Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

У червні 2021р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, утриманих з нього відповідно до судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2019р., на користть [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частини заробітної плати (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно наказу Святошинського районного суду м. Києві від 19.03.2019р. з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу). 28.12.2012р. позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В його сім`ї працює тільки він. Дружина перебуває на обліку у Згурівському підрозділі соціального захисту населення Броварської РДА та отримує ДСД інвалідам з дитинства та дітям інвалідам на дочку [PERSON] . Власного житла немає, працює водієм автотранспорта в ТОВ «Транс Логістик -Юніон» та заробітна плата складає 10 000,00 грн. Позивач зобов`язаний забезпечити належне матеріальне становище чотирьох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є зависокою. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.2021р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 08.09.2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, враховуючи зміст положень ст. 192 СК України, можна дійти висновку про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що має ще трьох дітей, одна з яких є інвалідом дитинства та те, що має незадовільний стан здоров`я, однак не надає жодного доказу на підтвердження вказаних фактів. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, оскільки відсутні докази, що матеріальний, сімейний стан позивача змінився та, що його стан здоров`я погіршився, а доказування не може грунтуватися на припущення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed