Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позов мотивує тим, що відповідно до наказу № 18-к від 15 травня 2013 року прийнята на посаду економіста до ММКП "Житлове господарство". Наказом № 32-к від 24 березня 2015 року за згодою сторін звільнена з займаної посади, на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України, однак за період з 01 листопада 2014 року по 23 березня 2015 року їй була нарахована заробітна плата в розмірі 20.722 грн. 54 коп., але не виплачена відповідачем, яку просить стягнути. Крім того, просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 7.777 грн. 98 коп. (10.741 грн. 13 коп. - фактична заробітна плата за останні 2 місяці роботи : 29 днів - кількість відпрацьованих робочих днів за 2 останні місяці роботи = 370 грн. 38 коп. - розмір середнього заробітку Х 21 день - кількість днів затримки виплати, до часу звернення до суду з позовом). Просить позов задовольнити. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, просила стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 по 24 березня 2015 року у розмірі 3.000 грн. та середній заробіток з 25 березня по 12 травня 2015 року у розмірі 2.637 грн. Позивачка в судовому засіданні уточнений позов підтримала, дала аналогічні пояснення, що й мотиви заяви. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, дав аналогічні пояснення, що й позивачка. Не заперечив про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з довідки ММКП "Житлове господарство" № 401 від 26 березня 2015 року [PERSON] дійсно працювала в підприємстві економістом з 15 травня 2013 року, згідно наказу про прийом на роботу № 18-к від 15 травня 2013 року (а.с.5). Наказом ММКП "Житлове господарство" № 32-к від 24 березня 2015 року [PERSON] звільнена з посади економіста даного підприємства за згодою сторін, на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку та додаткову відпустку працівникам, які мають дітей (а.с.6). Про факт перебування на посаді економіста ММКП "Житлове господарство" свідчить і копія трудової книжки серії АС № 663813, заповнена 02 серпня 1999 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що за період з 01 по 24 березня 2015 року підприємство заборгувало позивачці заробітну плату у розмірі 3.000 грн., що визнав і представник відповідача, тому позов в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року № 13 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Виходячи з положень п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (з послідуючими змінами), про те, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках чинних законодавством, календарних днів. Тому підставною та обгрунтовною вимогою [PERSON] є вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з 25 березня по 12 травня 2015 року у розмірі 2.637 грн. (105 грн. 48 коп. Х 25 днів) та підлягає до задоволення. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. несплаченого судового збору.

Outcome: approved