Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

11 листопада 2016 року із Ямпільського районного суду Вінницької області в порядку ст. 116 ЦПК України до Томашпільського районного суду надійшла цивільна справа за позовом законного представника [PERSON], в інтересах [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], представника позивачів адвоката Вітвіцького О.Ю. до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. В провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебувало кримінальне провадження за № 12015020000000055 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. Під час розгляду даного кримінального провадження позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], Вінницької дирекції ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 січня 2015 року біля 20:35 год, [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ВАЗ-21063», державний номерний знак [NUMBER], в порушення вимог п.п. 2.9(а) ПДР України, рухаючись по вул. Комінтерна в м. Ямпіль Вінницької області, поблизу ЗОШ № 1, маючи об'єктивну можливість виявити пішоходів [PERSON] та [PERSON], які рухались краєм проїжджої частини в попутному напрямку, не прийняв своєчасних заходів для зменшення швидкості та безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд на останніх передньою правою частиною автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи № 5 від 18 березня 2015 року, отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх утворення та стоять у причинному зв'язку зі смертю [PERSON] Пішохід [PERSON] відповідно висновку судово-медичної експертизи № 6 від 18 березня 2015 року, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх утворення та стоять у причинному зв'язку зі смертю [PERSON] Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] автомобілем зник з місця пригоди та був затриманий працівниками поліції за місцем свого проживання. Після загибелі на місці ДТП [PERSON] та [PERSON] сиротами залишились двоє малолітніх дітей - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], опікуном яких призначили рідну сестру покійної [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками покійної [PERSON] Крім того, позивачі зазначили, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1131216, складеного на підставі договору від 22 липня 2014 року, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю становить 100000 грн. Оскільки відповідач [PERSON] заподіяну шкоду не відшкодував, позивачі просили суд, стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] як законного представника малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в розмірі по 100000 грн кожному, а у разі не достатності страхової виплати для повного відшкодування завданої моральної шкоди, таку різницю між фактичним заявленим розміром шкоди і страховим відшкодуванням стягнути з [PERSON]; стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в розмірі по 100000 грн кожному, а у разі не достатності страхової виплати для повного відшкодування завданої моральної шкоди, таку різницю між фактичним заявленим розміром шкоди і страховим відшкодуванням стягнути з [PERSON]; стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] документально підтверджені витрати на поховання [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 11061 грн; стягувати з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] як законного представника малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування у зв'язку зі смертю годувальників в розмірі по 4221,89 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 01 лютого 2015 року до досягнення дітьми повноліття, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди таку різницю між фактичним заявленим відшкодуванням і страховим відшкодуванням стягнути із [PERSON] Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] процесуальні витрати пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування та судового провадження на загальну суму 744,14 грн. Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року цивільний позов [PERSON], [PERSON] [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] по 100000 грн відшкодування моральної шкоди кожному. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6121 грн відшкодування майнової шкоди та 25000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а всього 31121 грн. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 25000 гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягуто із [PERSON] на користь [PERSON], як законного представника малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] по 847,81 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2015 року і до досягнення вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). В задоволенні іншої частини цивільного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] - відмовлено. Позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], як законного представника малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду та роз»яснено, що в разі невідшкодування страховою компанією збитків, потерпілий має право звернутися до суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства. Потерпілій [PERSON], здійснено оплату проїзду її прибуття на виклик із місця її проживання та вибуття до місця проживання на суму 590,07 грн - Управлінням міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі. Та здійснено [PERSON] оплату проїзду її прибуття на виклик із місця її проживання та вибуття до місця проживання на суму 2826,80 грн - Ямпільським районним судом Вінницької області із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року скасовано та призначено [PERSON] остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Вчастині вирішення цивільного позову потерпілих [PERSON], [PERSON] [PERSON] про стягнення із обвинуваченого [PERSON] матеріальної, моральної шкоди, щомісячних виплат на неповнолітніх дітей, про відмову в задоволенні позову в іншій частині позовних вимог та в частині залишення без розгляду позову до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» скасовано, а матеріали цивільного позову, що містяться в кримінальному проваджені в цій частині спрямовано на новий судовий розгляд в порядку цивільного провадження в той же суд. Також, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року в частині стягнення процесуальних витрат на проїзд, на користь [PERSON] змінено та стягнуто із [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 4433,14 грн оплату за проїзд по викликах до правоохоронних органів та судів. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2016 року позовні вимоги законного представника [PERSON], діючої в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON], [PERSON] до Вінницької дирекції ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду. В подальшому позивачі позовні вимоги змінили, просили: 1) стягнути на користь [PERSON], законного представника [PERSON] з [PERSON] щомісячно з 01 квітня 2017 року суму у розмірі 1337,65 грн відшкодування шкоди завданої смертю [PERSON] до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років (за період з 01 квітня 2017 року до [INFO] року включно (за 74 місяці) суму у розмірі 98381 грн), а у разі навчання [PERSON] після досягнення ним вісімнадцяти років, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років; 2) стягнути на користь [PERSON], законного представника [PERSON] з [PERSON] щомісячно з 01 листопада 2022 року суму у розмірі 379,46 грн відшкодування шкоди завданої смертю [PERSON] до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років (за період з 01 листопада 2022 року до [INFO] року включно (за 7 місяців) суму у розмірі 2569,22 грн), а у разі навчання [PERSON] після досягнення ним вісімнадцяти років, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років; 3) стягнути на користь [PERSON], законного представника [PERSON] з [PERSON] суму у розмірі 1144692 грн на відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON], без утримання податків та обов'язкових платежів; 4) стягнути на користь [PERSON], законного представника [PERSON] з [PERSON] суму у розмірі 572346 грн на відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON], без утримання податків та обов'язкових платежів; 5) стягнути на користь [PERSON], законного представника [PERSON] з [PERSON] щомісячно з 01 квітня 2017 року суму у розмірі 1337,65 грн відшкодування шкоди завданої смертю [PERSON] до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років (за період з 01 квітня 2017 року до [INFO] року включно (за 176 місяців) суму у розмірі 234821,30 грн), а у разі навчання [PERSON] після досягнення нею вісімнадцяти років, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років; 6) стягнути на користь [PERSON], законного представника [PERSON] з [PERSON] щомісячно з 01 листопада 2022 року суму у розмірі 379,46 грн відшкодування шкоди завданої смертю [PERSON] до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років (за період з 01 листопада 2022 року до [INFO] року включно (за 109 місяців) суму у розмірі 41274,14 грн), а у разі навчання [PERSON] після досягнення нею вісімнадцяти років, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років; 7) стягнути на користь [PERSON], законного представника [PERSON] з [PERSON] суму у розмірі 1144692 грн на відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON], без утримання податків та обов'язкових платежів; 8) стягнути на користь [PERSON], законного представника [PERSON] з [PERSON] суму у розмірі 572346 грн на відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON], без утримання податків та обов'язкових платежів; 9) стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] щомісячно з 01 грудня 2022 року (строком-довічно) суму у розмірі 379,46 грн відшкодування шкоди завданої смертю [PERSON]; 10) стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] суму у розмірі 572346 грн на відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON], без утримання податків та обов'язкових платежів; 11) стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] щомісячно з 01 грудня 2022 року (строком-довічно) суму у розмірі 379,46 грн відшкодування шкоди завданої смертю [PERSON]; 12) стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] суму у розмірі 572346 грн на відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON], без утримання податків та обов'язкових платежів; 13) стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] суму у розмірі 5768 грн відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник -[PERSON] позовні вимоги уточнили.Зокрема вказали, що просять стягувати періодичні платежі, які передбачені ст.1200 ЦК України, на користь позивачів щомісячно, а не одноразово. Просили задовольнити вимоги викладені у позовній заяві.Щодо коштів у розмірі 15 000 грн, яку були сплачені родичами [PERSON] батькам покійних, вказали, що не заперечують щоб дані кошти вважалися відшкодуванням за пам»ятник. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Вітвіцький О.Ю. в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Боднар О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечили проти їх задоволення. Вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими. Крім того, представник відповідача надав суду письмову розписку, згідно якої 05 жовтня 2015 року [PERSON] отримала від сім'ї [PERSON] часткове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15000 грн. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представників позивачів [PERSON] та [PERSON], відповідача та його представника Боднара О.В., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст.286 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого скасовано в наслідок м'якості та призначено [PERSON] остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Вчастині вирішення цивільного позову потерпілих [PERSON], [PERSON] [PERSON] про стягнення із обвинуваченого [PERSON] матеріальної, моральної шкоди, щомісячних виплат на неповнолітніх дітей, про відмову в задоволенні позову в іншій частині позовних вимог та в частині залишення без розгляду позову до приватного акціонерного товариства «Україниська пожежно-страхова компанія» скасувано, а матеріали цивільного позову, що містяться в кримінальному проваджені в цій частині спрямувано на новий судовий розгляд в порядку цивільного провадження в той же суд. Вироками суду встановлено, що 28 січня 2015 року біля 20:35 год, [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ВАЗ-21063», державний номерний знак [NUMBER], в порушення вимог п.п. 2.9(а) ПДР України, рухаючись по вул. Комінтерна в м. Ямпіль Вінницької області, поблизу ЗОШ № 1, маючи об'єктивну можливість виявити пішоходів [PERSON] та [PERSON], які рухались краєм проїжджої частини в попутному напрямку, не прийняв своєчасних заходів для зменшення швидкості та безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд на останніх передньою правою частиною автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померли. Дані обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому не підлягають доказуванню відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області [PERSON] та [PERSON] є донькою та сином загинувших у ДТП [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5-6 т. 1). Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної ради у місті ради по встановлення опіки над дітьми-сиротами [PERSON], [PERSON] № 127 від 18 березня 2015 року призначено [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8 т. 1). Крім того, після смерті [PERSON] залишилися непрацездатні батьки останньої - [PERSON] та [PERSON] Факт родинних відносин між якими підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26 січня 1974 року Тернівським районним відділом РАЦС м. Кривий Ріг (а.с. 12 т. 1). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. На підставі полісу обов»язкового страхування, № АІ/1131216 від 22.07.2014 року, ПрАТ «УПСК» виплатило позивачам 173 080 грн на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди за перід з листопада 2016 року по квітень 2017 року.Крім того, згідно повідомлення, ПрАТ «УПСК» планує в майбутньому здійснювати виплати позивачам сум страхового відшкодування (т.2 а.с.73-76). Так, позивачі просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 5768 грн відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника [PERSON] та [PERSON], вартість якого становить згідно накладної № 23 від 23 березня 2016 року 35000 грн (а.с. 183 т. 2), проте, згідно розпискивід 05 жовтня 2015 року [PERSON] отримала від сім'ї [PERSON] часткове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15000 грн.Тобто в цій частині витрати відповідачем відшкодовані, тому вимога про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у розмірі 5768 грн задоволенню не підлягає. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, ч.2 ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання. Але не більш як до досягнення ним двадцяти трьої років); чоловікову, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом- довічно. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Отже в контексті даних норм, неповнолітні діти покійних та непрацездатні батьки, мають право на відшкодування шкоди. Проте, підлягає задоволенню лише вимога на підставі ст.1200 ЦК України про стягнення з відповідача на користь [PERSON], законного представника дітей, щомісячно з 01 квітня 2017 року суму у розмірі по 1337,65 грн відшкодування шкоди завданої смертю [PERSON] до досягнення дітьми 18 років. Вимоги про стягнення шкоди внаслідок смерті [PERSON], які позивачі просять стягувати з 2022 року, неможуть бути задоволенні, оскільки такі вимоги є передчасними. Дослідивши довідки НВК ЗОШ 1 ступеня-гімназії від 12.02.2015 року та довідки УПФУ від 06.02.2015 року, провівши відповідні розрахунки, судом встановлено, що з [PERSON] слід стягувати на кожну дитину по 1337,65 грн відшкодування шкоди до досягнення дітьми повноліття. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1-2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування завданої внаслідок порушення її прав моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п.2 ч.3, а також ч.5 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.9 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як передбачено ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода. Завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Суд дійшов до переконання, що діями відповідача, [PERSON], малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] та батькам [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних переживаннях, хвилюванні у зв'язку з смертю останніх, було порушено їхній звичайний спосіб життя. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди батькам та дітям, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, у зв'язку із вчиненим кримінальним правопорушенням, неможливість відновлення попереднього стану, а також те, що на утриманні у відповідача троє неповнолітніх дітей, матеріальна шкода відшкодована, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути моральну шкоду з відповідача на кожного із дітей у розмірі по 125000 грн, на кожного із батьків - по 100000 грн, які суд вважає обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення. Суд не може прийняти до уваги розрахунки надані позивачами за завдану моральну шкоду, оскільки для визначення можливого розміру компенсації моральної шкоди у висновку була застосована методика та формула російського вченого [PERSON], висновки по яких мають імовірний характер та є науковою рекомендацією. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial