Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

26\~липня 2021\~року позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS] , стягнути з відповідача судові витрати. Стислий виклад позиції позивача Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона, на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2017 року є власником квартири [ADDRESS] . В належному їй будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. За її ствердженням [PERSON] є незнайомою їй особою. Про те, що у квартирі значиться [PERSON] їй стало відомо тільки у липні 2021 року, коли поштою надійшла вимога старшого державного виконавця Білгород-Дністровського МР ВДВС ПМУМЮ /м. Одеса/ на ім`я [PERSON] про необхідність явки до виконавчої служби і сплату боргу. Відповідач по справі не має жодного зв`язку з житлом, що у встановленому законом порядку їй належить. З урахуванням наведених вище обставин, посилаючись на своєму намірі розпорядитися квартирою, вона і звернулась до суду з даним позовом. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 15.09.2021 року. 15.09.2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено заяву про виклик свідків. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Представник позивача в ході судового розгляду справи з позовними вимогами позивача погодився, просить суд їх задовольнити, з підстав наведених у позові. Відповідач\~ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди представника позивача, про що свідчить його заява, суд, ухвалою, на місці, в судовому засіданні постановив перейти до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Вислухавши представника позивача, допитавши в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 20.10.2017 року між [PERSON] /продавець/ та [PERSON] /покупець/, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., позивач є власницею квартири під [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. /а.с. 7-9/ Згідно довідки, виданої ОСББ «Сонячна-7», [PERSON] мешкає по [ADDRESS] . За даною адресою також рахується зареєстрованою, та такою, що мешкає [PERSON] /донька позивача/. /а.с. 16/ Позивач вказує, що [PERSON] не проживає у належній їй квартирі з моменту її придбання, а саме з 20.10.2017 року, більш того є невідомою для неї особою. В якості надання доказу не проживання відповідача у будинку, приєднала до матеріалів справи акт від 23.07.2021 року, складений головою ОСББ «Сонячна,7» та у присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у якому повідомлено, що дійсно [PERSON] не мешкав ніколи та в теперішній час не проживає за адресою: кв. [ADDRESS] . Разом з тим, на адресу позивача надійшла вимога державного виконавця, [PERSON] про необхідність з`явлення до ВДВС. Допитані в ході судового розгляду справи в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідача ніколи за вказаною адресою не бачили, його речей у квартирі не має, зовсім не знають таку людину. Нормативне обґрунтування Частиною першої\~ статті 316 ЦК України\~ встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ ст. 317 ЦК України). При цьому згідно\~ статті 346 ЦК України,\~ право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ ст. 383 ЦК України\~ та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Конституцією України\~ (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~ Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~ 316,\~ 317,\~ 319,\~ 321 ЦК України). За змістом \~ч. 1\~ ст. 71 ЖК України,\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї \~були \~відсутні \~з \~поважних причин \~понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього \~може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу\~ передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не \~проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців \~та відсутність поважних причин. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом обстеження на предмет проживання від 23.07.2021 року та довідкою ОСББ «Сонячна-7» № 100, допитаними в ході судового розгляду справи свідками. Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивача. Враховуючи вищевикладене, а саме набуте у встановленому порядку право власності позивача на квартиру [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач дійсно не проживає в ній понад встановлені чинним законодавством строки, тобто з 20.10.2017 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Розподіл судових витрат Згідно ч.1\~ст.\~133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із доведеності та обґрунтованості позовних вимог [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання до суду відповідного позову у розмірі 908 грн. /згідно квитанції № 0.0.2210366367.1 від 26.07.2021 року/. Стосовно вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України,\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно\~\~з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України,\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови\~у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи\~\~з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Поміж з цим, заявляючи у прохальній частині позову вимогу про стягнення витрат по оплату послуг адвоката, позивачем не надається жодних доказів понесення таких: ані платіжних доручень, квитанції, тощо. Більш того, у самому позові не конкретизовано яку суму позивачем заявлено до стягнення. Крім того, позивачем не надається детального опису робіт адвоката, що є підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial