Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

у червні 2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд після уточнених позовних вимог від 19.10.2020 стягнути з [PERSON] на свою користь відшкодування матеріальних збитків у вигляді франшизи у розмірі 2000 грн 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5808 грн 00 коп., стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» на користь позивача відшкодування збитків спричинених КТЗ у розмірі 42367 грн 71 коп., та просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі у розмірі 6857 грн 96 коп., які складаються із витрат на здійснення оцінки збитків у розмірі 3500 грн 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн 00 коп., судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп., та комісія банку у розмірі 17 грн 16 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.11.2019 відповідач керуючи ТЗ «Subaru Legacy Outback» д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з ТЗ «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , що призвело до механічних ушкоджень на підставі чого відповідача постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2019 визнано винним у вчиненні ДТП, після чого з метою встановлення вартості матеріального збитку завданого ТХ позивачеві, представник позивача звернулася до судового експерта Тараканова Ю.Ю. з метою визначення оцінки вартості збитків завданого ТЗ «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] за результатами чого дорівнює сума збитків становить 44367 грн 71 коп., крім цього цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Київ Ре», франшизи за страховим полісом становить 2000 грн 00 коп., яка підлягає стягненню як страхова виплата, при цьому позивач з відповідачами не проводив жодних розрахунків про відшкодування завданих збитків, крмі цього на підставі зазначених обставин позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок неправомірного пошкодження його майна, порушення соціальних зв`язків, побутового ритму та стосунків з донькою, а також факт неможливості відшкодувати матеріальні збитки в позасудовому порядку, вказана шкода н адумку позивач підлягає до стягнення із [PERSON] , яким безпосередньо було завдану моральну шкоду в результаті ДТП. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2020 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 49). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2020 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 51). 13.10.2020 від відповідача [PERSON] надійшли пояснення на позовну заяву і яких він зазначив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована, на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «СК «Київ РЕ» згідно полісу №АО1012463 з лімітом відповідальності у розмірі 100000 грн 00 коп., який був та залишається чинним. А отже позивач вправі отримати у відшкодування майнової шкоди страхове відшкодування, а стягнення з нього майнової шкоди є безпідставне, крім цього підлягають з`ясуванню питання чи було відновлено належний їй транспортний засіб починаючи з дня ДТП, якщо було відремонтовано, стягнення майнової шкоди визначеної згідно з висновком автотоварознавчого дослідження є недопустимим, оскільки в такому випадку слід виходити з фактичних витрат на ремонт автомобіля, до того ж окремо зазначив, що висновок автотоварознавчого дослідження був замовлений та вартість дослідження була оплачена [PERSON] , тоді як позивач по справі є [PERSON] (а.с. 62-65). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 02.02.2021 від нього надійшла заява в якій просив слухати справу у його відсутність та без позивача по справі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 107). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 103-105). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11.09.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12.11.2019 приблизно о 15 год. 37 хв. Водій [PERSON] по вул. Соборна15А в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району, Київської області, керуючи ТЗ «Subaru Legacy Outback» д.н.з. [NUMBER] при здійсненні маневру не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з ТЗ «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діям водій [PERSON] порушив п. 13.1. ПДР за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експерта судового експерта Тараканов Ю.Ю. №273 за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи від 15.01.2020 встановлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, що сталося 12.11.2019 станом на дату ДТП складає 44367 (сорок чотири тисячі триста шістдесят сім) грн 71 коп. (а.с. 7-19). За результатами проведеного дослідження також було встановлено, що власником транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , а дослідження проводилося в присутності представника власника [PERSON] . За завдані експертні послуги а/м «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було сплачено по рахунку №5 у розмірі 3500 грн 00 коп. (а.с. 6), що підтверджується квитанцією №Е8Х3-911К-А48К від 10.01.2020, одержувач ЄДРПОУ 2417210991 р/р [NUMBER] у розмірі 3500 грн 00 коп. (а.с. 20). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно полісу №АО1012463 діючий на 12.11.2019 легковий автомобіль «Subaru Legacy Outback» д.н.з. [NUMBER] застрахований у ТДВ «СК «Київ РЕ», з лімітом відповідальності 100000 грн 00 коп. та сума франшизи становить 2000 грн 00 коп. (а.с. 28, 68). Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що відповідачі у зв`язку із зазначеними обставинами повинні виплатити позивачу суму страхового відшкодування разом із франшизою, а також витрати понесеними із проведенням зазначеної експертизи, що документально підтверджено наявними у справі доказами. За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий їй розмір матеріального збитку. Окрім цього позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] суму моральної шкоди у розмірі 5808 грн 00 коп. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Проте, позивач жодним чином не підтверджує факт заподіяння їй матеріальних, моральних та фізичних або психологічних страждань, а також не доводить, за яких обставин або якими саме діями вони заподіяні,а тому в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити у повному обсязі. Крім того, позивач просить стягнути пропорційно з відповідачів суму витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що правова допомога надавалася позивачу адвокатом Науменко Олексієм Григоровичем (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №4438/10 від 27.01.2011 видане Радою адвокатів або КДКА Київської області) на підставі Договору про надання юридичних послуг від 04.02.2020 (а.с. 21). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Суд приймає до уваги положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність . В якості доказу понесених позивачем витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги до матеріалів справи подано квитанцію від 24.02.2020 назва одержувача ТОВ «ЮК «Лігалайн», призначення платежу юр.послуг згідно рахунку #СФ-0000058 від 11.02.2020 (а.с. 23). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Проте позивач не надав суду у детальних та конкретизованих розрахунків витрат, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а також зазначена квитанція судом не береться до уваги, оскільки із її змісту не зрозуміло на який рахунок здійснювалася вказана оплата, а також чи вона пов`язана саме з розглядом даної справи, а тому в цій частині необхідно відмовити. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 44367 грн 71 коп. та з відповідачів підлягає до пропорційного стягнення у загальній сумі судовий збір на користь позивача в сумі 709 грн 16 коп. (44367 грн. х 100% : 53675,71 = 82 % х 857,96). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір на користь позивача у розмірі 709 грн 16 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial