Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення аліментів. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 10.03.2010 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрували в Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №04. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач їй не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) зобов'язаний надавати. А тому пропонує стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі 400 грн. на кожну дитину щомісяця починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, суду по справі пояснила, що з грудня 2013 року вона з відповідачем разом не проживають із-за частих конфліктів між ними так як відповідач зловживає алкоголем і не працював. Діти з квітня 2013 року ходять у дитячий садок, сама вона на даний час не працює і живе на гроші, які отримує в зв'язку з наданням їй державою допомоги при народженні дитини, до дітей відповідач не приїжджає, а тому просить її позовні вимоги задовольнити повністю. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду по справі пояснив, що суми, які просить стягувати позивач, для нього непосильні так як він не працює і ніяких доходів не отримує, а також хворіє й змушений витрачати кошти на своє лікування. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав: 10.03.2010 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]зареєстрований Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №04, виданий повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області 14 лютого 2014 року. Від зазначеного шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Виконавчим комітетом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області 05 березня 2014 року. син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого в Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області 05 березня 2014 року. Згідно даних свідоцтв про народження батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] - відповідач по справі та [PERSON] - позивач по справі. Визначаючись щодо заявленого позову суд враховує наступне. Частиною 1 ст. 2 СК України встановлено, що СК України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, які ними не оспорюються, що відповідач [PERSON] останнім часом добровільно не бере участі в утриманні дитини, хоча є працездатного віку, сторони з грудня 2013 року разом не проживають і спільного господарства не ведуть, позивач по справі на даний час ніде не працює і живе за гроші, які одержує в зв'язку з отриманням від держави допомоги при народженні дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, не тільки відповідач але і позивач зобов'язані утримувати свою дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст. ст. 10, 11 ЦПК України та до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. З матеріалів справи встановлено, що як відповідач так і позивач є працездатного віку хоча на даний час ніде не працюють. Відповідач постійного місця роботи не має. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав малолітніх дітей, а отже слід стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує відсутність даних про незадовільний на даний час стан здоров'я позивача, відповідача, їх матеріальне становище, відсутність інших утриманців та беручи до уваги відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та з врахуванням положень ст. 180 СК України, визначає аліменти в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом до суду позивач звернулася 13.03.2014 року аліменти підлягають стягненню з цієї дати та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання до суду позову про стягнення аліментів. Згідно із частиною третьою статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Отже, слід стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial