Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

18.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 02.04.2015 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено [PERSON], на користь якої на підставі рішення Краснолиманського міського суду Донецької області на утримання неповнолітнього сина [PERSON] відповідач сплачує аліменти. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю і суду показав, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 01.08.2009 року і від сумісного життя має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач аліменти на утримання дитини в добровільному порядку не виплачує, надає допомогу лише інколи за власним бажанням. Тому просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував пояснення позивача щодо часу реєстрації шлюбу, народження дитини, а також того, що дочка проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Але позов визнав частково, посилаючись на те, що вже зобов»язаний до сплати аліментів на користь третьої особи на утримання сина [PERSON] рішенням Краснолиманського міського суду від 2010 року, а також враховуючи його незначні доходи, згоден сплачувати аліменти в меншому розмірі - 1/6 частини. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, але при цьому просить не порушувати права та інтереси її сина - [PERSON], [INFO], на утримання кого відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини доходу відповідно до рішення суду. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбу, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області 01.08.2009 року(а.с.18,3). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Дитина здорова, проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні (а.с. 19-20). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Однак відповідач [PERSON] інвалідом не являється, має постійне місце роботи і середньомісячний дохід 2643,62 грн.(2473,93+2813,31:2), а також має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого на підставі рішення Краснолиманського міського суду від 28.09.2010 року виплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно(а.с.14,24-26). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно ст.. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року встановлено в розмірі 1032 грн. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позивачем надано докази лише в частині зобов»язання відповідача виплачувати аліменти, в той час, як відповідачем докази на підтвердження своїх заперечень щодо необґрунтованості вимог позивача в частини розміру таких аліментів надано в повному обсязі. Тому, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача і їх неповнолітньої дитини, а також враховуючи інтереси неповнолітнього сина відповідача, на утримання якого він сплачує аліменти, суд дійшов висновку про те, що діти відповідача повинні мати рівні права щодо розміру їх матеріального забезпечення відповідачем, а тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню частково - відповідач має можливість і зобов»язаний виплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходів) щомісячно. Крім того в порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн. та на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

Outcome: partial