Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

02.12.2013 року представник позивача [PERSON] звернувся з позовом до суду та просив відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 серпня 2013 року о 21.30 години у м.Одесі по вулиці Академіка Вільямса сталася ДТП за участю автомобілів Toyota, державний номер [NUMBER] та Honda, державний номер [NUMBER].Винним у скоєнні правопорушення визнано [PERSON], який керував автомобілем Toyota, державний номер [NUMBER]. Вищевказані факти підтверджуються постановою Київського районного суду міста Одеси від 05.11.2013, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує, тому, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування шкоди, завдану його автомобілю, у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача завдану шкоду, розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2013 року об 21 годині 30 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota», державний номер [NUMBER], по вул. Ак. Вільямса, в м.Одесі, не витримав безпечну дистанцію та інтервал руху і допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Honda», державний номер [NUMBER]. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями, водій [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР. Вищевказані факти також знайшли своє відображення в постанові Київського районного суду міста Одеси від 05.11.2013, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Завдання технічних пошкоджень автомобілю позивача підтверджуються проведеним автотоварознавським дослідженням. Так, згідно вищевказаного дослідження внаслідок ДТП, автомобіль марки «Honda», державний номер [NUMBER], отримав матеріальні збитки, вартість яких складає 4279,14 гривень. З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, сталося з вини відповідача [PERSON], який є власником автомобілю Toyota, державний номер [NUMBER](відповідно до інформації УДАІ). Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до п.9 Пленуму Верховного Суду України «про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така вартість повинна бути визначена експертним шляхом. Згідно з висновком автотоварознавського дослідження, матеріальні збитки нанесені [PERSON] в наслідок скоєння ДТП [PERSON], складають - 4279,14 гривень. Порядок оцінки дорожніх транспортних засобів та визначених матеріальних збитків , завданих власнику у випадку пошкодження дорожніх транспортних засобів визначено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074 / 8395. У відповідності з п.1.3 даної Методики вимога даної методики являються обов'язковими під час проведення товарознавчих досліджень судовими експертами, суб'єктами ведення господарства, до компетенції яких входить проведення судових авто- товарознавчих експертиз, а також усіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки дорожніх транспортних засобів у випадках, передбачених законодавством України або угодами суб'єктів цивільно- правових відносин. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, становить 4940,10 гривень, з яких 4279,14 гривень - матеріальні збитки за результатами експертного дослідження та 660,96 гривень - витрати за проведення експертного дослідження, комісійні витрати за послуги банку у розмірі 13,22 гривень відшкодуванню не підлягають. Позивач,окрім вищевказаних витрат, просив стягнути з відповідача витрати за сповіщення відповідача про проведення експертизи у розмірі 67,32 гривень, витрати за послуги по рахунку-фактурі у розмірі 336,00 гривень та витрати за роботи по відновленню розвалу-сходженню пошкодженого автомобіля у розмірі 150 гривень. Однак, підстав для задоволення вищевказаних вимог судом не вбачається, оскільки вищевказані витрати не належать до майнової шкоди, завданої діями відповідача, а здійснений платіж за послуги по рахунку-фактурі та за роботи по відновленню розвалу-сходження пошкодженого автомобіля враховані в суму матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля.Підстав для повернення цих сум законом не передбачено. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з подальшими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Враховуючи доведеність вини відповідача, а також наявність висновку автотоварознавського дослідження, суд вважає за можливим стягнути з відповідача витрати за проведення автотоварознавчої оцінки майна по визначенню вартості матеріального збитку завданого автомобілю в наслідок ДТП у розмірі 660,96 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 308,69 гривень.

Outcome: partial