overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У червні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - ПрАТ«УСК») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6194к від 03.07.2013р., згідно якого [PERSON] отримала в тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 7\~000,00 грн строком на 24 місяців з 03.07.2013р. по 03.07.2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. На підставі Додаткової угоди від 03.02.2014р. до кредитного договору № 6194к від 03.07.2013р. відповідачу додатково надано у тимчасове користування кредитні кошти в розмірі 6 000,00 грн строком на 29 місяців з 03.02.2014р. по 03.07.2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. Між ПрАТ «УСК» та Кредитною спілкою\~«Українська кредитна\~спілка» укладено договори добровільного страхування кредитів № 16 від 01.08.2013р та № 03 від 31.03.2014р. У відповідності з додатком № 1 до договорів добровільного страхування кредитів № 16 від 01.08.2013р та № 03 від 31.03.2014р. кредитний договір № 6194к від 03.07.2013 року та Додаткова угода від 03.02.2014р., укладені між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] , віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 29 215,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 6194к від 03.07.2013 року та Додатковою угодою від 03.02.2014р належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У червні 2021 року ТОВ «НіжинТеплоМережі» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за надані послуги у розмірі 28 664,78 грн за період з 01 грудня 2017 року по 30 квітня 2021 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам у м. Ніжині Чернігівської області. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , тобто вона є абонентом на споживання послуг з теплопостачання. Відповідачка своєчасно не вносить на рахунок товариства плату за спожиті послуги, в результаті чого з 01 грудня 2017 року по 30 квітня 2021 року утворилась заборгованість у вказаному розмірі. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2021 року судове засідання призначено на 11 жовтня 2021 року; постановлено виклик відповідачки здійснити шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Перевіривши зміст позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У червні 2021р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання синів за період з 01.09.2020р. по 30.04.2021р. у розмірі 25 811,97 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що Святошинським районним судом м. Києва 28.05.2019 року видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2019 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Однак, внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань зі сплати аліментів утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2021 року становить 25 811,97 грн., а тому просить задовольнити позов. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позов та заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У червні 2021 р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 06.07.2012 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, 2013 та 2015 року народження. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя, в сім`ї постійно відбуваються сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Спір щодо проживання спільних дітей вирішено за спільною домовленістю. Майнові спори відсутні. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.17). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомив. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 липня 2012 року Дудчинською сільською радою Каховського району Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 01. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, 2013 та 2015 року народження, що вбчачається з свідоцтва про їх народження (а.с.5, 6). Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що при пред`явленні позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.4), який просить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

У червні 2021 р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 31.12.2010 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, 2011 року народження. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Постійні сварки призвели до того, що зникло почуття любові та довіри. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Спору про місце проживання спільної дитини не виникає. Майнові спори відсутні. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомив. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 грудня 2010 року відділом ДРАЦС по місту Каховка Каховського МРУЮ Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 254. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, 2011 року народження, що вбчачається з свідоцтва про її народження (а.с. 5). Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У червні 218 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] в [ADDRESS] була рідною матірю [PERSON], [INFO], а також те, що [PERSON], який помер [INFO] в [ADDRESS], був рідним батьком [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON], а [INFO] помер батько заявниці [PERSON] Після смерті батьків залишилось спадкове майно, однак заявниця не може оформити своє спадкове право, оскільки 25 червня 1994 року вона уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», а для оформлення спадкових прав необхідно надати актовий запис про шлюб, однак це неможливо, так як шлюб зареєстровано Малинівською сільською адміністрацією Целіноградського району Акмолінської області Республіки Казахстан. Предаставник заявниці подала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заяву підтримала та просила задоволити. Представник заінтересованої особи Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району, до суду не зявився, причини неявки суду не відомі. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівської міської ради Старокостянтинівського району, до суду не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], є рідною дочкою, [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті батьків залишилось спадкове майно, однак заявниця не може оформити своє спадкове право, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи, які підтверджують родинні відносини заявниці із померлими, оскільки 25 червня 1994 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», а для оформлення спадкових прав необхідно надати актовий запис про шлюб, однак це неможливо, так як шлюб зареєстровано Малинівською сільською адміністрацією Целіноградського району Акмолінської області Республіки Казахстан. Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними заявниці; відповіддю державного нотаріуса від 23.03.2018 року № 815/02-14; копіями свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON]; свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [PERSON]; Свідоцтвом про народження [PERSON]; копіми спадкових справ № 293/2016 від 28.04.2016 року, № 459/2015 від 25.06.2015 року до майна померлих [PERSON], [PERSON]. За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в [ADDRESS] та [PERSON], який помер [INFO] в [ADDRESS], були рідними матірю та батьком [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У червні [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 3500 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він 23 листопада 2016 року дав [PERSON] у борг 6000 грн., а той у свою чергу зобов`язувався повернути вказану суму до 08 червня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою від 03.06.2017 року, написаною відповідачем власноручно. У вказаний термін відповідачем борг не повернуто, що спонукало позивача вимагати повернення суми боргу в судовому порядку. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Судом обєктивно встановлено, що 23 листопада 2016 року [PERSON] дав у борг [PERSON] кошти у сумі 6000 грн., про що останній власноручно написав розписку, у якій він зобовязувався повернути борг до 08 червня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою відповідача про одержання грошових коштів від 03.06.2017 року. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми. Згідно ч.1 ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав зобовязання з повернення позики, а тому з нього на користь [PERSON], слід стягнути позичені кошти в сумі 6000 При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У червні [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 3500 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він у 2016 році дав [PERSON] у борг 3500 грн., а той у свою чергу зобов`язувався повернути вказану суму до 08 червня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою від 03.06.2017 року, написаною відповідачем власноручно. У вказаний термін відповідачем борг не повернуто, що спонукало позивача вимагати повернення суми боргу в судовому порядку. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] дав у борг [PERSON] кошти у сумі 3500 грн., про що останній власноручно написав розписку, у якій він зобовязувався повернути борг до 08 червня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою відповідача про одержання грошових коштів від 03.06.2017 року. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми. Згідно ч.1 ст.1049 цього Кодексу Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав зобовязання з повернення позики, а тому з нього на користь [PERSON], слід стягнути позичені кошти в сумі 3500. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

У червні [PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 жовтня 2006 року виконкомом Сернянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис за № 14. Позовні вимоги мотивує тим, що у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, поводить себе агресивно, що погано впливає на сімейну обстановку дому та на психічний розвиток дітей. Її намагання зберегти сімю не дали ніякого результату. Вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, шлюбні відносини не підтримують, шлюб носить формальний характер, подальше його існування є недоцільним.. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач не зявився повторно, повідомлений про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі зареєстровано шлюб 21 жовтня 2006 року виконкомом Сернянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 021029 від 21.10.2006 року (а.с.4). 20 серпня 2007 року народився [PERSON] (а.с.5, 13 листопада 2010 року народилася [PERSON] (а.с. 6), 04 січня 2015 року народився [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Вимоги ч. 2 ст. 112 СК України передбачають, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сімї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати підлягають розподілу згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved