Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

У червні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 14766 грн. 79 коп., яка виникла станом на 12 травня 2021 року, та судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписала заяву № б/н від 27 червня 2007 року, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач був повністю поінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи», які відповідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Уважає, що шляхом підписання заяви між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору як банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України), так і кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов користування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн. 00 коп. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, тому станом на 12 травня 2021 року виникла заборгованість на суму 14766 грн. 79 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 14766грн. 79 коп. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2021 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Одночасно постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Окремо 18 червня 2021 року подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі й не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду (а. с. 46). Відповідач, який належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки про виклик за адресою місця реєстрації, у судове засідання 15 вересня 2021 року не з`явилась, до початку судового засідання подала письмову заяву про визнання позову, просила розглянути справу без її участі. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з нижченаведеного. Так, у відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з довідкою позичальнику [PERSON] було надано такі кредитні картки (а. с. 15): № [NUMBER] , дата відкриття 27.06.2007, термін дії 06/11; № [NUMBER] , дата відкриття 11.12.2011, термін дії 07/15; № [NUMBER] , дата відкриття 02.04.2015, термін дії 03/19; № [NUMBER] , дата відкриття 10.08.2015, термін дії 03/19; № [NUMBER] , дата відкриття 28.03.2019, термін дії 01/23. Позивач надав 16 липня 2007 року [PERSON] у користування грошові кошти в розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [NUMBER] , який 21 травня 2008 року було збільшено до 8000 грн.00 коп., 15 червня 2009 року зменшено до 7700 грн. 00 коп., 20 квітня 2012 року збільшено до 15000 грн. 00 коп., а 06 серпня 2020 року зменшено до 0 грн. 00 коп. (а. с. 13). У судовому засіданні установлено, що 27 червня 2007 року відповідач [PERSON] заповнила заяву, в якій, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, просила відкрити рахунок/ надати перераховані нижче послуги: кредитна карта; тип карти: [NUMBER] ; валюта: гривня; тип кредитного ліміту: фінансовий; сума кредитного ліміту 5000 грн. 00 коп.; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Вказана заява містить відмітку банку про видачу 16 липня 2007 року [PERSON] кредитної картки номер [NUMBER] , що підтверджено її підписом (а. с. 16). Так, у відповідності до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Факт надання в розпорядження відповідачу кредитних коштів та користування ними підтверджується наданим банком до позовної заяви розрахунком заборгованості за вказаним договором, випискою з особового рахунку [PERSON] про рух коштів, з якого вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами банку шляхом зняття готівки у банкоматі, погашала заборгованість, поповнювала мобільний та картку в терміналі самообслуговування, розраховувалась за надані послуги тощо (а. с. 35-43). Крім того, відповідач не заперечив самого факту отримання кредиту та жодним чином не спростував розміру заборгованості за кредитом, розрахунок якого наведено банком, та який становить 14766 грн. 79 коп. Укладений між сторонами договір від 27 червня 2007 року у вигляді підписаної відповідачем заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним). Ураховуючи ті обставини, що відповідач умови кредитного договору не виконувала, використані кредитні кошти банку не повернула, тому позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, яка складається, зокрема, із заборгованості за тілом кредиту на суму 14766 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят шість гривень) грн. 79 коп. необхідно задовольнити. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2270 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а. с. 3). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана ним до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 599, 1050, 1048, 1054 та 1056 ЦК України та

Outcome: approved