Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем та про зміну черговості одержання права на спадкування за законом, остаточно уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні 09.02.2015 року, та мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер [PERSON], з яким позивачка проживала у цивільному шлюбі з 15.09.1994 року. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За життя заповіту він не складав. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири за вищевказаною адресою, гаража по [ADDRESS] та автомобіля модель М-412, 1971 року випуску, частини дачного будинку по [ADDRESS], частини земельної ділянки та рухомого майна. За життя спадкодавця позивач проживала разом з ним у його квартирі як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом сплачували комунальні послуги, піклувалися один про одного, підтримували одне одного та в усьому допомагали один одному. Відповідачами по справі є доньки померлого, шлюб між їхньою матір'ю та [PERSON] був розірваний у 1992 році. За життя батька відповідачі його життям та станом здоров'я не цікавилися, майже з ним не спілкувалися та ніяким чином не допомагали. Померлий тяжко хворів, у 2010 році частково втратив зір і для проведення операції позивач із [PERSON] брали кошти в кредит, оскільки доньки допомогти фінансово відмовились. Через зловживання алкоголем у [PERSON] часто піднімався тиск, через що він не міг сам про себе піклуватись та перебував у безпорадному стані. Коли у червні 2014 року він отримав травму лівої руки, позивачці доводилось його перевдягати, годувати, мити та інше. Після його смерті організацією його похорон займалася позивачка та відповідачки. На даний час позивач продовжує проживати у квартирі померлого, користується гаражем та частиною дачного будинку, несе витрати по їх утриманню. Відповідачі, скориставшись відсутністю вдома позивачки, викрали ключі від дачі, квартири, гаража, підвалу а також різні документи з сейфу гаража та інші речі. З приводу крадіжки позивачка зверталася з заявою до Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області. Позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки вважає, що так як вони проживали однією сім'єю зі спадкодавцем, вона має право на спадкування. Крім того, позивачка вважає, що вона має право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом, однак відповідачі відмовили їй у пропозиції змінити черговість спадкування. Тому позивака звернулася до суду та просить встановити факт, що вона та [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини - до [INFO], та надати їй, як спадкоємиці четвертої черги за законом, право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та показала, що із [PERSON] вона прожила однією сім'єю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина із 1994 року, проживали вони у квартирі [PERSON] [ADDRESS], де разом проводили ремонт у 2005 р. - поклеїли шпалери, провели індивідуальне опалення, утеплили балкон, разом придбавали меблі. У квартирі [PERSON] вона не прописувалась, оскільки перебувала у черзі на отримання квартири, а коли її отримала - [ADDRESS], то у ній став проживати її племінник. В с.Білка [PERSON] мав нерухоме майно, отримане у спадок, яке вони використовували як дачу, де садили город, доглядали за побудовами. Після того, як [PERSON] пішов на пенсію у 2010 році, він почав запивати, часто перебував у стані алкогольного запою, він був безпорадний, його неодноразово доводилось з цього стану виводити. У запоях він перебував по три неділі, і сам же виходив з нього, а через 3-6 місяців знову запивав. У 2011 році у нього був встановлений діагноз алкозалежність 2 ступеня. Коли він лежав у лікарні, вона піклувалася про нього, доньки не допомагали та у лікарню до нього не приходили. Після того, як у [PERSON] погіршився зір - необхідні були кошти на оперативне лікування та придбання кришталика ока, у зв'язку із чим були отримані кошти у «Приватбанку» у кредит та позичені у сестер [PERSON]. Знайшовши необхідні кошти, вони були витрачені на операцію, проведену з 22 по 23 лютого 2011 року у лікарні в м.Харків ім..Гіршмана з приводу катаракти правого ока. Також у 2014 році він звертався до окуліста з приводу погіршення зору та пересувався із палицею. За час їх спільного проживання покійний хворів на бронхіт, запалення легенів, гіпертонію 1-2 ступеня, алкогольну залежність. Крім того, він мав вивих руки, у зв'язку із чим позивач повністю його обслуговувала, супроводжувала до лікарні та на масаж. У вересні 2014 року вона перебувала у своїх справах поза межами Тростянця, і коли 21.09.2014 р. повернулась додому - [PERSON] перебував у нетверезому стані, та через це між ними виникла сварка і вона пішла до своєї квартири. Проте вона продовжувала перейматися станом [PERSON], телефонувала йому, сусідкам, які повідомляли її про [PERSON]. Після смерті [PERSON] вона давала кошти дочкам на поховання, організовувала поминальний обід, продовжувала проживати у квартирі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю та показали, що вони є рідними доньками померлого [PERSON] Після розлучення батьків вони ще деякий час продовжували проживати разом, крім того, у 1994 році [PERSON] після свого одруження проживала у квартирі батька по грудень місяць того року, а [PERSON] була зареєстрована у квартирі батька із 1996 р. по 2004 р. Дочки спілкувались із батьком по телефону, зустрічались на спільних святах, також [PERSON] мав спілкування із дітьми відповідачів, але через те, що із [PERSON] відповідачі не знайшли спільної мови - вони не ходили до батька у гості додому, окрім декількох разів. Відповідачі були обізнані щодо його захворювання на алкоголізм, однак батько відмовлявся пролікуватися. В міру своїх можливостей дочки надавали матеріальну допомогу батькові, але він ніколи не казав їм про скрутний матеріальний стан. Також [PERSON] мав дружні стосунки із чоловіком [PERSON] - [PERSON], які часто спілкувались, мали спільні інтереси, та останній неодноразово возив [PERSON] до лікарні, на масаж, у с.Білку. Відповідачі стверджують, що батько не мав безпорадного стану, бо, хоч і хворів, але міг самостійно пересуватись по будинку та ходив на вулицю, сам себе обслуговував, дбав про свій зовнішній вигляд. 11.09.2014 року їх батько повідомив, що вигнав позивачку з дому та просив зустрічі із дочками, після чого його неодноразово навідував [PERSON] та [PERSON] із чоловіком. Коли [INFO] був виявлений у квартирі їх батько мертвим - то жодних жіночих речей там не було. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Доказами у справі встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] та проживав і був зареєстрований за адресою [ADDRESS] - помер [INFO] за місцем свого проживання (а.с.4,5,8,61,62,77). Так, показами свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають поряд із квартирою, належною [PERSON] на праві власності [ADDRESS] (а.с.115), встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вони знають тривалий час, підтвердили, що останні разом жили у квартирі [PERSON] як чоловік та дружина, разом вели господарство, їздили на дачу у с.Білка, де вирощували городину і дбали про утримання будинку у належному стані, позивач піклувалась про [PERSON], який мав вади здоров'я та останній час ходив із палицею, крім того він зловживав алкогольними напоями. Рідні сестри померлого [PERSON], які були допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що із 1995 року вони знають позивачку як цивільну дружину їх брата, неодноразово зустрічались на спільних сімейних святах, на батьківщині у селі Білка Тростянецького району, охарактеризували позивачку як дбайливу господиню. Свідки були обізнані про незадовільний стан здоров'я їх брата, та вони надавали матеріальну допомогу на його лікування перед операцією на оці. Вказані обставини не спростовані доводами відповідачів, і також підтверджені показами свідків сторони відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт проживання позивачки із [PERSON] у його квартирі [ADDRESS] на протязі більш як п'ять років. Факт реєстрації позивача не за місцем проживання [PERSON] не ставить під сумнів наявності фактичних сімейних стосунків між ними, оскільки відповідно до ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема статтею 2, передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Про наявність фактичних шлюбних відносин між позивачем та [PERSON] свідчить також той факт, про який було повідомлено у судовому засіданні відповідачами, що вони уникали спілкування із позивачкою, тому не відвідували батька за місцем його проживання, за виключенням декількох разів, пояснюючи це тим, що вважають позивачку винною у розірванні сімейних стосунків їх батьків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також повідомила про розмову між позивачкою та [PERSON], свідком якої вона була, за змістом можна зробити висновок про відсутність порозуміння між [PERSON] та дочками [PERSON] Із оглянутих в судовому засіданні фотознімків, наданих стороною позивача (а.с.30,31) також вбачається про наявність сімейних стосунків між позивачем та [PERSON], хоча достовірно встановити період, у який вони були зроблені, неможливо. Про підтвердження факту сімейних стосунків також свідчить обставина володіння позивачкою особистими документами [PERSON] та квитанціями про сплату кредитних коштів у 2011 році (а.с.32-39, 79-92). Тому, відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, судом встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка - [PERSON] та жінки - [PERSON] без шлюбу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Хоча встановити конкретної дати, з якої почалося сумісне проживання [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні не видалось можливим, але показами свідків встановлено, що таке сумісне їх проживання тривало довгий час, орієнтовно із 1995 - 1996 років і по день смерті [PERSON], а обставина того, що позивач приблизно за два тижні до смерті [PERSON] не перебувала поряд із ним, як то встановлено в судовому засіданні дослідженими доказами - письмовими поясненнями позивача, наданими співробітнику міліції (матеріали крим.провадження внесеного до ЄРДР №12014200270000538 від 30.09.2014 р.) та показами свідків [PERSON], не свідчить про припинення фактичних шлюбних стосунків, а вказує на наявність сімейної сварки через перебування [PERSON] у стані постійного вживання алкогольних напоїв. Доводи відповідачів про те, що похованням [PERSON] позивач не займалась, у підтвердження чого надані суду письмові докази про витрати сторони відповідачів на поховання батька - договір на ритуальні послуги, квитанції про організацію поминального обіду (а.с.50,63,64), суд не приймає до уваги як доказ щодо спростування факту сімейних відносин, оскільки позивач приймала участь в оплаті таких послуг, що підтвердили самі відповідачі, і через складні взаємовідносини із дочками покійного - позивач окремо організовувала поминальний обід, що також підтверджено доказами ( а.с.96-99). Пунктом 21 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р.. (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України, про, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO], що дає підстави вважати позивача спадкоємицею четвертої черги за законом. Вирішуючи спір щодо надання позивачці права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], суд вважає наступне. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України. Відповідно до ст.1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, передбачених ст.1259 ЦК України. Як позивач, так і відповідачі, як діти спадкодавця, звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], що підтверджено копією спадкової справи (а.с.136-156). Вирішуючи вимоги щодо зміни черговості одержання права на спадкування, судом враховано вимоги ч.2 ст.1259 ЦК України, якою визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст.ст.10,60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Із аналізу даної правової норми вбачається, що необхідними підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1)здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Всі опитані в судовому засіданні свідки не вказали про факти, які б дали можливість довести обставини того, що [PERSON] перебував у безпорадному стані. Поряд з цим, при встановленні обставин щодо безпорадного стану [PERSON], судом враховані вимоги ч.2 ст.59 ЦПК України, якою визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Визначення безпорадного стану фізичної особи можливе лише за наявності відповідного висновку спеціаліста у галузі медицини. Аналізуючи письмові докази на підтвердження вказаних обставин, зокрема ксерокопію виписки із медичної картки стаціонарного хворого на ім'я [PERSON] вбачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні в Харківській міській клінічній лікарні №14 з 22.02.2011 року по 23.02.2011 року з діагнозом: незріла катаракта правого ока. Виписаний на амбулаторне спостереження за місцем проживання з дотриманням крапельного режиму. Поряд з цим будь-які рекомендації щодо стороннього догляду відсутні (а.с.206-207). Посилання позивача на безпорадний стан її чоловіка [PERSON] та його неспроможність за собою доглядати через хворобу на алкозалежність, суд також не приймає до уваги. Дійсно, як достовірно встановлено у судовому засіданні [PERSON] протягом тривалого часу періодично вживав алкогольні напої, і такі факти підтвердили як усі допитані свідки у судовому засіданні, так і доведено матеріалами медичної документації, де мається запис про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 29.04.2011 по 04.05.2011 р. з діагнозом: хронічний алкоголізм 2 ст., постійне п'янство (а.с.113). Однак, медичною документацією не підтверджено, що особа через вказану хворобу потребує стороннього догляду, ні інших доказів про перебування [PERSON] у безпорадному стані через стан алкогольного сп'яніння суду не надано. Також інші діагнози, які мав [PERSON] за час свого життя, такі як гіпертонія, вивих лівої руки, та інші, зазначені у матеріалах медичної документації та підтверджені довідками із лікарні (а.с.100-114,204) - не призвели до його каліцтва та встановлення йому у передбаченому порядку інвалідності чи прийняття висновку медико-експертною комісією щодо необхідності надання йому стороннього догляду за станом здоров'я. Інших доказів перебування [PERSON] в такому стані, який би свідчив про його безпомічність - в судове засідання надано не було. Щодо наявності обставин про матеріальне утримання позивачем [PERSON] суд встановив, що позивач не надала будь-яких належних та допустимих доказів щодо підтвердження факту матеріального забезпечення спадкодавця за рахунок її власних доходів, оскільки розмір пенсії чи інших видів доходів як позивача, так [PERSON] в судовому засіданні позивачем не доведений. Надання позивачкою будь-якої нематеріальної допомоги [PERSON] свідчить про взаємини чоловіка та жінки, які створили сім'ю та спільно проживають, і не доводить безпорадного стану [PERSON] та не є підставою для зміни черговості у спадкуванні. Оцінивши всі вище описанні та дослідженні докази, суд прийшов до висновку, про недоведеність позивачем вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, а відтак відмови в позові в цій частині. Відповідно до ст..88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial