Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

21 жовтня 2013 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] [PERSON] [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, № 28/МК-08 від 8 квітня 2008 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ті обставини, що 8 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28/МК-08 від 8 квітня 2008 року. Відповідно до умов укладеного договору позивач ПАТ «КБ»Приватбанк» надав [PERSON] кредит в розмірі 22 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 15 квітня 2010 року. Крім того з метою забезпечення повернення кредиту 8 квітня 2008 року між Банком та [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки № 28/МК-08/1 та № 28/МК-08/2 відповідно, згідно за умовами яких вони взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням [PERSON] які виникають з умов Кредитного договору та несуть солідарну відповідальність перед Банком нарівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Банк умови за договором кредиту виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] не здійснюючи погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки має заборгованість, згідно уточнених позовних вимог, в розмірі 22581,22 долари США, з яких заборгованість по процентам за користування кредитом 9 429,61 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 6613,12 долари США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 6539,09 доларів США. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] [PERSON] [PERSON] суму заборгованості по кредиту в розмірі 22 581,22 долари США, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - Пархоменко М.О. діюча на підставі довіреності повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28/МК-08 від 8 квітня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 22 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк вказаного кредитного договору до 15 квітня 2010 року. У зв'язку з тим що відповідач своєчасно не сплачував за кредитними зобов'язаннями, 12 жовтня 2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя було винесено рішення про стягнення з відповідачів [PERSON] [PERSON] [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором станом на 13 жовтня 2010 року в сумі 16036,18 доларів США. Після прийняття рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 жовтня 2010 року відповідачі погасили частково суму заборгованості по кредиту, через виконавчу службу, але заборгованість в повному обсязі не погашена а тому на сьогоднішній момент існує сума заборгованості в розмірі 22 581,22 долари США , яку представник позивача просить суд солідарно стягнути з відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в частково, та пояснив, що він визнає суму заборгованості за кредитом, але не визнає суму пені, яку просить зменшити. Пояснив, що заборгованість виникла у зв'язку з важким матеріальним становищем, пояснив, що він намагався укласти з банком договір про реструктуризацію боргу, але Банк виставив такі умови по сплаті заборгованості, які він не має можливості виконати. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, та пояснив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі , оскільки з нього вже було стягнуто суму заборгованості, і на даний час він не має ні якої можливості ще погашати суму боргу. Також відповідач [PERSON], звернув увагу суду на той факт, що строк дії кредитного договору встановлено до 15 квітня 2010 року а тому строк звернення до суду з вимогами до поручителя відповідно до вимог ст.. 559 ч.4 ЦК України сплинув. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно статуту Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» найменування Закрите акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк». Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи зміну найменування юридичної особи було зареєстровано 17 липня 2009 року. Матеріалами справи встановлено, що 8 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 28/МК-08, за яким Банк зобов'язується надати позичальнику строковий кредит в розмірі 22000 доларів США, шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок № 2909354022881 відкритий Банком для позичальника, а позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит сплативши відсотки, штрафи, пені та винагороди в строки та об'єми встановлені даним договором. Строк повного погашення кредиту встановлено до 15 квітня 2010 року. Відповідно до договору поручительства № 28/МК-08/1 та № 28/МК -08/2 від 8 квітня 2010 року укладеного між ПАТ «КБ»Приватбанк» та [PERSON], і [PERSON] відповідно останні на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів , нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належними чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно розрахунку заборгованості за договором 28/МК-08 від 8 квітня 2008 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 22 581,22 долари США, з яких заборгованість по процентам за користування кредитом 9429,61 долари США, заборгованість по комісії за користування кредитом 6 613,12 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором 6539,09 доларів США. В судовому засіданні відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до договору поруки. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ч.1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 ЦК України та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. ( Постанова Верховного Суду України від 18.07.2012 року по справі № 6-78цс12.) У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 15 квітня 2010 року. За таких обставин у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло право пред'явити вимогу до поручителів [PERSON] та [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з 16 квітня 2010 року, протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив своєчасно та згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 жовтня 2010 року позовні вимоги ПАТ «КБ»Приватбанк» було задоволено в повному обсязі, та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], та [PERSON] заборгованість за кредитом станом на 13 жовтня 2009 року в розмірі 126 685,82 гривень. В своїх позовних вимогах, які було подано до суду 21 жовтня 2013 року та уточнено 17 грудня 2013 року, позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9429,61 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 6613,12 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 6539,09 доларів США а всього заборгованість в сумі 9429,61 доларів США. Як було встановлено в судовому засіданні та не спростовано представником позивача, з моменту закінчення строку дії договору тоб то з 15 квітня 2010 року відповідачами в добровільному порядку сума заборгованості не погашалася. Однак суми внесені в розрахунок заборгованості вносилися державним виконавцем під час виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 жовтня 2010 року, а тому відповідачі несли відповідальність перед банком. Також відповідачі повідомлялися про наявність суми заборгованості в вересні 2013 року вимогою - повідомленням банку № 30.1.0.0/2 від 5 вересня 2013 року яку було надіслано відповідачам [PERSON] [PERSON], [PERSON] рекомендованим листом. ( а.с.10-14). Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності відповідно до вимог ст. 559 ч.4 ЦК України до договорів поруки, а тому розглядає питання щодо застосування загальних строків позовної давності Розглядаючи питання щодо застосування строків позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Початок перебігу строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок відповідно до ст. 253 ЦК України. Як зазначалося вище, сторони встановили строк дії договору - до 15 квітня 2010 року зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 15 квітня 2010 року включно. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 жовтня 2010 року з відповідачів було стягнуто суму заборгованості за кредитом. Тому строк позовної давності щодо стягнення суми заборгованості необхідно обчислювати з дати винесення судом рішення, тоб то з 12 жовтня 2010 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Однак перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно розрахунку суми заборгованості ( а.с. 66-69) останній платіж надійшов 9 листопада 2012 року, а тому строк позовної давності не пропущено і сума заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9429,61 доларів США та заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 6 613,12 доларів США підлягають стягненню в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні суму заборгованості за кредитним договором визнав частково, а саме він визнав суму заборгованості за відсотками, але не визнає суми пені. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 549, ч.3 ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 6.2 Кредитного договору № 28/МК-08 від 8 квітня 2008 року, за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом передбачених п.п.2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 та 1.3, 2.2.3, 2.3.3, винагороди передбаченої п.п.4.5, 4.6 відповідач повинен сплатити Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті , пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату щоденного нарахування. Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність до вимог про стягнення неустойки застосовується в один рік. Згідно розрахунку суми заборгованості пеня за період з 31 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2013 року ( в межах строку позовної давності) складає суму 1686,54 долари США. Аналізуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], повинні нести солідарну відповідальність, оскільки відповідач [PERSON] порушив умови договору, у зв'язку з чим сума заборгованості по процентам за користування кредитом складає 9429,61 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом складає 6 613,12 доларів США, пеня складає суму 1696,54 долари США, а всього сума заборгованості - 17 729,27 доларів США, Відповідно до службового розпорядження Національного банку України з 26 червня 2014 року, на момент винесення рішення суду, встановлений наступний офіційний курс долара США: 1188.1919 гривень за 100 доларів США. Виходячи зі змісту позовної заяви, в якій позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором в іноземній валюті а судові витрати в гривні, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в державній валюті а саме стягненню підлягає сума заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9429,61 доларів США, ( що в еквіваленті до офіційного курсу Національного банку України станом на 26 червня 2014 року складає 112 042,63 гривень) заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 6 613,12 доларів США, ( що в еквіваленті до офіційного курсу Національного банку України станом на 26 червня 2014 року складає 78 577,09 гривень) пеня складає суму 1696,54 доларів США, ( що в еквіваленті до офіційного курсу Національного банку України станом на 26 червня 2014 року складає 20 158,29 гривень ) а всього сума заборгованості - 17 729,27 доларів США, ( що в еквіваленті до офіційного курсу Національного банку України станом на 26 червня 2014 року складає 210 778,00 гривень). Крім того, при зверненні до суду позивачем були сплачені судові витрати: судовий збір у сумі 2867,31 гривень що підтверджується квитанцією, які на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України частково підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Враховуючи той факт, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені частково то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України в якій зазначено що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2107,78 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial