Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

22.12.2020 року позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою в якій просять скасувати арешт (обтяження) з нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який накладений постановою б/н від 18.03.2002 року ДВС Обухівського РУЮ, у зв`язку із уточненням інформації щодо адреси боржника [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 6271642, зареєстрований 20.12.2017 року Українською міською нотаріальною конторою. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що в лютому вони звернулись до Бюро приватизації Державного житлового фонду ВК Української міської ради із заявою про оформлення документів на приватизацію вищезазначеної квартири. У травні позивачі звернулись до ВК Української міської ради із заявою про державну реєстрацію прав на квартиру, однак їм було відмовлено у державній реєстрації, у зв`язку із наявністю в державному реєстрі вищезазначених обтяжень, встановлених щодо цього майна. [PERSON] є матірю позивача [PERSON] та проживала з позивачами у вищезазначеній квартирі. У зв`язку із фактом арешту квартири позивач [PERSON] зверталась до Обухівського міськрайонного ВДВС і заявою про зняття арешту та надання інформації відносно відкритого провадження щодо квартири. Позивачу було повідомлено, що виконавче провадження знищено за збігом терміну зберігання, у зв`язку з чим у державного виконавця відсутня можливість зняття арешту, а також повідомлено, що боржник [PERSON] у базі данних відсутня. Постанова про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена на підставі виконавчого листа № 2-135 від 21.01.2002 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за водопостачання на користь Українського водопровідно-каналізаційного підприємства. Українською міською державною нотаріальною конторою з архіву було надано довідку Українського водопровідно-каналізаційного підприємство про відсутність боргу за вищезазначеною квартирою. Наявність зазначеного обтяження є перешкодою для здійснення права власності на нерухоме майно та перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню майном, що належить позивачам на праві приватної власності. 29.12.2020 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.0.2.2021 року. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) до суду не з`явився, клопотань, заяв до суду не направив. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до частково задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого керівником органу приватизації [PERSON] 20.05.2020 року. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Коваль А.В. № 52476542 від 02.06.2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за даними суб`єктами, у зв`язку із наявністю обтяжень, встановлених щодо цього майна. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєсрту прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявний арешт реєстраційний номер 6271462на все майно за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , підстава обтяження - постанова б/н від 18.03.2002 року накладена ДВС Обухівського РУЮ в заявку із уточненням інформації щодо адеси боржника [PERSON] 18.03.2002 року державним виконавцем відділу Дежравної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на підставі виконавчого листа № 2-135 виданого 21.01.2002 року Обухівським районним судом про стягнення з [PERSON] заборгованості за водопостачання в сумі 1007,19 грн. на користь Українського водопровідно-каналізаційного підприємства. Відповідно до довідки № 237 від 08.12.2020 року виданої начальником відділу збуту Українського водопровідно-каналізаційного підприємства І.Ю.Гідіон, станом на 01.12.2020 року борг за адресою: [ADDRESS] відсутній. Листом в.о.начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) В.І.Прізовим від 15.07.2020 року № 30669, повідомлено [PERSON] , що згідно єдиної бази даних АСВП у ВДВС Обухівського району відсутній боржник [PERSON] , матеріали виконавчого провадження після закінчення, зберігаються в архіві відділу тільки три роки, а потім знищуються. Відтак, враховуючи викладене, підстав для задоволення вимог стосовно зняття арешту не вбачається можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову в частині зняття арешту. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, а тому суд залишає їх за позивачем.

Outcome: partial