Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

11 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої йому злочином та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 1 238 грн. 86 коп. за завдану матеріальну шкоду та 10 000 гривень моральної шкоди. Свій позов обґрунтовував тим, що вироком Київського районного суду міста Полтави від 25.10.2017 року [PERSON] було засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі п'ятдесяти неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 гривень та на підставі ст.ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності. Вироком суду цивільний позов було частково задоволено, а саме стягнуто з [PERSON] на його користь 1 107 грн. 87 коп. матеріальної шкоди, 3 000 грн. моральної шкоди, а всього 4 107 грн. 87 коп. В решті позовних вимог було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12.02.2018 року було скасовано вирок Київського районного суду міста Полтави від 25.10.2017 року стосовно [PERSON], останню було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбачено ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України у зв»язку із закінченням строків передбачених ст.49 КК України, а кримінальне провадження закрито. Ухвалою Верховного Суду України від 16.04.2018 року по даній кримінальній справі відмовлено у відкритті касаційного провадження. Отже, ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 12.02.2018 року набрала законної сили. В ухвалі Апеляційного суду Полтавської області від 12.02.2018 року зазначено, що обвинувачена [PERSON] не заперечувала проти закриття справи з нереабілітуючих підстав, якою є і закінчення строків давності. Його цивільний позов до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що це дає йому право на звернення до суду з даним позовом, оскільки внаслідок вчинення злочину йому були завдані легкі тілесні ушкодження. Матеріальна шкода полягає у витратах, понесених на лікування та придбання ліків, що складає 1 238 грн. 86 коп. Також злочином завдана і моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та емоційних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із ушкодженням свого здоров'я, що виразилось у тому, що він змушений був тривалий час лікуватися. Розмір моральної шкоди оцінює в 10 000 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності позивача [PERSON]. В судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні, оскільки кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] закрито. Суд, заслухавши представника відповідача адвоката [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 02 жовтня 2014 року близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи за адресою: [ADDRESS], вчинила сварку зі своїм чоловіком [PERSON], внаслідок якої вдарила його по обличчю долонею правої руки по нижній губі. За даним фактом було порушено кримінальне провадження №12014170020001885 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно [PERSON]. [PERSON] по даному кримінальному провадженню був визнаний потерпілим. Дана кримінальна справа перебувала в провадженні Київського районного суду міста Полтави. Вироком Київського районного суду міста Полтави від 25.10.2017 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбачено ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ст.49, ч 5 ст.74 КК України було звільнено [PERSON] від призначеного покарання, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності. Цивільний позов було задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 1 107 грн. 87 коп. матеріальної шкоди, 3 000 грн. моральної шкоди, а всього 4 107 грн. 87 коп. В решті позовних вимог було відмовлено (а.с.5-6). Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12.02.2018 року вирок Київського районного суду міста Полтави від 25 жовтня 2017 року стосовно [PERSON] було скасовано. [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.49 КК України, а кримінальне провадження було закрито (а.с.7-8). Ухвалою Верховного Суду України від 16.04.2018 року по даній кримінальній справі у відкритті касаційного провадження було відмовлено (а.с.9). Суд вважає, що права позивача порушені та підлягають судовому захисту з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з матеріалів справи витрати на лікування становлять - 800 грн. 43 коп., що підтверджуються чеками, які маються у матеріалах справи (а.с.17). Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 168 грн. за скло, яке було розбито [PERSON] А всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 968 грн. 43 коп. завданої матеріальної шкоди. Суд не приймає до уваги фіскальні чеки №0053, №1090, №1411, №2663, оскільки неможливо визначити на що саме витрачені зазначені в них суми: на придбання ліків, шприців чи іншого. Також судом не приймаються до уваги квитанції на суму 40 грн. та 20 грн. (а.с.16), оскільки ці кошти сплачені позивачем добровільно. Отже, позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди підлягають до часткового задоволення. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, інших цивільних прав. Відповідно до п.9 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. ( зі змінами від 25.05.01 р.) „ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». Судом встановлено, що позивач отримав легкі тілесні ушкодження та зазнав фізичного болю у зв'язку з ушкодженням його здоров'я. Аналізуючи всі докази по справі, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка спричинена [PERSON] внаслідок неправомірних дій відповідача складає 3 000 гривень, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судом не приймаються доводи представника відповідача [PERSON], що підстав для задоволення позову немає, оскільки кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, а тому відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на його користь матеріальної та моральної шкоди. Але з даними твердженнями адвоката [PERSON] суд не може погодитись, так як [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України у зв»язку із закінченням строків, передбачених ст.49 КК України, а кримінальне провадження закрито, що є нереабілітуючими обставинами. Отже, враховуючи те, що кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито з нереабілітуючих підстав, оскільки її звільнено лише від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв»язку з закінченням строків давності, то на підставі ч.6 ст.82 ЦПК України мало місце заподіяння [PERSON] [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я, і, як наслідок, завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди. У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial