Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2010 року до 18 травня 2017 року. Факт укладення шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 089856 від 03.09.2010 р. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 18 травня 2017 року шлюб між ними розірвано. В період перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON], за спільні кошти придбали земельну ділянку площею 0,0596 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0268 та житловий будинок № 71А, що розташований за адресою: місто Вінниця, вулиця Подільська. Дана обставина підтверджується Договором купівлі-продажу на будинок № 2958 від 19.12.2015 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області та Договором купівлі-продажу на земельну ділянку № 2957 від 19.12.2015 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області. Вказане майно сторони придбали за спільні кошти з сімейного бюджету, однак усе було оформлено на чоловіка. В шлюбі у них з відповідачем 20 березня 2014 року народилась дитина - [PERSON]. На даний час вона проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач вважає, що істотною умовою в випадку розподілу спільного майна є те, що на її утриманні знаходиться дитина і вона потребує більшої площі для проживання разом з дитиною, тому просить суд визнати за нею право власності на 2/3 земельної ділянки площею 0,0596 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0268 та 2/3 житлового будинку № 71-А, що розташований за адресою: місто Вінниця, вулиця Подільська. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти визнання за позивачем ? частки на спірні земельну ділянку та житловий будинок, оскільки їх спільна дитина [PERSON] не перебуває лише на утриманні позивача, а він, [PERSON] також утримує дитину та сплачує аліменти в розмірі 10\~000 гривень, а тому підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільному майні в даному випадку відсутні. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2010 року згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 089856 від 03.09.2010 р.(а.с.5). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], судом встановлено, що відповідач [PERSON] набув у власність (купив) житловий будинок № 71-А, що розташований в м.Вінниці по вулиці Подільська, за ціною 275\~603,00 грн. (а.с. 7-8). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], судом встановлено, що відповідач [PERSON] набув у власність (купив) земельну ділянку площею 0,0596 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0268 , що розташована за адресою: м.Вінниця вулиця Подільска, б/н, за ціною 145\~119,00 грн. (а.с. 9-10). За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України визначено, що об?єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За правилами ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина 3 ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об?єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спосіб та порядок поділу спільного сумісного майна подружжя зазначені в ст. 71 СК України. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Отже, судом встановлено, що спірна квартира була куплена сторонами спільно за час шлюбу та за спільні кошти. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що майно, спір щодо якого розглядається судом, було придбано сторонами в період шлюбу та відповідно є обєктом права спільної сумісної власності, що не заперечується сторонами. Здобуті в судовому засіданні докази дають підстави дійти до висновку, що розмір аліментів які одержує позивач на утримання їх з відповідачем спільної дитини, достатній для фізичного, духовного розвитку і лікування дитини, а тому підстави передбачені ст.. 70 СК України для збільшення частки позивача у спільному майні відсутні. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд, з врахуванням наведеного, приходить до висновку про відсутність підстав для збільшення частки позивачки [PERSON] до 2/3 часток у спільному майні подружжя, що доведено розміром сплачуваних аліментів відповідачем на утримання дитини так і тим, що позивач не заперечувала щодо тверджень відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2103,61 грн. витрат на оплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial