Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

12.11.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON] Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.10.2012 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки, [INFO], до її повноліття. Свої зобов'язання відповідач не виконує, що призвело до утворення заборгованості в сумі 27937 грн. 63 коп. За її розрахунками відповідач повинен сплатити пеню з вересня 2012 року по жовтень 2014 року в сумі 104798 грн. 96 коп., яку вона просить стягнути. Також, просить стягнути заборгованість по аліментам, яка згідно довідки державного виконавця державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві станом на 10.10.2014 року становить 27937 грн.63 коп. Всього просить стягнути 132736 грн. 59 коп. Посилаючись на зазначені обставини, просить про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що навіть у разі задоволення позову вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів слід обмежити строком в один рік, як передбачено ст. 258 ЦК України, крім того зазначає, що державний виконавець невірно визначив суму заборгованості та не врахував періоди роботи відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.10.2012 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його доходу але не меншу ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття починаючи з 26.09.2012 року. 21.11.2012 року на виконання рішення суду позивачу видано виконавчий лист № 2-1421-1725-2012, який вона пред'явила до примусового виконання 22.11.2012 року. Постановою державного виконавця відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції від 25.12.2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 35792520 з виконання даного виконавчого листа та в цей же день копія постанови направлена боржнику та стягувачу. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Згідно довідки - розрахунку державного виконавця № Дв/25 від 10 жовтня 2014 року заборгованість відповідача по аліментам на утримання доньки становить 27937 грн. 63 коп. за період з вересня 2012 року по жовтень 2014 року включно, виходячи із ? частини середньої заробітної плати по м. Києву, оскільки боржник не працював. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З урахуванням викладеного суд вважає, в судовому засіданні встановлено факт заборгованості за аліментами та наявність вини відповідача як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, так як відповідач є працездатною особою, та не довів поважних причин неможливості сплачувати аліменти своєчасно та в повному обсязі. Неустойка (пеня) нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню саме з часу невиконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів, тобто з грудня 2012 року. З урахуванням викладеного, сума пені за прострочення сплати аліментів з відповідача саме за період з грудня 2012 року по жовтень 2014 року включно становитиме 88750,94 коп., виходячи з такого розрахунку: Грудень 2012 року - 1151.75 грн.х1% х 700 = 7348 грн. 16 коп. Січень 2013 року - 1140.25 рн.х 1%х 669 = 6955.52 грн. Лютий 2013 року - 1152.50 х1%х641=6672.97 грн. Березень 2013 року - 1185.75х1%х610=6497.91 грн. Квітень 2013 року - 1201 х1%х580= 6221.18 грн. Травень 2013 року - 1210х1%х549=5907.24 грн. Червень 2013 року-1220.50 - 550 грн.(сплачених аліментів) х1%х519 = 3479.89 грн. Липень 2013 року - 1233.25-400 грн.(сплачених аліментів) х1%х488= 4066.26 грн. Серпень 2013 року - 1236.50 грн -500 грн. (сплачених аліментів) х1%х457= 3365.80 Вересень 2013 року - 1236.50 грн. х 1%х426= 5267.49 грн. Жовтень 2013 року - 1235.50 грн.х1%х395= 4878.25 грн. Листопад 2013 року - 1255.50 грн.х1%х366=4595.13 грн. Грудень 2013 року - 1404.50 грн.-500 грн.(сплачених аліментів) х 1% х 334=3021.03 грн. Січень 2014 року - 1195.95х1%х306=3658.99 грн. Лютий 2014 року - 1244.25х1%х275=3421.68 грн. Березень 2014 року - 1328.25 -250 грн.(сплачених аліментів)х1%х245 грн.= 2641.71 грн. Квітень 2014 року - 1328.25х1%х216=2869.02 грн. Травень 2014 року - 1318 х1%х187= 2464.66грн. Червень 2014 року - 1356.25 х 1%х154=2088.62 грн. Липень 2014 року - 1409.75 грн.-460 грн.(сплачених аліментів)х1%х122=1158.69 грн. Серпень 2014 року - 1331.75х1%х92=1225.21 грн. Вересень 2014 року - 1331.75 грн. х 1%х61= 812.36 Жовтень 2014 року - 429.59х1%х31=133.17 грн. Що стосується доводів представника відповідача про те, що неустойка може бути стягнута тільки за один рік, поскільки ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для стягнення неустойки то вони не заслуговують на увагу. Ст. 20 СК України передбачено, що до вимог, що впливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 Цього кодексу. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам, то вони також підлягають задоволенню. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Таким чином, розмір заборгованості стягується на підставі рішення суду лише при наявності такого спору. В судовому засіданні встановлено, що відповідач визначену державним виконавцем заборгованість по аліментам не визнає. Суд приймає до уваги розрахунок державного виконавця на суму 27937 грн.63 коп., та вважає його вірним. Доводи відповідача про те, що в 2013 році та 2014 році він офіційно працював та отримував заробітну плату, не підтверджені відповідною довідкою про розмір та періоди отриманої заробітної плати, а тому не заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial