Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

04.06.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказала, що починаючи з 31.12.2012 року [PERSON] став проявляти до неї неповагу, переслідує її за місцем її проживання та за місцем її роботи, погрожує їй фізичною розправою. Відповідач неодноразово дзвонить їй у ночі, надсилає СМС з погрозами, переслідує її, домагається, ображає, обмежує її життєвий простір. Крім того [PERSON] сексуально домагається її, тому її життя перетворилося на суцільний жах. Позивач працює вчителькою, доглядає 92-річну тітку, відповідач своїми діями створює великі незручності позивачу вдома та на роботі. 17.04.2013 року, 03.05.2013 року, 03.06.2013 року, 25.06.2013 року, 30.06.2013 року вона зверталась з заявами до Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області за захистом своїх прав. Але працівники міліції жодних дій не застосовували, окрім профілактичних бесід та дрібних штрафів. 17.01.2014 року о 13.30 год. м. Красноармійськ по вул. 40 років Жовтня в ЗОШ №12 гр. [PERSON] образливо чіплявся до позивача, принижував її людську гідність, перешкоджав виконанню нею своїх службових повноважень, чим вчинив дрібне хуліганство у вигляді задоволення індивідуальних потреб, та самовираження шляхом ігнорування гідності інших людей, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення. Згідно Постанови Красноармійського міськрайонного суду від 04 лютого 2014 року [PERSON] призначено адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ст. 173 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 119 грн. 14.02.2014 р. о 08.30 год. [PERSON], повторно знаходячись за адресою: м. Красноармійськ, по вул. 40 років Жовтня біля кінотеатру «Мир», висловлювався нецензурною лайкою в адресу [PERSON], на зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок і спокій громадян про щ був складений протокол про адміністративне правопорушення. Згідно Постанови Красноармійського міськрайонного суду від 14 березня 2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП га призначено йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб. На дану постанову [PERSON] була подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області. Згідно Постанови Апеляційного суду Донецької області від 31 березня 2014 року апеляція [PERSON] залишена без задоволення, а постанова судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року щодо [PERSON] - без змін. В результаті винних дій відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка складається з того, що в результаті його противоправних дій відносно неї, позивач отримала психологічну травму, у неї погіршилося здоров'я, вона постійно знаходиться у стресовому стані, постійно вживає заспокійливі препарати, що також шкодить її здоров'ю. Дії [PERSON] вибили її з нормального ритму життя. Це також вилило на її самопочуття, яке в теперішній час погіршилося. Їй довелося переживати багато негативних емоцій, які не залишили її до теперішнього часу. Вона постійно відчуває страх, дискомфорт на роботі, вдома, на вулиці. Після нападів на неї, позивач не спить вночі. У неї з»явилась манія переслідування, вона втратила душевний спокій, рівновагу та впевненість у собі. Вона не може спокійно жити, виходити на вулицю та займатися своїми звичайними справами. Таким чином, відповідач своїми неправомірними діями, заподіяв їй моральну шкоду, яка крім вищевказаного виражається в тому, що весь свій час позивач повинна витрачати безплідне спілкування з міліцією, відвідування прокуратури та суду, замість того щоб навчати дітей. Тому позивач вважає за необхідне звернутися до суду з даною позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. У грошовому еквіваленті розмір моральних страждань оцінюється позивачем у 300 000 грн. Саме цей розмір відшкодування моральних страждань вона вважає достатнім і справедливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, суду пояснив, що до 2010 року він проживав разом однією сім»єю з позивачкою [PERSON] на протязі 12 років, але після того, як він захворів, вона вигнала його. Але він дуже кохає цю жінку, не уявляє свого життя без неї. Все, що викладене в позовній заяві, не відповідає дійсності. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, не підтверджені доказами. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов»язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Судом встановлено, що 17.04.2013 року, 03.05.2013 року, 03.06.2013 року, 25.06.2013 року, 30.06.2013 року позивач [PERSON] зверталась з заявами до Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області з метою притягнення до відповідальності [PERSON], дії якого становлять загрозу її життю та здоров»ю (а.с. 12-17). Але проведеним досудовим розсуванням встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, в зв»язку з чим 30.06.2013 року слідчим СВ Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження. Також за наслідками досудового розслідування фактів, вказаних в повідомленні від 12.08.2013 року, було прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв»язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак злочину, передбаченого ст. 129 КК України. Перевіркою законності прийнятого рішення порушень вимог чинного законодавства не встановлено (а.с. 19-21). Але судом встановлено, що двічі відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме 17.01.2014 року о 13.30 год. м. Красноармійськ по вул. 40 років Жовтня в ЗОШ №12 гр. [PERSON] образливо чіплявся до позивача, принижував її людську гідність, перешкоджав виконанню нею своїх службових повноважень, чим вчинив дрібне хуліганство у вигляді задоволення індивідуальних потреб, та самовираження шляхом ігнорування гідності інших людей, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення. Згідно Постанови судді Красноармійського міськрайонного суду від 04 лютого 2014 року [PERSON] призначено адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ст. 173 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 119 грн. (а.с. 9). 14.02.2014 р. о 08.30 год. [PERSON], повторно знаходячись за адресою: м. Красноармійськ, по вул. 40 років Жовтня біля кінотеатру «Мир», висловлювався нецензурною лайкою в адресу [PERSON], на зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок і спокій громадян про щ був складений протокол про адміністративне правопорушення. Згідно Постанови судді Красноармійського міськрайонного суду від 14 березня 2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та йому призначено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб (а.с. 10). На дану постанову [PERSON] була подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області. Згідно Постанови Апеляційного суду Донецької області від 31 березня 2014 року апеляція [PERSON] залишена без задоволення, а постанова судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року щодо [PERSON] - без змін (а.с. 11). Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зазнала душевних страждань в зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї відповідача [PERSON], яка мала місце 17.01.2014 року та 14.02.2014 року, при цьому вина відповідача встановлена постановами судді Красноармійського міськрайонного суду від 04.02.2014 року та 14.03.2014 року. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн., при цьому суд виходив з характеру та глибини моральних страждань, вимог розумності і справедливості, розміру доходів відповідача, який являється пенсіонером та отримує пенсію, розмір якої наближений до мінімального, а також того, що позивачем не надано суду доказів того, що внаслідок протиправних дій відповідача погіршився стан її здоров»я, але дійсно вищезазначена протиправна поведінка відповідача змінила звичайний уклад життя позивача. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з роз"ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial