Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом заявою до [PERSON], [PERSON], Шевченківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що Мостиським районним судом Львівської області було ухвалено рішення по справі № 2/466/95/15 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 23 993, 01 гри. 17.06.2015 року Мостиським районним судом Львівської області на підставі даного рішення видано виконавчий лист № 2/446/95/15. 02.12.2016 року на виконання виконавчого листа державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області у відсутності позивачки винесена постанова про опис та арешт майна боржника [PERSON], за якою було описане та арештоване майно позивачки, що знаходилося у належній їй на праві власності квартирі у м.Львові по вул. Ю.Липи, 12/78. [PERSON] жодного відношення до квартири і описаного майна не має. Просить визнати за нею право власності на описане та арештоване майно та виключити його з акту опису із зняттям арешту з нього. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що вона проживає у [INFO] разом з внуком [PERSON] та його двома дітьми. У цій квартирі тимчасово протягом двох років проживала співмешканка [PERSON]- [PERSON], яка залишила квартиру 23.12.2014р. Жодного відношення до описаного і арештованого майна [PERSON] не мала, вона його не купувала та не принесла в квартиру. Опис і арешт майна був проведений за відсутності позивачки та [PERSON] Представник позивача [PERSON] доповнила, що [PERSON] проживала з позивачкою та [PERSON] в квартирі по вул. Ю.Липи, 12/78 з вересня 2014р. до грудня 2016р. шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований не був. Позивачка не знала про наявність судових рішень про стягнення богу з [PERSON], попереджень з виконавчої служби стосовно виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області не надходило. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи рекомендованими листами. Суд вважає за можливе вирішити спір у її відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечили. Відповідачка [PERSON] пояснила, вона давно знає [PERSON], гроші позичала [PERSON] та [PERSON] з їх слів для придбання квартири. Вони представлялися як подружня пара і вона вважала, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Розписку про отримання коштів писала [PERSON], представляючись як [PERSON] На даний час її борг перед нею становить приблизно 21\~000 гривень. При описі майна в квартирі державним виконавцем була присутня відповідачка [PERSON] Описане і арештоване майно передано їй на зберігання. Представник Шевченківського ВДВС ЛГТУЮ у Львівській області - державний виконавець Сеньків А.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що після неодноразових виходів за місцем проживання боржника, 02.12.2016 року до квартири його впустила особа, яка назвалась [PERSON], її особу не було встановлено, оскільки вона не мала при собі паспорта. Була довідка про фактичне місце проживання [PERSON] за адресою м.Львів, вул. Ю.Липи, 12/78. В її присутності було здійснено опис майна в квартирі та винесено постанову у ВП 47944529 від 02.12.2016р. про опис та арешт майна боржника. Вважає вказану постанову правомірною. Заслухавши пояснення сторін та свідків по справі, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Сеньківа А.М. від 02.12.2016р. описано та накладено арешт на майно в квартирі, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Ю.Липи, 12/78, зокрема монітор САМСУНГ Сунс [PERSON] 940, системний блок чорного кольору №V 43 В/S 350w CT/CB/TVV 12 V+, компютерну клавіатуру сірого кольору та мишку компютерну Trust, телевізор чорного кольору Grundig, стіл компютерний коричневого кольору, картину з рамою жовтого кольору розміром 1,5/1м, мікрохвильову піч Samsung TDS білого кольору, набір ножів Happy [PERSON] в кількості 14 предметів, бінокль кратність 25/60 2008 року випуску, пилосос Zanussi синьо-білого кольору, диван двоспальний розкладний сірого кольору з трьома подушками, диван розкладний рожевого кольору. Даний арешт було накладено на виконання виконавчого листа від 17.06.2015р., виданого Мостиським районним судом Львівської області на підставі рішення у справі №2/448/95/15 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 23\~993, 01 грн. Оскільки опис зазначеного майна та його арешт було здійснено державним виконавцем у межах виконавчого провадження ВП №47944529 без з'ясування питання про належність цього майна боржникові, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт,належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачами по справі, і відповідачами в справі суд притягує боржника та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положення ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В позовах про звільнення майна з-під арешту позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов'язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником; факт порушення його права. В судовому засіданні з пояснень свідків судом встановлено наступні обставини. Свідок [PERSON], працюючий столяром в магазині меблів «Данко» пояснив, що з сімєю [PERSON] знайомий вже давно. В 2014 році позивачка [PERSON] замовила у них два дивани вартістю орієнтовно 10\~000 гривень, які він складав. При доставці диванів позивачці додому був присутній її внук - [PERSON], який познайомив [PERSON] з [PERSON] та представив її як його дружину. За чиї кошти були куплені ці два дивани йому невідомо. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка [PERSON] є її бабусею. Стверджувала, що вона разом з мамою подарували бабусі телевізор та пилосос. Мікрохвильова піч вже була у неї. Набір ножів їй подарував внук [PERSON] Картину зі шкіри бабусі подарували на ювілей з нагоди 75 річчя. Три нових дивани позивачка купляла разом з внуком [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що є товаришем [PERSON], близько 12 років тому працював на компютерній фірмі, яка знаходилась у м.Львові на вул. Сахарова. В той час до нього звернулась позивачка та купила компютер для власного користування, який він для неї склав. Рік тому [PERSON] перевстановлював на компютері позивачки операційну систему. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення, що з відповідачкою [PERSON] знайомий з дитинства, а з відповідачкою [PERSON] познайомився в 2013 р. З останньою він шлюбу не укладав, святкування робили у звязку з тим, що з її слів вона була вагітна від нього. З [PERSON] проживали разом з початку 2014 року. За час їхнього спільного проживання з ними не було нічого куплено з речей до квартири. Був присутній при купівлі позивачкою двох диванів, а пізніше третього восени 2014 року, однак вони куплялися не на позичені у [PERSON] кошти. Про позику [PERSON] у [PERSON], судові спори та опис майна в квартирі йому нічого не було відомо. Пізніше про все це вже дізнався від [PERSON] Після опису та арешту майна в квартирі, [PERSON] з ними не проживає. Стверджує, що майно, яке описане та перебуває під арештом є особистими речами позивачки [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачки та часто приходила до неї. Бачила в неї в квартирі впродовж тривалого часу два телевізори, мікрохвильову піч, пилосос, набір ножів та картину, яку подарували позивачці на ювілей. Пригадувала, що дивани були куплені в квартиру за час спільного проживання з ними відповідачки [PERSON] За встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині майна, а саме монітору САМСУНГ Сунс [PERSON] 940, системного блоку чорного кольору №V 43 В/S 350w CT/CB/TVV 12 V+, компютерної клавіатури сірого кольору, мишки компютерної Trust, телевізору чорного кольору Grundig, стола компютерного коричневого кольору, картини з рамою жовтого кольору розміром 1,5/1м, мікрохвильової печі Samsung TDS білого кольору, набору ножів Happy [PERSON] в кількості 14 предметів, бінокля кратністю 25/60 2008 року випуску, пилососу Zanussi синьо-білого кольору є доведені в судовому засіданні шляхом показань свідків та надання письмових доказів, тому підлягають задоволенню. При цьому суд враховує ту обставину, що опис та арешт цього майна був здійснений державним виконавцем у відсутності позивачки [PERSON], яка б могла одразу надати пояснення стосовно походження цього майна. Позовні вимоги позивачки в частині визнання права власності на придбані в листопаді 2014р. два дивани - диван двоспальний розкладний сірого кольору з трьома подушками, диван розкладний рожевого кольору, не є доведені в судовому засіданні належними доказами. Позивачкою не надано суду беззаперечні докази придбання нею за власні кошти цих диванів, вартість яких становила 11000грн. Крім того, встановлено з пояснень свідка [PERSON], що крім цих двох диванів був придбаний ще один новий диван, який знаходився в квартирі та не включався державним виконавцем в акт опису і арешту майна. Всі дивани були придбані за час проживання відповідачки [PERSON], у цій квартирі. Тому в цій частині позову слід відмовити. При вирішені питання судових витрат, суд вважає, що такі витрати підлягають відшкодуванню відповідачкою [PERSON], яка є боржником у виконавчому провадженні, в якому здійснювався опис і арешт майна, в присутності якої такі дії вчинялися. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial