Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є студентом Криворізького автотранспортного коледжу за денною формою навчання, термін навчання з 01.09.2014 по 30.06.2018. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини, щомісячно з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того зазначала, що до повноліття сина, відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/6 частини, вона отримує заробітну плату в розмірі 2500-2700 гривень, син навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до закінчення навчання в розмірі ? частини від його доходу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він отримує лише пенсію, якої доастньо лише на комунальні послуги, не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина в розмірі 1/8 частини від його пенсії. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], являється сином відповідача [PERSON] (а.с. 7). На даний час [PERSON] проживає разом із своєю матірю [PERSON] за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Тунгуська, 10 (а.с. 10). Позивач навчається на 3 курсі денної форми навчання у Автотранспортному коледжі ДВНЗ КНУ на бюджетній основі з терміном навчання з 01.09.2014 по 30.06.2018 рік, що підтверджується відповідною довідкою від 13.09.2016, та не отримує стипендію через низький бал успішності (а.с.7,8). Позивач [PERSON] працює вихователем та отримує заробітну плату в розмірі 3612,08 (а.с.9). Відповідач [PERSON] не працює, є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 3630,34 щомісяця, що підтверджується довідкою (а.с.27). Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 6 від 15.05.2006 визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, встановлені судом обставини, враховуючи матеріальний стан сторін, зокрема батька, матеріальний стан якого дозволяє надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на аліменти на утримання сина з дня звернення до суду і до закінчення ним навчання. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Що стосується доводів відповідача відносно того, що він утримує непрацездатну мати, суд відкидає їх, оскільки, оскільки як встановлено в судовому засіданні, мати відповідача отримує пенсію в розмірі 1340,89 грн., мешкає окремо від відповідача. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1/6 частині щомісячно від усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial