Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача недоплачену йому суму страхового відшкодування внаслідок страхового випадку (ДТП) у розмірі 12\~021,22 грн., та моральну шкоду у розмірі 15\~000,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 11.02.2014 року о 15 год. 00 хв. на 59 км.+100 м. автошляху «Голубівка-Надеждівка-Павлоград», [PERSON], керуючи автобусом БАЗ д/н [NUMBER], не оцінив дорожньої обстановки, відволікся від керування, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ГрейтВаллХовер» д/н [NUMBER], належним позивачу, заподіявши пошкодження транспортним засобам. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2014 року [PERSON] за даним фактом визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідно до умов Договору обовязкового страхового відшкодування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2013 року АС № 5841890, укладеного між відповідачем та [PERSON], позивач звернувся до відповідача, надавши пошкоджений в результаті ДТП його автомобіль для проведення авто товарознавчої експертизи. Була визначена сума спричинених збитків, однак співробітники Компанії заявили, що страхове відшкодування позивач зможе отримати лише в тому випадку, якщо він укладе з ними угоду згідно якої [PERSON] залишить Компанії 30% перерахованого страхового відшкодування. Позивач не погодився укладати вкрай невигідну для нього та незаконну угоду. 10.09.2014 року, після подання позивачем всіх необхідних документів, було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 40 069, 22 грн. Втім, страхове відшкодування не було виплачено позивачу аж до 10.01.2015 року. На неодноразові звернення до страхової компанії йому повідомляли, що у «найкоротший термін» він отримає належну суму компенсації. Також, від співробітників компанії позивач дізнався, що без відрахування компанії 30 % страхового відшкодування він взагалі не зможе отримати кошти. Тому, [PERSON] у надії отримати хоч якусь суму відшкодування, вимушений був підписати незаконну, так звану, угоду від 29.01.2015 року, про передання ним 30% суми відшкодування відповідачеві взамін отримання 70% суми належного мені страхового відшкодування. Позивач зазначає, що HACK «Оранта» безпідставно не сплатило йому повну суму належного страхового відшкодування, незаконно утримавши належну йому суму у розмірі 12 021,22 грн. У звязку з протиправними діями страхової компанії позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях через безпідставну необхідність систематичних прохань до страхової компанії виконати зобовязання, передбачені страховим договором, під час чого він відчував себе принижено. Будучи тяжко хворою людиною - інвалідом 2-ї групи із захворюванням на тяжку форму діабету, замість належного лікування постійно витрачав час на безрезультатне спілкування із співробітниками страхової компанії, які насміхались над ним, та відчував нервове навантаження, що вкрай негативно впливає на його стан здоров'я. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник Відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. При цьому зазначив, що позивач добровільно лишив компанії, так звані, відступні, а тому його позовні вимоги безпідставні. В наступне судове засідання не зявився, надавши заяву про відкладення, однак доказів поважності причин суду не надав. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.02.2014 року о 15 год. 00 хв. на 59 км.+100 м. автошляху «Голубівка-Надеждівка-Павлоград» [PERSON], керуючи автобусом БАЗ д/н [NUMBER], не оцінив дорожньої обстановки, відволікся від керування, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ГрейтВаллХовер» д/н [NUMBER], належним [PERSON], заподіявши пошкодження транспортним засобам. Винним у даному ДТП визнано [PERSON], про що свідчить постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2014 року (а.с.4). З листа НАСК «Оранта» від 13.01.2015 року № 09-02-09/297 вбачається, що ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», у відповідь на його звернення, щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Great Wall Hover, д.р.н. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 11.02.2014р. за участю забезпеченого транспортного засобу БАЗ А 079 (автобус), д.р.н. [NUMBER], цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2013р. № АС 5841890, повідомляє, що згідно страхового акту № ОЦВ-14-1543/1 HACK «Оранта» та відповідно до поданої [PERSON] заяви про страхове відшкодування, Страховиком найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 40 069,22 грн. на рахунок АППБ "Аваль" (а.с.5). Таким чином, судом вважається встановленою та обставина, що сума страхового відшкодування склала 40 069,22 грн., оскільки страхова компанія її визнала. Відповідно до ст. 979 ЦК, ст. 16 Закону N 85/96-ВР, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором». Факт того, що стався страховий випадок, сторонами не оспорювався. Тобто, обовязок виплати страхового відшкодування, в даному випадку, випливає із Закону. Суду також надано угоду про припинення зобовязання переданням відступного від 29.01.2015 року, згідно якого ВАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] погодили суму виплати страхового відшкодування згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2013 року АС № 5841890 у розмірі 28\~048,00 грн. (а.с.6). Згідно заяви на видачу готівки від 09.02.2015 року [PERSON] отримав суму у розмірі 28\~048,00 грн. (а.с.7). Надаючи оцінку вищезазначеній Угоді, суд приходить до переконання про те, що вона є нікчемною, оскільки відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1, 3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути вчинено у формі, встановленій законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою. Як видно з двох копій Угоди, на яку посилається представник відповідача, один примірник (наданий позивачем) не містить підпису уповноваженої особи НАСК «Оранта» (а.с.6), другий примірник (наданий відповідачем) не містить дати (а.с.21). Оригіналу угоди на вимогу суду представником відповідача надано не було. Відповідно ж до ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що Угода, на яку посилається представник відповідача (і лише копії якої маються в матеріалах справи та оглядалися судом), є нікчемною і не може створювати будь-яких правових наслідків. А відтак, суд вважає, що позов частині стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, обґрунтований і недоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 12\~021,22 гривень (40\~069,22 гривень 28\~048,00 гривень) має бути стягнута на користь позивача. Щодо відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Однак, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не надано доказів того, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, а тому в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial