Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

31.07.2014 р. [PERSON] звернувся до Борівського районного суду з позовною заявою до редакції Борівської районної газети "Трудова слава ", [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди в якій вказав, що [INFO] р. позивач надав до редакції Борівської районної газети «Трудова слава» свою авторську статтю під назвою «[ADDRESS]», у якій висвітлив одну з багатьох проблем забруднення довкілля та механізм вирішення цієї проблеми. [INFO] р. в Борівській районній газеті «Трудова слава» за [NUMBER] на шостій сторінці дана стаття позивача була надрукована. Але редакцією газети текст статті був надрукований під назвою «[INFO]» та дещо змінений з коментарями до статті виконуючого обов'язки головного редактора районної газети «Трудова слава» [PERSON] Позивач вказує, що [PERSON] принизливо охарактеризувала його наміри стосовно проблем довкілля в статті такими словами: «А пам'ятаєте буревій, який пронісся селищем у травні? Скільки дерев було повалено в парку, на вулицях селища. Хто прийшов на допомогу комунальникам, які самостійно не в змозі були впоратись з таким обсягом робіт? Чоловіки райдержадміністрації та районної ради і просто не байдужі люди. Хоча, як відомо редакції, [PERSON] пропонувалося допомогти в прибиранні повалених дерев. Він пообіцяв, але обіцянка так і залишилася обіцянкою…». В.о. головного редактора [PERSON] своєю неправдивою інформацією подала його як безпринципну людину, що не дотримується своїх обіцянок, чим принизила його гідність, ділову репутацію та скомпрометувала його, як громадського активіста, та людину, що збирається балотуватися в народні депутати на чергових виборах. Позивач вказує, що він був проінформований про те, що в центральному парку смт. Борова буде проведений захід по ліквідації наслідків буревію, який в травні місяці повалив багато дерев на території смт. Борова. Тому позивач разом з бригадою Борівського комунального підприємства та громадськими активістами [PERSON] та [PERSON] приймав участь у ліквідації завалів на території Борівського центрального парку, свідками які можуть підтвердити участь позивача в подоланні наслідків буревію вказані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В своєму позові [PERSON] просить визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію опубліковану в статті «[INFO]» та поширену [INFO] р. в черговим [NUMBER] Борівської районної газети «Трудова слава», зобов'язати редакцію газети спростувати інформацію опубліковану в цій статті та публічно принести позивачу вибачення в найближчому номері районної газети «Трудова слава», стягнути в якості компенсації за приниження честі та ділової репутації позивача з в.о. головного редактора Борівської районної газети «Трудова слава» [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., що заподіяна її авторською статтею «[INFO]», витрати на сплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. 11.08.2014 р. до суду від в.о. головного редактора газети «Трудова слава» [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, в якому вказано, що пред'явлений позов є безпідставним та необґрунтованим виходячи з наступного. Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» та п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Крім того, відповідно до ст.277 ЦК України оціночні судження не є предметом судового захисту, які будучи суб'єктивним вираження думки відповідача не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. В статті опубліковано текст листа позивача, після редагування, що не змінює його зміст. На сторінці кожного номеру видання газети «Трудова слава» вказано, що редакція має право редагувати та скорочувати текст, публікувати текст в порядку обговорення, не розділяючи точку зору автора. Щодо вимоги публічно принести вибачення в газеті «Трудова слава», то відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а ст.34 Конституції гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань, крім того примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16 та 277 ЦК України. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди відповідачка в своєму запереченні вказує, що в супереч положенням ст. 23 ЦК України дані вимоги не відповідають ні вимогам розумності, ні вимогам справедливості. Розмір моральної шкоди заявлений позивачем в сумі 20 000 грн. не відповідає критеріям ч.3 ст.23 ЦК України, адже не існує жодних підстав вважати, що потерпілою особою є позивач, у якого внаслідок газетної публікації погіршились здібності або він позбавлений можливості їх реалізації, жодних доказів про звернення до лікувальних установ відповідного профілю для відновлення розумових здібностей позивача, його фізичного чи психічного здоров'я в матеріалах справи не має. [PERSON] в своєму запереченні просить позовну заяву [PERSON] залишити без задоволення, а судові витрати віднести на його рахунок. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги в частині спростування інформації опублікованої в даній статті уточнив, просив зобов'язати редакцію газети «Трудова слава» спростувати інформацію опубліковану в статті «[INFO]» та поширену [INFO] р. [NUMBER], а саме: інформацію зазначену в останніх двох абзацах вказаної статті, де вказано таке: «Чоловіки райдержадміністрації, райради та просто не байдужі люди прийшли на допомогу комунальникам. Хоча [PERSON] пропонувалося допомогти в прибиранні повалених дерев. Він пообіцяв, але обіцянка так і залишилась обіцянкою…», інші позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтверджує, що йому пропонувалося допомогти в подоланні наслідків буревію на що він погодився та пообіцяв допомогти. В день проведення прибирання повалених дерев він не працював разом з чоловіками райдержадміністрації та райради, але разом з бригадою Борівського комунального підприємства та громадським активістами [PERSON] та [PERSON] приймав участь у ліквідації завалів на території Борівського центрального парку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він бачив як [PERSON] разом з бригадою Борівського комунального підприємства приймав участь у ліквідації завалів на території Борівського центрального парку. Заслухавши сторони та свідка, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені частково з наступних підстав. Суд вважає, що в останніх двох абзацах вищезгаданої статті, які позивач просить спростувати, в зв'язку з цим і визнати всю статтю недостовірною та такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, викладена достовірна інформація, яку він сам же і підтвердив в судовому засіданні. В передостанньому абзаці даної статті вказано, що [PERSON] пропонувалося допомогти в подоланні наслідків буревію на що він погодився та пообіцяв допомогти, але всупереч обіцянці разом з чоловіками райдержадміністрації та райради він не працював, що й не заперечує в судовому засіданні. Позивач вказує, що разом з бригадою Борівського комунального підприємства та громадським активістами [PERSON] та [PERSON] приймав участь у ліквідації завалів на території Борівського центрального парку, але в даній статті йдеться лише про чоловіків райдержадміністраці та райради, які працювали в центрі смт. Борова, тому в визнанні даної статті недостовірною суд не вбачає необхідності, тому ці вимоги не підлягають задоволенню. Стосовно вимог спростування інформації, яка стосується того, що позивач [PERSON] не приймав участі у подоланні наслідків буревію в смт. Борова, то її необхідно спростувати, уточнивши участь [PERSON] у виконанні робіт по ліквідації наслідків буревію та опублікувати в найближчому номері районній газеті «Трудова слава», адже участь [PERSON] у ліквідації завалів на території Борівського центрального парку разом з бригадою Борівського комунального підприємства підтверджена свідком в судовому засіданн та не оспорюється відповідачем. В частині вимог, які стосуються моральної компенсації за приниження честі, гідності та ділової репутації з в.о. головного редактора [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., що заподіяна авторською статтею відповідачки «[INFO]», то позивачем не надано доказів заподіяння вищезгаданою статтею позивачу моральної шкоди, що полягає у приниженні честі, гідності та ділової репутації, про звернення до лікувальних установ відповідного профілю для відновлення розумових здібностей позивача, його фізичного чи психічного здоров'я. Відповідно до ст. 23 ЦК України « особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає…у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи…». Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34). Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її спричиненні. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Відповідно до п. 4 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до п. 19 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що відповідачка якимсь чином принизила його честь, гідність та ділову репутацію. Судові витрати в силу ч.1 ст. 88 ЦПК України розподілити між сторонами в рівних відсотках. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial