Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 05 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» нині перейменованого Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 925/1455-САФ03.16-2, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 21002 (двадцять одна тисяча два) долари США 00 центів, зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2014 року. 20 жовтня 2008 року між ним та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору кредиту №925/1455-САФ03.16-2 від 05 квітня 2007 року, відповідно до умов якого збільшено відсоткову ставку на 13,50 % річних. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь несплачену заборгованість за кредитним договором № 925/1455-САФ03.16-2, що станом на 06.11.2015 року становить 26913 (двадцять шість тисяч дев'ятсот тринадцять) доларів США 83 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 06.11.2015 року становить 617 013 (шістсот сімнадцять тисяч тринадцять) грн. 88 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ "Укрсоцбанк" не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, від представника відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутності, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ "Укрсоцбанк", та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 925/1455-САФ03.16-2, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 21002 (двадцять одна тисяча два) долари США 00 центів, зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2014 року. (а.с.36). Відповідно до п. 1.2 договору кредиту, кредит надався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки SKODA, модель Octavia, 2007 року випуску, сірого кольору, згідно з договором купівлі-продажу №б/н від 02 квітя 2007 року, укладеним з ТОВ «Шкода-Центр Чернівці». 20 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору кредиту №925/1455-САФ03.16-2 від 05 квітня 2007 року, відповідно до умов якого збільшено відсоткову ставку на 13,50 % річних. (а.с.7). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. У відповідності до п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно розрахунку заборгованості станом на 06 листопада 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 925/1455-САФ03.16-2 становить 26913 (двадцять шість тисяч девятсот тринадцять) доларів США 83 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 06.11.2015 року становить 617 013 (шістсот сімнадцять тисяч тринадцять) грн. 88 коп., з них: сума заборгованості за кредитом: 11144,76 дол. США (255499,57 грн.), сума заборгованості за відсотками 7864,44 дол. США (180296,47 грн.), сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 5440,50 дол. США (124726,38 грн.), сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 2464,13 дол. США (56491,47 грн.) (а.с.8-11). Статтею 207 ч.2 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як передбачено п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки з спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається з позовних вимог позивача, станом на час звернення до суду, а саме 04 грудня 2015 р. у відповідача [PERSON] виникла кредитна заборгованість у розмірі 26913,83 дол. США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 06.11.2015 р. складає 617013,88 грн. З розрахунку заборгованості за договором кредиту який надано представником позивача вбачається, що останній платіж по поверненню грошових коштів за кредитом було здійснено 23.05.2011 р. Відповідно до п.1.1.1. кредитного договору порядку погашення суми основної заборгованості (графіку погашення), після останнього платіжу по поверненню грошових коштів за кредитом від 23.05.2011 р. наступний платіж мав би бути вчинений відповідачем у червні 2011 року. Таким чином суд приходить до висновку, що прострочення сплати коштів за кредитним договором розпочалося ще у червні 2011 р., тобто починаючи з червня 2011р. позивач достовірно знав про порушення його права та про особу, яка на думку позивача його порушила, а в суд звернувся з позовом тільки 30.11.2015 року (згідно відмітки на конверті а.с.23), тобто зі спливом строку позовної давності. Матеріалами справи установлено, що між сторонами питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Тобто зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-116цс 13 від 06.11.2013 р. та № 6-14цс 14 від 19.03.2014 р. Ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи обставини викладені вище суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» повинно бути відмовлено в зв'язку зі плином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed