Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Одесміськелектротранс», за участю третьої особи [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 11492 гривні 52 копійки, моральну шкоду у розмір 9740 гривень та судовий збір у розмірі 487,20 грн. Мотивує вимоги тим, що 29.07.2015 року о 17 год. 30 хв. [PERSON], керуючи тролейбусом марки «ЮМЗ-Т2», бортовий номер 2040, рухаючись в м. Одеса на вул. Адміральський пр-т в районі будинку № 26 не вибрав безпечну швидкість руху та не витримав дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Форд Куга» д/н [NUMBER], який знаходився під керуванням і належить позивачу. В наслідок ДТП належний позивачу автомобіль зазнав пошкоджень. Вказана ДТП сталася з вини водія тролейбусу [PERSON], який працює в КП «Одесміськелектротранс», якому і належить тролейбус марки «ЮМЗ-Т2», бортовий номер 2040. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.15 року по справі 521/12712/15-П, яка набрала чинності, водій тролейбусу [PERSON] визнаний винним у скоєні ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності. Цивільна відповідальність відповідача, як власника наземного транспорту була застрахована за договором добровільного страхування №38/15-ДЦВ/0/1 від 13 березня 2015р. в ПРАТ «СК АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». За зверненням позивача, 03.09.2015 р. складено висновок №3113 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненої позивачу в звязку із втратою автомобілем товарної вартості складає 15 241,27 грн. 28.10.2015 року ПРАТ «СК АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відшкодувало позивачу 27\~010,36 грн. вартості відновлювального ремонту, а розмір втрати товарної вартості залишилися не відшкодованими, оскільки за повідомленням страховика, згідно пп. 16.3.7 п.16.3 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту №38/15-ДЦВ/0/1, страховик не несе відповідальності по претензіях та позовах, повязаних із шкодою, повязаною із втратою товарної вартості транспортного засобу, в звязку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання зявився, уточненні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у стягненні моральної шкоди, посилаючись на важкий матеріальний стан в якому знаходиться КП «Одесміськелектротранс», надав суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 35-39, 104-106). Третя особа в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи була сповіщена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі наявних у справі доказів. 29.07.2015 року о 17 год. 30 хв. [PERSON], керуючи тролейбусом марки «ЮМЗ-Т2», бортовий номер 2040, рухаючись в м. Одеса на вул. Адміральський пр-т в районі будинку № 26 не вибрав безпечну швидкість руху та не витримав дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Форд Куга» д/н [NUMBER], який знаходився під керуванням і належить позивачу. В наслідок ДТП належний позивачу автомобіль «Форд Куга» д/н [NUMBER] зазнав пошкоджень. Вказана ДТП сталася з вини водія тролейбусу [PERSON] , який працює в КП «Одесміськелектротранс», якому і належить тролейбус марки «ЮМЗ-Т2», бортовий номер 2040. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.15 року по справі 521/12712/15-П, яка набрала чинності, водій тролейбусу марки «ЮМЗ-Т2», бортовий номер 2040 [PERSON] визнаний винним у скоєні ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності. Згідно частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільна відповідальність відповідача, як власника наземного транспорту була застрахована за договором добровільного страхування №38/15-ДЦВ/0/1 від 13 березня 2015р. в ПРАТ «СК АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». За зверненням позивача, 03.09.2015р. складено висновок №3113 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненої позивачу в звязку із втратою автомобілем товарної вартості складає 15 241,27 грн. 28.10.2015 року ПРАТ «СК АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відшкодувало позивачу 27\~010,36 грн. вартості відновлювального ремонту, а 15 241,27 грн. розміру втрати товарної вартості залишилися не відшкодованими, оскільки за повідомленням страховика, згідно пп. 16.3.7 п.16.3 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту №38/15-ДЦВ/0/1, страховик не несе відповідальності по претензіях та позовах, повязаних із шкодою, повязаною із втратою товарної вартості транспортного засобу. Матеріалами справи встановлено, що згідно висновку № 1859 судової автотоварознавчої експертизи, призначеної за ухвалою суду від 30.05.2016 року втрата товарної вартості належного позивачу автомобіля «Форд Куга» д/н [NUMBER] за наслідками ДТП спричиненого 29.07.2015 року належним відповідачу тролейбусом марки «ЮМЗ-Т2» під керуванням водій [PERSON] становить 11 492 грн. 52 коп. (а.с. 78-89). Згідно із статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом ФДМУ/Мінюст від 24.11.2003, № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико- хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Саме такі правові висновки наведені в Постанові ВСУ № 6-49цс14 від 04 червня 2014 року. Згідно висновку №3113 та акту виконаних робіт ТОВ «Вінер-Мотор- Спорт», деталі, які підлягали заміні для відновлення автомобіля позивача потребували фарбування, зокрема накладка кришки багажнику, а окремі деталі, зокрема кришка багажника та амортизатор бампера ще і рихтувалися, що безумовно мало вплив на зовнішній вигляд та експлуатаційні якості транспортного засобу. З урахуванням цього, експертним висновком і було визначено розмір втрати товарної вартості автомобіля. Системний аналіз зазначених норм законодавства дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, відповідальною за відшкодування спричиненої джерелом підвищеної небезпеки шкоди, в загальному порядку. В звязку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача величини втрати товарної вартості автомобіля у сумі 11\~492 гривні 52 копійки, яка була визначена згідно висновку № 1859 судової автотоварознавчої експертизи. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоду, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтовує тим, що зазнав моральних страждань, завданих у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, що виразились у наступному: у зв'язку з тим, що в наслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача, і протягом тривалого часу ні відповідач, ні його страховик не відшкодовували завдану шкоду у повному обсязі, а часткове відшкодування здійснено лише 28.10.15 року, позивач за власний рахунок був вимушений відремонтувати автомобіль, деякий час у звязку з ремонтом не мав можливості використовувати свій автомобіль, тому змушений був користуватись послугами громадського транспорту або таксі, що призвело до суттєвого порушення нормального життєвого ритму і звичок позивача тощо. Крім того, позивач звернувся до відповідача з листом, яке відповідач отримав 05.11.2015 р., стосовно відшкодування втрати товарної вартості автомобіля в добровільному порядку. Але відповідач ухилився від відшкодування спричиненої шкоди і до теперішнього часу позивач не отримав відповіді на своє звернення та змушений звертатися за захистом своїх прав до суду, що призводить до душевних страждань позивача і змушує його докладати значних додаткових зусиль для відновленім своїх прав, що також призводить до порушення нормального життєвого ритму та звичок позивача. Таким чином, протиправні дії відповідача продовжують спричиняти позивачу душевні страждання, що призводить до збільшення розміру відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги з приводу відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 2000 гривень. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial