Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

14.08.2013 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»(надалі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову зазначив, що 28 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-101/1024/2008. За умовами договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 69720,00 доларів США, а останній зобов'язався його погашати частинами, щомісячно, та сплачувати відсотки, а за порушення зобов'язань пеню у розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних зобов'язань за кожен день прострочення. У зв'язку з тим, що боржником було порушено умови договору, станом на 08.08.2013 року загальна заборгованість за кредитним договором дорівнює 68199,74 доларів США та 1989689,98 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №PML-101/1024/2008 від 28.07.2008 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], належна боржнику на праві власності. 10.10.2012 року відповідачу було направлено вимогу про погашення заборгованості, яка відповідачем не виконана. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-101/1024/2008 від 28.07.2008 року та договором іпотеки №PML-101/1024/2008 від 28.07.2008 року, укладеним між сторонами. На підставі викладеного, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитом - 67 231, 98 доларів США, сума несплачених відсотків за користування кредитом - 967,76 доларів США, сума пені - 1989689,98 грн., разом загальна заборгованість дорівнює 68199,74 долари США та 1989689,98 грн.; застосувати спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, яку буде визначено при проведенні справедливої експертної оцінки нерухомого майна за загальними правилами в ході виконавчого провадження, стягнути з відповідача судові витрати. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року вказані позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві власності для погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по кредитному договору №ML-101/1022/2008 від 25.07.2008 року, а саме: залишок заборгованості за кредитом - 67 231,98 дол. США; сума несплачених відсотків за користування кредитом - 967,76 дол. США; сума пені - 1989689,98 грн. Разом загальна заборгованість дорівнює 68199,74 дол. США та 1989689,98 грн. Застосовано спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною яку буде визначено при проведенні справедливої експертної оцінки нерухомого майна за загальними правилами в ході виконавчого провадження. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року і відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] зазначив, що позивачем не було надано доказів стосовно належного повідомлення боржника про заміну кредитора, не надано доказів, що підтверджують розмір збитків, завданих банку неналежним виконанням зобов'язань. Розмір пені в три рази більше суми основного боргу. Не розглянуто клопотання про зупинення провадження у справі. Представник позивача Носач Т.О. в судовому засіданні просила скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, докази зазначеного мають місце в матеріалах справи на аркушах 222, 224, 225, 226. Зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПК України така неявка не є перепоною для розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, осіб присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали цивільної справи, та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-101/1024/2008, згідно якого позивач надав, а [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 69 720,00 дол. США та зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів щомісячно рівними частинами до 26.07.2023 року. (а.с. 6-17). Згідно виписки з рахунку [NUMBER] від 01.01.2008 року, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем щодо надання останньому кредитних коштів (а.с. 18). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором по сплаті кредиту та процентів за користування ними належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08.08.2013 року становить 68 199,74 доларів США, з яких: 67231,98 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 967,76 доларів США - сума несплачених відсотків за користування кредитом (а.с. 5). З розрахунку пені по простроченій заборгованості позичальника вбачається, що сума пені за період з 06.08.2012 року по 06.08.2013 року складає 68 199,74 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1989689,98 грн. (а.с. 5) У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено іпотечний договір №PML -101/1024/2008, посвідчений 28.07.2008 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі №4909, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності (а.с. 23-26, 27). Також встановлено, що 29.06.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до яких ПАТ «ОТП Банк» відступив право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №ML-101/1024/2008 від 28.08.2008 року укладеного з [PERSON] (а.с. 30-40). 10.10.2012 року у зв'язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору ML-101/1024/2008 від 28.07.2008 року, позивачем було направлено [PERSON] досудову вимогу. (а.с. 28) Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач [PERSON] зобов'язання з повернення кредиту належним чином не виконав, у зв'язку з чим, виникла заборгованість, яка станом на 06.08.2013 року дорівнює 68199,74 доларів США та 1989689,98 грн., з яких: 67231,98 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 967,76 доларів США - сума несплачених відсотків за користування кредитом, 1989689,98 грн. - сума пені. Внаслідок зазначеного виникли підстави для задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами укладено споживчий кредит №ML-101/1024/2008 від 28.07.2008 року та договір іпотеки №PML-101/1024/2008 від 28.07.2008 року. Доводи апеляційної скарги, що позивачем не було надано доказів належного його повідомлення про заміну кредитора неспроможні, оскільки у відповідності до положень ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідач не довів і з матеріалів справи не вбачається, що кредитор повинен був повідомити відповідача про заміну кредитора. Не відповідають дійсності і доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не надано доказів, що підтверджують розмір збитків, завданих банку неналежним виконанням зобов'язань. При зверненні до суду позивач надав розрахунок заборгованості станом на 06.08.2013 року.(а.с.5) Про існування заборгованості та про її розмір відповідачу було відомо із заочного рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 10 листопада 2010 року, яке було скасовано ухвалою вказаного суду від 18 жовтня 2013 року та з досудової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором від 10.10.2012 року, особисто врученої відповідачу.(а.с.19, 28, 107 ) Апелянт не надав суду доказів щодо відсутності заборгованості та не спростував її розмір. Доводи апеляційної скарги, що судом не розглянуто клопотання про зупинення провадження у справі непереконливе, оскільки відповідачем не надано доказів, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк». Крім того таке клопотання судом розглядалося, в його задоволенні було відмовлено під час судового розгляду, про що свідчить протокол судового засідання від 10.02.2014 року (а.с.182,183, 188) Виходячи з вище наведеного, суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» д0о [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Задовольняючи позов, що суд першої інстанції обґрунтовано керувався указаним Законом, та дав правильну оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами. Проте, з розміром пені, стягнутої з відповідача в сумі 1989689,98 грн. не можна погодитися. У відповідності до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Кодексу про зобов'язання та договір, так і приписи його частини другої статті 627 щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів. У відповідності до положень рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року N 7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року N 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Внаслідок того, що відповідач не має матеріальної можливості погасити борг перед кредитором, свідченням чого є невизнання позову та звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд приходить до висновку, щодо необхідності зменшити розмір неустойки нарахованої банком в сумі 1989689,98 грн. до суми 900000грн. У відповідності до положень ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для зміни рішення в частині визначення розміру пені, яка підлягає стягненню на користь позивача до 900 000,00 гривень. У відповідності до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З урахуванням зазначеного з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3 441,00 гривні.

Outcome: partial