Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

25.09.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Сафір Ф.О. звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 23088,44 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 12.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому юридична особа змінила назву на ПАТ КБ "ПриватБанк" ) та відповідачем був укладений кредитний договір № NKXRRC11690036, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 6721 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік від суми залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 11.06.2015 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 89272 грн. 70 коп., яка складається з - заборгованості за кредитом у розмірі 5225 грн. 62 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 624 грн. 01 коп.; - заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1814 грн. 70 коп.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 81608 грн. 37 коп. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.11.2013 року з [PERSON] на користь Банку було стягнуто сума заборгованості у розмірі 67759 грн. 90 коп., різниця становить 21512 грн. 80 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. штраф ( фіксована частина ); - 1075 грн. 64 коп. (процентна складова ). Отже, на підставі викладеного, просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23088,44 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду заяву за його відсутності та повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням. Суд вважає за можливе, згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2007 року Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № NKXRRC11690036, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 6721 грн., на строк 36 місяців строк з 12.12.2007 року по 12.12.2010 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 120 грн. 98 коп., єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 511 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка» ) (Стандарт). Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «25» по «30» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж ) у сумі 344 грн. 75 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.. Сторони домовились, що заява позичальника та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) (Стандарт), разом Тарифами складають кредитно - заставний договір. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) - при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу ( а.с. 9 ). При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбаченого кредитним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (п. 5.3 ). Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.11.2013 року з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 22.08.2013 року в розмірі 67759,90 грн., з яких 4893 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 633 грн. 49 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2818 грн. 80 коп. - заборгованість по комісії зав користування кредитом, 31057 грн. 17 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи - 500 грн. ( фіксована частина ), 1970 грн. 15 коп. - ( процентна складова ) ( а.с. 4 ). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України (п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Отже, наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Аналогічна правова позиція щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитом та пені після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора до його фактичного виконання, висловлена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-1206цс15. З матеріалів справи вбачається, що судове рішення боржником не виконане. Враховуючи те, що рішенням суду від 13.11.2015 року стягнуто з відповідача тіло кредиту, проценти, комісії, пеню та штрафи за користування кредитом станом на 22.08.2013 року у розмірі 67759 грн. 90 коп., різниця становить 21512 грн. 80 коп., а Умови та Правила надання споживчого кредиту не передбачають можливості повторного нарахування судових штрафів в разі наступного звернення із позовною заявою до суду за тим же кредитним договором, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, лише в частині стягнення заборгованості у розмірі 21512 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1218 грн. судового збору.

Outcome: partial