Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

27 січня 2015 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені у зв'язку з несплатою аліментів у період з 14 травня 2012 року по 1 вересня 2014 року у розмірі 34420,85 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі із 31 січня 2004 року по 12 липня 2012 року. Шевченківським районним судом м.Києва 03 серпня 2012 року було прийнято рішення про стягнення з відповідача на утримання непрацездатної дружини аліментів у розмірі 419 грн. починаючи з 14 травня 2012 року щомісячно. Відповідач від сплати аліментів ухиляється, рішення суду добровільно не виконує. Позивачка вважає, що ці дії порушують її права, тому і звернулася з даним позовом до суду. Крім того, 22 червня 2015 судом було прийнято до розгляду заяву з уточненнями позовних вимог позивачки, якою [PERSON] фактично збільшила розмір позовних вимог, а саме: просила стягнути з [PERSON] пеню у розмірі 52446,23 грн. в зв'язку з несплатою аліментів за період з 14 травня 2012 року по липень 2015 року. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суду пояснив, що відповідач за станом здоров'я звільнився з роботи, постійно хворіє, доходів для виконання рішення суду не має. Крім того неодноразово звертався до ВДВС з заявою про реалізацію належного йому майна з ціллю погашення заборгованості по аліментам перед позивачкою. Вислухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі в період із 31.01.2004 року по 12 липня 2012 року. 03 серпня 2012 року Шевченківським районним судом м.Києва було прийнято рішення про стягнення з відповідача на утримання непрацездатної дружини аліментів у розмірі 419 грн. починаючи з 14.05.2012 року. 30.08.2012 року Оболонським ВДВС було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищевказаного рішення суду від 03.08.2012 року, у зв'язку із тим, що відповідач добровільно не виконував дане рішення. Відповідно до довідки розрахунку по аліментах виданої держвиконавцем ВДВС Оболонського РУЮ від 13.05.2014 року, заборгованість відповідача в період з травня 2012 року по квітень 2013 року, становить 5028 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягання неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахування матеріального та сімейного стану платника аліментів. Такими обставинами - матеріальним та сімейним станом може бути, наприклад, наявність тяжко хворого члена сім'ї боржника, або наявність іншої неповнолітньої дитини, яких боржник зобов'язаний утримувати тощо. З урахуванням, що відповідач не виконує рішення суду зі сплати аліментів на утримання позивачки, суд вважає, що позивачкою правомірно заявлено вимогу про стягнення з останнього неустойку (пеню) у розмірі 1% від призначеного розміру аліментів 419 грн. на місяць за період з червня 2012 року по вересень 2013 року, яка становить 52446,23 грн. Разом з тим, у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки. З наданих суду доказів вбачається, що відповідач не страждає на хворобу, яка б виключала можливість влаштуватися йому на роботу у зв'язку з тяжким захворюванням. Крім того, відповідно до матеріалів справи, відповідач має нерухоме та рухоме майно, мав інші доходи, які фактично могли бути використані ним для погашення заборгованості по виплаті аліментів. Поряд з тим, з наданих представником відповідача вбачається, що відповідач має певні захворювання, які обмежують його можливість при влаштування на роботу. За таких обставин, зважаючи на відсутність у [PERSON] постійного місця роботи та стабільного доходу, враховуючи його незадовільний стан здоров'я, суд приходить до висновку про застосування приписів ч.2 ст. 196 СК України та зменшує розмір пені у зв'язку з несплатою ним аліментів позивачці, 52446,23 грн. до 30000 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволення позовних вимог в сумі 300 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 79, 80, 84, 110, 112,180 - 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial