Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У червні місяці 2016 року [PERSON] звернувся із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 18 жовтня 2015 року з відповідачем [PERSON] був укладений договір позики за умовами якого він передав позичальнику кошти в сумі 11 500,0 грн. строк повернення якої до 30 квітня 2016 року. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується письмовою розпискою від 18.10.2015 року. Однак позичальник коштів у визначений договором строк не повернув. Просить стягнути з відповідача грошові кошти еквівалентні 11 500 грн., проценти за користування коштами за період з 19.10.2015 року по 31.05.2016 року в сумі 1556,73 грн., три відсотки річних в розмірі 114,06 грн. та 529,0 грн. інфляційних втрат за період з лютого по квітень місяць 2016 року та судові витрати в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги стосовно стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат залишив без розгляду, вимоги щодо стягнення позики в сумі 11 500 грн. та процентів за користування коштами в сумі 1556,73 грн. підтримав, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»вилась, повідомлена про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 18 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 11 500 грн., які мала повернути позичальнику до 30 квітня 2013 року, що підтверджується письмовою розпискою від 18.10.2015 року. Однак у визначений строк позичальник коштів не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми. Так, з аналізу ст. ст. 510, 545 ЦК України та відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов'язання за договором позики. Позичальник, як передбачено частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи убачається, що згідно з розпискою від 18 жовтня 2016 року [PERSON] зобов'язалась повернути грошові кошти в розмірі 11 500 грн. до 30.04.2016 року, однак таких коштів не повернула, тому вони підлягають стягненню у примусовому порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, тому воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Підлягають частковому відшкодуванню проценти за користування позиченими коштами, не повернутими у визначений договором строк. Починаючи з 19 жовтня місяця 2015 року до 30 травня 2016 року розмір процентів за офіційним курсом НБУ становить 1 519,24 грн., суд вважає невірним нарахування відсотків і розмірі 1556,71 грн., позаяк невірно застосована облікова ставка НБУ за період з 29 квітня 2016 року по 30.05.2016 року. Тому розрахунок процентів за користування грошима буде таким: Сума боргу (грн) Період прострочення Кількість днів прострочення Розмір облікової ставки НБУ Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день Сума пені за період прострочення 11500 19.10.2015 - 29.10.2015 11 22.0000 % 0.121 %* 152.49 11500 30.10.2015 - 17.12.2015 49 22.0000 % 0.121 %* 679.29 11500 18.12.2015 - 28.01.2016 42 22.0000 % 0.121 %* 582.25 11500 29.01.2016 - 03.03.2016 35 22.0000 % 0.120 %* 483.88 11500 04.03.2016 - 21.04.2016 49 22.0000 % 0.120 %* 677.43 11500 22.04.2016 - 26.05.2016 35 19.0000 % 0.104 %* 417.90 11500 27.05.2016 - 30.05.2016 4 18.0000 % 0.098 %* 45.25 3038.48 /2 = 1519,24 грн. розмір процентів в порядку ст. 1048 ЦК України За наведених підстав позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 11 500,0 грн. та проценти в сумі 1 519,24 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial