Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 03 березня 2015 року о 15 год. 40 хв. на перехресті вул. Харківське шосе та вул. Чернігівської в м. Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій [PERSON], керуючи автомобілем «Опель», державний номерний знак [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникад дорожнього руху, при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER], під її керуванням, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з її автомобілем зіткнення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення - штрафу. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (поліс АЕ № 4788902 від 16 червня 2015 року зі строком дії до 15 червня 2016 року). З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ним замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 850 від 13 квітня 2016 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 115 069 грн. 34 коп., частину з яких - 50 000 грн. 00 коп. їй відшкодувала страхова компанія відповідача. Різниця між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 65 069 грн. 34 коп. (115 069 грн. 34 коп. - 50 000 грн. 00 коп. = 65 069 грн. 34 коп.), яку просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, на підставі ст.1194 ЦК України. Окрім того вважає, що внаслідок вказаних протиправних дій винуватця ДТП, їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 90 000 грн. 00 коп. та полягає в завданих душевних стражданнях внаслідок пошкодженого майна під час ДТП. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 13 червня 2016 року (а.с.48), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Третя особа в судове засідання повторно не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується розпискою зворотнього повідомлення рекомендованого листа. Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності вказаної особи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що 03 березня 2015 року о 15 год. 40 хв. на перехресті вул. Харківське шосе та вул. Чернігівської в м. Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій [PERSON], керуючи автомобілем «Опель», державний номерний знак [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникад дорожнього руху, при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з її автомобілем зіткнення (а.с.8, 10-11). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.8). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (поліс АЕ № 4788902 від 16 червня 2015 року зі строком дії до 15 червня 2016 року), франшиза - нуль (а.с.9). З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 850 від 13 квітня 2016 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 115 069 грн. 34 коп. (а.с.12-19, 20-34), частину з яких - 50 000 грн. 00 коп. позивачу відшкодувала страхова компанія відповідача. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу вказаний Звіт товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Відтак, різниця між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 65 069 грн. 34 коп. (115 069 грн. 34 коп. - 50 000 грн. 00 коп. = 65 069 грн. 34 коп.), яка підлягає стягненню з відповідача, як винуватця ДТП, на підставі ст.1194 ЦК України. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За таких правових підстав та наданих доказів позов в цій частині є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню; підстав для його відмови судом не встановлено. Суд, надавши оцінку поясненням, письмовим доказам в частині відшкодування моральної шкоди, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступіню вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу, погіршення його здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині частково на таких підставах. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 90 000 грн., проте судом прийнято до уваги фактор співмірності, з урахуванням встановленого факту понесеної моральної шкоди, що виявилася у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв»язку із пошкодженням його майна (пункт 3 частини 2 статті 23 ЦК України), та оцінює її у розмірі 4 000 грн., що підлягає стягненню з відповідача як винуватця ДТП, виходячи із наступного. Відповідно до пункту 3 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до пункту 3 частини 2, частин першої, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»

Outcome: partial