Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

24 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Хотинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] . Вказує, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із права на квартиру , яка розташована в [ADDRESS] . Так, вона являється матір?ю померлого та спадкоємцем відповідно до закону. Зазначає, що у встановлений шестимісячний строк вона не звернулася до Хотинської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в зв?язку з тим, що вона являється інвалідом І групи, в результаті чого вимушена часто перебувати на лікуванні та не в змозі самостійно пересуватися, а тому вважає дану причину поважною. При цьому вказує, що станом на лютий 2020 року вона звернулася в органи нотаріату із заявою про відкриття спадщини після смерті [PERSON] , де їй стало відомо, що спадкова справа після смерті її сина не заводилася та вона пропустила строк для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги, при цьому встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Ватаманюк В.В. надав суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач представник Хотинської міської ради, [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності, позовні вимоги міська рада визнає повністю.\~ Свідки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак в своїх письмових поясненнях, зазначили, що [PERSON] являється інвалідом І групи, часто хворіє та потребує стороннього догляду, так як сама не в змозі здійснювати за собою догляд.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 липня 2019 року (а.с. 5). Відповідно до витягу із Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження, вбачається, що [PERSON] являється матір`ю покійного [PERSON] (а.с. 4). При цьому, із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хотинського КР БТІ від 13.01.2004 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири в [ADDRESS] (а.с. 7). Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом, слід подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. від 21.02.2020 року за № 20/01-16, [PERSON] було відмовлено в прийняті спадщини померлого [INFO] [PERSON] , 1959 року народження у зв?язку із пропуском встановленого законом строку.\~\~ Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинила дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, вона не надала, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом. При цьому судом встановлено, що позивач [PERSON] , починаючи із [INFO] \~ по безстроково, являється інвалідом І групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 6). Крім того, із відповіді КНП «Хотинська районна лікарня» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , інвалід І групи загального захворювання дійсно перебуває на обліку у невролога та сімейного лікаря.\~ При цьому, протягом 2019 року хвора двічі лікувалася стаціонарно в неврологічному відділенні КНП «Хотинськоцї РЛ». Тому, судом встановлено, що причиною пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] позивачем є відсутність можливості переміщення без сторонньої допомоги, а також постійна хвороба. Вищевикладене також підтверджено в судовому засіданні свідками. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, із урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для подання нотаріусу у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а отже і поважність причин пропуску зазначеного строку. Тому, позовна вимога [PERSON] про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, із визначенням позивачу 1 (одного) місяця додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: partial