської області №24 від 26 квітня 2016 року в частині звільнення її з посади завідуючої Червоноподільського дошкільного навчаль-ного закладу Каховського району. Що стосується інших позовних вимог, то суд враховує наступне. Законодавство України гарантує кожній жінці право на відпочинок, зокрема, до, під час і після пологів, щоб повною мірою відчути радість материнства. Тому згідно\~ст. 179 КЗпП України\~та\~ст. 18 Закону України «Про відпустки», після закінчення відпустки по ва-гітності та пологах за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до до-сягнення нею трирічного віку. Частиною 1\~статті 2 Закону України "Про відпустки", передбачено право на відпустки громадян України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, ор ганізаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Згідно наказам ВОМС Каховської РДА №48-к та №49-к від 06.05.2016 року [PERSON] було надано відпустку без збереження заробітної плати з 11.05. 2016 року по 16.05.2016 року та щорічну основну відпустку з 16.05.2016 року по 13.06. 2016 року (а.с.10-11). Під час відпустки [PERSON] було надано відповідачеві листки непрацездат-ності, але останні не були прийняті і не оплачені. Разом з тим, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що вимога [PERSON] зобовязати Камянську сільську раду Каховського району Херсон-ської області оформити, нарахувати та виплатити їй - [PERSON] допо-могу по вагітності та пологам на підставі листків непрацездатності серія АГЯ №122 245 та серія АГЯ №122289 не містить грунтування на Законі, оскільки рішення суду про визнання незаконним та скасування розпорядження сілького голови Камянської сільської ради Ка-ховського району №24 від 26.04.2016 року про звільнення [PERSON] є підставою для від-новлення трудових прав [PERSON], і прямо передбачає проведення подальших їй виплат згідно трудовому законодавству. Разом з тим, суд вбачає за необхідне розяснити позивачці її право на стягнення вказаних виплат в судовому порядку, адже в даному позові такі вимоги саме про стягнення виплат по листкам непрацездатності заявлені не були. Згідно\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним ор-ганом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від ньо-го додаткових зусиль для організації свого життя. На підтвердження зазначених правових норм позивачка повинна була надати відпо-відні докази на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди та доказ в обґрунтування її розміру. Однак, зазначених доказів позивачка не надала про заподіянням їй моральної шкоди відповідачем, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння мо-ральної шкоди та відповідно розмір її компенсації в сумі, яка становить саме 100 000 гри-вень, а тому позивачці необхідно відмовити в задоволенні вимог про відшкодування мораль-ної шкоди.

Outcome: partial