Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-23 00:00:00

14 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якій просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з [INFO] року (дата повноліття доньки) та до закінчення навчання донькою 30.06.2019 року, чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, у зв'язку з тим, яка з зазначених обставин настане першою. В обґрунтування позову посилається на те, що від спільного шлюбу між нею та відповідачем народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. 17.11.2014р. рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, і з того часу вона припинила спільне проживання з відповідачем, відповідач допомогу на утримання доньки не надає, хоча є працездатним та має можливість надати допомогу доньці. Зазначає, що у вересні 2015 року донька [PERSON] вступила на денну форму навчання до Хмельницького національного університету на факультет технологій та дизайну, де і навчається по цей час. Також вказує, що до досягнення донькою повноліття відповідач зовсім не сплачував аліменти на утримання доньки, внаслідок чого вона змушена була звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів. Протягом періоду з серпня місяця 2015 року по лютий місяць 2017 року відповідач не надавав жодної допомоги на утримання їхньої спільної доньки, в наслідок чого утворилася заборгованість яка становить 9000 гривень. Після досягнення донькою повноліття позиція відповідача не змінилася, він і надалі продовжує ухилятися від сплати аліментів. Зазначає, що у серпні місяці 2015 року їх донька [PERSON] вступила на денну форму навчання до Хмельницького національного університету на факультет технологій та дизайну, де і навчається по даний час на другому курсі. Вказує, що освіта в даному вузі є платною, повний курс навчання згідно договору про надання освітніх послуг складає 52 000 гривень, проживання в гуртожитку також платне та становить понад 2700 гривень за навчальний рік. Також зазначає, що витрати доньки на харчування, проїзд, одяг, матеріали для навчання є досить значні та в повній мірі лягли на її плечі. Строк навчання у вказаному вузі встановлено до 30 червня 2019 року, але донька планує і в подальшому навчатись до досягнення освітнього рівня магістр, тобто до червня місяця 2020 року. Також в позовній заяві просить стягнути аліменти за минулий час, починаючи з [INFO] року (часу повноліття доньки), посилаючись на те, що відповідач своїми діями по ухиленню від сплати аліментів перешкоджає їх стягненню. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 20 червня 2017 року позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій уточнила свої анкетні дані у зв'язку з тим, що вона 05 травня 2017 року зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище на [PERSON], тому просить в зв'язку зі зміною прізвища в усіх процесуальних документах, що стосуються даної справи врахувати вищевказані зміни. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, також просили не приймати до уваги викладене відповідачем та його представником в запереченні на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на пояснення які надані ними в судовому засіданні та на викладене в письмових запереченнях проти позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні допитана як свідок, суду пояснила, що донька навчається на контрактній основі та потребує значних витрат на проїзд, проживання, одяг, харчування та інше, а вона не в змозі сама заробляти кошти на такі витрати, оскільки сама хворіє та допомагає непрацездатним батькам. Також вказала, що відповідач після розірвання шлюбу доньці надав лише 320 гривень та купив два піджаки. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбних відносин є донька [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно копії рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 17.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8-9). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.06.1998 року, батьком [PERSON], [INFO] є відповідач в справі [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як встановлено судом, згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2016 року у справі № 724/1373/15 з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову 18 серпня 2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 08.02.2017р. у справі № 724/1373/15, рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2016 року змінено, збільшивши розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], до 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 18 серпня 2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року (а.с. 20-21). Також, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, а саме копією договору № 99172 про надання освітніх послуг від 17.08.2015р. [PERSON] є студентом Хмельницького національного університету денної форми навчання за спеціальністю технологія та дизайн (а.с. 6). Згідно матеріалів справи, та пояснень позивача наданих в судовому засіданні вбачається, що остання у зв'язку з навчанням доньки змушена нести витрати на навчання та проживання в гуртожитку їхньої спільної з відповідачем доньки, які пов'язані з розвитком здібностей дитини в сфері дизайну, а саме на навчання доньки з метою отримання в майбутньому професії та в зв'язку з чим і виникла потреба в наданні відповідачем матеріальної допомоги на утримання доньки до закінчення навчання або до досягнення донькою 23 трьохрічного віку, що і просить позивач. Так, згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. У відповідності до ч. 2 ст. 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення донькою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, відповідач в своїх поясненнях та запереченні, яке надане суду, посилається на неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у зв'язку з важким матеріальним становищем та хворобою своєї непрацездатної матері, однак суд не приймає до уваги дані факти, з огляду на таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно рішень апеляційного суду від 08 лютого 2017 року, та від 24 травня 2017 року встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно працює на посаді водія в комунальному підприємстві «Редакція газети «Хотинські вісті» та отримує заробітну плату. Крім того, вищевказаними рішеннями також встановлено, що відповідач [PERSON] надає послуги як водій таксі в м. Хотин, Чернівецької області, а отже має мінливий дохід, що і спростовує посилання відповідача на даний факт в своєму запереченні. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, судом враховується те, що відповідач є працездатною особою, а тому має змогу працювати, та отримувати дохід, надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, що і зобов'язаний робити відповідно до закону. Не приймаються до уваги судом також і посилання відповідача на те, що у нього є непрацездатна мати та її захворювання не дають йому можливості ефективно працювати, оскільки як вже встановлено неодноразово вищевказаними судовими рішеннями, мати відповідача є пенсіонером за віком та отримує пенсію, а інших доказів на підтвердження того, що остання потребує постійного догляду з боку відповідача, що позбавляє його влаштуватися на роботу і отримувати дохід суду не надано. Доводи відповідача про те, що позивач перебуває у кращому матеріальному стані та отримує значно більшу заробітну плату, спростовуються письмовими доказами наданими позивачем до матеріалів справи, а саме довідкою № 53 виданою Хотинським центром ПМСД, з якої вбачається, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку в сімейного лікаря Хотинської АЗПСП, з приводу Дз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2.ІХС.Дифузний кардіосклероз.СН І ст.д.в.ФК ІІ ризик не високий (а.с.58), з чого випливає, що позивач потребує також певних витрат для покращення свого стану здоров'я. Також ґрунтуються на припущеннях і твердження відповідача про те, що на даний час чоловік з яким проживає позивач є учасником АТО та отримує достатньо високу заробітну плату, а тому має змогу надавати допомогу та нести витрати на навчання доньки [PERSON] Тому, підсумовуючи вищевикладене, розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ст. ст. 182, 184 СК України, суд визначає в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, при цьому враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивача, зокрема судом враховано те, що відповідачу вже присуджено до стягнення згідно рішення суду аліменти до досягнення донькою повноліття в розмірі 1000 тисячі гривень щомісячно, та суму додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 7850 гривень. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 14 березня 2017 року (часу пред'явлення позову до суду) на весь період навчання, але не більше, як до досягнення донькою [PERSON] 23-річного віку. Крім того, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 05 травня 2017 року позивач [PERSON] в зв'язку з одруженням змінила прізвище на [PERSON], тому суд вважає за необхідне на підставі заяви позивача про уточнення анкетних даних врахувати зміну прізвища позивача на [PERSON]. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання за минулий час, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 79 СК України, суд може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, якщо буде встановлено, що позивач вживав заходів щодо одержання коштів на утримання від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення останнього від їх сплати. Таким чином, суд має встановити, що мали місце: 1) дії позивача, спрямовані на одержання коштів на утримання від відповідача; 2) дії відповідача по ухиленню від надання утримання. Під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язку по утриманню. Факт ухилення від надання утримання може мати місце тоді, коли особа має у своєму розпорядженні які-небудь кошти, але не бажає їх надавати. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність) відповідача. Тому позивач має подати суду докази того, що, діючи тим або іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов'язку по утриманню їхньої спільної доньки. Заходи, які має вживати позивач щодо одержання аліментів, можуть полягати у спробах установити місцезнаходження, місце роботи зобов'язаної особи, укласти договір про сплату аліментів тощо, однак як встановлено судом, позивачу достовірно відомо місце проживання та місце роботи відповідача, тому суд вважає недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий час, якщо відповідач не створював для цього перешкод. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження своїх доводів надала суду лише довідку Хотинського районного відділу державної виконавчої служби за № 237/14.13.37 від 13.03.2017 року про неотримання аліментів (а.с.13), з якої вбачається, що виконавчий лист на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває з 02 березня 2017 року, а позивач просить стягнути аліменти за минулий час з часу повноліття дитини ([INFO]року), тому суд не приймає до уваги дану довідку, а будь - яких інших доказів, зазначених судом вище, позивач та її представник у відповідності до ст. 60 ЦПК України суду не надали. Тому, з огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів за минулий час, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в межах місячних платежів. Крім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід державни слід стягнути судовий збір в розмірі 320,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial