Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Як зазначає позивачка 26 березня 2016 року ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» видало наказ № 257-к про застосування дисциплінарного стягнення відносно секретаря відділу торгового маркетингу та дистрибуції [PERSON], яким їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, яке проявилося у нез'явленні на роботу 7 березня та внесенні в електронну систему обліку персоналу частину щорічної відпустки тривалістю на один день, а саме 7 березня 2016 року, при цьому не отримала на це попереднього погодження лінійного керівника та ввівши в оману секретаря відділу торгового маркетингу. Мотивуючи тим, що 7 березня 2016 року вона не вийшла на роботу, оскільки перебувала на лікарняному, про що керівництву відповідача стало відомо 14 березня 2016 року, коли вона пред'явила листок непрацездатності, то вона вважає даний наказ незаконним і просить його скасувати. В судовому засіданні позивачка, мотивуючи тим, що наказ вже скасовано, частково змінила заявлені вимоги і просить лише визнати зазначений наказ незаконним, відмовившись від вимог про його скасування, та заявила додаткові вимоги про стягнення моральної шкоди, а також просить винести окрему ухвалу на адресу керівництва відповідача з питання упередженого ставлення окремих працівників особисто до неї. Представник відповідача заявлених вимог не визнав в повному обсязі та також заявив клопотання про винесення окремої ухвали відносно позивачки за дачу нею завідомо неправдивих пояснень в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінюючи отримані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні як представник відповідача, так і свідки, зокрема [PERSON] та [PERSON], намагалися переконати суд, що догана оголошена позивачці не за невихід на роботу 7 березня 2016 року, а за порушення положень Колективного договору стосовно порядку надання відпусток, що і зазначено в третьому абзаці наказу. Проте, проаналізувавши зміст спірного наказу, суд приходить до висновку, що догану позивачці було оголошено саме за не з'явлення на роботі, як це зазначено в абзаці першому наказу, оскільки в абзаці 4 наказу чітко зазначено, що «У зв'язку з порушенням [PERSON] трудової дисципліни … НАКАЗУЮ оголосити ДОГАНУ». Відповідно до вимог чинного законодавства до порушення трудової дисципліни відносяться невихід на роботу (прогул), запізнення та інше, проте порушення порядку надання відпусток ніяким чином не може розцінюватися як порушення трудової дисципліни, при цьому суд враховує, що після замовлення відпустки позивачка, через 15-20 хвилин скасувала таке замовлення. Тобто фактично її дії не потягли за собою ніяких наслідків, дані про замовлену відпустку нікуди не надходили, кошти за неї не нараховувалися. Таким чином, оскільки наказ про оголошенні догани позивачці було винесено за порушення трудової дисципліни, якого фактично не було, то даний наказ має бути визнаний незаконним, при цьому суд вважає, що дані дії окремих працівників відповідача підтверджують твердження позивачки, щодо упередженого ставлення до неї, що в судовому засіданні підтвердив і представник первинної профспілкової організації. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що дані вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав: Суд не заперечує, що видання незаконного наказу завдало позивачці моральну шкоду, при цьому суд враховує, що на день видання наказу у відповідача вже був листок непрацездатності, який підтверджував правомірність відсутності позивачки на роботі 7 березня 2016 року, але не зважаючи на це її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Суд не може прийняти до уваги пояснення представника відповідача, що зазначений листок визвав у них сумнів щодо його достовірності, в зв'язку з чим ними було направлено відповідний запит до лікарняного закладу, оскільки ніщо не перешкоджало відповідачу дочекатися відповіді і лише після цього приймати відповідні дії, оскільки час для притягнення особи до відповідальності рахується з моменту, коли особа дізналася про вчинене порушення і дані дії також підтверджують твердження позивачки, щодо упередженого ставлення до неї з боку окремих керівників. Таким чином оскільки вже сам факт видання незаконного наказу є значною стресовою обставиною, та враховуючи, що позивачці ще сім місяців прийшлося доводити в суді незаконність даного наказу, де відповідач категорично стверджував, що наказ законний, і по суті сама позивачка порушила правила надання відпусток, в зв'язку з чим сама винна у всьому, що знову ж таки приводило до стресового стану позивачки, то суд вважає що дані вимоги підлягають до часткового задоволення. Що стосується клопотання позивачки щодо винесення окремої ухвали з тих питань, які вона поставила перед судом, то суд вважає, що окрема ухвала на адресу керівництва відповідача має бути винесена, але суд самостійно вирішить, які питання виносити на розгляд керівництва. Що стосується клопотання представника відповідача про винесення окремої ухвали відносно позивачки, то суд вважає, що позивач в своїх показах викладає своє бачення питань, які він ставить перед судом, і якщо відповідач не згоден з даним баченням питань, то він зобов'язаний їх спростувати, а не вимагати покарання позивача за його трактування подій.

Outcome: approved