Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

23.02.2021 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулася позивач [PERSON] з позовом про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказала, що\~\~ [INFO] помер [PERSON] (спадкодавець). Спадкодавець та [PERSON] перебували у шлюбі з 19.03.1993 по дату смерті Спадкодавця. Після смерті Спадкодавця залишилося два спадкоємця першої черги, а саме: дружина - [PERSON] та син - [PERSON] , який не прийняв спадщину. При цьому, будь-яких інших спадкоємців у Спадкодавця немає. Після смерті Спадкодавця залишилася спадщина, яка складається з наступного майна: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; гаражу літ. М з погребом та оглядовою ямою, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, Обслуговуючий гаражний кооператив «Центр», гараж № [NUMBER] ; транспортного засобу марки ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] . 15.06.2020 Позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Абрамова М.О. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину з метою подальшого оформлення права власності на спадкове майно. Проте, 18.06.2020 приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, мотивуючу відмову тим, що [PERSON] на момент відкриття спадщини не була зареєстрована зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Зазначено, що [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , проте постійно проживала за однією адресою зі своїм чоловіком (спадкодавцем): [ADDRESS] . Оскільки, [PERSON] та її чоловік [PERSON] мають різні адреси реєстрації свого місця проживання, але фактично постійно проживали за однією адресою: [ADDRESS] , у тому числі і на момент відкриття спадщини, у позивачки виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання зі спадкодавцем. Також, зазначила, що зважаючи на те, що позивач не змогла оформити право власності на спадкове майно за законом, після смерті свого чоловіка, з незалежних від неї причин, вона змушена звернутися до суду з проханням встановити факт постійного проживання із спадкодавцем та визнати за нею право власності на спадкове майно. У зв`язку з чим, просить суд, встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , на момент його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Визнати право власності за [PERSON] , як спадкоємицею першої черги, після смерті [PERSON] на спадкове майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; гараж літ. М з погребом, та оглядовою ямою, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Обслуговуючий гаражний кооператив «Центр», гараж № [NUMBER] ; транспортний засіб марки ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] . Стягнути з відповідача Запорізької міської ради на користь [PERSON] судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді від 26.02.2021 відкрито провадження у вказаній справі у порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження. Витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи після померлого [PERSON] 23.03.2021 на адресу суду, від приватного нотаріуса Абрамова М.О., на виконання ухвали суду від 26.02.2021, надійшла копія матеріалів спадкової справи 26/2020, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 26.04.2021 від представника ЗМР Борзенко Г.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Запорізька міська рада заперечує та зазначає, що як випливає із позовної заяви [PERSON] , спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його дружина його та син. Твердження позивача, що останній не прийняв спадщину не підтверджені документами та доказами, оскільки відмова сина в матеріалах справи відсутня, а також фактичне місце проживання сина невідомо. До того ж, позивач сама не подала заяву про прийняття спадщини нотаріусу, а відтак також може вважатись, що не прийняла її (ст. 1272 ЦК України). Вважає, що належним відповідачем по справі є [PERSON] , оскільки має статус спадкоємця першої черги як і позивач, а не міська рада. Міська рада має бути зацікавленою особою. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. З метою дотримання вимог законодавства про спадкування, з`ясуванню також підлягають обставини чи відсутні інші спадкоємці після померлого. Враховуючи вищевикладене, вважає, що відсутні правові підстави для визнання права власності лише за позивачем. Щодо вимоги про стягнення з міської ради судових витрат заперечує, та зазначає, що Запорізька міська рада по-перше є неналежним відповідачем, оскільки наявні інші спадкоємці, по-друге не порушувала прав позивача. Позивач не подала вчасно заяву нотаріусу про прийняття спадщини, що і стало підставою для подачі позову. А тому, позивач внаслідок своєї бездіяльності вимушена звертатись до суду, а тягар судового збору намагається покласти на міську раду. До того ж Запорізька міська рада є бюджетною установою, кошти виділяються з місцевого бюджету кошторисом на поточний рік, які затверджуються міським головою. Кошторисом на 2021 рік не передбачені кошти на сплату судових витрат. Оскільки міська рада не порушувала прав позивача, правові підстави для стягнення з неї судових витрат відсутні. Просить виключити Запорізьку міську раду як відповідача та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 26.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду. 14.05.2021 на адресу суду від адвоката Бабенка Ю.С. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої категорично не погоджується з доводами викладеними у відзиві, та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 25.05.2021 на адресу суду від адвоката Бабенка Ю.С. надійшов розрахунок витрат на правничу допомогу станом на 20.05.2021. 31.05.2021 на адресу суду від представника ЗМР надійшли заперечення на розрахунок витрат на правничу допомогу. Просить суд відмовити у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат. 01.06.2021 на адресу суду від адвоката Бабенка Ю.С. надійшов розрахунок витрат на правничу допомогу станом на 28.05.2021. 02.07.2021 на адресу суду від представника ЗМР надійшли заперечення на розрахунок витрат на правничу допомогу. Просить суд відмовити у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат. У судовому засіданні позивач та представник позивача, який приймав участь в режимі відеоконференції, просили позовні вимоги задовольнити, на підставах зазначених у позові . Представники Запорізької міської ради у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно, заперечували проти вимог в частині стягнення з відповідача правничої допомоги, просили у цій частині відмовити повністю, на підставах зазначених у відзиві та запереченнях. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав у повному обсязі. Вказав, що [PERSON] є його батьком, мати проживала разом із батьком по [ADDRESS] багато років, однак зареєстрована була за іншою адресою. Також вказав, що він відмовився від спадщини на користь матері, однак заяву про відмову він не подавав, а просто не прийняв спадщину, оскільки проживає у м. Києві і не подавав заяву про прийняття спадщини. У подальшому у судове засідання не з`явився. Третя особа приватний виконавець Абрамов М.О. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.\~12, ч. 1 та ч. 2 ст.\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії № [NUMBER] , виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області 13.11.2019, актовий запис № 975. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке належало йому на праві власності, що складається з: квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.36-47); гаражу /літ.М/ з погрібом та оглядовою ямою, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Обслуговуючий гаражний кооператив «Центр», гараж № [NUMBER] (а.с.48-52); транспортного засобу марки ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] (а.с.53,54). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19.03.1993 по дату смерті Спадкодавця (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 19.03.1993). 15.06.2020 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Абрамова М.О. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , заведено спадкову справу №26/2020. 18.06.2020 постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Абрамова М.О., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини до 6-ти місяців і не була зареєстрована на день смерті з померлим за однією адресою, строк на прийняття спадщини [PERSON] пропустила. Зі спадкової справи № 26/2020, відкритої 15.06.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. за заявою [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] у визначеному законом порядку звернулася лише [PERSON] , інший спадкоємець син [PERSON] з заявою не звертався. Матеріалами спадкової справи, встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги, заяву про прийняття спадщини подано 15.06.2020. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2021, у позові [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовлено. Відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в період з 25.05.1999 по 12.12.2019 (помер [INFO] ). Разом з ним на день смерті зареєстровані особи відсутні. Отже, встановлено, що позивач [PERSON] на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] , сторінка 11. (а.с.17,18). У судовому засіданні допитано свідків: [PERSON] (сусідка), [PERSON] (сусідка), [PERSON] (син позивача [PERSON] ), які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по день смерті [PERSON] постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Також, у судовому засіданні досліджено документи, які суд визнає належними доказами, що свідчать про фактичне проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.25-30). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплену заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день прийняття спадщини. Положеннями ч.\~1,\~2\~ст.\~1258\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово.\~Кожна наступна\~черга спадкоємців\~за законом\~одержує право\~на спадкування\~у разі\~відсутності спадкоємців\~попередньої черги,\~усунення їх\~від права\~на спадкування,\~неприйняття ними\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття,\~крім випадків,\~встановлених статтею\~1259\~цього Кодексу. Статтею 1261 ІЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини». Факт постійного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем, а саме із чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме: декларацією з лікарем, медичною довідкою амбулаторного хворого, та довідками з медичних установ, відповідно до яких зазначена адреса місця мешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; довідками з банківських установ, в яких зазначена вказана адреса місця мешкання; показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третьої особи у справі [PERSON] , які підтвердили факт проживання позивача із [PERSON] за вказаною адресою. Отже, зазначені докази є належними, допустимими та достатніми і такими, що дають суду достатньо підстав дійти висновку, що позивач [PERSON] постійно проживала разом із чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, за вказаною адресою, а відтак, доходить висновку, що вимога позивача про встановлення факту постійного проживання є доведеною і такою, що підлягає задоволенню. Таким чином, звернення позивачки [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не обумовлено строком на прийняття спадщини, а право на прийняття спадщини обумовлене фактом постійного проживання з спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі, а відтак в розумінні ст. 1268 ЦК України, позивач вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи вищевикладене, у позивачки виникає законне право на спадкове майно. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, у тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Правова позиція щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. Судом встановлено обсяг майна померлого [PERSON] (квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; гараж /літ.М/ з погрібом та оглядовою ямою, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Обслуговуючий гаражний кооператив «Центр», гараж № [NUMBER] ; транспортний засіб марки ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] ), яке належало йому на праві власності на момент смерті. Відтак,\~виходячи з\~вищевикладеного у\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~про визнання\~за нею\~права власності\~на спадкове\~майно у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного. Пунктом 4 частини третьої статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Застосування відповідних положень статті 141 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників. На думку суду, враховуючи заперечення представників відповідача, оскільки у даному випадку звернення позивача до суду із вказаним позовом було обумовлено пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також не прийняття спадщини іншими спадкоємцями, що, в силу вимог цивільного законодавства України, призвело до залучення у якості відповідача Запорізьку міську раду, яка проти задоволення позовних вимог не заперечувала, суд дійшов висновку, що покладення судових витрат з професійної правничої допомоги у розмірі 13\~750,00 грн., на відповідача є очевидно несправедливим, адже спір виник внаслідок неправильних дій позивача. У такому випадку, на підставі ч.9 ст.141 ЦПК України, суд залишає судові витрати позивача з надання професійної правничої допомогу за нею. Повний текст судового рішення виготовлено 22.10.2021 (після спливу десятиденного строку після оголошення вступної та резолютивної частини 11.10.2021), оскільки суддя в період часу з 18.10.2021 по 21.10.2021 включно перебувала у нарадчій кімнаті по іншій справі.

Outcome: partial