Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивував тим, що12.08.2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір лізингу, відповідно до якого лізингодавець надає, а лізингоодержувач приймає в строкове платне користування бочки (КЕГи) місткістю 50л в кількості 96 штук. Вартість майна, яке передається становить 2600грн. за одну бочку (КЕГу), а всього на суму 249000грн. Термін лізингу з 12.08.2014р. по 31.12.2014р. Термін лізингу може бути продовжений лише за письмовою згодою сторін. Розмір орендної плати складає 1 гривня на кожен місяць за кожну орендовану КЕГу, яка вноситься щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця. Орендна плата сплачується в безготівковому або готівковому порядку за вибором лізингоодержувача, не пізніше визначеного договором строку. Після завершення терміну лізингу лізингоодержувач зобовязаний впродовж 20 днів повернути лізингодавцю майно, яке знаходиться в лізингу на підставі акту прийому-передачі. Боржнику 29.07.2016 року було направлено повідомлення про погашення заборгованості, однак воно було залишене боржником без розгляду та задоволення. У порушення норм закону та умов договору лізингу зобовязання відповідачем належним чином не виконані, зокрема у звязку із завершенням терміну лізингу не було повернуто лізингодавцю майно, яке знаходиться в лізингу (бочки (КЕГи) місткістю 50л в кількості 96 штук, також проігноровано та залишено без розгляду повідомлення щодо погашення заборгованості. У звязку з неповерненням лізингоодержувачем протягом тривалого часу лізингового майна, позивач вважає що зазначена майно втрачене (знищене), у звязку з чим йому було завдано збитків. Тому вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу компенсацію вартості наданого у лізинг майна, штраф за втрату майна, що перебувало у лізингу, а також орендну плату за користування майном. Таким чином станом на 12.09.2016 року за відповідачем рахується заборгованість за договором лізингу в сумі 500250грн., з яких: 249000грн. компенсація за неповернуте майно (90 бочок), 2250грн. заборгованість за орендною платою за період з 12.08.2014р. по 12.09.2016р. (25 місяців), 249000грн. штраф у розмірі 100% вартості майна, оскільки відповідачем не поверталось орендоване майно, що може свідчити лише про факт його знищення чи втрату. Тому просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку через оголошення в редакцію газети «Галичина». З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Судом встановлено, що 12.08.2014р. між Фізичною - особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір лізингу, згідно якого лізингодавець надає а лізингоотримувач приймає в строкове платне користування бочки (КЕГи) місткістю50л в кількості 96 штук. Вартість майна, яке передається становить2600грн. за кожну бочку (КЕГу), всього на суму 249600грн. Термін лізингу з 12.08.2014р. по 31.12.2014р. Термін лізингу може бути продовжений лише за письмовою згодою сторін. Розмір орендної плати складає 1гривня на кожен місяць за кожну орендовану КЕГу, яка вноситься щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця. Орендна плата сплачується в безготівковому або готівковому порядку за вибором лізингоодержувача, не пізніше визначеного договором строку. Після завершення терміну лізингу лізингоодержувач зобовязаний впродовж 20 днів повернути лізингодавцю майно, яке знаходиться в лізингу на підставі акту прийому-передачі (а.с.5-7). Відповідно до Акту приймання передачі від 12.08.2014р. до договору лізингу віл 12.08.2014р. лізингодавець передав а лізингоодержувач одержав КЕГи у кількості 96 штук ємкістю 50 літрів (а.с.8). Згідно\~ст. 530 ЦК України\~визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічні норми містяться в ч. 2\~ст. 1 ЗУ «Про фінансовий лізинг». У відповідності до ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 3, ч. 2 ст.\~11, ч. 1 ст.\~16 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Згідно ч.1\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. П. 8.1 договору лізингу передбачено, що у випадку нецільового використання або втрати майна, що перебувало у лізингу, лізингоодержувач сплачує штраф: у разі втрати та знищення майна у розмірі 100% вартості цього майна; у разі пошкодження майна у розмірі 50% вартості пошкодженого майна. ФОП [PERSON] на виконання вимог п.8.2 договору 29.07.2016 року було направлено повідомлення відповідачу [PERSON] про погашення заборгованості (а.с.9,10). Згідно з розрахунком заборгованості за договором лізингу від 12.08.2014 року станом на 12.09.2016 року у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 500250 гривень, з яких: 249000грн. компенсація вартості наданого у лізинг майна, 249000грн. штраф за втрату майна, що перебувало у лізингу, 2250грн. орендна плата за користування майном. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку договору лізингу. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів на спростування наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог обставин відповідачем суду не подано. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ФОП [PERSON], оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання договору лізингу від 12.08.2014 року. Через порушення умов Договору з боку лізингоодержувача виникла заборгованість, яку відповідач у добровільному порядку не погасив, тому позивачем відповідно до умов договору лізингу було нараховано штраф за порушення зобов'язань за договором через необхідність звернення до суду з цим позовом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved