Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

У червні 2017р. [PERSON] звернувся до суду з позовом повернення банківського вкладу, посилаючись на те, що з ПАТ КБ «Приватбанк» уклав договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDN 80000732478943 від 25.01.2013 року, сума вкладу за яким становить 50 000,00 доларів США, строк на 365 днів, процентна ставка 6% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD0070047333200 від 27.12.2013року, сума вкладу за яким становить 78 235,80 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070065065700 від 24.01.2014року, сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070066226700 від 27.01.2014року, сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070066822700 від 28.01.2014року, сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070067696100 від 28.01.2014року, сума вкладу за яким становить 17 667,00 доларів США строк на 366 днів, процентна ставка 7% річних 7.06.2017р. звернувся з повідомленням про небажання продовжувати строк дії договорів та повернення коштів з відсотками. Враховуючи, що банк відмовляється повернути йому вклад і проценти, 28.03.2018р. уточнив позовні вимоги та просить розірвати укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDN80000732478943 від 25.01.2013р. та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму вкладу у розмірі 1 315 313,50 грн., 6% річних у розмірі 418 002,17 грн., інфляційні втрати у розмірі 1778801,25 грн. Розірвати укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDNWFD0070047333200 від 27.12.2013р. та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму вкладу у розмірі 2 535 045,53 грн., 8% річних у розмірі 859 976,10 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 628 202,84грн. Розірвати укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDNWFD0070065065700 від 24.01.2013р. та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму вкладу у розмірі 468 478,36 грн., 8% річних у розмірі 156 057,05 грн., інфляційні втрати у розмірі 628 118,47 грн. Розірвати укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDNWFD0070066226700 від 27.01.2014р. та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму вкладу у розмірі 468 478,36 грн., 8% річних у розмірі 155 749,85 грн., інфляційні втрати у розмірі 628 118,47 грн. Розірвати укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDNWFD0070066822700 від 28.01.2014р. та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму вкладу у розмірі 468 478,36 грн., 8% річних у розмірі 155 647,45 грн., інфляційні втрати у розмірі 628 118,47 грн. Розірвати укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDNWFD0070067696100 від 29.01.2014р. та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму вкладу у розмірі 467 541,00 грн., 7% річних у розмірі 135 829,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 620 335,27 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати, понесені за надання правової допомоги адвокатом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача заперечуючи проти позову, посилалась на те, що воно є неналежним відповідачем, оскільки на виконання договору кошти вносилися у банківському відділенні на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє банк можливості перевірити вимоги позивача та виконати умови договору, позивачем не надано належних доказів внесення коштів , інфляційні витрати не передбачені. Відсотки після розірвання договору нараховуються за ставкою «на вимогу». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідую чого. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 16.07.2018р. заміекео відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ«Приватбанк». Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Позивач посилається, що з ПАТ КБ «Приватбанк « уклав договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDN 80000732478943 від 25.01.2013року, сума вкладу за яким становить 50 000,00 доларів США, строк на 365 днів , процентна ставка 6% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD0070047333200 від 27.12.2013р., сума вкладу за яким становить 78 235,80 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070065065700 від 24.01.2013р., сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070066226700 від 27.01.2014р., сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070066822700 від 28.01.2014р., сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070067696100 від 29.01.2014р., сума вкладу за яким становить 17 667,00 доларів США.. строк на 366 днів , процентна ставка 7% річних. 7.06.2017р. звернувся з повідомленням про небажання продовжувати строк дії договорів та повернення коштів з відсотками. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (пункт 2.1 Положення). Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція),в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Отже, за нормами вказаної Інструкції на квитанції повинні міститися: підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Судом встановлено, що внесення грошових коштів на передбачений договором відповідний рахунок підтверджуються квитанціями про розміщення коштів у сумі 50 000 дол.США, 78 235,80 дол.США , 17667 дол.США. Оригінали договорів банківського вкладу та оригінали квитанції про внесення грошових коштів на передбачений договором рахунок судом оглядалися в судовому засіданні, містяться в матеріалах справи ( а.с. 179.180, 193). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку що між сторонами були укладені договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDN 80000732478943 від 25.01.2013року, сума вкладу за яким становить 50 000,00 доларів США, строк на 365 днів , процентна ставка 6% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD0070047333200 від 27.12.2013р., сума вкладу за яким становить 78 235,80 доларів США; строк на 366 днів , процентна ставка 8% річних, договір банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070067696100 від 29.01.2014р., сума вкладу за яким становить 17 667,00 доларів США.. строк на 366 днів , процентна ставка 7% річних , а позивачем - внесенні кошти на депозитний рахунок банку. Надані позивачем довідки , про наявність в Банку інших вкладів на суму 17700 дол США 17700 дол США 17700 дол США є виписки за факсимільним підписом і печаткою керівника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ [PERSON] не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази , виходячи з слідую чого. Як вказував представник відповідача, з 21 квітня 2014 року відокремлений підрозділ ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" на території АРК та міста Севастополя немав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя і видавати будь-які довідки та виписки. Згідно Наказу ПриватБанку від 29.04.2014 р. ..Про переміщення зі зміною оплати праці. [PERSON]." відбулася зміна не тільки у назві посади [PERSON] на керівника Департамента по роботі з клієнтами АР „Крим" ГО, але й місце розташування роботи з Криму на Головний офіс ПриватБанка м. Дніпро. Як вказував представник відповідача, з 21 квітня 2014 року відокремлений підрозділ ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" на території АРК та міста Севастополя немав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя і видавати будь-які довідки та виписки. Згідно Наказу ПриватБанку від 29.04.2014 р. ..Про переміщення зі зміною оплати праці. [PERSON]." відбулася зміна не тільки у назві посади [PERSON] на керівника Департамента по роботі з клієнтами АР „Крим" ГО, але й місце розташування роботи з Криму на Головний офіс ПриватБанка м. Дніпро. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що ПАТ КБ « Приватбанк» є неналежним відповідачем та що спірні депозитні кошти вносились у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» можливості перевірити вимоги позивача та виконати умови договору. Однак, судом вказані доводи банку не приймаються, оскільки договір банківського вкладу про розміщення грошових коштів на депозитному рахунку за програмою «Стандарт» був укладений з ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ. Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Таким чином, оскільки стороною укладеного з позивачкою вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за договорам має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорів. Безпідставними є також заперечення відповідача з посиланням на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог. У рішенні у справі «Zolotas проти Греції (№ 2)» Європейський суд з прав людини вказав наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунка може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладів в розмірі50 000доларів США,78 235,80 дол. США, 17 667 дол. США, оскільки між сторонами були укладені договори банківського вкладу, факт внесення грошових коштів підтверджується квитанціями, позивач звертався до відповідача з вимогою розірвати договори і повернути вклади, проте ці вимоги виконані не були. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, суд приходить до слідую чого. За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016року (№ 6-302цс16) , від 11 травня 2016 року (№ 6-338цс16). Договори банківського вкладу не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неповного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії. Відповідно до наказу №07 від 5.01.2004р., затвердженого Головою Правління Банку була встановлена відсоткова ставка по вкладам «На вимгу» в розмірі 1% річних., (а.с.143) Відповідно до Проколу Комітуту управління активами і пасивами від 25.04.2017р. з 4.05.2017р. було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті -рахунок «До запитання «-0,01% Тому відсотки по вкладах судом розраховуються відсотковою ставкою по вкладам «До запитання». По банківському вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDN 80000732478943 від 25.01.2013року, сума вкладу за яким становить 50 000,00 доларів США, процентна ставка 6% річних відсотки становлять 11 975,41 дол.США , з 29.01.2017р. по 5.05.2017р. процентна ставка 1% -відсотки становлять 132,51 дол.США , з 6.05.2017р. по 28.03.2018р. процентна ставка 0,01% - відсотки 4,07 дол.США, а всього 12 111,99 доларів США. По договору банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD0070047333200 від 27.12.2013р., сума вкладу за яким становить 78 235,80 доларів США, процентна ставка 8% річних-відсотки 18742,39 дол.США , з 29.12.2016р. по 5.05.2017р. процентна ставка 1% -відсотки становлять 273,61 дол.США , з 6.05.2017р. по 28.03.2018р. процентна ставка 0,01% - відсотки 6,37 дол.США, а всього 19 022, 37 доларів США . По договору банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD 0070067696100 від 29.01.2014р., сума вкладу за яким становить 17 667,00 доларів США., процентна ставка 7% річних- відсотки 3703,3 дол.США , з 31.01.2017р. по 5.05.2017р. процентна ставка 1% -відсотки становлять 45,9 дол.США , з 6.05.2017р. по 28.03.2018р. процентна ставка 0,01% - відсотки 1,4 дол.США, а всього 3750 ,6 доларів США Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях . Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 р. у справі № 6-771цс15. Тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрату часник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За перевіркою матеріалів справи суд знаходить не доведеними та документально не підтвердженими витрати позивача на правову допомогу, оскільки стороною позивача не було надано детального опису робіт, наданих послуг. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 8000грн., який не сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial