Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

30 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до Золочівського районного суду Харківської області з вказаним позовом, в якому просило стягнути на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 6/5/27/2007/980-К/22 від 26.12.2007 року у розмірі 236227,40 гривень та 2362,27 гривень судових витрат. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що 26.12.2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/5/27/2007/980-К/22. Згідно п.п. 1.1-1.3 вказаного договору банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 85850,00 грн. на строк до 25.12.2012 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 19% річних Ціль кредитування купівля автомобіля. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача. Проте, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав та не виконує по теперішній час. Відповідно до договору поруки № 6/5/27/2007/980-П/22 від 26.12.2007 року поручитель [PERSON] (відповідач-2) зобов`язалася відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають із кредитного договору № 6/5/27/2007/980-К/22 від 26.12.2007 року. Згідно п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржник, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов`язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника і поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідачі зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконали, в звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду, сплативши судовий збір 2362,27 гривень. Представники позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 05.10.2013р. № 13-11-13573, та [PERSON] в судове засідання 20.01.2015 року не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Надали до суду письмові заяву, відповідно до яких, просили справу розглянути за відсутності представника ПАТ «Комерційний банк «Надра», позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання 16.06.2015 року також не зявився. До суду повернулися поштові повідомлення про неможливість вручення судової повістки через відсутність адресата. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідачів за адресою їх реєстрації, що підтверджена інформацією Золочівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області, суд вважає їх такими, що повідомлені про дату судового засідання належним чином. Враховуючи, що відповідачами не було надано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 26.12.2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/5/27/2007/980-К/22. Згідно п.п. 1.1-1.3 вказаного договору банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 85850,00 грн. на строк до 25.12.2012 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 19% річних Ціль кредитування купівля автомобіля (а.с. 25). В свою чергу відповідач відповідно до п.п. 2.2.1 зобовязався проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом щомісячної сплати мінімального необхідного платежу, згідно з графіком повернення кредиту (а.с. 26). Частина 1 ст. 1054 ЦК України надає поняття кредитного договору. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п. 2.2.2 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кошти отримані в рамках кредитної лінії та сплатити банку відсотки (а.с. 26). ПАТ «Комерційний банк «Надра» в свою чергу зобовязується надати відповідачу кредитні кошти у повному обсязі (а.с. 30). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання, так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк. ПАТ «Комерційний банк «Надра» видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 85850,00 грн. (а.с. 30). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржник, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов`язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника і поручителя разом, так і від кожного окремо (а.с 5). При цьому згідно п. 1.4. договору поруки поручитель відповдає перед банком за виконання зобов`язвнь у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (а.с. 5). В порушення вимог кредитного договору [PERSON] прийняті на себе зобовязання по своєчасному поверненню кредитних коштів та сплати процентів не виконував, внаслідок чого у нього перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» утворилась заборгованість, що станом на 25.09.2013 року становить 236227,40 гривень, що складається з 73440,05 гривень заборгованості за кредитом, 125887,98 гривень заборгованості за відсотками, 26932,97 гривень заборгованості за пенею, 9966, 40 гривень заборгованості за штрафом (а.с. 7-10). Порушенням зобов'язання в розуміння положень ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статті 611, 612 ЦК України передбачають, наслідки порушення зобовязання. Так, кредитор може вимагати виконання зобовязання та відшкодування завданих збитків, зокрема, сплати неустойки. Відповідно до п. 5.1, 5.2 кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 0.5% від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно п. 5.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення (а.с. 28). Стосовно вимог щодо вимог до [PERSON] суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що настання строку виконання основного зобов'язання в контексті застосування частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України визначено моментом настанням строку виконання цього зобов'язання у повному обсязі або моментом реалізації кредитором права на повернення кредиту достроково. З матераілів справи убачається, що боржник [PERSON], а відтак і поручитель [PERSON]А, первинно взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25 грудня 2012 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14, сформулювавши тим самим правову позицію, яка згідно статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх судів України, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Отже, момент реалізації позивачем права на виконання боржником [PERSON] основного зобов'язання з 25.12.2012 року є підставою для обрахування з цієї ж самої дати строку, передбаченого частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України, тобто строку на пред'явлення вимоги до поручителя. Позовна вимога до поручителя [PERSON] була пред'явлена 30.10.2013 року, яка є датою звернення до суду, тобто поза межами наданого позивачу законом шестимісячного строку, що є підставою для визнання договору поруки від 26.12.2007 року припиненим на день такого звернення, а від так свідчить про втрату кредитором права на пред'явлення поручителю [PERSON] вимоги про повернення боргу. Враховуючи визнання судом припиненим договір поруки від 26 лютого 2007 року та яким було забезпечено виконання основного зобов'язання за Кредитним договором, станом на день звернення кредитора з відповідною позовною вимогою, суд відмовляє у позові у частині солідарного стягнення заборгованості за Кредитним договором з поручителя [PERSON] та стягує її з боржникаПономаренка Д.В. у повному обсязі. За таких обставин суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та стягує заборгованість за кредитним договором вцілому з [PERSON] у сумі 236227,40 гривень. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог у повному обсязі відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір 2362 гривень 30 копійок.

Outcome: partial