overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

14.06.2018 позивач звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів"\~ про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати в розмірі 40417 грн. 88 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, а також надав довідку про заборгованість перед позивачем у розмірі 35168 грн. 88 коп. Позивач у встановлений строк пояснення на відзив не подав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем з 07.07.1980. Наказом від 23.05.2018 № 72-к позивача було звільнено. Згідно довідки від 03.07.2018 №466/68 заборгованість перед позивачем становить 35168 грн. 88 коп. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 116 КЗпП України,\~ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає\~також доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях. Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, обєктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 1000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

14 березня 2016 року [PERSON] звернулась в Любешівський районний суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20 лютого 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного сімейного життя сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача. Позивач не може самостійно забезпечити належний матеріальний рівень неповнолітніх дітей та їх утримання, оскільки ніде не працює та веде догляд за 80-річнім інвалідом 1 групи [PERSON] На момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов"язку по утриманню дітей. Просить стягнути з відповідача по 600 гривень аліментів щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, зважаючи на те, що ніде не працює, просив стягнути аліменти на утримання дітей у трохи меншому розмірі, ніж заявленому позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали исправи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтв про народження серій [NUMBER] батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі- СК) батьки зобов"язені утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі частини 1 статті 184 СК, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач не отримує регулярного доходу у вигляді заробітної плати або прибутку від здійснення господарської діяльності. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач зазначає на свою матеріальну неспроможність сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. З огляду на вказані обставини та інші наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей слід стягнути аліменти в розмірі по 550 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14 березня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК) з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

14 квітня 2016 року, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають доньку Анну [INFO], яка на даний час проживає з нею, та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, і просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що він не має постійного місця роботи та доходу, а тому спроможний сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає позов підставним, та підлягаючим частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку Анну [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження, є відповідач по справі. Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини що свідчить про те, що відповідач як батько ухиляється від виконання обов"язку утримувати неповнолітню дитину, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, про спосіб надання такої допопоги сторони домовитися між собою не можуть, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Згідно положень ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини зобов"язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та розвиток до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 10 ч. 3, та ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього ж Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою не надано доказів на обгрунтування того, що відповідач отримує дохід, а тому спроможний платити аліменти у розмірі 1000 грн щомісячно, і таких доказів не добуто судом в судовому засіданні. Таким чином, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховує положення ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, та з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи та доходу, однак при цьому є працездатним і спроможним надавати таку допомогу, інших осіб, що перебувають на його утриманні не має, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі, але у меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме по 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

14 липня 2014 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом в якому, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав частково, надав заперечення, у якому вказав, що має можливість та згоден сплачувати аліменти в розмірі 500,00 грн. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], являється батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п. 2, 3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 того ж Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ч. 1 ст. 182 СК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачають перелік обставин, які враховуютсья судом при визначенні розміру аліментів, до яких зокрема відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обчислюючи розмір аліментів, які присуджуються до стягнення, суд виходив з розміру прожиткового мінімуму на одну особу, який відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік" для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00 грн., але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 травня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у ВРАЦС Летичівського РУЮ Хмельницькій області, актовий запис\~№ 09, в\~якому у них народилася донька [PERSON], [INFO]. У звязку із різними поглядами на життя між подружжям почали виникати непорозуміння, що привело втрати почуття любові, припинення сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання з 2010 року, тому [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та неповнолітню доньку [PERSON] залишити проживати з ним. Ухвалою Летичівського районного суду від 15.06.2018 року сторонам надано двохмісячний строк на примирення, однак примирення між сторонами не настало. В судове\~засідання позивач\~[PERSON]\~та його\~представник [PERSON]\~ не\~зявилися,проте подали до суду заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутність, позов пілтримали і не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час дату та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила, заяв не подавала. \~ \~ \~ \~Справу розглянуто відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним\~ чином\~ повідомленого\~ про\~ дату, час і місце\~ судового засідання,\~ який не повідомив\~ причини\~ неявки, не подав\~ відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи,\~ на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 060853 [PERSON] та [PERSON] 14 травня 2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис\~ № 09, і дружині присвоєно прізвище «Вознюк». Згідно свідоцтва про народження серії І- БВ № 152840 [PERSON] [INFO] і в графі «батько» записаний [PERSON], а в графі «мати» - [PERSON]. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, припинення сімейно-шлюбних відносин, окреме проживання з 2010 року, в наданий судом двохмісячний строк примирення між подружжям не настало, що вказує на неможливість збереження сімї подружжя Вознюків, тому суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] залишити прізвище "Вознюк". В решті позов задоволенню не підлягає, оскільки ні в матеріалах справи ні під час розгляду справи не було встановлено факту наявності спору між подружжям щодо місця проживання їх доньки [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

15.01.2014 року позивач звернувся у суд з даним позовом і просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Свій позов позивач мотивує тим, що 17.07.2000 року відділом РАГС Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області було зареєстровано шлюб між сторонами. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач з грудня 2013 року припинив надавати допомогу на утримання дитини. Відповідач є працездатним, фізично здоровим, інших утриманців не має. В судове засіданні позивач з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував частково, мотивуючи тим, що може сплачувати аліменти в сумі 400,00 грн., так як постійної роботи не має, хворіє. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення на підставі наступного. У судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області (а.с.4). Згідно довідки №б/н від 14.01.2014 року, виданої [PERSON], депутатом міської ради Омелянчуком В.М., про те, що разом з нею проживає її дитина [PERSON], [INFO], яку вона виховує (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до ст. 7 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2014 рік" становить для дітей віком з 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень, тобто не менше 385,80 гривень. Враховуючи вимоги ч.2 ст. 182 СК України, те, що відповідач не працює, інших утриманців не має, тому суд частково задовольняє даний позов і стягує з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі щомісяця, що становить 500,00 грн. на [PERSON] до її повноліття. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дітей. Оскільки позов частково задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, що становить 500 грн., підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

15.04.2015 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 30.06.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 31.01.2015 року склала в сумі 14800,18 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 7315,17 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 5504,05 грн., заборгованість по пені та комісії за користування кредитом в сумі 800 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 680,96 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 14800,18 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. 15.04.2015 року до суду звернувся представник позивача Сафір Ф.О. з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом представник позивача Сафір Ф.О. не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

15.06.2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 26.03.2009 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 1000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов`язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 02.04.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 113536,46 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У зв`язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 26.03.2009 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1000,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами неоспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 02.04.2018 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 9758,24 грн.; по відсоткам за користування кредитом за період з 26.03.2009 по 31.08.2017 роки - 103778,22 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 113536,46 грн., а також судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

15.07.2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.07.2015р. у розмірі 12 518,41 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, підписав Заяву б/н від 03.07.2015р. згідно якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом в заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/sms-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank. uа) ПАТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011р.,

Outcome: partial