Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама» , відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідачі) про припинення трудових правовідносин та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.04.2016 року позивач була призначена на посаду директора ТОВ «Амальгама». 23.11.2020 року позивачем було направлено заяву про звільнення за власним бажанням у порядку ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України з супровідним листом на адресу засновників та ТОВ «Амальгама», з проханням вирішити питання щодо звільнення позивача з посади директора ТОВ «Амальгама». Однак, на день подачі позовної заяви позивач не отримала жодного поштового відправлення, а також не отримав відповіді від учасника (засновника) ТОВ «Амальгама» про прийняття рішення про звільнення її з посади директора. В зв`язку з небажанням працювати на посаді директора ТОВ «Амальгама» та порушення законодавства про працю, позивач вирішила звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою від 24.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву відповідачу 1 направлено рекомендованим листом, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Крім того, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками направлена судом на адресу місцезнаходження відповідача 2 та була отримана ним, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідачі відзив на позовну заяву до суду не подали. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, згідно наказу №2-К від 13 квітня 2016 року [PERSON] призначена на посаду директора ТОВ «Амальгама» на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Амальгама» № 1 від 12.04.2016 року. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником ТОВ «Амальгама» є [PERSON] . 23.11.2020 року [PERSON] направила на адресу засновників та ТОВ «Амальгама» заяву про звільнення її з посади директора за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП . Однак, ТОВ «Амальгама» проігнорували заяву [PERSON] , не надавши жодних пояснень та відповіді на заяву. Згідно з частини другої статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим. За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників підприємства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Отже, на підставі викладеного, з урахуванням порушення права позивача на звільнення у зв`язку з залишення заяви позивача поза увагою, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання припиненими трудових відносин між ТОВ «Амальгама» та директором [PERSON] , у зв`язку зі звільненням останньої з посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України підлягають задоволенню. Що стосується заявлених позивачем позовних вимог до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про зобов`язання внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення відомостей про позивача як керівника (директора) ТОВ «Амальгама», суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Стаття 19 Конституції передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок державної реєстрація змін до відомостей та інших реєстраційних дій про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводиться в порядку встановленому ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема пунктом 2 частини 1 передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 3 Частини 5 зазначеної вище статті передбачено, що суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини 1 цієї статті проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру. На підставі викладеного, суд приходить до переконання що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, суб`єкт державної реєстрації вносить зміни відомостей в Єдиному реєстрі щодо виключення запису керівника відповідного товариства. Суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру, що буде порушенням дискреційних повноважень цього органу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного, ст. 21, 22 КЗпП України,

Outcome: partial