Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

06.02.2014 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 21418,20 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.10.2007 року та 243,60 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.10.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір на суму 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. У порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 23.01.2014 року утворилась заборгованість перед Банком у розмірі 23 936,67,80 грн., яка складається: - 3 000 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту; - 12 956 грн. 67 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7 980 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 4014,57 грн., яка була стягнута судовим наказом судді Шевченківського районного суду м.Львова від 27.08.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить - 19922,10 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - фіксована частина штрафу; - 996 грн. 10 коп. - процентна складова штрафу. Представник позивача - Леськів Т.В., який діє на підставі довіреності від 18.11.2013 року №5234-О, будучи в судове засіданні пояснив, що 27.08.2008 року суддею Шевченківського районного суду м.Львова був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, згідно із яким з відповідача було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 4014 грн. 57 коп. та судові витрати. Вказаний судовий наказ представником ПАТ КБ «Приват Банк» отримано 07.11.2008 року, проте до виконання пред'явлено у встановлений законом строк не було. На теперішній час позивач також не має можливості пред'явити вказаний судовий наказ до виконання, оскільки сплинув строк, встановлений законом для пред'явлення до виконання судового наказу. З огляду на викладене представник позивача не вбачає у даному конкретному випадку подвійного стягнення заборгованості при зверненні ПАТ КБ «Приватбанк» до суду із даним позовом, оскільки сума стягнута по наказу виключена та наполягає на задоволенні позову та стягненні з відповідача вказаної у позові суми заборгованості за кредитним договором. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України (далі за текстом ЦК України) за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.10.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір на суму 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Вказаний кредитний договір було укладено між сторонами шляхом подання [PERSON] до Банку заяви про надання йому кредитних коштів та підписання сторонами Умов та правил надання банківських послуг (далі за текстом Правила) а.с.12-15. В перебігу часу з моменту укладення вказаного кредитного договору відповідач продовжував користуватись наданими кредитними коштами, заяви про припинення дії Договору [PERSON] ПАТ КБ «Приватбанк» не надавалось. З огляду на викладене на теперішній час між сторонами продовжують існувати кредитні взаємовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України. Дійсно, відповідно до судового наказу від 27.08.2008 року № 2-н-10812008 з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту від 15.10.2005 року у розмірі 4014 грн. 57 коп., судового збору у розмірі 25 грн. 50 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15 грн. Відповідно до пояснень представника позивача, вказану у зазначеному судовому наказі суму з [PERSON] стягнуто не було. Статтею 599 Цивільного Кодексу України (далі за текстом ЦК України) встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд приходить до висновку, що звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду із даним позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] при наявності судового наказу, відповідно до якого з [PERSON] була стягнута сума боргу за кредитним договором у розмірі 4014 грн. 57 коп. є правомірним та обгрунтованим, оскільки фактично зобов'язання [PERSON] щодо повернення позивачу кредитних коштів виконано не було. Отримання ЗАТ КБ «Приватбанк» судового наказу про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором фактично не припинило існуючи між сторонами кредитні взаємовідносини та, зокрема, зобов'язання [PERSON] щодо повернення грошових коштів за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б підтверджували розірвання кредитного договору або припинення його дії, а одностороння відмова [PERSON] від виконання його зобов'язань за кредитним договором не є підставою припинення дії цього договору, а є наслідком неналежного виконання Договору. Аналогічна позиція викладена в постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних взаємовідносин»(далі за тектсом постанова Пленуму ВССУ № 5). Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, відповідно до ст. 257 ЦК України. Проаналізувавши конкретні обставини даної справи та норми діючого законодавства, які регулюють правовідносини, що склались між сторонами, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду із даним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» не було пропущено строку позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Приходячи до такого висновку суд враховує той факт, що у заяві [PERSON] про надання кредитних коштів зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Відповідно до п. 9.12. договір діє в перебігу 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в перебігу цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про зупинення дії Договору він автоматично може бути лонгованим на такий же строк. З огляду на той факт, що дія вказаного кредитного договору не припинялась, кінцевий строк виконання кредитних зобов'язань у договорі не встановлено, суд не вбачає підставі для застосування до даного випадку норм ст. 267 ЦК України . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам Цивільного Кодексу України. Відповідно зі ст.1048 ЦК України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання не виконував у зв'язку з чим станом на 23.01.2014 року утворилась заборгованість перед Банком у розмірі 23 936,67,80 грн., яка складається: - 3 000 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту; - 12 956 грн. 67 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7 980 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 4014,57 грн., яка була стягнута судовим наказом судді Шевченківського районного суду м.Львова від 27.08.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить - 19922,10 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - фіксована частина штрафу; - 996 грн. 10 коп. - процентна складова штрафу. Вказана заборгованість підтверджується наданим позивачем суду розрахунком. Судом встановлено порушення відповідачкою зобов'язань за кредитним договором щодо повернення отриманої нею суми кредитних коштів. З огляду на викладене з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 000 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту; - 12 956 грн. 67 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7 980 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 4014,57 грн., яка була стягнута судовим наказом судді Шевченківського районного суду м.Львова від 27.08.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить - 19922,10 грн. та процентна складова штрафу, передбаченого п. 8.6 Правил у розмірі 996 грн. 10 коп. Щодо стягнення з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми штрафу, передбаченого п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, суд приходить до висновку про доцільність стягнення лише процентної складової штрафу у розмірі 996 грн. 10 коп., у стягненні ж з [PERSON] фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. слід відмовити. Приходячи до такого висновку суд виходить з наступних підстав. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення Клієнтом строку платежу з будь-якого грошового обов'язку, який передбачено договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж правопорушення. Як було зазначено вище, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. З огляду на той факт, що діючим законодавством не передбачено стягнення штрафу (неустойки) у твердій (фіксованій) грошовій сумі, з метою уникнення подвійного застосування наслідків цивільно-правової відповідальності за порушення відповідачкою умов кредитного договору у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідачки фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду: судовий збір у розмірі 318 грн. 08 коп.

Outcome: partial