Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

11.05.2018року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Тернопільський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним і скасування наказу ДП «Тернопільстандартметрологія» від 12.04.2018року №88-к «Про звільнення з роботи [PERSON]» у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та поновлення його на роботі з 12.04.2018року, стягнення з ДП «Тернопільстандартметрологія» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня поновлення на роботі. В подальшому позивач [PERSON] 11.10.2018року збільшив позовні вимоги просячи суд стягнути з ДП «Тернопільстандартметрологія» заборгованість із заробітної плати за час затримки виплати по день фактичного розрахунку з 13.04.2018року по 07.05.2018року; зобов'язати ДП «Тернопільстандартметрологія» провести індексацію зазначеної суми невиплаченої заробітної плати, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати; стягнути моральну шкоду з ДП «Тернопільстандартметрологія» при наявності встановленого факту порушення прав. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 17.07.1995року згідно наказу №34 прийнятий на роботу в Державне підприємство «Тернопільський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Наказом № 88-к від 12.04.2018 року «Про звільнення з роботи [PERSON].» його звільнено із займаної посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення посади 12.04.2018 р. у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Зазначає, що в.о. керівника ДП «Тернопільський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» постійно здійснював психологічний тиск на нього, після того як він отримав виробничу травму на підприємстві (в робочий час під час перебування в кабіні пасажирського ліфта, внаслідок обриву якого став інвалід 3 групи) а також погрожував звільненням з роботи. Наказом №244-к від 10.12.2015року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]» його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а в подальшому наказом № 7-к від 21.01.2016року (наказом №46-к від 23.02.2016року дату звільнення перенесено на 03.02.2016року) його було звільнено з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Однак рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2016року його поновлено на попередньому місці роботи. Після виходу на роботу в.о. керівника підприємства почав вчиняти над ним психологічний тиск, довів виробничий план у зв'язку із поновленням його на роботі, в результаті чого він черговий раз опинився в лікарні та змушений був лікуватися та проходити реабілітацію. 28.11.2017року в.о. генерального директора видано наказ №72 «Про затвердження організації структури та штатного розпису підприємства, об'єднання, структурних підрозділів, введення, виведення, переміщення та перейменування посад, скорочення штату працівників» відповідно до якого виведено з 01.12.2017року, скорочено посаду начальника відділу стандартизації та інформаційного забезпечення, посилаючись на збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, без будь-якого обґрунтування підстав його звільнення. 30.11.2017року в.о. генерального директора його попередив про майбутнє вивільнення з 01.02.2018року. В подальшому в.о. генерального директора винесено наказ № 88-к від 12.04.2018 року «Про звільнення з роботи [PERSON]» без жодної мотивації із порушенням вимог Статуту підприємства (абз. 4 ч.1 п.5.2, абз.1 п.7.5 п.10.2.8), колективного договору (пункти 2.1, 2.4.2, 4.1.19, 4.3.2), правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (пункту 1.1, 2.6, 3.2), трудового законодавства, практики ЄСПЛ. В порушення ст..40 КЗпП України в.о. керівника не інформує його та не пропонує вакантних посад на підприємстві. В день звільнення в порушення ч.1 ст.48 та ч.1 ст.116 КЗпП повний розрахунок з ним не проведений. З огляду на зазначене просить скасувати наказ Державного підприємства «Тернопільський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 12 квітня 2018 року №88-к «Про звільнення з роботи [PERSON]»., поновивши його на посаді начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення Державного підприємства «Тернопільський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 12.04.2018 року. Оскільки звільнення відбулося незаконно, стягнути з Державного підприємства «Тернопільський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на його користь 62 921,46 гривень середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 12.04.2018 року по 23.04.2019 року, обчислений відповідно до довідки ДП «Тернопільстандартметрологія» від 24.07.2018року №02-30/553 та розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 і 2019роки. А також стягнути з ДП «Тернопільстандартметрологія» заборгованість із заробітної плати за час затримки виплати по день фактичного розрахунку з 13.04.2018року по 07.05.2018року, провести індексацію невиплаченої заробітної плати. а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати. Також вважає, що незаконним звільненням та невиплатою заробітної плати йому завдано значних моральних страждань, він постійно перебував в стресах, сумнівах щодо добровільного відновлення порушених його законних прав, з неможливістю отримувати кошти на проживання, нормального співіснування, неможливістю належним чином харчуватися, купувати медикаменти на лікування, часто перебував на лікарняному, його стосунки погіршились з неможливістю спілкуватися на рівних, через що він та його сім'я були поставлені у тяжкі умови. Враховуючи характер, обсяг душевних та психічних страждань яких він зазнав просить стягнути на його користь 20000грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON], позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, та додаткових поясненнях. Представник відповідача Державного підприємства «Тернопільський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Сампара Н.М. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимо з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до наказу № 34-к від 17 липня 1995 року [PERSON] прийнято на роботу в сектор технічної інформації на посаду інженера-програміста ІІ категорії у Тернопільський центр стандартизації, метрології та сертифікації, який у подальшому перейменовано на Державне підприємство «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Тернопільстандартметрологія»). На підставі наказу № 133-к від 10 листопада 2014 року [PERSON] призначено на посаду начальника відділу стандартизації та інформаційного забезпечення. Відповідно до наказу № 27-к від 02 лютого 2015 року його посаду перейменовано на посаду начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення. Згідно наказу № 7-к від 21 січня 2016 року [PERSON] звільнено з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення з 21 січня 2016 року у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2016року визнано незаконним і скасовано наказ Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 244-к від 10 грудня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]». Скасовано наказ №7-к від 21 січня 2016 року «Про звільнення [PERSON] з роботи (згідно пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України)» та наказ № 46-к від 23 лютого 2016 року «Про внесення змін до наказу № 7 від 21 січня 2016 року про зміну дати звільнення». Поновлено [PERSON] на роботі на посаді начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 03 лютого 2016 року. Стягнуто з Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в користь [PERSON] 841 гривню надбавки за безперервний стаж роботи за 2015 рік, 422 гривні премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34664 гривні 65 копійок (без утримання податків та інших обов'язкових платежів) та 2000 гривень моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 14.03.2017року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2016року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2017року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2016року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 14.03.2017року залишено без змін. 28.11.2017року в.о. генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» видано наказ №72 «Про затвердження організації структури та штатного розпису підприємства, об'єднання, структурних підрозділів, введення, виведення, переміщення та перейменування посад, скорочення штату працівників» посилаючись на збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.12.2017року, наказано: 1. Об'єднати відділ з підтвердження і оцінки відповідності та сертифікації систем управління та сектор стандартизації та інформаційного забезпечення у відділ з підтвердження і оцінки відповідності, стандартизації та сертифікації, систем управління. 2. Затвердити організаційну структуру державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» у новій редакції та ввести її в дію з 01.12.2017р. Організаційну структуру, затверджену 01.08.2017р. вважати такою, що втратила чинність з 01.12.2017р. 3. Провідному економісту [PERSON]: 3.1. Вивести з 01.12.201року та скоротити посади: - начальник сектору стандартизації та інформаційного забезпечення в кількості однієї штатної одиниці; - водій автотранспортних засобів відділу технічно - експлуатаційного забезпечення в кількості однієї штатної одиниці. 3.2. Вивести з 01.12.2017року зі штатного розпису ДП «Тернопільстандартметрологія» наступні посади: - інженер випробувальної лабораторії в кількості однієї штатної одиниці; - інженер ІІ категорії сектору повірки ЗВТ радіотехнічних та електричних величин відділу метрології в кількості однієї штатної одиниці; *інженер II категорії сектору повірки ЗВТ механічних величин відділу метрології в кількості однієї штатної одиниці; *завідувач господарством господарської служби в кількості однієї штатної одиниці. 3.3 Ввести з 01.12.2017р. у штатний розпис ДП «Тернопільстандартметрологія» посади: *інженер II категорії у випробувальну лабораторію в кількості однієї штатної одиниці; *комірник у господарську службу в кількості однієї штатної одиниці. 3.4. Перемістити з 01.12.2017р. із адміністративно - управлінського персоналу у господарську службу посаду головного інженера в кількості однієї штатної одиниці. 4.Затвердити штатний розпис державного підприємства «Тернопільський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» у новій редакції та ввести його в дію з 01.12.2017р. Штатний розпис, затверджений 01.08.2017р. вважати таким, що втратив чинність з 01.12.2017р. 5. Інспектору з кадрів [PERSON]: 5.1 Провести необхідні зміни згідно затвердженого штатного розпису. 5.2 Повідомити у встановленому порядку; - про переміщення та перейменування посад працівників відділу з підтвердження і оцінки відповідності та сертифікації систем управління, працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, головного інженера [PERSON] - про можливе звільнення із займаних посад у зв'язку із скороченням штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) не пізніше, ніж за 2 місяці до дати звільнення, начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення [PERSON], водія автотранспортних засобів відділу технічно-екслуатаційного забезпечення [PERSON] Запропонувати цим працівникам переведення за їх згодою на вакантні посади, що відповідають їх кваліфікації, або на інші вакантні посади (за наявності). У разі відмови від переведення або відсутності вакантних посад, звільнити [PERSON] та [PERSON] згідно чинного законодавства. Як зазначає представник відповідача, даний наказ був прийнятий на підставі протоколу наради керівників структурних підрозділів підприємства ДП «Тернопільстандартметрологія» від 26.09.2017 року. На даній нараді керівників розглядалася службова записка від 31.08.2017 року заступника генерального директора з підтвердження і оцінки і оцінки відповідності та системи управління якості [PERSON], службова записка від 22.09.2017року провідного економіста бухгалтерсько-економічного відділу [PERSON], та техніко-економічне обґрунтування скорочення штату працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» застпуника генерального директора по організаційно-економічним відносинам та зв'язках з громадкістю [PERSON] та службовою запискою від 22.09.2017 року начальника відділу технічно-експлуатаційного забезпечення [PERSON] За результатами проведення наради вирішено: надати керівнику ДП «Тернопільстандартметрологія» пропозицію щодо реорганізації шляхом обєднання сектору стандартизації та інформаційного забезпечення в відділ з підтвердження та оцінки відповідності, стандартизації та сертифікації систем управління. На підставі вищевказаних змін скоротити посаду начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення. Зокрема заступником генерального директора по організаційно-економічним відносинам та зв'язках з громад кістю надано техніко-економічне обґрунтування скорочення штату працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] відповідно до якого: з метою підвищення ефективної роботи підприємства та оптимізації штатних одиниць, на підставі службових записок заступника генерального директора з підтвердження і оцінки відповідності та систем управління якістю [PERSON] від 31.08.2017 р., начальника відділу технічно - експлуатаційного забезпечення [PERSON] від 22.09.2017 р. та наради керівників структурних підрозділів від 26.09.2017 р. проведено аналіз структури, штатної чисельності та оптимізації підрозділів. Згідно проведеного розрахунку (службова записка провідного економіста бухгалтерсько - економічного відділу [PERSON] від 22.09.2017 р.), економія річного фонду заробітної плати при скороченні посад начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення становитиме 105928, 68 грн. та водія автотранспортних засобів становитиме 70934,40грн. В результаті проведеного аналізу встановлено: 1.Відсутність керівника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення на протязі значного періоду на робочому місці по причинах: тимчасова втрата працездатності (131 день), відпустки (53 дні) та фактично відпрацьованих 23 дні за період з 01.01.2017 р. по 31.08.2017 р. жодним чином не впливає на продуктивність праці даного підрозділу, працівники сектору СІЗ виконували місячні виробничі плани в повному обсязі. 2.Зменшення об'єму замовлень на послуги підприємства з використанням автотранспорту та періодичні зупинки на ремонт автотранспорту. На підставі вищевикладеного та враховуючи можливість оптимізації запропоновано реорганізувати шляхом об'єднання сектору стандартизації та інформаційного забезпечення в відділ з підтвердження і оцінки відповідності, стандартизації та сертифікації систем управління, скоротити посади начальника сектору СІЗ та водія автотранспортних засобів. 30.11.2017року [PERSON] попереджено про майбутнє звільнення у зв'язку із скороченням посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення за п.1.ст.40 КЗпП України з 01.02.2018року через скорочення штату працівників, пов'язаним із затвердженням організаційної структури та штатного розпису ДП «Тернопільстандартметрологія» і ввдеденням їх в дію з 01.12.2017року та на підставі наказу з основної діяльності ДП «Тернопільстандартметрологія» від 28.11.2017року №72 «Про затвердження організації структури та штатного розпису підприємства, об'єднання, структурних підрозділів, введення, виведення, переміщення та перейменування посад, скорочення штату працівників». Запропоновано переведення на посаду начальника сектору повірки ЗВТ геометричних, фізико-хімічних та теплотехнічних величин на період відпустки [PERSON] для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Попередження про наступне вивільнення №01/2-24/969 підписано [PERSON] 30.11.2017року. 02.01.2018року [PERSON] підготовлено повідомлення 01/2-24/02, згідно якого повідомлено, що раніше запропонована посада начальника сектору повірки ЗВТ геометричних, фізико-хімічних та теплотехнічних величин на період відпустки [PERSON] для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку буде вакантною тільки до 18.01.2018року. Вакантних посад які б відповідали його кваліфікації немає та повідомлено, що є вакантною посада секретаря генерального директора [PERSON] на період відпустки для догляду за дитиною. Із вказаним повідомленням про вакансії [PERSON] не ознайомлено, про що свідчить відсутність його підпису. 24.01.2018року [PERSON] надіслано листа 01/2-24/73, згідно якого повідомлено, що вакантних посад які б відповідали його кваліфікації немає та прохання повідомити рішення щодо вакантної посади секретаря генерального директора [PERSON] на період відпустки для догляду за дитиною. Також зазначено, що у разі незгоди, його буде звільнено за п.1.ст.40 КЗпП України з 01.02.2018року у зв'язку із скороченням посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення на підставі наказу з основної діяльності ДП «Тернопільстандартметрологія» від 28.11.2017року №72 «Про затвердження організації структури та штатного розпису підприємства, об'єднання, структурних підрозділів, введення, виведення, переміщення та перейменування посад, скорочення штату працівників». 01.02.2018року працівниками ДП «Тернопільстандартметрологія» складено Акт про відсутність рішення щодо запропонованої вакансії, яким засвідчено факт ненадходження від [PERSON] повідомлень про рішення щодо вакантної посади. Як вбачається із наказу в.о. генерального директора «Про звільнення з роботи» №88-к від 12.04.2018року, наказано: 1.Звільнити [PERSON], начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, із займаної посади 12.04.2018 у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. 2.Головному бухгалтеру [PERSON] виплатити [PERSON] компенсацію за 53 календарних дні невикористаної основної щорічної відпустки за період роботи з 17.07.2016р. по 12.04.2018р. та вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку. Підстава: наказ ДП «Тернопільстандартметрологія» від 28.11.2017р. №72 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису підприємства, об'єднання структурних підрозділів, введення, виведення, переміщення та перейменування посад, скорочення штату працівників», штатний розпис, попередження про наступне вивільнення №01/2-24/968 від 30.11.2017р. з пропозицією дійсної на цей період вакансії, повідомлення про вакансії №01/2-24/02 від 02.01.2018р., акт про відсутність рішення [PERSON] щодо запропонованої посади станом на 01.02.2018р. За час трудової діяльності на ДП «Тернопільстандартметрологія» до [PERSON] застосовувались заохочення, йому оголошено подяки, нагороджено грамотами. Відповідно до заяв ТОВ «Тімелі», ТОВ «ТНТЦ «ЕНВОС», ТОВ «ЗАХІД-КОМФОРТ», С(Ф)Г «ДІБРОВА», ТОВ «ІНСТИТУТ БІОМЕДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ», ТОВ «Хансаком-Вест», ТОВ «ТАФІР ЛТД», ТОВ «Інтерфом-Захід», ДП «ДІНТЕР УКРАЇНА СКАЛА» ТОВ «ДІНТЕР УКРАЇНА», ПП «Прикарпаткабель», ПП «ВАШЕ ЗДОРОВ'Я К», фізичних осіб-підприємців [PERSON], [PERSON] жодних претензій до строків та якості робіт, наданих ДП «Тернопільстандартметрологія», які виконував [PERSON], у зазначених суб'єктів господарської діяльності немає. Суперечок та претензій під час проведення робіт не виникало, манерою спілкування [PERSON] Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Статтею 43 Конституції України закріплено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Отже, Конституція України, норми якої, відповідно до ст. 8 цього Основного закону, є нормами прямої дії, визначає, що держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Згідно роз'яснень викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом, і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення. Одним із передбачених у статті 40 КЗпП України випадків розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності, є - зміна в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої зазначеної статті). Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як-от: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. (!) У постанові від 11.04.2018 року у справі №591/3104/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, дійшов наступного правового висновку - встановлюючи наявність чи відсутність факту наявності змін у організації виробництва та праці, судам слід з'ясовувати чи такі зміни дійсно відбулися, чи навпаки просто відбулося збереження і розмежування уже існуючих повноважень з передачею новоствореним підрозділам, без відмови від попередніх функцій і завдань. Відповідно до наказу №72 в.о. генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» від 28.11.2017року «Про затвердження організації структури та штатного розпису підприємства, об'єднання, структурних підрозділів, введення, виведення, переміщення та перейменування посад, скорочення штату працівників», фактично вирішено об'єднати Відділ з підтвердження і оцінки відповідності та сертифікації систем управління та Сектор стандартизації та інформаційного забезпечення у новоутворений Відділ з підтвердження і оцінки відповідності, стандартизації та сертифікації, систем управління. Відповідно 28.11.2017року затверджено нову організаційну структуру державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», яку введено в дію з 01.12.2017р. Організаційну структуру, затверджену 01.08.2017р. вирішено вважати такою, що втратила чинність з 01.12.2017р. (!) Таким чином можна прийти до висновку, що ДП «Тернопільстандартметрологія» не відмовилося від функцій та завдань, які виконував Сектор стандартизації та інформаційного забезпечення, а передала їх новоствореному Відділу з підтвердження і оцінки відповідності, стандартизації та сертифікації, систем управління. При цьому вирішено скоротити посаду начальника Сектору стандартизації та інформаційного забезпечення. Зазначене підтверджується протоколом наради керівників структурних підрозділів підприємства ДП «Тернопільстандартметрологія» від 26.09.2017 року, зокрема [PERSON], на підставі службової записки [PERSON], запропоновано ліквідувати сектор стандартизації та інформаційного забезпечення, а основні задачі і функції, що були покладені на даний сектор передати на відділ з підтвердження і оцінки відповідності та сертифікації систем управління з створенням в цьому відділі групи з стандартизації та інформаційного забезпечення, яка буде складатися з працівників сектору стандартизації. Вподальшому [PERSON] запропоновано замінити слово «ліквідувати» на «реорганізувати» шляхом об'єднання та назвати новостворений структурний підрозділ - Відділ з підтвердження і оцінки відповідності, стандартизації та сертифікації, систем управління. Згідно з частинами другою та третьою статті 36 КЗпП зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною другою статті 40 КЗпП встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Із витягу з штатного розпису ДП «Тернопільстандартметрологія» затвердженого в.о. генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] та введеного в дію з 01.12.2017року згідно наказу від 28.11.2017року №72, вбачається, що у ньому наявна посада начальника відділу з підтвердження і оцінки відповідності, стандартизації та сертифікації, систем управління, тобто обставини, які б давали право стверджувати про неможливість працевлаштування позивача на нову роботу, відсутні. У згадуваній вище постанові від 11.04.2018року у справі №591/3104/16-ц Верховний Суд також зазначав, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено. Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Аналізуючи докази дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що внаслідок реорганізації шляхом об'єднання Відділу з підтвердження і оцінки відповідності та сертифікації систем управління та Сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, завдання і функції останнього перейшли до новоствореного Відділу з підтвердження і оцінки відповідності, стандартизації та сертифікації, систем управління, однак роботодавець не виконав свого зобов'язання по працевлаштуванню позивача [PERSON], порушивши гарантії його трудових прав, тому його слід поновити на роботі з часу його звільнення, скасувавши наказ Державного підприємства «Тернопільський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 12 квітня 2018 року №88-к «Про звільнення з роботи [PERSON]». Окремо суд наголошує, що погоджується з доводами позивача про те, що було порушеного приписи закону і вирішено питання про його звільнення без згоди профспілкового комітету. Суд не приймає аргументи сторони відповідача про відсутність необхідності отримувати згоду профкому на звільнення [PERSON] з причини його попереднього виключення з членів профспілкового комітету. Критичність судової оцінки полягає у тому, що членство позивача у профспілковому комітеті було припинене 12.05.2016 року у зв'язку із звільненням позивача з роботи 21.01.2016 року та припиненням сплати останнім трудових внесків. Поряд з тим [PERSON] поновився на роботі за рішенням суду від 20.12.2016 року, а тому незаконне звільнення з роботи не може бути підставою припинення членства звільненого працівника в профкомі, і оскільки звільнення з роботи відбувалося поза волею працівника, поновлення членства має відбутися автоматично з дати поновлення трудових прав, без складання будь яких додаткових заяв про вступ. Окремо судом не встановлено наявності доказів отримання означеного рішення профкому позивачем з метою оскарження. За правилами ч.2 ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до абз. 3, 4 п. 2. Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до наданої відповідачем довідки № 02-30/553 від 24.07.2018 року, середньоденна заробітна плата [PERSON], виходячи з з двох календарних місяців ( грудень 2017року - січень2018року) з врахуванням податків та зборів становить 242,94 грн. Час вимушеного прогулу [PERSON] в робочих днях становить 259 днів. З цих підстав розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача складає 62921,46 гривень (242,94 гривень х 259 днів). Щодо позовних вимог позивача про стягнення з ДП «Тернопільстандартметрологія» заборгованості із заробітної плати за час затримки виплати по день фактичного розрахунку з 13.04.2018року по 07.05.2018року та зобов'язання ДП «Тернопільстандартметрологія» провести індексацію зазначеної суми невиплаченої заробітної плати, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, суд наголошує, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом» підставність такого стягнення з проведенням індексації та нарахуванням компенсації втрати частини заробітної плати за затримку виплати заробітної плати. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено судом розрахунок із позивачем [PERSON] був проведений у день його звільнення. Як випливає із розрахункового листка за квітень 2018року [PERSON], останьому нараховано види нарахувань: лікарняний, по окладу (госпрозрахунок), компенсація за відпустки, вихідна допомога при скороченні, всього до виплати 9292,24грн. Як вбачається із виписки по картковому рахунку [NUMBER] [PERSON], 12.04.2018року було здійснено безготівкове зарахування зарплати за квітень 2018року в сумі 9292,24грн., 25.04.2018року було здійснено безготівкове зарахування на рахунок зарплати в сумі 3830,25грн., 07.05.2018року було здійснено безготівкове зарахування на рахунок зарплати в сумі 56,35грн. З огляду на вище зазначене, позовні вимоги про стягнення з ДП «Тернопільстандартметрологія» заборгованості із заробітної плати за час затримки виплати по день фактичного розрахунку з 13.04.2018року по 07.05.2018року та зобов'язання ДП «Тернопільстандартметрологія» провести індексацію зазначеної суми невиплаченої заробітної плати, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати - до задоволення не підлягають. Щодо доводів позивача з приводу недотримання гарантій, передбачених ч. 4 ст. 252 КЗпП України суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 252 КЗпП України звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв'язку із станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов'язано із станом здоров'я. [PERSON] було обрано до складу профспілкового комітету 28 лютого 2014 року на термін 4 роки. Відповідно до протоколу позачергових профспілкових зборів первинної організації профспілки №2 від 05 жовтня 2015 року [PERSON] виведено зі складу профспілкового комітету і затверджено новий склад профспілкового комітету. Зазначене рішення щодо виведення зі складу профспілкового комітету [PERSON] не оскаржувалось, тому суд не примає до уваги посилання позивача на недотримання гарантій, передбачених ч.4 ст.252 КЗпП України. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обгрунтовуючи заподіяну моральну шкоду, позивач [PERSON] вказував, що внаслідок незаконного звільнення погіршився стан його здоров'я, порушився спокій і сон, поглибились душевні переживання; порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що призвело до додаткових зусиль для організації його життя; він є інвалідом III групи, виробничу травму отримав по місцю роботи, часто хворів і хворіє, перебував на лікуванні в період невиплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, що підтверджується витягами з історій хвороби стаціонарного та амбулаторного хворого: з 06 по 28 лютого 2018 року в зв'язку церебрально-судинним кризом із вестибулярним синдромом, загостренням в лікарні болей у грудному та поперековому відділах (наслідки травми); з 13 по 24 листопада, з 18 по 29 грудня 2017 року - фарингіт, лімфоаденопатія, лімфаденіт, іммунодефіцитне порушення (лікування тривало до січня 2019 року); з 01 березня по 02 квітня 2017 року з направленням з КНП «МКЛ № З TMP» в КУ ТОР «Більче-Золотецька ОФТЛР» на реабілітаційне лікування; з 03 по 11 квітня 2018 року - оперативне втручання в онкодиспансері; з 04 по 07 вересня 2018 року - підозра на глаукому; з 04 листопада 2018 року по теперішній час - загострення фарингіту та гострий трахеобронхіт; для придбання ліків і лікування йому потрібні надзначні кошти (курси дороговартісного лікування); у сім'ї важкий матеріальний стан. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року, зокрема зазначив: 37. Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 р. у справі «Антипенков проти Російської Федерації» (Antipenkov v. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 р. у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyy v. Russia), скарга № 30422/03, § 351; рішення у справі «Гарабаєв проти Російської Федерації» (Garabayev v. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р. у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v. Russia), скарга № 4171/04, § 20), що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, враховує стан здоров'я позивача, приходить до переконання, що в його користь підлягає до стягнення із відповідача 5000 гривень моральної шкоди. З огляду на положення ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Крім цього відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави - судові витрати, від сплати яких позивача було звільнено під час звернення з позовом до суду в розмірі 2305, 20 гривень.

Outcome: partial