Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON], [INFO] на період його навчання. У позовній заяві зазначено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Однак син поступив на навчання в Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника, є студентом І курсу юридичного факультету денної форми навчання. Самостійного заробітку в сина немає, навчається на денній платній формі навчання, стипендії не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги від батька. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх заробітків відповідача щомісячно до досягнення сином 23- річного віку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що працює вчителем, отримує заробітну плату в сімі 1000 грн. Самостійно неспроможна утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що надає кошти на утримання сина, зокрема повністю оплатив навчання сина на 1 курсі в сумі 12 320 грн., несе інші витрати на потреби сина. Стягнення з нього аліментів в сумі 30% заробітної плати поставить його у складне матеріальне становище, просив позовні вимоги задовольнити частково. Стягувати на користь сина 15% його заробітної плати, що становитиме 450 грн. щомісячно. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, якими вони мотивували свої вимоги та заперечення, дослідивши та перевіривши всі надані сторонами докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 08 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області [PERSON] народився [INFO]. Його батьки - [PERSON] і [PERSON] (а.с.4). [PERSON] навчається в Прикарпатському національному університеті ім.Василя Стефаника на І курсі юридичного інституту напрямку підготовки «правознавство» денної форми навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, що підтверджується довідкою №01-22/210, виданою 28.02.2014 року Прикарпатським національним університетом ім.Василя Стефаника (а.с.6). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти нездатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. За ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз'яснень, даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України - стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають значення для справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для відповідних категорій громадян. Встановлення в законі правила про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків переслідує, передусім, мету найповніше охороняти інтереси дитини, забезпечити їй одержання не лише необхідних для життєдіяльності коштів, але і зберегти за можливістю той рівень життя, який дитина мала при спільному проживанні з обома батьками. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, працює на посаді інспектора у ПАТ «Прикарпаттяобленерго», отримує заробітну плату, погоджується надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається і потребує такої допомоги. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в ? частці від усіх видів його заробітків щомісячно. На підставі викладеного та ст.ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial