Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Харківський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 3000 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.08.2018 року відповідач звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні,де згідно її заяви їй надано статус безробітної з призначенням допомоги по безробіттю з 04.09.2018 . Відповідач знята з обліку 14.01.2019 року у зв,язку з встановленням факту подання недостовірних даних. Позивачем проведено перевірку обгрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якої складено акт. В результаті перевірки встановлено, що відповідач згідно наказу №126 К від 04.10.2018 року прийнята на роботу з 09.10.2018 року до Харківської загальноосвітньої школи №105 ХМР та звільнена з посади з 12.10.2018 року . Невиконання відповідачем обов,язку щодо повідомлення про те, що вона перебуває у трудових відносинах призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 4919,46 грн. У зв`язку з цим, директором Харківського міського центру зайнятості 23.01.2019 р. виданий наказ №48 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю відповідачу у розмірі 4919,46 грн.28.02.2019 року відповідач частково погасила суму заборгованості у розмірі 1919,46 грн. , таким чином сума заборгованості відповідача складає 3000 грн. Ухвалою судді від 04 вересня 2019 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін була направлена позивачу та відповідачу. У встановлений судом строк 24 вересня 2019 відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що статус безробітньої вона отримала після звернення з письмовою заявою до позивача 28.08.2018 року .04.09.2018 року подала письмову заяву до центру зайнятості про призначення виплати по безробіттю. Кар,єрний радник повідомив відповідача про наявність пропозиції по роботі в ХЗОШ І-ІІІ ступенів №105 і з її згоди надав направлення на працевлаштування . Згідно направлення позивача вона була прийнята на роботу до ХЗОШ №105 , прибиральником службових приміщень. Роботодавець заповнив корінець направлення на працевлаштування, який повернуто до центру зайнястоті кар,єрному раднику .У січні 2019 року коли відповідач знаходилася у клініці на лікуванні, її повідомили про необхідність повернення грошових коштів виплачених ,як допомога по безробіттю за період з 09.10.2018 року по 10.12.2018 року , по причині її самостійного працевлаштування. Представник позивача подав суду також клопотання про розгляд справи із викликом сторін на судове засідання . За розглядом клопотання представника позивача , який ініціює перехід розгляду справи зі спрощеного провадження без виклику сторін , в спрощене провадження з викликом сторін , встановлено, що клопотання подано своєчасно, але це не впливає на порядок розгляду справи. Дана справа є незначної складності, враховуючи предмет позову , характер спірних правовідносин та предмет доказування, тому при відкритті провадження вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін . Відповідно до ч.1 п.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ст. 279 ч. 6 ЦПК України , суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Враховуючи, вищенаведене суд , відмовляє у задоволенні заяви представника позивача . Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] звернулася до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № [NUMBER] . Згідно особистої заяви [PERSON] їй надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю в період з 04.09.2018 , що передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінсоцполітики України №613 від 15.06.2015 року . В заяві про надання статусу безробітного від 28.08.2018 року [PERSON] зазначила, що не перебуває в будь-яких трудових відносинах та не отримує дохід . Харківським міським центром зайнятості проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідача відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року № 60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248. На підставі виявленого факту, та на виконання п. 5 Порядку, Харківським міським центром зайнятості був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №14 ПФУ від 14.01.2019 року, встановлено, що відповідач згідно наказу №126 К від 04.10.2018 року прийнята на роботу з 09.10.2018 року до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №105 ХМР на посаду прибиральник службових приміщень . Згідно наказу №134 -к звільнена з посади з 12.10.2018 року . Згідно з ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. 23.01.2019 року Харківським міським центром зайнятості видано наказ №48 щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] у розмірі 4919,46 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Позивач 24.01.2019 року направив відповідачу лист-претензію про необхідність повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю у добровільному порядку . 28.02.2019 року відповідачем до Харківського міського центру зайнятості надано заяву , щодо повернення боргу частинами , відповідно до зазначеного в заяві графіку , чим фактично визнала провину та порушення п. 4 ч. 2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» . На момент подання позовної заяви до суду сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю відповідчем на рахунок позивача повернута не в повному обсячзі , а саме відповідно до довідки залишок несплаченої незаконно отриманої допомоги по безробіттю складає 3000 грн. До теперішнього часу незаконно отримана допомога по безробіттю в сумі 3000 грн. [PERSON] в добровільному порядку не повернуто. За правилами ч. 2, 3ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Судом встановлено, що відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент отримання допомоги по безробіттю відповідач працювала у ХЗОШ №105 та отримувала дохід . Крім того , як вбачається з матеріалів справи [PERSON] зверталася до Харківського міського центру зайнятості з заявою про погашення заборгованості у розмірі 4919,46 грн. та відповідно до довідки сума коштів у розмірі 1919,46 грн. відповідачем повернута , а тому посилання відповідача у відзиві на позовну заяву , щодо незрозумілості підстав повренення грошових коштів ,якій їй були виплачені ,судо до уваги не приймаються. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, яка перебуває в трудових відносинах на підставі трудового договору, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. (Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 року № 811/3781/14). Відповідно дост.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з [PERSON] вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 3000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved