Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою, окрім власника та його доньки, зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є родичкою колишніх власників квартири. Відповідач з грудня 1997 року фактично не проживає, її речей в приміщенні немає, витрат по утриманню квартири та веденні домашнього господарства відповідач не несе, але на прохання про зняття з реєстрації ніяким чином не реагує, тому позивач звернувся до суду за захистом. 02.06.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 07.07.2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 16.11.2021 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи за зареєстрованою адресою проживання, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 07.04.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М., реєстровий № 1828. Відповідно до витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/13276 від 26.05.2021 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , станом на 26.05.2021 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Актом КП БМР ЖЕК № 7 № 18 від 28.05.2021 року за участю власника та сусідів встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з грудня 1997 року по теперішній час не проживають за адресою: [ADDRESS] . Двічі надісланий судом на вказану адресу відповідача пакет документів повернувся на адресу суду неврученим адресату, на поштовому конверті міститься довідка з позначкою «за закінченням терміну зберігання». При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», надав роз`яснення, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивачем належними та допустимими доказами доведено, що він є власником квартири [ADDRESS] , відповідач у будинку не проживає, спільним побутом не пов`язана, участі в утриманні квартири не здійснює, а її реєстрація у квартирі не дозволяє розпоряджатися останньою на власний розсуд та обмежує законні права позивача. Таким чином, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном на підставі статті 391 ЦК України.

Outcome: approved