Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним.Позивачем було придбано та 12.12.2007 зареєстровано в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, автомобіль марки: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Пізніше, через незалежні від позивача причини, проти його волі, через неправомірні, протизаконні дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи: 36799749 транспортний засіб вибув з володіння позивача. Братським районним судом Миколаївської області 14.06.2016 року винесено заочне рішення по справі № 471/509/16-ц за позовом ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на автомобіль: Тип ТЗ: легковий сєдан, марка: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] , держ.реєстр.номер: [NUMBER] , що належав [PERSON] на праві власності на користь позивача, надав право Товариству право реалізовувати транспортний засіб будь-яким способом іншим особам, а також дозволив вилучення автомобіля. Транспортний засіб був вилучений у позивача. Заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.13.01.2017 р. Братським районним судом Миколаївської області позов ТОВ Кредекс Фінанс» задоволено частково, а 13.03.2017 р. Апеляційним судом Миколаївської області резолютивну частину рішення суду першої інстанції було доповнено. Проте, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду постановою від 29.08.2018 р. скасовано рішення Братського районного суду Миколаївської області від 31.01.2017 р. та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13.03.2017 р. та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Разом з тим, ТОВ «Кредекс Фінанс» було відчужено транспортний засіб 20.09.2016 р. [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 20.09.2016 року, а 19.09.2018 р. і зареєстровано за новим власником - [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 19.09.2018 р. За таких обставин, оскільки право позивача було порушено та автомобіль вибув з його власності незаконно без відповідних правових підстав, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на транспортний засіб автомобіль марки: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] , витребувати з володіння [PERSON] транспортний засіб автомобіль марки: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] шляхом вилучення та передачі у володіння [PERSON] автомобіля марки: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] , технічної документації та ключів від нього. Також позивач просить стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на його користь20 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20 000,00 грн. з урахуванням порушення звичайного способу життя , значним дискомфортом, пов`язаним з відсутністю транспортного засобу. Моральна шкода полягає в емоційних стражданнях та переживаннях з приводу вибуття транспортного засобу з його володіння. Провадження у справі відкрито 28.01.2019 року вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження відповідно до положень ст.ст. 19 274 ЦПК України. В подальшому судом вирішувалось питання про заміну первісного відповідача [PERSON] належним [PERSON] , та заміну відповідача [PERSON] на - [PERSON] . Представник ТОВ «Вердикт Капітал» надав відзив на позов, де зазначив наступне. 26.12.2016 р. між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Кркдекс Фінанс», яке змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал», у простій письмовій формі було укладено договір факторингу за умовами якого Товариство отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором і до поручителя [PERSON] . Оскільки, Братським районним судом Миколаївської області було задоволено позов про стягнення заборгованості і в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль належний на праві власності [PERSON] було продано. Так, договір поруки не визнавався недійсним, фіктивним тощо. Протиправність договору факторингу також не встановлена відповідно до вимог закону. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди діями Товариства. [PERSON] не скористався правом надати відзив на позов. Від третьої особи [PERSON] до суду пояснення щодо позову не надходили. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник [PERSON] також просив суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі, їх представники в судове засіданні не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 12.12.2007 в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві зареєстровано право власності на автомобіль марки: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , копія якого долучено до матеріалів справи. Разом з тим, як вбачається з наданих доказів, а саме відповіді Регіонального сервісного центру м. Києва від 18.09.2018 р. на ім`я позивача, 16.09.2016 р. здійснено перереєстрацію при втраті свідоцтва про перереєстрацію автомобіля HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] на підставі рішення заочного рішення Братського районного суду Миколаївської області від 14.06.2016 р. Також, із зазначеної відповіді вбачається, що 20.09.2016 р. проведено перереєстрацію вказаного автомобіля на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу № 450/02/8043/2016 від 20.009.2016 р. укладеного в ТСЦ 8043 РСЦ МВС в м. Києві, заочного рішення Братського району Миколаївської області від 14.06.2016 р., договору факторингу№ 08/11 від 26.12.2011 р., довідки ТОВ «Кредекс Фінанс» від 16.09.2016 р., довіреності № 243 ТОВ «Кредекс Фінанс». 19.09.2018 р. в ТРЦ 1242 РСЦ МВС у Дніпропетровської області проведено вторинну реєстрацію права власності на автомобіль на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу № 1242/2018/1111385 укладеного в ТСЦ 1242 РСЦ МВС у Дніпропетровській області. Також встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 30.03.2019 р. було укладено договір купівлі - продажу автомобіля HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] , копія договору наявна в матеріалах справи. 06.04.2019 р. було здійснено перереєстрацію права власності на спірний автомобіль на гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2019 р., про що свідчить лист Регіонального сервісного центру в . Києві МВС України від 13.06.2019 р. Також, як вбачається з листа Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (РСЦ в м. Києві) від 28.10.2019 р., право власності на спірний автомобіль 19.09.2019 р. зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу № 1243/2019/1678484 від 19.09.2019 р., укладеного в ТСЦ 1243 РСЦ МВС Дніпропетровської області . Позивач зазначає, що його права порушено та підлягають захисту шляхом зазначеним у позовній заяві. Так, заочним рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 14.06.2016 р. задоголено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс «Фігнанс» 2 000,00 грн. заборгованість за кредитними зобов`язаннями. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 366/706859 від 14.12.2007 р. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] право власності на який належить [PERSON] . 13.10.2016 р. Братським районним судом Миколаївської області задоволено заяву про перегляд заочного рішення від 14.06.2016 р. справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості призначено до розгляду в загальному порядку. 31.01.2017 р. Братським районним судом Миколаївської області позов ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" 2000 (дві тисячі) гривень заборгованості за кредитним зобов`язанням. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 366/706859 від 14.12.2007 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль: тип ТЗ: легковий сєдан; марка: HONDA; модель: CIVIC; рік випуску: 2007; номер кузова: [NUMBER] ; держ.реєстр.номер: [NUMBER] , ринкова вартість якого складає 221320,00 грн., що на праві власності належить - [PERSON] , шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Кредекс Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати на підставі дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), а також наданням ТОВ «Кредекс Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Надано (визнано) право ТОВ «Кредекс Фінанс» (ЄДРПОУ: 36799749) (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред`явлення вказаного автомобіля для огляду. В задоволенні інших частин позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 13 березня 2017 р. колегією суддів чудової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області рішення Братського районного суду Миколаївської області від 31.01.2017 року змінено. Резолютивну частину вказаного рішення доповнено висновком про те, що звернення стягнення на автомобіль «HONDA CIVIC» державний номерний знак [NUMBER] проводиться для погашення заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» по основному кредиту 193 176 грн. 44 коп.,; по відсоткам за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 62 473 грн. 32 коп.; 3% річних від простроченої заборгованості - 5 415 грн. 50 коп., яка утворилась станом на 26 квітня 2016 року. Змінено рішення в частині стягнення судового збору. Натомість 29.08.2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду задоволено касаційну скаргу [PERSON] . Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 березня 2017 року скасовано і ухвалено нове, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінас відмовлено» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості на предмет іпотеки відмовлено. При цьому Верховним Судом зазначено, що позивач мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав протягом трьох років з дня, коли виникло право вимоги пред`являти вимогу про виконання зобов`язання до грудня 2013 року, однак позивач звернувся до суду лише 20 травня 2016 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Так, як свідчать матеріали справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» було змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Вищенаведені обставини не оспорювались учасниками процесу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, відповідно до положень ч. 1 ст. 321 ЦК України. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Так, Верховний Суд у постанові 04 липня 2018 року по справі № 335/640/15-ц вказує, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Також Верховним Судом зазначено, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Також Верховний Суд наголосив, що вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (постанова Верховного Суд України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16). Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача (постанова Верховного Суд України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15) 03 вересня 2018 року по справі № 367/7455/16-ц у своїй постанові Верховний Суд вказує, що під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені статтею 388 ЦК України. Аналіз змісту статті 388 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений даною нормою спосіб захисту прав у вигляді витребування майна, придбаного за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, застосовується у випадку відсутності між сторонами договірних відносин і не потребує визнання недійсним як цивільно-правової угоди, так і виданого на підставі цієї угоди державного акта. Добросовісне придбання в розумінні статті 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація), як зазначив Верховний Суд у постанові. Також Верховний Суд зазначив, що відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. За приписами ч. 1 ст. 388 ЦК України Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку , що наявні підстави для витребування від [PERSON] , який є добросовісним набувачем, виходячи з норм Цивільного Кодексу України, на користь [PERSON] спірний автомобіль, оскільки він вибув з володіння останнього поза його волею - на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, яке в подальшому скасовано. Разом з тим, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні заявлених вимог в частині визнання права власності на зазначений автомобіль за позивачем, з огляду на наступну позицію Верховного Суду. Так, у постанові від 30.05.2018 р. у справі № 596/1606/15-ц Верховний суд зазначив, що оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка немала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння. Право власності дійсного власника при цьому презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Особливістю віндикаційного позову є відсутність спору з приводу належності позивачеві майна (майнових прав) на праві власності чи іншому титулі. За наявності відповідного спору право позивача не може бути захищено шляхом задоволення віндикаційного позову. З огляду на вищезазначене, право власності позивача на транспортний засіб у зв`язку із вибуттям останнього із володіння не припинилось і не потребує додаткового визнання. Також не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» моральної шкоди з огляду на наступне. За приписами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, як це визначено ч. 2 ст. 23 ЦК України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, суд має обов`язок з`ясовувати, які правовідносини виникли між сторонами та якими нормативно-правовими актами вони регулюються та чи передбачено законодавством можливість відшкодування моральної шкоди. Не заперечувалась під час розгляду справи та обставина, що 14.12.2007 р. між АТ «Індустріально-експертний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №366/706859 від 14.12.2007 року. Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2010 р., яке набрало законної сили, достроково стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 14.12.2007 р. станом на 06.01.2011 р. в сумі 193 176 грн. 44 коп. 26.12.2011 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» у простій письмовій формі укладено договір факторингу № 08/11 за умовами якого ПАТ «Креді Агріколь Банк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги за зобов`язанням [PERSON] за кредитним договором № 366/706859 від 14.12.2007 року. В свою чергу, ТОВ «Кредекс Фінанс», як правонаступник ПАТ «Креді Агріколь Банк», звернувся до Братського районного суду Миколаївської області з відповідним позовом. Таким чином, правовідносини сторін мають регулюватися положеннями Книги 5 ЦК України Зобов`язальне правощодо укладання угод (договорів), їх виконання тощо, нормами якої стягнення моральної шкоди не передбачено. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial