Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Ковельського районного відділу УДМС України у Волинській області, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зобов`язати Ковельський РВ УДМС України у Волинській області зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, позивачу на праві спільної приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Крім позивача у вказані квартирі, з 13.07.2004 року зареєстровані чоловік позивача - [PERSON] , [INFO] , з 22.09.2008 року дочка позивача - [PERSON] , [INFO] , з 08.04.2016 року онука позивача - [PERSON] , [INFO] , та з 25.10.2016 року [PERSON] , [INFO] . [PERSON] після розлучення з дочкою позивача [PERSON] з березня 2018 року в даній квартирі не проживав, про місце свого проживання і перебування не повідомляв. Позивач вказує, що в належній їй квартирі відсутні усі особисті речі, які належать відповідачу, коштів за користування комунальними послугами ніколи не вносив, участі в ремонті квартири не приймав та оплату за ремонт не здійснював. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою, однак відповідач прохання ігнорував та жодним чином не реагував. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню права власності позивача, користування та розпорядження своїм майном, а також створює певні незручності матеріального характеру в частині оплати за комунальні послуги, а також оформленням субсидії на оплату комунальних послуг. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , та зобов`язати Ковельський районний відділ УДМС України у Волинській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав. Представник третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Ковельського районного відділу УДМС України у Волинській області, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Позивач не заперечував проти заочного розгляду даної справи. За вказаних обставин суд, зі згоди позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою № 34486 для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] . Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 02.03.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.12.2015 року відділом ДРАЦСу по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис № 632 - розірвано. В квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією будинкової книги № 34486 для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , та відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що колишній чоловік дочки позивача - [PERSON] близько двох з половиною років не проживає у квартирі позивача, будь-які його особисті речі в квартирі відсутні. Зважаючи на встановлені судом обставини, суд визнає доведеним факт постійної відсутності відповідачів у даному житлі без поважних причин понад один рік. При цьому, суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі перешкоджає їй вільно користуватись власним майном на власний розсуд. Зокрема, така реєстрація місця проживання відповідача породжує додаткові невиправдані витрати позивача на оплату комунальних послуг. Зважаючи на викладене, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , понад встановлені строки повністю доведений, а тому останньогослід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. В той же час вимога про зняття відповідача з реєстрації не підлягає до задоволення, виходячи з такого. В силу ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з місця реєстрації проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Аналізуючи вказану норму Закону, слід прийти до висновку, що саме по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з місця реєстрації проживання, а тому додаткового дублювання в рішенні суду ця норма не потребує. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial