Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП посилаючись на\~ те, що 21.11.2014 року, близько 20 год., по вул. Леніна в с. Попудня, Монастирищенського району Черкаської області [PERSON] ( далі відповідач 1), керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не впорався з керуванням в результаті чого здійснив наїзд на його автомобіль [NUMBER], який був припаркований на узбіччі даної вулиці, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.12.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - зазначеної ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. При зіткненні його автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Згідно з висновком експерта-товарознавця від 25.11.2014 року за №44, величина матеріальних збитків, завданих його автомобілю становить 11541 гривень 31 копійка. Внаслідок цього ДТП йому також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку з ушкодженням майна автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих звязків, певним ударом його престижу. Також він був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин, і внаслідок відсутності таких, замовляти їх. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає у 10000,00 гривень. Згідно з додатком 1 до висновку №44 від 25.11.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], становить 15816 грн. 33 коп. Згідно ч.1.ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 25.11.2014 року, він звернувся із заявою до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» ( далі відповідач 2) про страхове відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП. На даний час рішення про виплату чи відмову ним не отримано, жодної суми страхового відшкодування не виплачено.Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування збитків. Ним було проведено відновлювальний ремонт його автомобіля, вартість якого склала 19731, 00 грн. В обґрунтування позову посилається на ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 16, 61 ЦПК України. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначає у межах фактично понесених та документально підтверджених витрат - у сумі 18731,00 грн., також вважає розумним і справедливим визначити розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди у 10\~000, 00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 1000,00 гривень (розмір франшизи за полісом) і відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, кошти у сумі 10\~000, 00 гривень на відшкодування завданої йому моральної шкоди, стягнути з ТОВ «СТ «Домінанта» на його користь суму витрат пов»язаних з відновлювальним ремонтом його транспортного засобу в розмірі 18731, 00 грн. В ході судового розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги посилаючись на те, що до сьогоднішнього дня страховиком не здійснено виплату страхового відшкодування збитків, а тому він має право згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Пеню починають розраховувати на 91-й день з дати подачі документів до страховика (25.11.2014 року), тобто з 25.11.2014 року по день написання позовної заяви 19.05.2015 року. Розрахунок пені : період з 25.11.2014 року по 19.05.2015 року сума боргу 19\~731, 00 грн. , кількість днів 85, облікова ставка НБУ в % - 19,50 30, розрахунок 19731 * (19,50 *2)%/365*8 = 168,66 грн. 19731 * (30*2) % /365 *77 = 2497,46, а всього 2666,12. Внаслідок злісного ухилення відповідачів, від здійснення йому матеріального відшкодування, він вимушений був збирати велику кількість документів, звертатись за юридичною допомогою, внаслідок чого поніс додаткові витрати, а саме 3000, грн., згідно договору на правову допомогу від 15.06.2015 року, та витрати на оплату проїзду до місця розташування суду в розмірі 835 грн. Тому вважає правильним стягнути з відповідачів вказані витрати. Просить стягнути з ТОВ «СТ «Домінанта» на його користь суму пені у розмірі 2666,12 грн., з відповідача [PERSON] на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 3835, 00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задоволити та пояснив, що 21.11.2014 року о 20 год. в с. Попудня по вул. Леніна відбулось ДТП за участі його транспортного засобу марки «ВАЗ 21093», д/н [NUMBER] і [PERSON]. Власним транспортним засобом він керує по дорученню, власник [PERSON], а [PERSON] також не є власником автомобіля, керує ним також по дорученню. Його транспортний засіб застрахований в страховій компанії «ТАС», транспортний засіб відповідача «Домінанті». Після ДТП він повідомив страхову компанію «Домінанта» на третій день, тобто 24.11.2014 року через страхову компанію «ТАС». Страхова компанія «Домінанта» скинула їм електронною поштою заяви, які потрібно заповнювати, вони їх заповнили з відповідачем і відправили заказною кореспонденцію на Черкаське відділення страхової компанії. Представник «Домінанти» пояснив, що потрібно на його адресу надіслати висновок експерта по ДТП і копії страховок, його та відповідача, рішення суду і акт виконаних робіт. Висновок експерта повинен був зробити експерт з страхової компанії «Домінанти», але він приїхав лише через два тижні. В зв»язку з тим, що представник компанії вимагав надати висновок експерта, тому він повідомив, що вже зробив висновок та направив його страховій компанії через поштове відділення. Вважає, що він має право замовити експертизу в незалежного експерта. Експертизу він зробив на 4 день, після того як сталося ДТП. Висновок експерта, який він замовив був виконаний в присутності нього та відповідача [PERSON], представників страхової компанії не запрошував. Він не чекав представника страхової компанії тому, що йому пояснили, що в них в Черкаській області свого представника немає. Представники страхової компанії «Домінанта» провели огляд транспортного засобу через два тижні після скоєння ДТП. Незалежний експерт з м. Умань, якого направили з страхової компанії «Домінанта» проводив огляд транспорного засобу в його присутності. Крім нього та експерта при огляді транспортного засобу нікого не було. Він робив зауваження експерту з приводу того, що він мало приділяв увагу тому, що потрібно було фотографувати і фіксувати в документах, але його зауваження не зафіксовано. Страхова компанія «Домінанта» йому звіт експерта не направляла. В зв»язку з ДТП йому спричинено моральну шкоду, а саме він як приватний підприємець має потребу в транспортному засобі. Через вчинене ДТП зупинилась його підприємницька діяльність, він поніс витрати, які були направлені на інші цілі, а саме на ремонт транспортного засобу. Він займається рибництвом, а тому потрібно було їздити та оглядати водойми, але він не мав коштів, оскільки витратив всі кошти на ремонт транспортного засобу. Моральну шкоду визначає в розмірі 10000 грн. В судовому\~ засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, просить його задоволити та пояснила, щоПозивачу представник страхової компанії «Домінанта», який знаходиться в м. Черкаси повідомив, що жодного представника страхової компанії ближче немає і щоб прискорити виплату він з винною особою повинен зробити експертизу з метою визначення розміру завданої шкоди. Крім цього представник пояснив, що на підставі цієї експертизи позивачу буде виплачено страхове відшкодування. За проведення експертизи сплачував відповідач 1. Згідно законодавства про загальнообов»язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, обов»язок щодо визначення розміру завданої шкоди покладається на страховика, тобто на винну особу. З експертизою, яка проведена відповідачем 2 вони не знайомі, оскільки вона вже втратила чинність, тому що була проведена ще в листопаді місяці минулого року, а ремонт транспортного засобу проводився в лютому місяці 2015 року. Враховуючи підвищення цін та розмір матеріальної шкоди, яка визначена в експертизі вже на даний час не актуальна. Розмір матеріальної шкоди, який заявлено позивачем підтверджений фактичними доказами, а саме чеками, актом виконаних робіт по фактичному виконанню ремонту. Відповідно до законодавства відшкодування відбувається саме за фактично понесеними витратами. Позивачем 12.12.2014 року на адресу відповідача 2 направлено пакет документів, оскільки постанова про адміністративне правопорушення винесена 01.12.2014 року. Крім цього, пояснила, що в ціну позову 19731 грн. 00 коп. ними включено і розмір франшизи в сумі 1000 грн., яку потрібно стягнути з відповідача 1. Просить позов задоволити повністю. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, а саме в частині стягнення з нього 1000 грн. на користь позивача, в іншій частині позов до нього не визнав, просив в його задоволенні відмовити. В судове засіданні представники відповідача ТОВ «СТ «Домінанта» не з»явилися на адресу суду подали пояснення до позовної заяви від 24.09.2015 року відповідно до якого в задоволенні позову просять відмовити посилаючись на Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом Закон) та те, що 23.05.2014 року між [PERSON] та відповідачем-2 був укладений Договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2637122 (надалі-Поліс), зі строком дії з 23.05.2014р. до 22.05.2015р., яким забезпечено транспортний засіб «ВАЗ», д.н. [NUMBER]. 21.11.2014 року трапилась ДТП за участю т/з «ВАЗ 21093», д/н [NUMBER], під керуванням позивача, та забезпеченого транспортного засобу, під керуванням [PERSON] Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. 25.11.2014 року позивач звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП Так, згідно п.34.2, ст.34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. У відповідності до п. 34.4. ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. На виконання зазначених вище норм відповідач звернувся до ТОВ «Експертум-АВЕ» з метою проведення огляду т/з позивача та з метою розрахунку суми матеріального збитку, що спричинений позивачу . 29.11.2014 року автомобіль позивача був оглянутий представником ТОВ «Експертум АВЕ», що підтверджується Протоколом (актом) огляду автомобіля [NUMBER], на основі якого було складено Звіт № 12361 від 25.05.2015 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ- 21093», д/н [NUMBER]. Відповідно до положень ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно Звіту № 12361 від 25.05.2015 року про вартість матеріального збитку завданого власнику т/з «BA3-21093», д/н [NUMBER], матеріальний збиток внаслідок його пошкодження з врахуванням зносу та з урахуванням ПДВ становить 7972,32 грн., а матеріальний збиток з врахуванням зносу та без урахування ПДВ становить 6643,60 грн. Крім того, у відповідності до положень ст.12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, що встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. За Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2637122, франшиза становить 1000,00 грн. Платіжні доручення та Акт виконаних робіт не можуть бути прийняті судом до уваги як належні докази з огляду на те, що в Акті виконаних робіт, який надає позивач, відсутні обовязкові реквізити, а саме відповідно до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. У відповідності до ч. 2 ст. 9 цього ж Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Вказані реквізити в наданому позивачем [PERSON] відсутні, що викликає сумнів про достовірність цього документу; в деяких наданих чеках взагалі неможливо ідентифікувати, яку саме запчастину купували (дуже поганий почерк). Вважають, що Звіт № 12361 від 25.05.2015 року про вартість матеріального збитку завданого власнику т/з «ВАЗ-21093», д/н [NUMBER], є належним доказом по справі, який відповідно до законодавства підтверджує вартість понесеного позивачем матеріального збитку. Просять врахувати дане пояснення та положення ЗУ «Про обов»язкове страхування» до розрахунку страхового відшкодування. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково та виходить з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2014 року, близько 20 год., по вул. Леніна в с. Попудня, Монастирищенського району Черкаської області [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не впорався з керуванням в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], який був припаркований на узбіччі даної вулиці, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.12.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - зазначеної ДТП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. ( а.с. 6). Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], власника автомобіля, який був учасником вказаного ДТП під керуванням [PERSON], була застрахована ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» згідно страхового полісу № АІ № 26371226 від 23.05.2014 року. При цьому, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 50000 гривень, розмір франшизи встановлений 1000 гривень. ( а.с. 11, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. На підставі п. 22.1.\~ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами автотоварознавчого дослідження № 44 від 25.11.2014 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ 21093, державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 11541,31 грн. ( а.с. 14-20). Згідно Додатку № 1 до висновку № 44 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 15816,33 грн. ( а.с.21-22). Суд вважає, що висновок складений 25.11.2015 року уповноваженою особою, містить всі дані, які визначені законодавством, складений після безпосереднього огляду експертом пошкодженого транспортного засобу та за участю учасників ДТП, що на думку суду більш точно та повно відображає всі пошкодження транспортного засобу, а тому є належним доказом у справі. Разом з тим, суд вважає, що звіт про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21093 ( державний номер [NUMBER]) від 25.05.2015 року ( а.с. 161-166) не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ визначення розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу виходячи з наступного: звіт виконано 25.05.2015 року, тобто після звернення позивача з позовом до суду, з порушенням ст. 36 Закону ( в частині строків прийняття рішення про виплату страхового відшкодування чи відмови у виплаті страхового відшкодування та відповідно здійснення страхового відшкодування при прийнятті рішення про його виплату); згідно змісту звіту він виконаний на підставі письмових матеріалів ( акту огляду тощо) без безпосереднього огляду пошкодженого транспортного засобу виконавцем звіту, на відміну від експертного висновку, наданого позивачем; згідно п. 6 розділу «Перелік обмежень у використанні результатів оцінки» звіту звіт дійсний тільки для вказаних в ньому цілей і може використовуватися тільки замовником або його представником на законних підставах протягом двох місяців ( звіт наданий суду за межами двох місяців правомірності його використання при ненаданні суду доказів сплати страхового відшкодування на підставі даного звіту станом на день розгляду справи в суді). Крім цього, ст. 29 Закону\~визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, що узгоджується зі ст.1192 ЦК України, відповідно до якої\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 2 саме витрати на реальну вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно наданих позивачем платіжних документів, реальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 19731,00 грн. ( а.с. 26-31). Суд вважає, що посилання відповідача 2 на те, що в Акті виконаних робіт, який надає позивач ( а.с. 31), відсутні обовязкові реквізити, а саме: назва документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції не є достатніми для визнання акту неналежним доказом через відсутність зазначення в ньому дати його складання при наявності всіх інших реквізитів, зазначених в ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» при відповідності відновлювальних робіт та придбання пошкоджених деталей, які відповідають зафіксованим в висновку експертного дослідження за результатами автотоварознавчого дослідження № 44 від 25.11.2014 року, пошкодженням транспортного засобу. Відповідач 2 не надав суду достатніх доказів для визнання наданих позивачем платіжних документів, пов»язаних з проведенням відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, недійсними. Посилання відповідача 2 на абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону, а саме якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість в даному випадку спростовується наступним. Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України\~не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування\~особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону,\~а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.14 ЦК України\~цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором\~або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виходячи з системного аналізу змісту вищенаведених норм законодавства всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п.36.2 ст.36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Таким чином, у разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у\~\~\~\~неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати\~ здійснюється без урахування сум ПДВ. При цьому, сам по собі висновок судової автотоварознавчої екпертизи не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, пов'язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.\~ \~\~\~\~Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок\~ фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником\~ ПДВ. Таким чином у випадку проведення\~ фактичного ремонту транспортного засобу особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають. Судом встановлено, що ремонт транспортного засобу позивача проведений. Доказів того, що надавач послуг з ремонту автомобіля зареєстрований в якості платника ПДВ, а також доказів сплати потерпілим ПДВ в складі вартості ремонтно-відновлювальних робіт суду не надано. Відтак, в силу приписів ч.2 ст.14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця\~послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ, що також випливає з приписів ч.2 ст.1192 ЦК України. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено, відповідачем 2 не доведено включення в суму фактично витрачених позивачем коштів на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу до складу цих витрат суми ПДВ, а тому суд вважає, що з урахуванням положень ст. 29 Закону стягненню з відповідача підлягає сума відновлювального ремонту пошкодженого тарнспортного засобу позивача в розмірі 19731 грн. 00 коп. Однак, з урахуванням пояснень представника позивача, які повністю підтримані позивачем, в суму 19731 грн. 00 коп. позивачем включено розмір франшизи 1000 гривень, на суму якої зменшено матеріальний збиток. Враховуючи вищевикладене, положення\~ст. 212 ЦПК України, відповідно до якої суд\~\~оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з\~Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,\~\~суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача 2 матеріальних збитків підлягає до задоволення повністю. Пунктом 2.1. ст. 2 Закону передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно з п. 36.5.\~ст. 36 Закону\~за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення вимоги про сплату страхового відшкодування та враховуючи, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», умисно ухилявся від виконання свого зобов'язання по відшкодуванню завданої шкоди, то він зобов'язаний сплатити позивачу також пеню. Враховуючи той факт, що на момент розгляду справи відповідач ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» страхове відшкодування позивачу не виплатило, а тому суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 2666 грн. 12 коп., за 85 днів прострочення виплати страхового відшкодування за подвійною обліковою ставкою НБУ. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно полісу № АІ № 26371226 від 23.05.2014 року розмір франшизи зазначено в сумі 1000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача 1, не заперечується та повністю ним визнається. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом, що повністю узгоджується з\~\~Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995,\~\~відповідно до якої\~\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, суд вважає доведеним в ході судового розгляду, що в результаті ДТП позивачу було завдано моральну шкоду пошкодженням його майна та, враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 500 гривень моральної шкоди, задоволивши позов в цій частині частково. При прийнятті рішення щодо вимоги про стягнення судових витрат, суд керується\~положеннями\~\~\~\~\~ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд стягує з відповідача 1 на користь позивача судовий збір в сумі 23 грн. 71 коп., згідно пропорційно задоволеним позовним вимогам до відповідача 1 про стягнення франшизи та моральної шкоди. Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача 2 судовий збір в сумі 247 грн. 07 коп., пропорційно задоволеним позовним вимогам про стягнення матеріальної шкоди та пені за прострочення виплати страхового відшкодування. Суд керується положенням\~ст. 84 ЦПК України, відповідно до вимог якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"\~Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Інтереси позивача в судовому засіданні представляли представники [PERSON] ( довіреність від 24.06.2015 року ( а.с. 59) та [PERSON] ( довіреність від 16.10.2015 року ( а.с.117). Між позивачем та ТОВ «Сила Закону» в особі директора [PERSON] укладено Договір № 01-1/3/СЗ від 15.06.2015 року про надання юридичних послуг ( а.с. 121). Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру № 72 від 15.06.2015 року, № 91 від 19.10.2015 року позивачем сплачено ТОВ «Сила Закону» разом 3000 гривень ( а.с. 122). [PERSON] наданих послуг з зазначенням виду послуги, витраченого представником позивача за вказаним договором часу, узгодженої вартості наданої послуги, після укладеного Договору про надання правової допомоги, позивачем до суду не наданий. Також, позивачем та представниками позивача не надано суду належних доказів перебування представників позивача [PERSON] та [PERSON] в трудових відносинах з ТОВ «Сила Закону» та відповідно виконання ними трудових обов»язків саме як працівників ТОВ «Сила Закону», оскільки згідно наданих представниками довіреностей, зазначення в них приналежності вказаних представників до ТОВ «Сила Заону» відсутнє. Доказів сплати позивачем коштів представникам [PERSON] та [PERSON], суду не надано. Враховуючи вище викладене суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачів коштів на правову допомогу слід відмовити. Крім цього, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на проїзд представника [PERSON] в судові засідання в сумі 835 грн.00 коп. ( а.с. 122) також слід відмовити виходячи з наступного. Згідно надано фіскального чеку від 22.07.2015 року, купівля пального за чеком відбулася 22.07.2015 року о 10 год. 11 хв., тоді як позивач та його представник [PERSON] згідно журналу судового засідання від 22.07.2015 року о 10 год. 04 хв. (а.с. 75) перебували в залі судового засідання. Доказів придбання пального за даним фіскальним чеком саме з метою проїзду представника позивача в судове засідання Монастирищенського районного суду не надано, як ненадано аналогічних доказів придбання пального саме для проїзду представника позивача [PERSON] за фіскальними чеками від 25.06.2015 року та від 25.09.2015 року та квитком на автобус сполученням Умань-Монастирище від 13.07.2015 року, а тому суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачів понесених ним витрат на проїзд представника [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного\~\~ст. ст.\~\~23,\~541,\~549,\~979,\~980,\~\~990,\~1188,\~1194 ЦК України,\~Закону України\~\~"Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~\~від 01.07.2004 року № 1961-ІV\~( із змінами та доповненнями, чинними на момент виникнення спірних правовідносин),\~Закону України « Про страхування» № 85/96-вр від 07.03.1996 року\~( зі змінами та доповненнями), Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013,\~\~\~\~ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995,\~Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" №\~\~4191-VI від 20.12.2011 року\~та

Outcome: approved