Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] у березні 2013 року звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Нижні Отрожки Джанкойського району Автономної Республіки Крим, зазначаючи, що він є сином померлого батька [PERSON], якому належав зазначений будинок на підставі договору купівлі-продажу. За життя [PERSON] був складений заповіт на ім'я позивача. Разом з тим, після смерті батька [INFO] позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу. Позивач зазначає, що батько за життя набув вказаний будинок за договором купівлі-продажу, проте право власності на нього не зареєстрував. Відповідачі які є спадкоємцями першої черги після померлого, позов визнали в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтями 22 та 28 КпШС України, який був чинний на момент придбання спірного майна, майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. У разі поділу майна подружжя їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується відповідним штампом у паспорті відповідача, визнається сторонами, тому відповідно ст. 61 ЦПК доведенню не підлягає.. За договором купівлі-продажу від 28.09.1989 року, посвідченим Просторненською сільською радою, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, який розташований в с.Нижні Отрожки Джанкойського району Автономної Республіки Крим (а.с. 7-8). Згідно рішенню виконавчого комітету № 23 вказаному будинку була надана поштова адреса, а саме: [ADDRESS] (а.с.9). 28.05.2012 року [PERSON] був складений заповіт на ім'я [PERSON] на все майно, яке буде належати спадкодавцю на момент смерті (а.с. 18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Просторненської сільської ради Джанкойського району Автономної Республіки Крим (а.с.22). Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа, спадщину прийняв позивач - син спадкодавця та спадкоємець за заповітом. Дружина померлого - відповідач [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 20.11.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS]. Мотивом відмови була відсутність належного документу, що підтверджує встановлену законом процедуру введення в експлуатацію вказаного житлового будинку № 3 та не надання відповідного правовстановлюючого документу (а.с. 5). Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час придбання спадкодавцем будинку, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 128 ЦК України в редакції 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Оскільки договір купівлі-продажу від 28.09.1989 року був посвідчений та зареєстрований виконкомом Просторненською сільською Радою Народних депутатів Джанкойського району Кримської області, у покупця виникло право власності на нерухомість згідно зі ст. 128 ЦК. Враховуючи, що спірний будинок був придбаний [PERSON] у шлюбі з [PERSON] і відповідно до ст. 22 КпШС України є їх спільною сумісною власністю, суд не приймає повне визнання позову відповідачами, оскільки воно не відповідає закону, а визнає за спадкоємцем за заповітом право власності на 12 частку будинку за адресою: [ADDRESS], право на яку належало спадкодавцю на момент смерті. Право на іншу 12 частку не належало спадкодавцю на час відкриття спадщини, тому воно не охоплюється заповітом і предметом спору не є. Право розпорядження часткою у майні, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановлене ст. 67 СК, не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку в спільному майні подружжя, тому відмову [PERSON] від права власності на 12 частку спільно нажитого (а не успадкованого) майна на користь спадкоємця за заповітом суд не приймає.. Таким чином, при задоволенні позову, суд визнає право власності за позивачем виключно на 12 частку спірного будинку, оскільки інша 12 частину будинку до спадкової маси не входить.. На підставі ст. 1218, 1226 ЦК України,

Outcome: partial