Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] 10.04.2017 року предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дитиною. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має постійне місце роботи та стабільний дохід. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на послуги адвоката у розмірі 2000,00 грн. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви, в яких просять розглянути справу в їх відсутність та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про народження відомо, що сторони є батьками дитини - сина [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обовязку утримувати дитину, і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Урахувавши вказані обставини, суд дійшов до висновку про присудження аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним. Статтею 79 ЦПК України передбачено види судових витрат. Так, ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з:\~судового збору\~та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Визначені \~ЦПК\~України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Право на правову допомогу гарантовано\~статтями 8,\~59\~Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги\~ адвоката\~або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Судом встановлено, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір доручення про надання правової допомоги від 31 березня 2017 року. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначено за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~"Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в ред. станом грудень 2016 року, тобто дату подання позовної заяви) на розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати, розмір якої встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати повязані із супроводженням процесу, витрати у звязку із необхідністю підготовки позовної заяви про стягнення аліментів на дитину та на представництво інтересів в суді у розмірі 2\~000,00 грн., відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи, та підлягають частковому задоволенню виходячи із граничного розміру визначеному Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у розмірі 640,00 грн. за дії повязані із підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості, оскільки витрати повязані із супроводженням справи у суді задоволенню не підлягають, так як справу розглянуто в порядку заочного провадження без участі відповідача та позивача (від представника позивача надано заяву про розгляд справи без його участі), а доказів щодо вчинення інших процесуальних дій (наприклад, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів, тощо) суду не надано. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивача звільнено від слати судового збору, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial