Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

11 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить з урахуванням уточнення позовних вимог від 30 серпня 2016 року розділити спільне сумісне майно подружжя та визнати за нею право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS], розділити спільне сумісне майно, визнавши за [PERSON] право власності на наступне майно : Кухонні меблі вартістю 12000 грн; Електричний духовий шкаф вартістю 5000 грн.; Кухонна варочна панель (плита) вартістю 3000 грн.; Кухонна витяжка вартістю 1500 грн.; Кухонна водогрійка вартістю 1500 грн.; Фільтр для очищення води вартістю 200 грн.; Кухонний сервіз (столовий посудний набір) вартістю 650 грн.; Меблевий гарнітур в прихожу вартістю 8000 грн.; Водогрійка у ванній кімнаті вартістю 4000 грн.; ДВД-плеєр вартістю 250 грн.; Люстра вартістю 1500 грн.; Кондиціонер вартістю 5000 грн.; Журнальний стіл вартістю 450 грн.; Тумба під телевізор вартістю 600 грн.; Килим для прихожої вартістю 1500 грн.; Спальний гарнітур (кровать, дві тумби, комод, шкаф, дзеркало, уголок до шкафу) вартістю 8000 грн.; Килим для спальної кімнати вартістю 1500 грн.; Жалюзі на вікна квартири загальною вартістю 1000 грн.; Туалетні тумба із дзеркалом вартістю 1500 грн., Тумба під телевізор вартістю 600 грн., Пилосос вартістю 1500 грн.; люстри в кількості п'яти штук вартістю по 350 грн. кожна на загальну суму 1750 грн.; Ортопедичний матрац вартістю 1300 грн.; 5 комплектів постільної білизни загальною вартістю 1000 грн.; Посуд на загальну суму 500 грн., а всього майна на загальну суму 63800 грн., в порядку компенсації різниці часток у розділеному майні подружжя стягнути з відповідача на її користь 31900 грн. Позовна заява мотивована тим, що із відповідачем за даним позовом [PERSON] позивач знаходиться у офіційно зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2012 року. Від спільного сумісного життя з відповідачем є одна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], яка після фактичного припинення шлюбних відносин проживає з позивачем.В період сумісного життя із відповідачем 22 лютого 2013 року сторони як подружжя за сумісні кошти придбали у власність квартиру [ADDRESS].При цьому сам договір купівлі-продажу зазначеного майна уклали на ім'я відповідача, тобто покупцем вищезазначеної квартири формально виступав лише [PERSON]На даний час між сторонами фактично повністю припинені сімейно-шлюбні відносини, відповідач погрожує , що позбавить права володіння, користування та розпорядження належною на праві спільної сумісної власності квартирою.Тобто, [PERSON] зловживаючи своїми правами та користуючись тим, що договір купівлі-продажу квартири формально оформлений на його ім'я , намагається позбавити позивача можливості користуватися квартирою.Також під час спільного проживання із відповідачем придбали і велику кількість рухомого майна, яке після фактичного припинення шлюбних відносин залишилось в квартирі [PERSON], позивач в квартирі з дитиною не проживає, у зв'язку із чим вважає найбільш зручним варіантом розділу цього рухомого майна буде визнання за відповідачем права власності на нього зі стягненням на користь позивача грошової компенсації вартості його 1\\2 частини, що складатиме 63800 : 2 = 31900 грн. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить з урахуванням уточнення позовних вимог від 30 листопада 2016 року розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити позивачу [PERSON] частку спільної сумісної власності: М'який куточок у зальну кімнату, вартістю 6400,00 гривень, Телевізор LG плазма, вартістю 4500,00 гривень, Цифровий фотоапарат Nikon L810, вартістю 2188,00 гривень, Хлібопічка, вартістю 2100,00 гривень , електром'ясорубка, вартістю 1500,00 гривень, Мультиварка, вартістю 1199,00 гривень, Мікрохвильова пічка, вартістю 2361,50 гривень, Пральна машина Самсунг, вартістю 2935.00 гривень, золота печатка вартістю 7000,00 гривень, загальна вартість 30183,50 гривень, виділити відповідачу [PERSON] частку спільної сумісної власності: Напільний килим, вартістю 1500,00 гривень, Ноутбук, вартістю 3000,00 гривень, Штори на вікна до зали, вартістю 600,00 гривень, Цифровий фотоапарат S3000, вартістю 1217.00 гривень, Напільний килим до спальні, вартістю 400,00 гривень, Сентизатор, вартістю 1200,00 гривень, Штори на вікна в спальні вартістю 450,00 гривень, Утюг, вартістю 450,00 гривень, Гладильна дошка, вартістю 350,00 гривень, Постільна білизна у кількості 3 комплектів - 900,00 гривень, Комод, вартістю 3000,00 гривень, Столові прибори - вартістю 850,00 гривень, Столовий посудний набір, вартістю 650,00 гривень, Сервіз на 6 осіб - вартістю 250,00 гривень, Напільний килим кухня - вартістю 1500,00 гривень, Штори кухня, вартістю 400,00 гривень, Кухонний комбайн, вартістю 500,00 гривень, Кухонний куточок, вартістю 1000,00 гривень, Кухонний стіл, вартістю 2500,00 гривень, Блендер,вартістю 573,00 гривень, Напільний килим коридор, вартістю 500,00 гривень, пристрій Вайфай (інтернет) - 750,00 гривень, Холодильник Самсунг, вартістю 20500,00 гривень, загальна сума сумісно майна складає: 43040,00 гривень, стягнути компенсацію сумісно нажитого майна з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 21916,95 грн. В задоволенні вимог позивача просив відмовити, оскільки придбана квартира [ADDRESS] не є спільним сумісним майном подружжя, придбана не за спільні кошти подружжя. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити на підставі доводів позовної заяви, додатково повідомив, що позивач також вивезла з квартири спільне сумісне майно, а саме роутер, вартістю 250 грн., який зараз знаходиться у неї, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити на підставі доводів зустрічної позовної заяви, додатково повідомила, що у відповідача в квартирі також лишилося спільне сумісне майно, а саме жалюзі на вікна, вартістю 750 грн., тумба в ванну кімнату, вартістю 300 грн., люстри, вартістю 2590 грн., в задоволенні первісного позову просила відмовити. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, вимоги відповідача за зустрічним позовом підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 06.10.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили. 22 лютого 2013 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], договір посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON] 22 лютого 2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-174, продаж квартири здійснено за ціною 117865 грн. Згідно п.14 вказаного вище договору купівлі-продажу квартири до відома продавця доведено зміст дружини покупця, [PERSON], згідно якої було отримано її згоду на купівлю чоловіком квартири в їх спільну сумісну власність. [PERSON] не визнає позов про поділ вказаної квартири як об'єкта спільної сумісної власності подружжя, вказує, що квартира була придбана не за спільні сумісні кошти подружжя. Стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя, зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, проте належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. В судовому засіданні представники сторін, свідки [PERSON], мати відповідача у справі, [PERSON], бабуся позивача у справі, вказали, що квартира [ADDRESS] була придбана для проживання сім'ї [PERSON], [PERSON] з дитиною. Тобто квартира [ADDRESS] була придбана за час шлюбу сторін, мета придбання нерухомого майна дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. При оцінці доводів представника відповідача, що вказана квартира була придбана не за спільні кошти подружжя, суд враховує, що згідно показів свідків [PERSON], мати відповідача у справі, [PERSON], бабусі позивача у справі, [PERSON], тітки позивача у справі, сторонами на весілля було подаровано 2700 доларів США, що складає приблизно 40000 грн., свідок [PERSON], мати відповідача у справі, вказала, що давала грошові кошти для придбання квартири, при цьому надавала грошові кошти для сім'ї сина, квартира була купована для сім'ї сина. Укладення [PERSON] та [PERSON] угоди - зобов'язання укласти договір купівлі-продажу квартири, який не є нотаріально посвідченим договором, не є належним та допустимим доказом належності спірної квартири до особистої приватної власності [PERSON]. Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, представником відповідача в обґрунтування заперечень проти позову не надано належних та допустимих доказів на підтвердження купівлі спірної квартири за кошти, які належали [PERSON] особисто,що є критерієм визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя згідно вимог ст.57 СК України. Вищенаведене свідчить про наявність підстав для визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Сторони визнали факт придбання рухомого майна за час шлюбу, погодили вартість майна та підтвердили його місцезнаходження на час розгляду справи, а саме цифрового фотоапарату, вартістю 2188 грн., мультиварки, вартістю 1199 грн., мікрохвильової печі, вартістю 2361,50 грн., блендера, вартістю 573 грн., роутера, вартістю 250 грн., кухонних меблів, вартістю 11800 грн., електричного духового шкафу, вартістю 2000 грн., кухонної варочної панелі (плити), вартість 1950 грн., кухонної витяжки, вартістю 999 грн., кухонного водонагрівача, вартістю 999 грн., водонагрівача у ванну кімнату, вартістю 1100 грн., меблевого гарнітуру у прихожу, вартістю 7959 грн., кондиціонера, вартістю 3670 грн., меблевого гарнітуру у спальну кімнату, вартістю 6025 грн., килима зеленого кольору у спальну кімнату, вартістю 1500 грн., жалюзі на вікна, вартістю 750 грн., тумби в ванну кімнату, вартістю 300 грн., пилососа, вартістю 1000 грн., люстр, вартістю 2590 грн. Кухонні меблі, вартістю 11800 грн., електричний духовий шкаф, вартістю 2000 грн., кухонна варочна панель (плита), вартість 1950 грн., кухонна витяжка, вартістю 999 грн., кухонний водонагрівач, вартістю 999 грн., водонагрівач у ванну кімнату, вартістю 1100 грн., меблевий гарнітур у прихожу, вартістю 7959 грн., кондиціонер, вартістю 3670 грн., меблевий гарнітур у спальну кімнату, вартістю 6025 грн., килим зеленого кольору у спальну кімнату, вартістю 1500 грн., жалюзі на вікна, вартістю 750 грн., тумба в ванну кімнату, вартістю 300 грн., пилосос, вартістю 1000 грн., люстри, вартістю 2590 грн., залишились у квартирі, де проживає відповідач у справі, цифровий фотоапарат, вартістю 2188 грн., мультиварку, вартістю 1199 грн., мікрохвильову піч, вартістю 2361,50 грн., блендер, вартістю 573 грн., роутер, вартістю 250 грн. перебувають у позивача у справі. В судовому засіданні представник позивача пояснив та надав докази купування майна до укладення шлюбу майна - цифровий фотоапарат 08.12.2010 року, сентизатор 09.02.2012 року, м'ясорубка 28.09.2011 року, холодильник Самсунг, вартістю 20105,80 грн. було куповано бабусею, [PERSON] позивача у кредит в серпні 2013 року. Згідно статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя, тому золота печатка не є об'єктом спільної сумісної власністю подружжя. Враховуючи пояснення сторін, показання допитаних в судовому засідання свідків, письмові докази, надані сторонами, суду не надано доказів щодо наявності та місцезнаходження на час розгляду справи іншого рухомого майна, вказаного сторонами в первісному та зустрічному позовах. За таких обставин, суд вважає, що в поділі майна, відомості про наявність якого на час розгляду справи у суду відсутні, а також в поділі майна, щодо якого відсутні докази його придбання за час спільного проживання, шлюбу, необхідно відмовити. При поділі майна суд враховує, що [PERSON] залишився проживати в [ADDRESS], майно - кухонні меблі, вартістю 11800 грн., електричний духовий шкаф, вартістю 2000 грн., кухонна варочна панель (плита), вартість 1950 грн., кухонна витяжка, вартістю 999 грн., кухонний водонагрівач, вартістю 999 грн., водонагрівач у ванну кімнату, вартістю 1100 грн., меблевий гарнітур у прихожу, вартістю 7959 грн., кондиціонер, вартістю 3670 грн., меблевий гарнітур у спальну кімнату, вартістю 6025 грн., килим зеленого кольору у спальну кімнату, вартістю 1500 грн., жалюзі на вікна, вартістю 750 грн., тумба в ванну кімнату, вартістю 300 грн., пилосос, вартістю 1000 грн., люстри, вартістю 2590 грн., залишились у вказаній квартирі, тому доцільним буде виділити вказане рухоме майно у власність [PERSON]. Враховуючи позовні вимоги, вимоги зустрічного позову, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] цифровий фотоапарат, вартістю 2188 грн., мультиварку, вартістю 1199 грн., мікрохвильову піч, вартістю 2361,50 грн., блендер, вартістю 573 грн., роутер, вартістю 250 грн., на загальну суму 6571,50 грн.; виділити у власність [PERSON] кухонні меблі, вартістю 11800 грн., електричний духовий шкаф, вартістю 2000 грн., кухонна варочну панель (плиту), вартість 1950 грн., кухонну витяжку, вартістю 999 грн., кухонний водонагрівач, вартістю 999 грн., водонагрівач у ванну кімнату, вартістю 1100 грн., меблевий гарнітур у прихожу, вартістю 7959 грн., кондиціонер, вартістю 3670 грн., меблевий гарнітур у спальну кімнату, вартістю 6025 грн., килим зеленого кольору у спальну кімнату, вартістю 1500 грн., жалюзі на вікна, вартістю 750 грн., тумбу в ванну кімнату, вартістю 300 грн., пилосос, вартістю 1000 грн., люстри, вартістю 2590 грн., на загальну суму 42642 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. При розрахунку компенсації суд виходив з наступного: 42642 грн. - 6571,50 грн. = 36070,50 грн. / 2 = 18035,25 грн. Таким чином, позовні вимоги та вимоги за зустрічним позовом є такими, що підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial