Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулася із позовом про стягнення з колишнього чоловіка, відповідача [PERSON], аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою та продовжує стаціонарне навчання на контрактній основі в Чорноморському державному університеті ім. Петра Могили. Посилаючись на ті обставини, що після досягнення їх дитиною повноліття відповідач закінчив сплачувати аліменти за судовим рішенням, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, від участі в оплаті навчання сина та його оздоровленні ухиляється. [PERSON], збільшивши розмір позовних вимог, остаточно просила стягувати з [PERSON] щомісячно 1500 гривень до закінчення терміну стаціонарного навчання сина у вищому учбовому закладі, але не більш як до 23-х років, за умови продовження навчання. В письмовому запереченні від 18.05.2015 року [PERSON] просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що з 01.04.2013 року працює в ДЮСШ №5 м. Миколаєва ремонтником площинних споруд, має заборгованість по аліментам в розмірі 3034 грн. 64 коп. та позивач не надала жодного доказу для застосування норм ст. 184 СК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та 3-я особа [PERSON] підтримали вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів у визначеному ними розмірі. [PERSON] доповнила, що колишній чоловік, крім заробітної плати в ДЮСШ № 5, заробляє значні кошти як водій таксі, але доказів про його додаткові доходи надати не може. Відповідач [PERSON] в обґрунтування своїх заперечень на позов в судовому засіданні зазначав, що його нарахована середня заробітна плата в ДЮСШ №5 не перевищує 2000 грн. в місяць; інших постійних доходів не має, заборгованість по сплаті аліментів на неповнолітнього сина повністю погашено та він повинен утримувати сімю від другого шлюбу. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку поясненням осіб, які приймали участь у справі, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Користуючись передбаченим ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України правом на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення навчання сина, але не більше як до 23-річного віку, [PERSON] наполягає, що відповідач має можливість надавати саме таку матеріальну допомогу, але ухиляється від виконання батьківських обовязків. За ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає в таких випадках розмір аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, та можливості надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З посиланням на те, що відповідач має дохід, який значно перевищує розмір плати в ДЮСШ №5, [PERSON] просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відтак, у відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу за позовом [PERSON] в межах заявлених нею вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. З 12.09.1992 року по 20.11.2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу батьків [PERSON] залишився проживати із матірю - [PERSON] До досягнення повноліття, а саме до 16.11.2014 року, на утримання [PERSON] з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти. На день розгляду справи заборгованості по стягненню аліментів за попереднім судовим рішенням не існує, що не заперечує позивач [PERSON] За контрактом № 318/14 від 01.09.2014 року та довідкою від 23.12.2014 року № 2/5-10/208 [PERSON] є студентом Чорноморського державного університету імені [PERSON] денного відділення. Строк закінчення навчання за програмою бакалавра 03 липня 2018 року. Вартість навчальних послуг протягом 2014-2018 років складає 37200 грн. станом на 01 вересня 2014 року, в тому числі 8000 грн. за перший рік; 8800 грн. -з а другий рік; 9700 грн.- за третій рік та 10\~700 грн. - за четвертий рік навчання. На день розгляду справи [PERSON] навчається на другому курсі денного відділення зазначено вищого навчального закладу, що не заперечується відповідачем [PERSON] та підтверджує потребу сина в наданні матеріальної допомоги, яку відповідач за ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України зобовязаний надавати. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що після досягнення сином повноліття погашав заборгованість по сплаті аліментів, тому іншої матеріальної допомоги на утримання дитини надавати не міг. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач, який зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина в період його стаціонарного навчання, але не більш, як до 23-х років, такої матеріальної допомоги до цього часу не надає, чим порушує вимоги ст. 199 Сімейного Кодексу України. Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд у відповідності до вимог ст.ст. 182 та 200 Сімейного Кодексу України враховує, що відповідач [PERSON]В.з 01.04.2013 р. працює в ДЮСШ №5 м. Миколаєва на посаді ремонтника площинних споруд та згідно долучених до справи довідок № 54 від 11.06.2015 року та № 104 від 23.12.2015 р. його нарахована середньомісячна заробітна плата за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року складала 1734 грн. (20800,94 грн. : 12 міс.= 1734 грн.). Таким чином, на переконання суду, щомісячний розмір аліментів, який підлягає стягненню з [PERSON], повинен дорівнювати 500 гривень, що буде відповідати вимогам ст.ст. 182, 184 та 200 Сімейного Кодексу України та складає 36% від прожиткового мінімуму працездатної особи на день розгляду справи. Посилання позивача на отримання відповідачем інших доходів в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказами не підтверджено, а відтак є безпідставним. Також суд приймає до уваги, що 09 липня 2013 року відповідач [PERSON] одружився, має сімю, яку за законом також повинен утримувати, а позивач [PERSON] працює старшим касиром у ПАТ"Укрсоцбанк" та її середньомісячна заробітна плата за період з липня 2014 року по травень 2015 року складає близько 2312 грн. Твердження [PERSON] щодо безпідставного звернення [PERSON] із зазначеним позовом, на думку суду, є необґрунтованим, оскільки обовязок відповідача утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчання, визначений ст. 199 Сімейного Кодексу України, та підстав для звільнення [PERSON] від виконання цього батьківського обовязку суд не вбачає. У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по справі за ст..88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Outcome: partial