Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, завданої смертю чоловіка і батька внаслідок нещасного випадку на виробництві. Свій позов мотивує тим, що 29.01.2005 р. її чоловік [PERSON] під час виконання трудових обов'язків був важко травмований та протягом семи місяців проходив лікування у різних лікувальних закладах, внаслідок чого йому було встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати профпрацездатності. Після звільнення з роботи 8.09.2005 р., стан здоров'я чоловіка продовжував погіршуватись та він змушений був постійно звертатись за медичною допомогою. Під час повторного переогляду МСЕК, йому було встановлено другу групу інвалідності та [INFO] р.[PERSON], помер. У зв'язку із смертю чоловіка вона зазнала значних моральних страждань, які призвели до істотних змін в життєвих стосунках, змінився уклад і спосіб життя, що призвело і призводить до негативних наслідків. Вона залишилась без уваги турботливого чоловіка, а їх неповнолітній син втратив люблячого батька. 18.09.2013 р. вона зверталась із заявою до відповідача про добровільну виплату відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, проте, заява залишилась без розгляду. Така байдужість до сім'ї загиблого шахтаря, який близько 20 років пропрацював на шахті «Надія» посилила їх страждання, принесла новий біль і тривогу. З огляду на наведені обставини, вважає, що саме бездіяльністю відповідача їй та її сину була заподіяна моральна шкода. Враховуючи характер моральних страждань їх постійний та невідворотній характер, просить стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що [PERSON] був її чоловіком. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей, син [PERSON], який помер [INFO] р. та син [PERSON] [INFO]. Чоловік з 1996 року працював підземним прохідником з повним робочим днем під землею на ДВАТ шахті «Надія». 29.01.2005 р. з ним стався нещасний випадок, під час чого він був важко травмований, а саме стався раптовий вивал породи, якою його присипало. Після тривалого перебування в лікарні, його стан здоров'я лише погіршувався. Після травми [PERSON] прожив лише два роки, не міг працювати, лише повільно міг пересуватись по квартирі. Проходив лікування у м. Львові, однак це не покращило його стан. Їх сім'я зазнала значних матеріальних затрат на лікування, вона не могла довго працювати так як потрібно було бути з чоловіком. [INFO] р. чоловік помер. Після його смерті, син [PERSON] замкнувся в собі, дуже важко сприйняв смерть батька, її фізичний та психологічний стан також був незадовільним. Вважає, суму моральної шкоди у 100000 грн. обґрунтованою та просить позов задовольнити. Пояснення позивача підтримав і його представник [PERSON] Представник відповідача Шпак В.М. позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що померлий [PERSON] отримував пенсію та регресні виплати. Причиною нещасного випадку, який мав місце 29.01.2005 р. є невиконання інструкції по охороні праці працівником. Крім того, потерпілий знав про шкідливі умови та шкідливі наслідки роботи на шахті. Шахта надавала кошти на лікування. Не заперечує, що має місце факт заподіяння моральної шкоди, проте, вважає розмір такої значно завищеним. Заслухавши пояснення, оцінивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Як вбачається з показів свідка [PERSON], даних нею в судовому засіданні, вона працює дільничною медсестрою в лікарні та недалеко проживає від позивачки. [PERSON] зверталась до неї і просила про допомогу чоловікові так як після травми йому було погано, вона надавала медичну допомогу, згідно рекомендацій лікаря. Крім того, вказала, що смерть [PERSON] дуже вплинула на їх сина [PERSON], який після цього став замкнутий, не бажав спілкуватись. Згідно показів свідка [PERSON], даних нею в судовому засіданні, встановлено, що вона працює вчителем образотворчого мистецтва та син позивачки є її учнем. Син вчився на факультативних заняттях, після смерті батька, малював малюнки з одиноким персонажем, був замкнутий і потребував спілкування. Вона постійно намагалась з ним спілкуватись та прагнула допомогти йому. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 20.06.1981 р. уклала шлюб з [PERSON] Від перебування в шлюбі у них народилось двоє дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження серії І-[NUMBER] та серії [NUMBER]. Судом встановлено, що з 1996 по 2005 роки, [PERSON] працював на ДВАТ шахті «Надія», в шкідливих умовах праці, що стверджується копією трудової книжки виданою на його ім'я. Частиною 2 статті 153 КЗпПУ стверджується, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. З акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 31.01.2005 р., стверджується, що 29.01.2005 р. [PERSON] з правої сторони комбайна 4ПП 2М готував лунку встановлення ніжки аркового кріплення АКП 3-11/2. В цей момент з простору між постійним арковим кріпленням і вибоєм з висоти 1,7 метра стався раптовий вивал породи, якою присипало [PERSON] Прохідники звільнили його з-під породи та транспортували до ствола, вивезли з шахти і доставили в шахтний медпункт де йому надали першу медичну допомогу та відправили в Червоноградську центральну міську лікарню. Відтак суд приходить до переконання, що нещасний випадок, який трапився з чоловіком позивачки не міг бути спричинений з його вини, а тому, твердження представника відповідача щодо невиконання [PERSON] інструкції з охорони праці, суд оцінює критично. Крім того, на думку суду, [PERSON] не були забезпечені безпечні умови праці, оскільки, особа не повинна була знаходитись в місці де може пройти обрушення, обвал породи, що мало бути врахованим ДВА «Шахта «Надія» при допуску працівника до виконання роботи. Таким чином, на думку суду, підприємством порушено вимоги законодавства про працю, що потягнуло за собою нещасний випадок. Як встановлено з довідки обласного центру МСЕ травматологічної МСЕК серії ЛВА-2 № 019918 від 20.09.2005 р., [PERSON] вперше було встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати профпрацездатності у зв'язку з травмою від 29.01.2005 р. та внаслідок переогляду 12.09.2006 р. встановлено другу групу інвалідності. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] р., у віці 48 р. Відповідно до довідки міжрайонної спеціалізованої травматологічної МСЕК від 10.07.2007 р. серії ЛВА-4 № 000123 встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з трудовим каліцтвом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанови від 13.11.2013 року у справі № 6-120 цс 13, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві, здійснюється відповідно до положень ст.1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Внаслідок втрати чоловіка, на утриманні якого позивачка фактично знаходилась разом з неповнолітнім сином, вона пережила нервове потрясіння, залишилась без його підтримки, смерть чоловіка викликала для неї та дитини суттєві життєві зміни, що призвело до зміни укладу життя. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також, на підставі ч.1 п.9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Беручи до уваги наведене, з врахуванням глибини фізичних і душевних страждань позивачки та її сина, враховуючи незворотність втрати, ступень вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 25000 грн. Всупереч положень ст. 57-61 ЦПК України, позивачкою не надано суду доказів заявленого розміру матеріальної компенсації моральної шкоди, тому на думку суду, позов слід задовольнити частково. Разом з тим, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача ДП «Львіввугілля».

Outcome: partial