Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що її шлюб з відповідачем розпався і відновленню не підлягає, оскільки між ними немає спільних інтересів і вони спільною сім'єю не проживають. З вказаних причин позивачка вважає, що їхня сім'я розпалась і тому просить суд їх шлюб розірвати. Позивачка просить також неповнолітню дитину - доньку [PERSON] залишити на її утриманні та вихованні. В суд сторони подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач - в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 30.05.1999р. Мовчанівською сільською радою Ружинського району Житомирської області. З свідоцтва про народження вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін, викладених в їхніх заявах до суду, вбачається, що вони тривалий час спільно не проживають і наміру примирятись та поновлювати подружні стосунки не мають. За таких обставин, суд приходить до впевненості, що подальше спільне проживання подружжя [PERSON] та збереження їхньої сім'ї є неможливим , оскільки суперечить інтересам сторін, а тому їхній шлюб суд розриває. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу підлягає зміні на дошлюбне , оскільки позивачка в своїй позовній заяві зазначила вказане. Одночасно суд, вирішуючи позовну вимогу щодо залишення неповнолітньої дитини утриманні та вихованні матері, встановив наступне. 2 Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, той із батьків хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач, як батько [PERSON], [INFO], у разі проживання останньої з матір'ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з донькою, виявлення турботи відносно неї та прийняття участі у її вихованні, й може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Крім того, батько дитини зобов'язаний разом із матір'ю утримувати її до досягнення повноліття. У випадку ж ухвалення судом рішення про передачу дитини на виховання та утримання матері, суд порушить вищевказане право відповідача та позбавить його обов'язку щодо участі у вихованні доньки та її утриманні. А тому з вказаних підстав в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про залишення неповнолітньої дитини на її утриманні та вихованні суд відмовляє. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ст. ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі , коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір справляється за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки позивачкою заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру: про розірвання шлюбу та про залишення неповнолітньої дитини на її утриманні та вихованні, тому по справі повинен бути сплачений судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп. (551.20 + 551.20). Відповідно до ст.88 ЦПК України у випадку, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням того, що позивачка при подачі позову до суду відповідно до квитанції від 10.03.2014р. сплатила судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., а її позовні вимоги суд задовольнив частково, тому недоплачена позивачкою сума судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: partial