Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

19.07.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем у 2013 році було розірвано шлюб. Рішенням Пирятинського районного суду від 05.06.2013 [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 400 грн, щомісячно, починаючи з 15.05.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Проте, згодом матеріальне становище позивачки значно погіршилося, оскільки з січня 2016 року вона перебувала на обліку як безробітня. Навчання доньки в загальноосвітній школі, відвідування школи танців та додаткових уроків англійської мови потребувало додаткових витрат. Дитина часто хворіє, у зв`язку з чим потребує санаторного лікування та коштів для оздоровлення. На допомогу по безробіттю позивач не має можливості належним чином утримувати дитину. Крім того, на утриманні позивачки перебуває її непрацездатна матір [PERSON] , яка з 1998 року не працює та перебуває на ІІІ-й групі інвалідності. У зв`язку з чим позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] до 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву у якій просила позовну заяву розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засідання вказав, що його довіритель у задоволенні позовних вимог просить відмовити в частині збільшення розміру аліментів до 1/3 частки вказуючи на наступне. Відповідно до рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.09.2016 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання ще однієї доньки від другого шлюбу [PERSON] у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. На даний час відповідач розлучений з другою дружиною [PERSON] та проходить службу за контрактом у ЗС України. Проте, не заперечує у збільшенні розміру аліментів на утримання неповнолітної доньки [PERSON] , але у розмірі передбаченому законом. 12.01.2018 до участі у справі було залучено в якості третьої особи яка не заявляє вимог щодо предмету спору [PERSON] на користь якої з відповідача утримуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , народження [INFO] , оскільки розгляд справи по суті може вплинути на її права та обовЙ`язки. Проте, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника відповідача, врахувавши позицію позивача по справі, викладену у поданій до суду позовній заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 07 жовтня 2013 року, про що свідчить рішення суду (а.с. 5). Від вказаного шлюбу вони мають дочку [PERSON] , народження [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 01.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 7). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.06.2013 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини, доньки [PERSON] , народження [INFO] , аліменти в розмірі 400 грн щомісяця, починаючи стягнення з 15.05.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Із змісту наведених положень ст.ст. 181, 192 СК України вбачається, що одержувач аліментів має право звернутись до суду з позовом як про зміну способу стягнення аліментів так і про зміну розмірі аліментів, що визначені рішенням суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 у справі 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.06.2013 відповідач на користь позивача, на утримання дитини, доньки [PERSON] , народження [INFO] , сплачує аліменти в розмірі 400 грн. щомісяця. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи викладене, а також те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до норм чинного законодавства, покладено на обох батьків та зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, суд приходить до висновку, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду, на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 400 грн щомісячно, вочевидь не є достатнім розміром аліментів, який би забезпечував гармонійний розвиток дитини. За таких обставин, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні підстави як для збільшення розміру аліментів, що стягнуті рішенням суду так і наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: з 1 січня 2018 року 930 гривень, з 1 липня 972 гривні, з 1 грудня 1013,50 гривень. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно пояснень представника відповідача [PERSON] , наданих в судовому засіданні, відповідач [PERSON] на даний час перебуває на службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] м. Кіровограда і має постійний дохід в середньому щомісячно 12000 грн, про що свідчить довідка про доходи видана 04.01.2018 № 13. Тобто, на даний час майновий стан відповідача змінився у бік покращення. Проте, відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.12.2014 видане на ім`я [PERSON] , яка народилася [INFO] , остання являється донько [PERSON] від другого шлюбу, про що внесено запис (а.с. 33). Як встановлено судом та це підтверджується рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.09.2016 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання ще однієї доньки від другого шлюбу [PERSON] у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень (а.с. 140). При матеріалах справи міститься довідка датована 18.07.2016 про те, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна у Великобагачанському РЦЗ з 20.01.2016 (а.с. 8). Відповідно до довідки виданої поліклінічним відділенням Великобагачанської ЦРЛ станом на 12.07.2016 неповнолітня [PERSON] знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: вікова транзиторна недостатність імунітету (а.с. 13). Відповідно до довідки від 13.07.2016 виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] відвідує танцювальний колектив спірит і сплачує кошти щомісяця у розмірі 300 грн (а.с. 14). Позивачем не надано належних доказів майнового стану на момент розгляду справи по суті. Позивач прохаючи збільшити аліменти до 1/3 з твердої грошової суми, в силу своєї юридичної необізнаності мала на увазі і посилалася при цьому у позові на ст. 192 СК України, яка передбачала саме зміну розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, тому при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач платник аліментів, працює, молодий вік, має також на утриманні ще одну неповнолітню дитину від другого шлюбу, рівність прав та обов`язків обох батьків щодо утримання дочки [PERSON] , матеріальний стан позивачки та відповідача, беручи до уваги положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, а також суд враховує і згоду відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, не наданням позивачем доказів про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки саме у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, суд вважає за необхідне змінити розмір та спосіб стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми на частку від його заробітку в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, а тому позов є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial