Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Чернігівський прикордонний загін звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати останнього винним у нанесенні збитків державі в особі Чернігівського прикордонного загону та стягнути з нього збитки, в сумі 5492 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 30.10.2016 року на підставі ст.263 КУпАП [PERSON] за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 202, 185-10, 204-1 КУпАП, було затримано до трьох діб та поміщено до спеціального приміщення впс « [INFO] ». За результатами службового розслідування від 24.11.2016 року встановлено, що під час знаходження [PERSON] в спеціальному приміщенні впс «Добрянка», ним було пошкоджено майно цього приміщення. Комісійною перевіркою визначено вартість\~ пошкодженого майна, яка складає 5492 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не було відшкодовано завданих збитків, позивач звернувся за захистом своїх прав у судовому порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Від нього до суду не надходило повідомлень про причини його неявки. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.12.2017 року відповідно до ст.281 ЦПК України ухвалено справу розглядати в заочному порядку. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У п. 2 Постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Верховний Суд України роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, з протоколу про адміністративне затримання від 30.10.2016 року, вбачається, що [PERSON] було затримано терміном до 3-х діб та поміщений до спеціального приміщення впс « [INFO] », звідки 31.10.2016 року його було звільнено на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Вищевказане також підтверджується журналом утримання затриманих осіб у спеціальному приміщенні. Згідно постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.10.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185-10 та ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та застосовного адміністративне стягнення у виді 15 діб адміністративного арешту. З рапорту начальника впс «Добрянка» від 31.10.2016 року, вбачається, що 30.10.2016 року, під час перебування [PERSON] в спеціальному приміщенні впс «Добрянка», ним було пошкоджено майно цього приміщення. Відповідно до акту обстеження спеціального приміщення впс « [INFO] » на предмет пошкодження майна [PERSON] від 11.11.2016 року, комісійною перевіркою встановлено, що в ніч з 30 на 31 жовтня 2016 року [PERSON] пошкоджено майно у кімнаті для затриманих осіб спеціального приміщення впс « [INFO] ». Відповідно до акту комісійної перевірки функціонування місця тимчасового тримання (спеціального приміщення) впс « [INFO] » від 17.11.2016 року, у вказаному приміщенні потребують повного відновлення дві перегородки з гіпсокартону та одні дерев`яні двері, якими був відгороджений санвузол. Суцільнометалеві вхідні двері потребують значного ремонту, оскільки вони майже вибиті з дверної рами. Згідно дефектного акту визначення матеріальних збитків у спеціальному приміщенні впс «Добрянка», затвердженого т.в.о. начальника Чернігівського прикордонного загону від 23.11.2016 року,\~ спеціальному приміщенні впс «Добрянка» нанесено збитків в загальній сумі 5492 грн. З наказу Чернігівського прикордонного загону ПРУ ДПС України № 1514-АГ від 24.11.2016 року, вбачається, що за результатами службового розслідування встановлено факт нанесення [PERSON] матеріальних збитків спеціальному приміщенні впс « [INFO] », в сумі 5492 грн. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що між заподіянням шкоди майну позивача та неправомірними діями [PERSON] існує безпосередній причинний зв`язок, що було встановлено за результатами службового розслідування. В той час, така форма захисту як визнання особи винною цивільним законодавством не передбачено, тому позовна вимога в частинні визнання винним [PERSON] у нанесенні збитків позивачу не підлягає задоволенню. Відповідно до листа № 14/467 від 09.02.2017 року, Чернігівським прикордонним загоном ПРУ ДПС України повідомлено [PERSON] про добровільне відшкодування завданих ним збитків державі протягом двох тижнів з моменту отримання вказаного листа. Вказаний лист [PERSON] отримав 16.02.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На час розгляду справ [PERSON] не відшкодовано завданих ним збитків, що свідчить про не врегулювання спору в досудовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] збитків, завданих державі в особі [INFO] , в сумі 5492 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [INFO] підлягає стягненню судовий збір, в сумі 3200 грн., сплачений останнім за подання позову.

Outcome: partial