Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

04.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб присудження аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на 1/4 частину та щомісячно стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності даного рішення і до повноліття дитини; виконавчий лист F 643/354/17, виданий Московським районним судом м. Харкова 28.09.2017 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 16.01.2017 року і до повноліття дитини - визнати таким, що не підлягає виконанню і повернути до Московського районного суду м. Харкова. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 12 серпня 2006 року він перебував у шлюбі з [PERSON] 31 травня 2008 року їхній шлюб з [PERSON] був розірваний. Наразі відповідач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, змінила своє прізвище на [PERSON] У шлюбі з відповідачкою у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року з нього на користь відповідача на утримання їхнього сина стягнуто аліменти в сумі 2000 грн. Він не згоден був з сумою стягнутих з нього аліментів, однак із-за своєї хвороби не зміг оскаржите вказане рішення. Ще до реєстрації їхнього шлюбу, а саме в жовтні 2005 року, він за станом здоровFя звільнився з офіційної роботи, став працювати за трудовою угодою в ТОВ " Баярд 9" та й до теперішнього часу там працює. Останнім часом отримує заробітну плату у сумі 3723 грн. Він став хворіти з 2001 року, остаточно в листопаді 2010 року йому поставили діагноз розсіяний склероз і в грудні 2010 року його визнали інвалідом 2 групи, наразі він отримує пенсію в сумі 1452 грн. За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року з його заробітної плати стягується заборгованість по аліментам кожного місяця, починаючи з березня 2018 року в сумі 1498,51 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого старшим державним виконавцем, сума боргу на 30.11.2018 року становить 17433, 35 грн. Крім того, він особисто сплачує аліменти на утримання сина в сумі 2000 грн. Також він потребує постійного лікування, змушений лікуватися декілька разів на рік, оскільки лише регулярна терапія підтримує його життєдіяльність, що підтверджується виписками з історії хвороби. Лікування в свою чергу призводить до значних фінансових витрат. З огляду на вищезазначене, вказані обставини свідчать про те, що його матеріальне становище значно погіршилось, потреба в постійному лікуванні вимагає додаткових грошових витрат. А враховуючи його незначний дохід відповідно сплата аліментів у встановленому розмірі є неможливою. Оскільки він отримує постійний дохід і законодавством не забороняється зміна способу присудження аліментів, вважає за можливе змінити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з стягнутих у твердої грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на 1/4 частину його заробітку. 15.01.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач у позовній заяві посилається на те, що має мінливий заробіток та є пенсіонером, але при цьому жодним чином не повідомив суд про те, що дитина страждає з народження «Диспластичною кардіопатією анамального хорда лівого желудочка», тобто вроджена вада серця, та кожні три місяці змушена проходити обстеження та відвідувати кардіоревматолога. Таке однобоке твердження позивача є цинічним, оскільки враховує лише інтереси батька, який зобовFязаний утримувати свою неповнолітню дитину відповідно до ст. 180 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Крім того, позивач у своєму позові посилається на ч.1 ст. 192 СК України, а саме що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Але при цьому позивач просить змінити спосіб стягнення, а не зменшити розмір аліментів, що не передбачено жодним законом або підзаконним актом. Крім того, син [PERSON], [INFO], має ваду серця та постійно потребує нагляду лікарів, про що свідчить виписки та численні доплетографічні дослідження. 21.01.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про зміну предмету, в якій просив приєднати до матеріалів справи уточнену позовну заяву за його позовом до [PERSON] зі зміненим предметом позову та остаточними позовними вимогами. 21.01.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із уточненим позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягнутий з нього заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гр. та щомісячно стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., починаючи з дня набрання чинності даного рішення і до повноліття дитини; виконавчий лист F 643/354/17, виданий Московським районним судом м. Харкова 28.09.2017 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гр. щомісяця, починаючи з 16.01.2017 року і до повноліття дитини F визнати таким, що не підлягає виконанню і повернути до Московського районного суду м. Харкова. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ухвалюючи вказане заочне рішення, суд вказав, що при встановленні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоровFя та матеріальне становище платника аліментів, однак надалі зазначив, що доказів неможливості утримувати малолітню дитину через тяжкий стан здоровFя або інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, матеріали справи не містять. Така позиція суду свідчить про те, що при вирішенні питання щодо стягнення з нього аліментних платежів на утримання сина, відповідач [PERSON] приховала обставини щодо стану його здоровFя. Він не був присутній під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів на утримання дитини внаслідок свого хворобливого стану та з цієї причини не зміг скористатись своїм правом на оскарження судового рішення. Фактично, з 2001 року він страждає на тяжку, невиліковну хворобу - розсіяний склероз, який постійно прогресує. В листопаді 2010 року йому була встановлена 2 група інвалідності, яка щорічно подовжується і діє по теперішній час. Він постійно змушений проходити амбулаторне та стаціонарне лікування. Кожний раз під час проходження курсу амбулаторного та стаціонарного лікування він змушений витрачати значні матеріальні кошти на придбання ліків. Так, за час лікування, наприклад, у період з 26.02.2018 року по 07.03.2018 року його витрати на лікування становили загальну суму в розмірі 5 831 грн. 48 коп. На даний час йому встановлено діагноз: розсіяний склероз, вторинно - прогредієтний тип перебігу з тетрапарезом (переважно правостороннім геміпарезом) з порушенням акту ходи, вираженим мозжечково - атактичним, астенічним синдомами, сфінктерними, чутливими порушеннями. Згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААА F 122508 від 20.01.2016 року з 01.01.2016 року йому в черговий раз була встановлена 2 група інвалідності на строк до січня 2019 року. 09.01.2019 року він пройшов черговий перегляд та йому була подовжена інвалідність 2 групи з 01.01.2019 року по 01.01.2022 року. Витрачання доходів на своє лікування впливає на сплату ним щомісячних аліментних платежів. Станом на 30.11.2018 року в нього наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 17 483 гр. 35 коп., яку він намагається погасити. Таким чином, вищевикладене свідчить про тяжкий стан його здоровFя, постійне значне його погіршення, а також погіршення його матеріального становища, що є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України та свідчать про неможливість сплачувати аліменти у розмірі, встановленому заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року. Отже, у звFязку із значним погіршенням матеріального становища батька, ці обставини можуть бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. 05.02.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив до уточненої позовної заяви, в якому вона просила відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач у позовній заяві посилається на те, що має мінливий заробіток та є пенсіонером, але при цьому жодним чином не повідомив суд про те, що дитина страждає з народження «Диспластичною кардіопатією анамального хорда лівого желудочка» тобто вроджена вада серця, та кожні три місяці змушена проходити обстеження та відвідувати кардіоревматолога. Таке однобоке твердження позивача є цинічним оскільки враховує лише інтереси батька, який зобовFязаний утримувати свою неповнолітню дитину відповідно до ст. 180 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовFязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 23 жовтня 2018 року суддя Московського районного суду м. Харкова Ференчук О.В., розглянувши позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, відкрила провадження у справі F 643/9137/18. Департамент служб у справах дітей ХМР у висновку F141 від 11.02.2019 року вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також у листі Харківської дитячої поліклініки F7 від 22.12.2018 року зазначено, що батько дитини жодного разу не цікавився здоровFям сина та не звертався до лікарів з будь-якого приводу. Крім того, їхній син [PERSON], [INFO], має ваду серця та постійно потребує нагляду лікарів, про що свідчить виписки та численні доплетографічні дослідження. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина F [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно до його повноліття, починаючи з 16.01.2017 року (а.с. 49). Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року, встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн.; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 грн., з 1 липня - 2007 грн., з 1 грудня - 2102 грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 грн., з 1 липня - 1564 грн., з 1 грудня - 1638 грн. Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановлених СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на цей час не може бути меншим, ніж 1013 грн. 50 коп. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про зменшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів погіршилися, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає зменшенню. Крім того, суд бере до уваги стан здоровFя та матеріальне становище дитини сторін - [PERSON], [INFO]. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року F3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність зменшення розміру аліментів, визначених раніше заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року, з 2000 грн. щомісяця до повноліття дитини на 1500 грн. 00 коп. щомісяця до повноліття дитини. Щодо повернення виконавчого листа F 643/354/17, виданого Московським районним судом м. Харкова 28.09.2017 року, за заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 16.01.2017 року і до повноліття дитини до Московського районного суду м. Харкова та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд відмовляє, оскільки дане рішення не скасоване та підлягає виконанню до набрання законної сили цим рішенням. Відповідно до ст. 5 п. 9 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2 групи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд компенсує судові витрати за рахунок держави.

Outcome: partial