Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилаючись на те, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 10.01.2014 року у виконкомі Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.01.2014 року, в якому вони перебувають і на даний час. Від спільного шлюбу з відповідачем вона народила [INFO] сина [PERSON] та [INFO] сина [PERSON] , які фактично з весни 2020 року проживають з нею та повністю знаходяться на її утриманні та вихованні, оскільки відповідач дітей залишив на неї та виїхав на роботу в Чеську Республіку, де знаходиться і по теперішнівй час. Під час спільного проживання з відповідачем у них спільне житя не склалося і починаючи майже на протязі двох останніх років, відповідач почав вживати спиртні напої, і все майно яке вони придбали в шлюбі, яке вони ніде не реєстрували, а саме придбаний ними в спільному шлюбі автомобіль продав, грошові кошти привласнив та виїхав в Чеську Республіку, а їй на утримання дітей коштів не залишив, тому вона змушена була з малолітніми дітьми перейти проживати до помешкання її матері, де проживає і зараз. Відповідач є молодим здоровим чоловіком, іншої сім`ї не має, свої реальні заробітки від неї приховує, працює за кордоном та отримує заробітну плату в іноземній валюті і майже на протязі року не надає їй ні матіральної, ні моральної допомоги на утримання та виховання дітей, та не підтримує жодного зв`язку з нею. Вона неодноразово намагалася налагодити сімейні відносини мирним шляхом, однак її намагання не здійснилися, а тому була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягувати з відповідача на її корись аліменти в твердій грошовій сумі на утримання двох дітей по 2500 гривень на кожного, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей визнає частково, погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання синів в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.Посилаючись на те, що, відповідач на даний час офіційно ніде не працює, тимчасово виїжджає за кордон на заробітки, має мінливий та не стабільний дохід, а тому спроможний сплачувати аліменти в такій сумі. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Коржук І.І., в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала суду заяву, згідно якої просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] , та його представник адвокат Решетар В.В., в судове засідання не з`явилися, однак згідно надісланого відзиву на позовну заяву, просили справу розглянути у їх відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 10.01.2014 року, та зареєстровано виконкомом Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом №2 (а.с. 8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серія [NUMBER] , батьком дітей значиться відповідач (а.с.9-10). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області Мурга І.М., встановлено, що [PERSON] , 1986 року народження, проживає з неповнолітніми дітьми [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2017 року народження та [PERSON] , 2006 року народження, в будинку батьків [PERSON] , 1962 року народження, де матеріально-побутові умови задовільні. Зі слів [PERSON] , вже більше трьох місяців як чоловік [PERSON] , покинув сім`ю та відмовляється проживати з ними. На даний час мати сама виховує дітей, про що також свідчать сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Довідками №428 від 15.10.2020 року виданими виконавчим комітетом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області стверджується, що на утриманні [PERSON] , знаходиться троє малолітніх дітей: син [PERSON] , 2015 р.н., син [PERSON] , 2017 р.н., та дочка [PERSON] , 2006 р.н., а до складу її сім`ї також входять батько [PERSON] 1962 р.н., та матір [PERSON] , 1964 р.н. (а.с.12-13). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому суд враховує вимоги статті восьмої Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.11 ЗУ "Проохорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України, аліменти присуджуютьсяза рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивачкою не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання дітей та, відповідно, обґрунтованість заявленого нею до стягнення розміру аліментів. Відповідачем також не надано жодного доказу щодо його неспроможності сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 1500 грн. на кожну дитину, зокрема, низький рівень доходу, наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність тощо. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні розміру аліментів, враховуючи всі вивченні судом обставини, що відповідач має працездатний вік,величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03.10.2020 року, і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial