Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 15.06.2017 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві вказала, що перебуває з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. На даний час подружні відносини між сторонами припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння. Проживають окремо один від одного, син проживає разом з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 40% з усіх видів заробітку та доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивачка у судове засідання не з"явилась, надала до суду заяву, якою змінила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти змінених позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.11.2009 року відділом РАЦС Ульяновського РУЮ, актовий запис №66 про що було видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 042969 (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, дитина знаходиться на утриманні Позивачки, Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України, в яку внесені зміни на підставі Закону України №2037-VIII від 17.05.2017 р., розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до припису прикінцевх положень зазначеного закону, цей Закон набирає чинності через місяць з дня його опублікування, крім пункту 2 цього розділу, який набирає чинності з дня опублікування цього Закону. Зазначений закон був опублікований в Офіційному віснику України №48 від 20.06.2017 року, таким чином, зміни до ст.182 СК України набирають чинності 20.07.2017 року. Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, відповідно до ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: partial