Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

12.07.2016 ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №286-001/06Р від 14.11.2006 року 18672 долари США, яких кредит - 10343,71 доларів США та сума заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів у розмірі 216120,94 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 6997,97 гривень (а.с.1-2). За змістом позовної заяви встановлено, що свої вимоги щодо стягнення суми боргу позивач обґрунтовує тим, що 14.11.2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №286-001/06Р, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 550000 доларів США на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язалася, прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Також зазначено, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором 15.11.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір Поруки №286-001/06Р. Позивач стверджує, що станом на 25.12.2015 за позичальником обліковується заборгованість у розмірі 18672 долари США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 10343,71 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 0,00 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8649,82 доларів США, що еквівалентно 216120,94 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяви про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», позовні вимоги повністю підтримує. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову в судовому засіданні заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях (т.1 а.с.36, т.2 а.с.158-166), а також підтримав подано відповідачем заяву про застосування строків позовної давності (т.1 а.с.114-115). Так, за змістом поданих до суду заперечень, відповідач вважає, що заборгованості перед банком в неї не має, кредитні кошти, отримані нею кошти, повернуті відповідачем банку в повному обсязі, також зазначає, що дія договору закінчилась 14 листопада 2013 року. Також при здійсненні розрахунків, банк не взяв до уваги положень п.4.4 Кредитного договору, відповідно до якого: при виникненні у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. При розгляді даної відповідач просить застосувати строк позовної давності. Зазначає, що повне погашення заборгованості по кредитному договору підтверджується квитанціями про здійснені оплати та розрахунками відповідача. Також зазначено, що в своїй правовій позиції , висловленій в правовій позиції у постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15 Верховний Суд України зазначив, що відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стверджує, що нарахування, сплати та стягнення з [PERSON] відсотків та пені у іноземній валюті згідно п.6.1.2 Договору - доларах США, є неправомірним, та що всі суми відсотків та пені, нараховані Банком та спрямовані ним на їх погашення, під час внесення [PERSON] коштів, необхідно віднести на погашення кредиту, а саме: сума погашених відсотків - 27123,71грн., пені - 50 доларів США. Також зазначає, що банк утримував з [PERSON] відсотки неправомірно, всупереч вимогам п.4.2, 10.1 Договору, оскільки Банк не нарахувань відсотків не проводив, а сплачені [PERSON] коти самостійно спрямовував на погашення заборгованості по відсоткам на власний розсуд. Як стверджує представник відповідача [PERSON], згідно змісту позовної заяви та даного Банком розрахунку перше прострочення платежу відбулося при погашення відсотків за період з 01.09.2007 по 30.09.2007, оскільки відсотки сплачені не до 10 числа, а через 14 днів - 24 жовтня 2007 року. В зв'язку з чим вважає, що у відповідності до п.4.4 Договору строк користування кредитом, зазначений в п.1.2 Договору достроково припинився відповідно з 10 листопада 2007 року, що в свою чергу означає, що з цього моменту відсотки за користування кредитом припиняються та не утримуються, а всі нараховані після 10 листопада 2007 року платежі на погашення відсотків повинні зараховуватися на погашення кредиту, що становить 21122,71 долара США. Вважає, що з урахуванням сплачених відповідачкою грошових коштів в сумі 21122,71 долар США, надані банком розрахунки заборгованості за кредитом 10343,71 долар США, тому вважає, що виникла переплата за договором в сумі 10779 доларів США. Також зазначає, що друге прострочення платежу мало місце в листопаді 2008 року, черговий платіж у сумі 690 доларів США був здійснений лише 02.04.2009 року. Також зазначає, що з урахування п.4.4 Договору, з другого прострочення платежу строк користування договором припинився з 10 грудня 2008 року, а переплата становить 4270 гривень. Він також звертає увагу, що згідно з квитанціями відповідача, загальна сума погашеного нею кредиту становить 51791 долар США, і згідно наданого банком розрахунку [PERSON] було погашено 44656,29 доларів США, різниця в розрахунку становить 7134, 71 долар США, а помилка в розрахунку банком загальної суми заборгованості склала: 55000 доларів США отриманого кредиту - 51971 доларів США - погашеного кредиту + 3209 доларів США. Вважає, що підстав для нарахування та стягнення пені не має.. він також зазначає, що по визначеним договором періодичним платежам за період до 12 липня 2013 року включно минув трирічний строк позовної давності , а також є підстави для застосування позовної давності до вимог про стягнення пені 1 рік. Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся про час та місце судового розгляду за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», в жодне судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №286-001/06Р (т.1 а.с.-7-9). Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, , Банк надає Позичальникові кредит в іноземній валюті на загальну суму 55000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного Договору. Відповідно до умов п.1.2 Кредитного договору, кредит надається Позичальникові строком з 14 листопада 2008 року до 14 листопада 2013 року зі сплатою 12 відсотків річних. За змістом п.2.1. Кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівки з каси Банку. Згідно з п.4.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 655 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відповідно до умов п.4.2 Договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, зазначений в п.1.2 даного Договору. Згідно з п.п.6.1.2, 6.1,5 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пені у валюті кредиту; кошти для погашення заборгованості і першу чергу направляти на сплати витрат Банку, пов'язаних х виконанням зобов'язань по даному Договору, в другу чергу - на погашення заборгованості за відсотками та неустойки за порушення строків сплати відсотків, в третю чергу - на погашення заборгованості по кредиту та неустойки за порушення строків сплати кредиту, потім - на погашення іншої заборгованості (штраф, пеня та інша заборгованість по даному Договору). Згідно з п.6.1.5 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пені у валюті кредиту. Відповідно до умов п.10.5 Кредитного договору, даний Договір набуває чинності з дня його підписання і до повного виконання зобов'язань за ним. Відповідно до умов п.9.1 Кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в пункті 1.2 даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Як вбачається, з наданих позивачем документів, 30 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №286-001/06Р від 14 листопада 2006 року, відповідно до якого п.4.1 Кредитного договору викладено в наступній редакції: Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця, о 10 числа наступного місяця згідно заступного графіку погашення кредиту: з 14.11.2006р. по 10.12.2008 р. - 655 доларів США, з 11.12.2008р. по 10.03.2009р. - 0 доларів США, з 11.03.2009 по 10.10.2013 р. - 690 доларів США, з 11.10.2013 р. по 14.11.2013 р. - 675 доларів США. Інші умови Кредитного договору залишені без змін (т.1 а.с.61). Встановлено, що 15 листопада 2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений Договір поруки № 286-001/06Р, за яким [PERSON] зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором №286-001/06Р від 14 листопада 2006 року (т.1 с.10-11). Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, поручитель зобов'язується у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором виконати за нього зобов'язання перед Кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені Кредитним договором. Відповідно до п.4.1 Договору поруки, даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 14 листопада 2016 року. Також з письмових матеріалів справи встановлено, що 14 листопада 2006 року в забезпечення виконання умов кредитного договору між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений Договір іпотеки №286-001/06Р, відповідно до умов якого іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за Кредитним Договором №286-001/06Р від 14 листопада 2006 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передає в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] (а.с.12-16). Факт отримання відповідачем кредиту в зазначеному в договорі розмірі, а саме в сумі 55000 доларів США, що на дату видачі кредиту було еквівалентно 277750,00 гривням, підтверджений заявою на видачу готівки №3 від 15 листопада 2006 року (т.1а.с.86). Даний факт відповідачами не оспорюється. З наданими позивачем розрахунками заборгованості встановлено, що за кредитним договором №286-001/06Р, укладеним 14.11.2007 року, станом на 25.12.2015 за відповідачем рахується заборгованість 18993,53 долари США, з яких кредит - 10343,71 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 8607,14 долари США (на 25.12.2015),пеня за несвоєчасне погашення відсотків -42,68 доларів США (т.1 а.с.4-7). Правильність розрахунку не викликає у суду сумнівів. Так, судом перевірено, що позивачем враховано усі здійснені відповідачем платежі, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні здійсненим відповідачем розрахунком заборгованості (т.1 а.с.4-7), виписками банку по рахункам, відкритим на ім'я відповідача [PERSON], та наданими представником відповідача [PERSON] квитанціям (т.2 а.с. 1-157). При цьому суд враховує, що нарахування відсотків та пені здійснювалось банком відповідно до умов п.п.6.1.2, 9.1 Кредитного договору, а зарахування сплачених відповідачем [PERSON] коштів на погашення заборгованості здійснювалось банком відповідно до умов п. 6.1,5 Кредитного договору, у визначеному порядку погашення заборгованості. В зв'язку з цим заперечення представника відповідача про те, що не усі кошти, сплачені відповідачем включені в рахунок погашення заборгованості за кредитом, слід визнати необґрунтованими. Крім того, суд звертає увагу, що останній платіж здійснений відповідачем [PERSON] - 03.11.2015 (т.1 а.с.6, т.2 а.с.80). Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За визначенням ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом ч.2 вказаної статті припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заперечення представника відповідача щодо припинення зобов'язання за кредитним договором, починаючи з 10 листопада 2007 року, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та суперечать умовам укладеного договору та встановленим в судовому засіданні обставинам справи. Так, за змістом п.4.4 Договору, на який посилається представник відповідача, сторонами договору було передбачено, що шляхом підписання даного Договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника (т.1 а.с.7-9). За зазначені умови Договору взаємопов'язані з іншими умовами, викладеними в підпункті 6.1.7 п.6.1 та підпункті 7.1.4 п.7.1 Договору, а саме, що позичальник зобов'язується, у разі виникнення подій, зазначених в п.п.4.4… даного договору достроково погасити заборгованість за кредитом та відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф, а Банк має право достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна, або звернути стягнення на грошові кошти та майно, що належать Позичальнику. Будь-які дані про те, що позивач направляв, а відповідачі отримували письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №286-001/06Р суду надано не було. Даний позов був направлений до суду поштою 07.07.2016 року (т.1 а.с.21). В зв'язку з цим нарахування банком відсотків за користування кредитом протягом усього часу дії Кредитного договору та, в межах заявлених вимог - до 13.11.2013 року включно, а також пені за весь період прострочення виконання зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків за договором до 25.12.2015 року (дати проведення розрахунку перед зверненням з позовом до суду) є правомірними і такими, що відповідають умовам укладеного сторонами договору. Правомірними і такими, що гуртуються на вимогах чинного законодавства та умовах укладеного договору суд вважає нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті - доларах США, що було передбачено підпунктом 6.1.2 п.6.1 Кредитного договору (т.1 а.с.8). При цьому суд враховує, що за змістом ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. А також враховує правові позиції Верховного Суду України, висловлені у справі №6-145цс14 та №6-79цс14, відповідно до яких усилу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Факт наявності у ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК», відповідної банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, підтверджується даними, розміщеними на офіційному сайті Національного банку України, які є публічною інформацією, та відповідачами не оспорюється. Разом з тим, суд прийшов до висновку, що з урахуванням поданої представником відповідача [PERSON] заяви про застосування строків позовної давності, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за пенею підлягають задоволенню в межах одного року перед зверненням до суду, що згідно з датою на поштовому конверті, яким було направлено позовну заяву до суду, мало місце -07.07.2016 року. Водночас строк звернення з позовом щодо стягнення заборгованості за кредитом, позивачем не порушений, оскільки останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом здійснений відповідачем 03.12.2013 року (т.2 а.с.80), що свідчить про переривання строку давності. Так, за змістом ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); За змістом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, та переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до вимог ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.5 вказаної статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки позивач фактично звернувся до суду лише 07.07.2016 року, то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за нарахованою пенею, підлягають задоволенню за період з 07.07.2015 року по 29.12.2015 року включно, тобто в межах строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог, що, враховуючи досліджений та перевірений судом розрахунок (т.1 а.с.6-зворот) становить 1198 доларів США 53 центи (нарахована позивачем та зазначена в розрахунку пеня за період з 17.07.2015 по 29.12.2015 та розрахована судом пеня за 10 днів липня 2015 року в сумі 70,62 долари США (10593,71/360Х10Х12%х2=70,62 долари США)). Враховуючи, що будь-яких доказів щодо поважності причини пропуску позивачем строків позовної давності суду надано не було, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у вищевказаних межах строків позовної давності та відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості (т.1а.с.4-6) на загальну суму 11342 долари США 24 центи, що відповідно до курсу гривні по відношенню до долара США, встановленого НБУ на дату ухвалення рішення (2680.8805грн. за 100 доларів США), складає 304071 гривня 90 копійок (триста чотири тисячі сімдесят одна гривня дев'яносто копійок), в тому числі: - заборгованість за кредитом - 10143 долари США 71 цент, - пеня - 1198 доларів США 53 центи, що на дату ухвалення рішення еквівалентно 32131 гривня 16 копійок. Відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України в зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 6997,97 гривні, що були сплачені позивачем за ставкою 1,5% від ціни позову 466531,12 гривні (за курсом НБУ 24,968681 на дату платежу - 14.06.2016)) (т.1 а.с.3), підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог: по 2299 гривень 59 копійок з кожного. А недоплачений позивачем судовий збір в сумі 117 грн. 88 коп. - слід стягнути з позивача на користь держави. Так, позивачем фактично заявлено вимогу про стягнення суми в доларах США - 10343,71 долар США - заборгованість за кредитом (що є еквівалентом 258268,79 грн. на дату сплати судового збору 14.06.2017) та в сумі 216120,94 грн. -заборгованість по сплаті пені (всього 474389,73грн.) і 1,5% від цієї загальної суми - ціни позову, таким чином, становить 7115,85грн. (474389,73грн. х1,5%), фактично сплачено - 6997,97грн., різниця становить -117,88грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial