Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області (далі-позивач) звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO] з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що мама дівчинки померла, а відповідач, будучи батьком [PERSON], належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки, проживає в іншому населеному пункті і не відвідує дитину, не створює їй умов для проживання та виховання, не переймається матеріально-побутовими умовами її існування, дитина проживає з 2010 року разом з бабусею [PERSON] (третя особа), яка її виховує, утримує, піклується про дитину. Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], призначити піклувальником її бабусю [PERSON] та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду письмову заяву в якій вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та призначення піклувальником [PERSON] Прокурор в судовому засіданні також підтримав позов зазначивши, що дійсно відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зокрема не цікавиться її життям, дитина батька майже від народження не бачила, відповідач не допомагає матеріально дитині, а дитина тривалий час проживає з бабусею, яка й займається її вихованням, доглядом, забезпечує матеріально-побутові умови. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батька майже не знає, він проживає в с.Богданівка Мелітопольского району. Коли вона з матір'ю також проживала в с.Богданівка, то нерідко бачила батька, який завжди відвертався від неї, ніколи навіть не вітався, не цікавився її життям, жодним чином не допомагав їй та її брату і матері. [PERSON] бажала, щоб її батько був позбавлений батьківських прав відносно неї, а її піклувальником призначена бабуся [PERSON] Третя особа [PERSON] позов підтримала та пояснила суду, що є рідною бабусею [PERSON]. Її дочка [PERSON] була матір'ю [PERSON]. Дочка померла у 2016 році. З 2010 року онучка проживає з нею, оскільки [PERSON] з 2010 року почала хворіти на церебральний параліч та не могла вже доглядати за двома дітьми, у тому числі й [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний у 2010 році. Відповідач перестав фактично проживати разом із дружиною та дітьми [PERSON] та [PERSON] з 2007 року. Відповідач майже від народження життям дочки не цікавиться. До 2010 року [PERSON] проживала в с.Новобогданівка, де проживав і проживає відповідач, але за весь час проживання в одному селі він не цікавився життям своєї доньки, не допомагав колишній дружині у її вихованні, не допомагав матеріально утримувати дочку, як і не робить цього зараз. З 2010 року [PERSON] фактично займається вихованням, доглядом, утриманням [PERSON] та її брата [PERSON] 1997 року народження. Заслухавши пояснення учасників провадження, всебічно та повно встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим Новобогданівською сільською радою Мелітопольского району Запорізької області 25.01.2002. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 27.04.2010, актовий запис 45, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 27.04.2010. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] виконавчим комітетом Новополтавської сільської ради Чернігівського району Запорізької області [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], померла [INFO] у с.Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, про що зроблений актовий запис за №26. [PERSON] є рідною бабусею [PERSON], що підтверджується ними самими, а також довідкою виконавчого комітету Новополтавської сільської ради Чернігівського району Запорізької області №233 від 30.01.2017 [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та своїм братом [PERSON] 1997 року народження в будинку [ADDRESS], навчається у Новополтавській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, [PERSON] повністю утримує онучку та займається її вихованням, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новополтавської сільської ради Чернігівського району Запорізької області №233 від 30.01.2017 та №1141 від 04.11.2016, довідкою Новополтавської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 07.11.2016 №117. В свою чергу [PERSON] проживає в с.Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області разом зі своє матір'ю [PERSON] 1949 року народження, яка потребує стороннього догляду, проте участі у вихованні, утриманні дочки [PERSON] не приймає, жодним чином не допомагає їй матеріально, не цікавиться її життям, є байдужим до рідної дочки, навіть не намагається налагодити стосунки з донькою, що підтверджується окрім пояснень самих [PERSON] та [PERSON], також довідкою амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 05.05.2017, довідкою виконавчого комітету Новополтавської сільської ради Чернігівського району Запорізької області №1140 від 04.11.2016, довідкою Новополтавської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 07.11.2016 №117, письмовою заявою [PERSON] від 17.01.2017, довідкою виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради Мелітопольского району Запорізької області №2138 від 23.12.2016, листом служби у справах дітей Мелітопольської РДА Запорізької області №01-24/1020 від 28.12.2016, письмовими поясненнями [PERSON] та мешканців с.Новополтавка [PERSON], [PERSON], [PERSON], актом складеним мешканцями с.Новополтавка. Також судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності вищезазначений будинок [ADDRESS], остання отримує пенсію за віком багатодітним матерям та матерям інвалідів з дитинства, сукупний розмір якої у 2016 році склав 17207 грн 92 коп та отримує дохід у виді орендної плати за користування земельною ділянкою, яка їй на лежить на праві власності, сукупний розмір якого за 2016 рік склав 15244 грн 31 коп, хронічних чи гострих захворювань не має, до кримінальної відповідальності не притягувалася, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок від 21.05.1988, реєстровий номер 286, довідкою УПФУ у Чернігівському районі №55 від 30.01.2017, довідкою ФГ «Дем'яненко» №8 від 31.01.2017, медичним висновком про стан здоров'я КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» від 30.01.2017, довідкою серії ЦАП №0609981, виданою Департаментом інформаційних технологій МВС України. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], затвердженого рішенням №03 від 20.01.2017, останього доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON]. Також службою у справах дітей Чернігівської РДА прийнятий висновок №01-16/108 від 28.02.2017, згідно якого є можливим призначення [PERSON] піклувальником її онучки [PERSON] 2002 року народження. Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року«Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтовані і заявлені з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітньої [PERSON], а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні було доведено, що відповідач на даний час не приділяє уваги своїй дитині, ухиляється від її належного виховання, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї неповнолітньої дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити його батьківські права. Згідно з положеннями ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно з положеннями ч.1 ст.59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частин 2 та 3 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] за станом свого здоров'я, соціальним положенням та матеріальним становищем може виконувати обов'язки піклувальника; в судовому засіданні просила суд призначити її піклувальником над неповнолітньою [PERSON], оскільки між ними склалися позитивні стосунки і вона має можливість і бажає реально виконувати обов'язки піклувальника, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині і вважає, що в інтересах дитини буде доцільно призначити її бабусю піклувальником. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання; зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зокрема суд враховує наявність у відповідача матері похилого віку, з якою він разом проживає. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів та їх задоволення в повному обсязі. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного ст.ст.55, 59,60,63 ЦК України, ст.ст.164, 166, 180, 182, 191 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved