Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом. Позов мотивував тим, що 11 лютого 2019 року між [PERSON] та КС «Кредит Експерт» було укладено кредитний договір № К-004/0059/08/19, по даному кредитному договору він виступає поручителем. 06 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. було вчинено виконавчий напис № 230, яким стягнуто з нього на користь КС «Кредит-Експерт» заборгованість в розмірі 116772,12 грн.. Позивач посилається на те, що після звернення стягнення на заробітну плату йому стало відомо про те, що є виконавче провадження № 61625349 та зазначає, що Банк не звертався до нього з вимогою про погашення заборгованості. Окрім того, позивач зазначає, що йому не відомо за який період вчинено стягнення заборгованості та які саме нарахування входять до складу нарахованого боргу. Вчинення оскаржуваного виконавчого напису без його відома, без повідомлення про наявність боргу, без повідомлення про намір звернення стягнення з нього заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису, в тому числі без надання йому копії розрахунку боргу та ненадання підтвердження права вимоги до нього як до боржника, є незаконним. Вимога Банку про стягнення боргу не є безспірною, а отже не підлягає стягненню в порядку вчинення нотаріального напису. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2020 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання. 01 лютого 2021 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду представником позивача - адвокатом Дьячук Н.В. подано заяву, в якій остання просила суд проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. На адресу суду направив заяву, в якій просив суд проводити судові засіданні у справі за відсутності представника відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олена Вікторівна в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - Фастівського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відділу та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 11 лютого 2019 року між Кредитною спілкою «Кредит-Експерт» та громадянином [PERSON] було укладено Договір про споживний кредит у формі кредитної лінії № К-004/0059/08/19, за умовами якого КС «Кредит-Експерт» надав гр. [PERSON] споживний кредит на загальну суму 60000,00 грн. (а.с 84). Того ж дня, між КС «Кредит-Експерт» та громадянином [PERSON] було укладено Договір поруки № К-004/0059/08/19, за умовами якого останній зобов`язується солідарно з позичальником [PERSON] відповідати перед кредитодавцем - КС «Кредит-Експерт» за виконання зобов`язань по Договору про споживчий кредит у формі кредитної лінії № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року (а.с. 81). Між тим, 06 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Оленою Вікторівною вчинено оскаржуваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 230 про стягнення з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Кредит-Експерт» заборгованість за кредитним договором № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, в загальній сумі 116772 грн. 12 коп. (а.с. 75). На підставі вказаного виконавчого напису № 230, 30 березня 2020 року заступником начальника Фастівського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Маліцькою М.А. було відкрито виконавче провадження № 61625349 та того ж дня винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.76, 77). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Проте вказана Постанова № 1172 не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом незаконною та нечинною, відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із наданої Київським державним нотаріальним архівом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ім`я позивача [PERSON] належним чином завіреної копії виконавчого напису та документів на підставі яких він посвідчувався, 04 березня 2020 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. із заявою про вчинення виконавчого напису звернувся представник КС «Кредит-Експерт» (а.с. 123). До вказаної заяви, представником КС «Кредит-Експерт» приватному нотаріусу було додано: оригінал договору кредиту № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року та Договору поруки № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року (для ознайомлення) та їх копії, а також: виписку з рахунку боржника № 307/20 від 04 березня 2020 року; Розрахунок нарахування відсотків та пені по кредитному договору № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року [PERSON] ; Анкету [PERSON] ; заяву [PERSON] про вступ до кредитної спілки; Видатковий касовий ордер від 11 лютого 2019 року на суму 40000,00 грн.; Претензію № 80/20 від 22 січня 2020 року із Рекомендованим повідомленням про її вручення [PERSON] (а.с. 121-122, 12-131, 135-138). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, оцінюючи вищевказані документи, судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису, керувався оригіналом Договору кредиту № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року та Договору поруки № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, а також копією Виписки з рахунка боржника № 307 від 04 березня 2020 року та Розрахунком нарахування відсотків та пені по кредитному договору № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року [PERSON] , які підготовлені працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Разом з тим, Договір кредиту № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року та Договір поруки № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, не були нотаріально посвідчені, а відтак у нотаріуса Бойко О.В. були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на вказаному кредитному договорі, оскільки він не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Більше того, як вбачається із наданої позивачем до суду копії Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит у формі кредитної лінії № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року), позичальником [PERSON] 08 квітня 2019 року кредит повністю погашено, про що міститься відповідна відмітка - «кредит закрито» зроблена відповідальною особою КС «Кредит-Експерт» та завірена печаткою установи (а.с. 82). Окрім того, відсутність боргу позичальника [PERSON] відображена і в Розрахунку нарахування відсотків та пені по Кредитному договору № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, який був наданий відповідачем - КС «Кредит-Експерт» приватному нотаріусу Бойко О.В. при зверненні із заявою про вчинення виконавчого напису, та в якому зазначено, що станом на 11 травня 2019 року залишок основного боргу складає - 0,00 грн. (а.с. 125). Тобто, з наданих стороною позивача доказів, судом встановлено, що позичальник [PERSON] , поручителем якого виступає позивач [PERSON] повернув КС «Кредит-Експерт» в повному обсязі отримані кредитні кошти за кредитним договором № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року та станом на час винесення приватним нотаріусом Бойко О.В. оскаржуваного Виконавчого напису (06 березня 2020 р.) заборгованість перед відповідачем була відсутня. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Бойко О.В. в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, не встановив чи існує взагалі заборгованість по кредитному договору № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, в якому розмірі та за який саме період. А тому, за встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в загальному розмірі 1261, 20 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved