Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

24 жовтня 2017 року позивач [PERSON], звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до відповідачки [PERSON], з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, просить суд: [PERSON], [INFO] визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку в даній квартирі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] що знаходиться на балансі КП ЖКГ смт Сергіївка. За даною адресою зареєстровані також члени сім'ї квартиронаймача [PERSON], а саме: [PERSON] (син), [PERSON] (брат), [PERSON] (мати). [PERSON] у квартирі [ADDRESS] довгий час не проживає, а саме 15 років вона проживає в Італії. Позивач у своєму позові зазначає, що оскільки за вищевказаної адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг, які нараховуються за неї, чим об'єктивно порушуються права позивача, у зв'язку із чим вона і звернулась до суду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.03.2018 року, залучено в якості співвідповідача виконавчий комітет Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи наявна її заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутності. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістила. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди представника позивача, про що свідчить зава представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира № [ADDRESS] знаходиться на балансі КП ЖКГ смт.Сергіївка, а [PERSON] є основним квартиронаймачем даної квартири. Згідно рішення № 151 від 15.06.2016 року виконавчого комітету Сергіївської селищної ради « Про переоформлення лицьового рахунку на житлове приміщення», дозволено переоформлення лицьового рахунку житлового приміщення квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON], яка змінила прізвище у зв'язку з укладанням шлюбу на [PERSON]. У відповідності до довідки № 1106 від 05.07.2017 року, виданої ЖГ «смт. Сергіївка», [PERSON], яка є наймачем квартири [ADDRESS] зареєстрована за вказаної вище адресою. Склад сім'ї: син - [PERSON], [INFO]; брат - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрована у вказаній вище квартирі з 24.10.2001 року. Вказане вище підтверджується також відповіддю на запит суду паспортиста Сергіївської Селищної ради № 01-16/1088 від 06.12.2017 року. У відповідності до актів обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 21.09.2016 року, від 21.02.2017 року, від 06.10.2017 року, за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON] (син), [PERSON] (брат). [PERSON] (мати) не проживає за вказаною адресою протягом багатьох років, мешкає за кордоном. [PERSON] має проблеми зі сплати нарахувань оплати за комунальні послуги за [PERSON], яка фактично не проживає в даній квартирі. Факт не проживання в дані квртирі підтверджують сусіди. Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім'ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актами обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 21.09.2016 року, від 21.02.2017 року, від 06.10.2017 року. Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивача. За таких обставин, враховуючи, що позивач є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] що знаходиться на балансі ЖКГ смт. Сергіївка, а відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлені чинним законодавством строки, мешкає багато років за кордоном, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачку необхідно визнати такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає, що вони задоволені бути не можуть, оскільки у сенсі розуміння положення ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку підлягають частковому задоволенню, а саме доцільним та правомірним буде визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В частині позовних вимог щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі - відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial