Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] 05.09.2019 р. звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі 15 000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що з 15.07.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, про що зроблений відповідний актовий запис №959. Від вказаного шлюбу сторони мають сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.06.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З вересня 2018 року спільна малолітня дитини сторін - [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи наведене просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 15 000,00 грн. щомісячно з 05.09.2019 року. Посилаючись на ст.ст.75, 77, 79, 80, 81, 180-182, 184, 191 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 12.09.2019 р. відкрито провадження у даній справі. 04.10.2019 р. відовідачем надано відзив на заявлені позовні вимоги., в яких відповідач просив заявлені позовні вимоги задовольнити частково, та стягнути аліменти на користь позивача в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку. 30.10.2019 р. позивачем надано відповідь на відзив. 12.02.2020 р. ухвалою Святошинського районного суду м.Києва закінчено підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розглянути справу в її відсутності. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували частково, 04.10.2019 року направили на адресу суду відзив, в якому просять стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина у частці від доходу, а саме у розмірі ј частини його доходу щомісячно, так як його дохід не є мінливим, він отримує заробітну плату, розмір якої становить за вересень 2019 року - 4200,00 грн., що підтверджується доданою до відзиву довідкою про доходи, вказували на те, що відповідач не отримує доходу який дозволяв би йому сплачувати алміенти в розмірі 15000 грн. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 15 липня 2011 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено а/з № 959. Від вказаного шлюбу cторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, та з вересня 2018 року сторони почали проживати окремо, позивач вимушена орендувати окреме житло для проживання разом з спільною дитиною. 10.06.2019 року Рішенням Святошинського районного суду м.Києва у справі №759/5570/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, починаючи з червня 2019 року, позивач зазначає що відповідач у вихованні дитини участі не приймає, інколи надав добровільно матеріальну допомогу, однак така допомого була нерегулярною, мала нестабільний розмір, та була недостатньою для задоволення всіх потреб дитини на належному рівні, у зв`язку з чим, позивач була вимушена звернутись до суду. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. В даному випадку, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як платник аліментів працює, має стійкий та постійний дохід не є можливим стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку таких обставин судом встановлено не було, оскільки відповідач працює а отримує постійний дохіж, тому не судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача коштів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач який є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] проживає окремо від дитини та позивача, кошти на утримання дитини не надає в розмірі достатньому для повноцінного існування, утримання та розвитку дитини, а тому є доцільним стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 05.09.2019 року та до досягнення дітиною повноліття, оскільки вказана сума в змозі в достатній мірі забезпечити нормальний рівень для проживання та розвитку дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial