Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

29.11.2019 позивач, Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Ювілейна, 97а», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , згідно з яким просить стягнути з відповідача на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна, 97а» суму заборгованості по оплаті за участь в утриманні будинку і прибудинкової території за період з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року в розмірі 60448,14 грн., а також інфляційні нарахування 9007,45 грн., 3% річних від простроченої суми що складає 2 622,86 грн. та судові витрати в розмірі 1\~921 грн. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до Статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна, 97а» прийнятому на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , правлінню ОСББ передані повноваження з утримання житлового фонду та прибудинкової території, проводити збір коштів з власників квартир і нежитлових приміщень - членів об`єднання співвласників на відшкодування експлуатаційних витрат з утримання будинку та прибудинкової території в межах затверджених загальними зборами тарифів. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового вбудованого приміщення магазину, яке розташоване в багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] загальною площею 423,9 кв. м та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються заявником. Житлові правовідносини є одним з видів цивільних майнових правовідносин. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2019 по справі 219/7078/19 скасовано судовий наказ щодо стягнення з боржника [PERSON] заборгованості по сплаті за участь в утриманні будинку та прибудинкової території, тому позивач звертається до суду в позовному порядку. Зазначає також, що відповідач, як власник нежитлового приміщення магазину повинен брати участь в загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території пропорційно до своєї частки в майні будинку і відшкодовувати заявнику щомісяця з розрахунку встановлених тарифів. Виходячи з тарифу квартирної плати, яка згідно з рішенням загальних зборів членів об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Ювілейна,97а» є обов`язковою для всіх членів об`єднання, боржнику щомісяця проводилось нарахування компенсації витрат з утримання будинку та прибудинкової території. За період з 01.10.2015 по 01.12.2016 оплата становила 2,20 грн, а з 01.01.2017 по цей час оплата становить 4,00 грн за 1 метр квадратний площі для житлового та нежитлового приміщення. Відповідач [PERSON] не здійснювала оплату за відшкодування експлуатаційних витрат за обслуговування нежилого приміщення, що призвело до утворення заборгованості по даному виду платежу. На підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.11.2018 року за позовом ОСББ «Ювілейна, 97а» з відповідача [PERSON] було стягнута сума боргу за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2015 по 30.09.2016 включно у розмірі 14 099 грн 80 коп. Позивач, посилаючись на відомість стану добового рахунку по оплаті за відшкодування експлуатаційних витрат щодо обслуговування приміщення за період з жовтня 2016 року по листопад 2019 року, вказує, що заборгованість складає 60 448,14 грн. З обгрунтуванням ст.625 ЦК України просить стягнути інфляційні втрати 9 007,45 грн., три проценти річних від простроченої суми складає 2 622,86 грн. та судовий збір. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.12.2019 за вказаною цивільною справою було відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Позивач та відповідач належним чином повідомлені по час та місце розгляду справи (арк. с. 38,39, 70,71). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Зубанов І.О. у судове засідання не з`явився, 19.03.2020 надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його виїздом за межі м. Бахмут (арк.с.40). Від [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 10175) про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Однак, до цієї заяви не надано документів на підтвердження повноважень представника позивача (арк.с.43). 15.04.2020 представник відповідача [PERSON] звернувся із заявою, у якій просив відкласти судовий розгляд справи до закінчення карантину (арк.с.55). 15.04.2020 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю (арк.с.56). До заяви додано оригінал довіреності від 10.01.2020 (арк.с.57). Відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Згідно з ч.1,2 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст.61 цього Кодексу. Частиною 1, 3 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Оскільки дана справа є малозначною та призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження, представник ОССБ «Ювілейна,94 а» Заікін В.М. є таким, що діє на підставі довіреності, виданої головою правління ОСББ Муравйовим І.В. (арк.с.57). Ухвалою суду від 22.06.2020 року провадження у справі зупинено до розгляду справи 219/12245/16-ц (арк. с.76). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 05.08.2020 року, провадження у цивільній справі 219/12245/16-ц за позовною заявою [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Ювілейна, 97а», третя особа Бахмутська міська рада, про визнання установчих зборів нелегітимними, їх рішень недійсними, скасування реєстрації об`єднання співвласників багатоквартирного будинку закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України. 30.09.2020 року ухвалою суду провадження у справі поновлено на підставі ч.1 ст.254 ЦПК України з урахуванням повідомлення учасника справи про усунення обставин, що викликали його зупинення (арк.с.81). 20.11.2020 представник відповідача звернувся із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з виїздом за межі м. Бахмут. В судовому засіданні 07.12.2020 представник відповідача заявив клопотання про витребування рішення до протоколу № 5, оскільки в протоколі зазначено, що присутні на зборах 21 співвласник, що становить 67,74% і цей відсоток не співпадає, якщо рахувати, що кількість співвласників 54 особи. Крім того, до протоколу мають бути додані підписи всіх присутніх на зборах осіб. Згідно ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3\~статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Суд, встановивши, що з дати постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від 21.12.2019 та отримання копії позовної заяви та доданих до неї документів, а ні відповідач, а ні представник відповідача не зверталися з даним клопотанням до суду, не надали доказів неможливості ці докази отримати від позивача. На думку представника відповідача цей доказ має підтвердити неправомірність ухвалення рішення зборами співвласників ОСББ щодо встановлення внеску у розмірі 4 грн. за 1 кв. м з 01.01.2017 року. Втім, навіть отримавши позовну заяву, відповідачем та її представником не надано будь-яких документів щодо оскарження такого рішення. Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням цього положення та принципу розумності розгляду справи судом, суд відмовив представникові відповідача в задоволенні клопотання про витребуванні доказів. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Спірні правовідносини регулюються відповідними положеннями\~Цивільного кодексу України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Статтею 332 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до ч. 2\~ст.382 ЦК України\~усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV\~визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, тому відповідно до статті 3\~цього Закону, предметом регулювання цього\~Закону\~є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону\~є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Стаття 13 цього Закону визначає, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання (до 11.06.2017 року - і електропостачання), централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); та інші. Пунктами 1, 3, 5 частини 1\~статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який набрав чинності 01.07.2015, визначено, що багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що неналежить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з пунктом 10 частини 1, частиною 2 статті 7 співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Частиною 3 ст.8 Закону визначено, що обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України\~"Про житлово-комунальні послуги". Статтею 12 Закону визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (ч.1,2). Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлового вбудованого приміщення магазину, яке розташоване в багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] загальною площею 423,9 кв. м та є споживачем житлово-комунальних послуг, при цьому не виконує зобов`язання з їх оплати, чим спричинила позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у виді недоотримання у повному обсязі плати за житлово-комунальні послуги, загальна сума заборгованості у період з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року становить 60448,14 грн. Загальними зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна, № 97а» затверджено Статут об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна, 97а», правлінню ОСББ передані повноваження з утримання житлового фонду та прибудинкової території, проводити збір коштів з власників квартир і нежитлових приміщень - членів об`єднання співвласників на відшкодування експлуатаційних витрат з утримання будинку та прибудинкової території в межах затверджених загальними зборами тарифів. Згідно з Протоколом № 1 установчих зборів з метою створення ОСББ розташованого за адресою [ADDRESS] від 12.08.2015 року, вирішено затвердити суму обов`язкових платежів на обслуговування будинку та прибудинкової території: 2,20 грн. 1м2 для жилих приміщень, 3,00 грн. 1 м2\~ для нежилих приміщень (а.с.16-20). Частиною 4\~статті 82\~ЦПК України\~передбачено,\~що обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 01.11.2018 року у справі № 219/12245/16-ц встановлено, що тариф за послуги становить 2,20 грн за 1 кв метр площі і не потребує доказуванню у даній справі. Згідно з Протоколом № 5 загальних зборів ОСББ «Ювілейна,97а», за місцем знаходженням: [ADDRESS] від 14.11.2016 року, вирішено збільшити та затвердити суму обов`язкового платежу на обслуговування будинку та прибудинкової території - 4,00 грн. м2 для житлових і нежитлових приміщень (а.с.21). Згідно з довідкою, виданою ОСББ «Ювілейна, 97а», заборгованість щодо нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] утворилася заборгованість за період з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року в загальній сумі 60\~448,14 грн. (а.с.22). Згідно з розрахунком, наданим ОСББ «Ювілейна, 97а», сума інфляційних нарахувань становить 9007,45 грн., 3% річних від простроченої суми, складає 2 622,86 грн. (а.с.24). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2019 року (справа № 219/7078/19, провадження № 2-с/219/18/2019), заяву [PERSON] про скасування судового наказу № 219/7078/19 за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Ювілейна,97а» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за участь в утриманні будинку і прибудинкової території задоволено. Скасовано судовий наказ № 219/7078/19 від 12.08.2019 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області, за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Ювілейна,97а» про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за участь в утриманні будинку і прибудинкової території за період з жовтня 2016 року по 01.04.2019 року в розмірі 48\~578,94\~грн., інфляційних нарахувань в розмірі 6 453,94 грн., трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1 807,17 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 192,10 грн. (а. с. 5). Згідно з\~інформацією з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта від\~19.03.2020\~року за\~204706749,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~є власником\~нежилого приміщення,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~нежиле вбудоване\~приміщення магазину\~з прибудовою\~ інвентарний\~№ 30902),\~на підставі\~договору купівлі-продажу,\~зареєстрованого 25.05.2005\~Першою Артемівською\~державною нотаріальною\~конторою за\~№ 1-2827\~(а.с.44-45). Відповідно до статті 1 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII «Про житлов-комунальні послуги» \~фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою (ст. 32 ч. ч. 1,2,4 Закону). З аналізу положень статей\~11,\~319,\~322,\~509,\~526,\~610 ЦК України, статей\~1,\~13,\~20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України\~цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~ Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно з частиною1статті 509\~ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь друго їсторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями. У своїй діяльності ОСББ керується Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання обслуговувати та проводити поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території, надавати інші послуги, а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги у строки та на умовах, передбачених законом. Згідно зі ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів тощо. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа № 753/1391/17, провадження № 61-34537св18), від 21 листопада 2019 року (справа № 464/5927/15, провадження № 61-33479св18). Згідно із частиною 4\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. З пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що з розміром внеску на оплату вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території ОСББ ознайомлювало співвласників шляхом вивішування оголошення на під`їзді будинку та на сайті об`єднання. З протоколу № 5 від 14.11.2016 вбачається, що присутні на зборах 21 особа, це становить 67,74% від загальної кількості приміщень (30 житлових приміщень та 1 нежитлове приміщення). Дані обставини не спростовані відповідачем та його представником. Згідно з принципом змагальності сторін, відповідно до частини 3\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не\~надала доказів\~оплати послуг,\~позовні вимоги\~позивача є\~обґрунтованими,\~тому заборгованість по оплаті за участь в утриманні будинку і прибудинкової території за період з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року в розмірі 60448,14 грн. підлягає стягненню з відповідача. Крім того, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційний процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторі. Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 та від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11. Наведене також кореспондується з правовими висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). У постанові від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 Об`єднана палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, з урахуванням зазначеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду вказала, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обгрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Таким чином, суд з урахуванням вищевказаних правових висновків, необхідності щомісячної оплати вартості послуг, вважає, що інфляційні втрати слід нараховувати починати із заборгованості за жовтень 2016 року з використанням індексу інфляції за грудень 2016 (оплата зо жовтень має здійснюватися в листопаді). Наприклад, заборгованість за жовтень 932,58 грн. перемножуємо на індекс інфляції в грудні -100,9 % і сума боргу з урахуванням інфляційних втрат становитиме 940,97 грн., за листопад 2016 року 932,58+940,97=1873,55 з урахуванням індексу інфляції 101,1% в січні 2017 року заборгованість з урахуванням інфляційних втрат становитиме 1894,16 грн., за грудень 2016 року 932,58+1894,16=2826,74 з урахуванням індексу інфляції в лютому 2017 року 101% - заборгованість становитиме 2855,01 грн. Здійснивши нарахування таким чином, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає 68054,03 грн. Для нарахування застосовані індекси інфляції в період з грудня 2016 року по грудень 2019 року. Основана сума боргу (932,58*3 + 1695,6*34 місяці=60448,14). Таким чином, інфляційні втрати становлять 7605,89 грн.( 68054,03 60448,14). Тому, позовні вимоги щодо стягнення інфляції в сумі 9007,45 грн. підлягають задоволенню частково в сумі 7605,89 грн., в іншій сумі 1401,56 грн. слід в задоволенні відмовити. Також позивачем ставиться вимога про стягнення 2\~622,86 грн. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Розрахунок, здійснений позивачем перевірено, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 1 921 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково в сумі 70676,89 грн., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1883,65 грн. (70676,89*1921/72078,45) (а.с.1,2 ). На підставі викладеного,

Outcome: partial