Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

19.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, із подальшою індексацією відповідно до Закону, починаючи з 19 вересня 2017 року і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16.09.2008 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 210 грн. щомісячно. Відповідач добровільно збільшити матеріальну допомогу на утримання дочки відмовляється. На сьогоднішній день сума аліментів на утримання дочки у розмірі 210 грн., що стягується з відповідача, є недостатньою для належного забезпечення дитини. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду із позовом. Відповідач здорова людина, не має інших утриманців. Офіційно не працює, проте має доходи від заняття вирощуванням в теплицях овочів, які реалізує на ринках у м. Харкові. Розмір його доходів щомісячно становить понад 10000 грн. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 28.11.2017. 28.11.2017 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд до 22.01.2017. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд за правилами ЦПК України в редакції до 15.12.2017, з урахуванням Перехідних положень ЦПК України, судовий розгляд по суті проведено за правилами загального позовного провадження. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] в цілому підтримала позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас пояснила, що не має доказів наявності у відповідача доходів, на які вказано у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, просив стягувати з нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що гарантовані ч. 2 ст. 182 СК України. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачкою не надано жодних доказів того, що він має дохід у розмірі 10000 грн. на місяць від торгівлі вирощеними ним овочами. На даний час він не працює, не має земельної ділянки для вирощування овочів. Крім того, на його піклуванні знаходяться його брат [PERSON], інвалід ІІ групи, мати пенсійного віку - [PERSON], [INFO], які потребують його утримання та догляду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтв про народження та про розірвання шлюбу, довідки Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області від 12.09.2017 року, вбачається, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою в буд. №61 "а" по вул. Станційній с. Лиман Зміївського району Харківської області (а. с. 7, 8, 9). За рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16.09.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] (після укладення повторного шлюбу [PERSON]) В. О. на утримання дочки [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі 210 грн. щомісячно (а. с. 6). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сторонами не заперечувалося, що неповнолітня дитина проживає з позивачкою, аліменти в розмірі 210 грн. є меншими за 50% прожиткового мінімуму для дитини у віці 15 років, що ускладнює матеріальний стан позивачки з дитиною. Водночас, позивачкою не надано доказів наявності у відповідача будь-яких доходів. Сам же відповідач заперечував наявність у нього доходів. Крім того, на спростування доводів позовної заяви щодо його зайняття вирощуванням овочів відповідач надав копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 16.01.2018 року, з якої не вбачається наявності у нього земельної ділянки, на якій можливо здійснювати таку діяльність (а. с. 29, 30). Разом з тим відповідач безпідставно посилався на перебування на його піклуванні брата [PERSON], інваліда ІІ групи, та матері пенсійного віку [PERSON] (а. с. 27, 28), як на обставину, що впливає на розмір його аліментних зобов'язань. Так, відповідачем не надано доказів наявності у нього зобов'язань щодо піклування та утримання вказаних осіб, щодо наявності у них власних доходів, тому ця обставина не враховується судом при визначення розміру аліментів, які належить стягувати з відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачкою не надано доказів на підтвердження розміру доходів відповідача та наявності цих доходів у розмірі, достатньому для утримання з них аліментів по 1500 грн. щомісячно. Водночас, з урахуванням того, що чинним законодавством (ст. 182 СК України) підвищений мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, наявні підстави для збільшення розміру аліментів до гарантованого мінімального розміру. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом збільшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 16.09.2008 року №2-889/08 з [PERSON] на користь [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) В. О. на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 210 грн. до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial