Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

13.08.2015 року [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначив, що 17 лютого 2015 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області була залишена без розгляду позовна заява [PERSON] до Кароліно-Бугазької сільської ради, за участю третьої особи [PERSON], про скасування рішень суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, вказана ухвала була отримана представником позивача 05.05.2015 року. В судове засідання він не зміг прибути,оскільки постійно хворіє. Відповідно до здійснення договору від 01 серпня 1991 року про медичне обслуговування дитячого населення смт.Кароліно-Бугаз та рішенням 12 сесії Кароліно- Бугазької сільської ради XXI скликання, Овідіопольського району, Одеської області, від 18.12.1991 року, йому була виділена земельна ділянка під індивідуальне житлове будівництво гід. 0,15 га по [ADDRESS] Рішенням № 209 виконкому Овідіопольської районної ради народних депутатів від 19.03.1992 року № 209 йому було дозволено будівництво індивідуального будинку и господарських споруд по [ADDRESS] пл. 0,15 га , в с.Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області. Рішенням № 18 24 сесії Кароліно-Бугазької сільської ради XXI скликання від 19.04.1994 року йому було передано у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд пл. 0,15га по [ADDRESS] . Однак рішенням № 146 від 26.01.1999 р., Кароліно-Бугазька сільська рада відмінила своє рішення №919 від 23.03.1993 р., про надання йому у постійне користування земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, а також відмінила своє рішення № 18 від 19.04.1994 р. про передачу йому у приватну власність земельної ділянки пл. 0,15 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Крім того, Кароліно - Бугазька сільська рада рішенням № 652 від 13 грудня 2000 року надала дану земельну ділянку гр.[PERSON] Після цього він був змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених конституційних прав. Рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеська області від 25 лютого 2004 року було задоволено його позов до Кароліно-Бугазської сільської ради та гр. [PERSON] про визнання незаконним рішення Кароліно-Бугазської сільської ради № 146 від 26 січня 1998 року і відміни рішення Кароліно-Бугазської сільської ради № 652 від 13 грудня 2000 року, а також: зобов'язання сільської ради і відповідача [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні приватною власністю - а саме земельною ділянкою. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2004 року рішення Білгород - Дністровського районного суду Одеської області від 25 лютого 2004 року залишено без змін. Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 23 січня 2007року касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 лютого 2004 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2004 року, по даній справі залишені без змін. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.01.2007 року. Отже, таким своїм Рішенням Суд підтвердив його конституційне право на вказану земельну ділянку. Але, Кароліно-Бугазька сільська рада своє рішення № 652 від 13 грудня 2000 року так і не відмінила і надала дозвіл на оформлення державного акту на земельну ділянку гр. [PERSON] по [ADDRESS]. З заявою від 12.06.2007 року, він звернувся до Кароліно-Бугазської сільської ради про дозвіл на виготовлення технічної документації для оформлення державного акту на земельну ділянку розташовану по [ADDRESS], та надав копію ухвали Вищого Адміністративного Суду України від 23 січня 2007року по справі №2-167-2002. Замість виконання Вищого Адміністративного Суду України від 23 січня 2007року, Кароліно - Бугазська сільська рада тринадцятої сесії V-го скликання рішенням № 966-У від 25.10.2007 року, відмовила йому у видачі листа - замовлення на виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, по [ADDRESS], - на підставі рішення № 965-У від 25.10 2007 року Кароліно - Бугазської сільської ради, яка через 17 років після прийняття рішень 12 сесії Кароліно - Бугазської сільської ради XXI скликання від 18.12.1991 року, рішення 20 сесії №19 від 23.03.1993 року, рішення 24 сесії №18 від 19.04.1994 року - скасувала вказані рішення, безпідставно посилаючись на те, що вони є незаконним і порушує норми чинного земельного законодавства України. Вважає що бездіяльністю та прийняттям вказаних рішень тринадцятою сесією Кароліно- Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області V-го скликання за № 965-У та № 966-У від 25,10.2007р. порушують, насамперед, його право вільного користування своєю власністю, яке закріплено Конституцією України, Земельним кодексом України, та нормами Цивільного Кодексу України, і є незаконними. Рішенням № 1344-V сімнадцятої сесії V скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області затвердила «Технічну документацію» передала безоплатно у власність та ухвалила видати державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] («Про безоплатну передачу у власність громадянину [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд по [ADDRESS]» від 18 червня 2008 року), тобто найбільш абсурдного та незаконного рішення місцева сільська рада не приймала на протязі своєї діяльності, оскільки відповідно до Ухвали Вищого Адміністративного Суду України від 23 січня 2007року, касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 лютого 2004 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2004 року, по даній справі залишені без змін. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 09 вересня 2003 року у справі 2-56 за 2003 рік відповідачам у даній справі: КАРОЛІНО-БУГАЗЬКА СІЛЬСЬКА РАДА і [PERSON] було накладено заборону на оформлення і видачу будь-яких документів по спірній земельній ділянці по [ADDRESS], з вказаною ухвалою відповідачі у справі були ознайомлені оскільки вона їм направлялася судом, та була оголошена в судовому засіданні. Вказану ухвалу суду першої інстанції про заборону використання земельної ділянки і оформлення документів на цю земельну ділянку, також як і ухвалу Вищого адміністративного суду України ніхто із судових інстанцій не відміняв, по ним не має рішення суду, і вони є законними до теперішнього часу. Дії відповідача, відповідно «штамповки» незаконних оскаржуваних рішень прямо підпадають щодо втручання органів місцевого самоврядування та перешкод в праві забезпечення права на землю громадянина… та не виконання умов Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». В зв'язку з викладеним, з посиланням на ст.41 Конституції України, ст.316 ЦК України, ст.ст.5, 116, 119 Земельного кодексу України, п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», він просить суд: - скасувати рішення 13 сесії У скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 965-У від 25.10.2007 р. «Про скасування рішення 12 сесії Кароліно-Бугазької сільської ради XXI скликання від 18.12.1991 року «Про виділення [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]», рішення 20 сесії Кароліно-Бугазької сільської ради XXI скликання №19 від 23.03.1993 року «Про виділення у постійне користування [PERSON] земельної ділянки пл. 0,15 га по [ADDRESS]», рішення 24 сесії Кароліно-Бугазької сільської ради XXI скликання №18 від 19.04.1994 року «Про передачу у власність земельної ділянки пл. 0,15 га по [ADDRESS] гр. [PERSON]»; - скасувати рішення 13 сесії У скликання Кароліно - Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 966-У від 25.10.2007р. «Про відмову гр.[PERSON] у видачі листа-замовлення на виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд пл. 0,15 га по [ADDRESS]»; - скасувати рішення 19 сесії XXIII скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 652 від 13.12.2000 р.; - скасувати рішення № 1344 - V сімнадцятої сесії V скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області «Про безоплатну передачу у власність громадянину [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд по [ADDRESS]» від 18 червня 2008 року; - зобов'язати Кароліно-Бугазьку сільську раду Овідіопольського району Одеської області вчинити певні дії, а саме надати йому дозвіл, на розробку проекту відводу земельної ділянки у власність по [ADDRESS] та не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою. 29.03.2016 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], про скасування рішень, в обґрунтування якого зазначив, що безпідставно вважаючи себе власником земельної ділянки [ADDRESS], позивач [PERSON] просив суд скасувати рішення IX сесії XXIII скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради №652 від 13.12.2000р. «Про надання [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]» та рішення XVII сесії V скликання № 1344- V від 18.06.2008 р. «Про безоплатну передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]». При цьому, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач послався на рішення XXII сесії XXI скликання Кароліно - Бугазської сільської Ради від 18.12.1991 р. «О выделении земельного участка под индивидуальное строительство» та рішення № 18 від 19.04.1994 р. XXIV сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської ради «О бесплатной передаче в частую собственность гр. [PERSON] ранее выделенного в постоянное пользование земельного участка для строительства и обслуживания жилого дома, хозпостроек (приусадебный участок)». На підставі оскаржених [PERSON] рішень К-Бугазської сільради № 652 від 13.12.2000 р. та № 1344- V від 18.06.2008 р., позивач [PERSON], у встановленому законодавством порядку, набув право власності на земельну ділянку та 30.04.2009 р. отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 0,150, що розташована в [ADDRESS] за кадастровим [NUMBER]. Отже, обидва оскаржених [PERSON] рішення стосуються набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, його прав власника, а тому, він має право захищати свої права всіма доступними, законними методами та способами в порядку цивільно-процесуального законодавства. [PERSON] вже звертався до Овідіопольського районного суду з аналогічними вимогами викладеними у позовної заяві (справа №509/1369/14-ц), яка суддею Козирським Є.С. була залишена без розгляду через неявку позивача у судові засідання. Як вже вказувалося вище, [PERSON] наполягаючи на своїх позовних вимогах послався на рішення №18 від 19.04.1994р. XXIV сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради про надання громадянам земельних ділянок в тому числі і про надання позивачу земельної ділянки по [ADDRESS]. При цьому у матеріалах цивільній справі справа №5 09/1369/14-ц є 4 різних версії вказаного рішення №18 від 19.04.1994 р. XXIV сесії XXI скликання К-Бугазської сільради: - копія Рішення (надана представником позивача разом з позовом) «О бесплатной передаче в частую собственность гр. [PERSON] ранее выделенного в постоянное пользование земельного участка для строительства и обслуживания жилого дома, хозпостроек (приусадебный участок)» де йдеться про надання особисто [PERSON] спірної земельної ділянки; - копія Рішення, завірена начальником архівного відділу Овідіопольської РДА «О передаче земельных участков в частную собственность членам садового кооператива «Каролино»» де йдеться про передачу тільки громадянам - членам садівничого кооперативу «Кароліно» земельних ділянок згідно Додатку №1 для ведення садівництва; - копія Рішення, завірена начальником архівного відділу «О бесплатной передаче в частую собственность гражданам села Каролино-Бугаз ранее выделенных в пользование земельних участков для строительства и обслуживания жилых домов и хозпостроек (приусадебный участок) и дачных участков» де йдеться про передачу громадянам земельних ділянок згідно Додатку №2 тільки для ведення садівництва у дачному товаристві «Кароліно»; - копія Рішення, завірена начальником архівного відділу «О бесплатной передаче в частую собственность гражданам села Каролино-Бугаз ранее выделенных в постоянное пользование земельних участков для строительства и обслуживания жилых домов и хозпостроек (приусадебный участок) и дачних участков» де йдеться про передачу громадянам у приватну власність раніше наданих земельних ділянок згідно Додатку №1 для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд та згідно Додатку №2 для ведення садівництва у дачному товаристві «Кароліно». Три останні версії були отримані про розгляді цивільної справи №509/1369/14-ц суддею Козирським Є.С. з архіву Овідіопольської РДА. Отже, у природі існує 4 версії одного й того ж рішення, які за змістом та по формі суперечать одне одному, а тому визначитися, яка саме версія рішення є єдино правильною - неможливо. Не зважаючи на це, майже всі версії рішення мають одну спільність, а саме: в цих рішеннях сільради йдеться про передачу у власність земельних ділянок, які були раніше надані громадянам у постійне користування. Тобто, у рішеннях йде посилання на те, що до передачі землі у власність громадянам передувало надання їм земельних ділянок у користування. Таким чином, рішення про надання громадянам земельних ділянок у власність є похідними від раніше прийнятих сільською Радою рішень про надання їм земельних ділянок у користування. У версії рішення сільської Ради №18 від 19.04.1994р. наданої позивачем визначено, що [PERSON] приватну власність передається земельна ділянка по [ADDRESS], яка була йому раніше надана у постійне користування. У версії 4 вказаного рішення сільради де вказано про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок згідно Додатку №1 для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд та згідно Додатку №2 для ведення садівництва у дачному товаристві «Кароліно» те ж йдеться про те, що ця ділянка була раніше надана позивачу в постійне користування. При цьому, позивач, в якості доказу того, що йому була раніше надавалася земельна ділянка послався на Рішення Кароліно-Бугазської сільської Ради народних депутатів XXII сесії XXI скликання від 18.12.1991р. «О выделении земельного участка под индивидуальное строительство», згідно якого, начебто, [PERSON] було виділено 1500,00 кв.м землі по вказаній адресі «в вечное наследуемое владение .... для строительства индивидуального дома». Однак, Кароліно-Бугазська сільська Рада ніякого рішення 18.12.1991р. про надання земельної ділянки [PERSON] « в вечное наследуемое владение .... для строительства индивидуального дома» не приймала. Крім того, це рішення ніякого натяку про надання [PERSON] земельної ділянки у постійне користування не містить. Як з'ясувалося у подальшому, за підробку вказаного рішення XXII сесії XXI скликання від 18.12.1991р. «О выделении земельного участка под индивидуальное строительство» до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України був притягнутий колишній голова селищної Ради - [PERSON] Постановою Овідіопольського районного суду по кримінальній справі №1-171\\09 від 03.04.2009 р. [PERSON] був визнаний винним у підробці та видачі позивачу вказаного рішення сільської Ради, але, в зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності він був звільнений від кримінального покарання, а провадження по кримінальній справі було закрито. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні 12.12.2014 р. у справі №509/1369/14-ц колишній голова Кароліно-Бугазської сільської Ради [PERSON] підтвердив, що рішення про надання [PERSON] земельної ділянки у користування або у власність по вказаній адресі сільська Рада ніколи не приймала. Слід звернути увагу суду, що оскаржене рішення №18 від 19.04.1994р. XXIV сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради містить відомості, що земельна ділянка надавалася позивачу як мешканцю с. К-Бугаз, який постійно жив і живе у вказаному селі по [ADDRESS]. Ці відомості не відповідають дійсності і явно сфальсифіковані так як: а) до теперішнього часу на спірної ділянці немає житлових будинків, а тому там ніхто не мав змоги мешкати, не мешкав і не мешкає; б) [PERSON] постійно мешкав і мешкає у с. Салгани Білгород-Дністровського району і у с.Кароліно -Бугаз ніколи не жив. Крім того, на підставі сфальсифікованого колишнім головою сільської Ради рішення XXII сесії XXI скликання від 18.12.1991р., виконкомом Овідіопольської районної Ради 19.03.1992р. було прийняте рішення №209 «Оразрешении строительства индивидуальных жилых домов в 3-х километровой зоне побережья Черного моря», відповідно до якого [PERSON] було дозволено будівництво житлового будинку у 3-х кілометрової зоні побережжя Чорного моря, як громадянину який постійно мешкає у с. К-Бугаз. Отже, і це рішення було сфальсифіковане позивачем за допомогою (за припущенням) колишніх посадових осіб Кароліно-Бугазської сільської Ради. Але, враховуючі обставини, що встановлені Постановою Овідіопольського районного суду по кримінальній справі №1-171\\2009 р., свідчення колишнього голови сільської Ради про те, що рішення про надання позивачу земельної ділянки сільрадою не приймалося, та те, що [PERSON] ніколи не був мешканцем с. К-Бугаз (а земельні ділянки для будівництва житла надавалися мешканцям села) слід визначитися, що рішення на які посилається позивач для обґрунтування своїх позовних вимог (№18 від 19.04.1994р. сільської Ради та рішення виконкому Овідіопольської районної Ради №209 від 19.03.1992р.) є похідними від сфальсифікованого рішення XXII сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради від 18.12.1991р., а тому вони повинні бути скасовані як безпідставно прийняті. Позивач у справі посилається на те, що він є власником земельної ділянки [ADDRESS], а тому, оскаржені рішення сільської Ради порушують його право власності на спірну земельну ділянку. Ця теза є правовою підставою для подання ним позовної заяви. У той же час, жодного документу, який посвідчує таке право суду надано не було. Право власності виникало і виникає після здійснення певних дій щодо виготовлення технічної документації (складання актів встановлення меж в натурі; проектів землевідведення; отримання кадастрових номерів і т.і.) з визначення розмірів, конфігурації та місця розташування земельної ділянки і отримання на підставі цієї документації, документів, що підтверджували право власності фізичної особи на земельну ділянку та її державної реєстрації (державних актів на користування, власності або свідоцтва про право власності на земельну ділянку). Тільки ці документи є належним та допустимим доказом наявності права власності особи на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки. Саме у такому порядку, що визначений законодавством, набувалося и набувається право власності. Факт відсутності документів за якими [PERSON] набув права власності на спірну земельну ділянку підтверджений самим позивачем, який надав суду копію своєї заяви до голови Кароліно-Бугазської сільської Ради від 12.06.2007р. З цього документу вбачається, що технічна документація станом на дату звернення до сільради позивачем не виготовлялася, а тому він не міг отримати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, і, за цих обставин, він не набув права власності на неї. Так як, у [PERSON] не має правовстановлюючих документів, які би підтверджували його право власності на земельну ділянку та які він повинний був отримати на підставах, що встановлені законом, то він не може оспорювати право власності [PERSON] на спірну ділянку так як у нього відсутні права власника земельної ділянки, які підлягають судовому захисту. За цієї обставини позов [PERSON] повинний бути задоволений, а рішення К-Бугазської сільської Ради якими [PERSON] обґрунтовує свій позов повинні бути скасовані. На теперішній час, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована по [ADDRESS]; що підтверджується державним актом серії [NUMBER] виданого йому 30.08.2009р. Кароліно-Бугазською сільською Радою на підставі рішення XVII сесії V скликання К-Бугазської сільської Ради №1344-V від 18.06.2008р. «Про безоплатну передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]». Позивач [PERSON] вказане рішення оскаржив та просить його скасувати. Рішення IX сесії XXIII скликання Каролінно Бугазської сільської Ради №652 від 13.12.2000р. «Про надання [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]» та Рішення XVII сесії V скликання К-Бугазської сільської Ради №1344-V від 18.06.2008р. «Про безоплатну передачу у власність гр.. [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] в с. Кароліно Бугаз» є ненормативними актами, так як вони містить конкретні приписи, які звернені до окремого суб'єкта (у нашому випадку до [PERSON]), ці рішення передбачають одноразове застосування і після реалізації їх приписів вичерпують свою дію. Отже, так як [PERSON] на підставі вказаних рішень виготовив необхідну технічну документацію і отримав право власності на земельну ділянку, то оскаржені рішення втратили свою чинність, припинили своє існування, а тому суду нема чого скасовувати. Існування сфальсифікованого рішення XXII сесії XXI скликання від 18.12.1991р. «О выделении земельного участка под индивидуальное строительство» [PERSON] та похідного від нього рішення №18 від 19.04.1994р. XXIV сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради про надання позивачу земельної ділянки по [ADDRESS] (у всіх версіях) порушує права власника [PERSON] хоча і не позбавили його права володіння та користування спірною земельною ділянкою. Крім того, ці рішення дають підстави для намагання позбавити його прав власності. З матеріалів справи випливає, що версії рішення №18 від 19.04.1999р. (яку надав суду позивач і версія рішення, що була надана суду архівним відділом Овідіопольської РДА в частині надання [PERSON] земельної ділянки у власність) є похідними від сфальсифікованого рішення XXII сесії XXI скликання від 18.12.1991р. « О выделении земельного участка под индивидуальное строительство» позивачу і теж є сфальсифікованими, так як [PERSON] не мешкав у селі і рішення про надання йому земельної ділянки сільською Радою не приймалося. Таким чином, вказані рішення не відповідають законодавству. Звернення позивача з позовною заявою, що розглядається судом, відкрито та відверто направлено на те, що би позбавити [PERSON] права власності на земельну ділянку у майбутньому. Так як, сфальсифіковане рішення рішення XXII сесії XXI скликання від 18.12.1991р. «О выделении земельного участка под индивидуальное строительство» [PERSON] не приймалося і існує на паперових носіях завдяки сфальсифікованим даним, то воно повинно бути визнане незаконним також як і рішення №18 від 19.04.1994р. XXIV сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради про надання позивачу земельної ділянки по [ADDRESS] (у всіх версіях), В зв'язку з викладеним, з посиланням на ст.ст.13, 41, 144 Конституції України, ст.ст.15, 16, 386, 391, 393 ЦК України, ст.ст.22, 23 ЗК України (в ред.. 1992р.), ст.ст. 125, 126, 140 ЗК України (в ред. 2001р. з наступними змінами), ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», представник позивача просить суд: - рішення XXII сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради від 18.12.1991 р. «О выделении земельного участка под индивидуальное строительство» [PERSON] визнати незаконним та скасувати його; - рішення № 18 від 19.04.1994 р. XXIV сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради «О бесплатной передаче в частую собственность гр. [PERSON] ранее выделенного в постоянное пользование земельного участка для строительства и обслуживания жилого дома, хозпостроек (приусадебный участок)» визнати незаконним та скасувати його; - рішення (у версії завіреної начальником архівного відділу) №18 ВІД 19.04.1994р. XXIV СЄСІЇ XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради «О бесплатной передаче в частую обственность гражданам села Каролино-Бугаз ранее выделенных в постоянное пользование гмельних участков для строительства- и обслуживания жилых домов и хозпостроек приватну власність раніше наданої земельної ділянки по [ADDRESS] згідно Додатку №1 для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд визнати незаконним та скасувати його; - виключити [PERSON] із списку Додатку №1 до Рішення (у версії завіреної начальником архівного відділу а.с. 131), №18 ВІД 19.04.1994р. XXIV СЄСІЇ XXI СКЛИКАННЯ Кароліно-Бугазської сільської Ради «О бесплатной передаче в частую собственность гражданам села Каролино-Бугаз ранее выделенных в постоянное пользование земельних участков для строительства и обслуживания жилых домов и хозпостроек (приусадебный участок) и дачних участков» про надання йому земельної ділянки площею 0,15 га по [ADDRESS]. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 95.07.2016 року позови [PERSON] та [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] об'єднанні в одне провадження. Представник позивача за первісним позовом та третьої особи за об'єднаним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі, проти задоволення об'єднаного позову заперечував. Представник третьої особи за первісним позовом та позивача за об'єднаним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, об'єднаний позов підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Каролін-Бугазської сільської ради Овідіопольського району Одеської області в судове засідання не з'явився, але 10.08.2017 року звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просив суд застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог та відмовити у повному обсязі у задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] у зв'язку зі спливом позовної давності за даними вимогами, справу проси розглянути у його відсутність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає первісний позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню, а об'єднаний позов [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, рішенням Кароліно- Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 18.12.1991 року [PERSON] була виділена земельна ділянка під індивідуальне житлове будівництво гід. 0,15 га по [ADDRESS]. Рішенням № 209 виконкому Овідіопольської районної ради народних депутатів від 19.03.1992 року № 209 [PERSON] було дозволено будівництво індивідуального будинку и господарських споруд по [ADDRESS] пл. 0,15 га , в с.Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області. Рішенням № 19 Кароліно-Бугазької сільської ради від 23.03.1993 року [PERSON] було надано у постій користування земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд пл. 0,15га по [ADDRESS]. Рішенням № 18 Кароліно-Бугазької сільської ради від 19.04.1994 року [PERSON] було передано у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд пл. 0,15га по [ADDRESS]. Рішенням № 146 від 26.01.1999 р., Кароліно-Бугазька сільська рада відмінила своє рішення № 919 від 23.03.1993 р., про надання [PERSON] у постійне користування земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, а також відмінила своє рішення № 18 від 19.04.1994 р. про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки пл. 0,15 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Крім того, Кароліно - Бугазька сільська рада рішенням № 652 від 13 грудня 2000 року надала вказану земельну ділянку гр. [PERSON]. Рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеська області від 25 лютого 2004 року було задоволено позов [PERSON] до Кароліно-Бугазської сільської ради та гр. [PERSON] про визнання незаконним рішення Кароліно-Бугазської сільської ради № 146 від 26 січня 1998 року і відміни рішення Кароліно-Бугазської сільської ради № 652 від 13 грудня 2000 року, а також: зобов'язання сільської ради і відповідача [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні приватною власністю - а саме земельною ділянкою. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2004 року рішення Білгород - Дністровського районного суду Одеської області від 25 лютого 2004 року залишено без змін. Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 23 січня 2007року касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 лютого 2004 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2004 року, по даній справі залишені без змін. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.01.2007 року. 12.06.2007 року [PERSON] він звернувся до Кароліно-Бугазської сільської ради з заявою про дозвіл на виготовлення технічної документації для оформлення державного акту на земельну ділянку розташовану по [ADDRESS]. Рішенням № 965-У від 25.10 2007 року Кароліно - Бугазської сільської ради скасувала рішення № 19 від 23.03.1993 року та рішення № 18 від 19.04.1994 року. Рішенням Кароліно-Бугазської сільської ради № 966-У від 25.10.2007 року було відмовлено [PERSON] у видачі листа - замовлення на виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, по [ADDRESS]. 18.06.2008 року Кароліно-Бугазської сільською радою було прийнято рішення №1344-V «Про безоплатну передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]». 30.08.2009 року [PERSON] було видано державний акт серії [NUMBER] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]». Стаття 41 Конституції України визначає непорушність права приватної власності. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України - правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Земельне законодавство України базується на принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю, - ст.5 Земельного Кодексу України Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України - громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування… Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Основоположні правові принципи регулю\-вання відносин власності в Україні визначені статтями 13,41 Конституції і такими принципами є, зокрема, рівність перед законом усіх суб'єктів права власності, конституційна гарантія держав\-ного захисту прав усіх суб'єктів права власності, а також і такий важливий принцип, як обов'яз\-кове додержання законності при набутті права власності. За правилами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням зе\-мельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галу\-зі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних гро\-мад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як терито\-ріального базису, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтру\-чання держави в здійснення громадянами, юри\-дичними особами та територіальними громада\-ми своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передба\-чених законом. Конституційний принцип законності на\-буття права власності на землю знаходить своє вираження також у ст.78 ЗК України, якою передбачено, що право власності на землю набувається та ре\-алізується на підставі Конституції, цього Кодек\-су, а також інших законів, що видаються відпо\-відно до них. Ст.80 ЗК закріплює суб'єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб'єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб'єктами права власно\-сті на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самовря\-дування, а держава, реалізую чи пра\-во власності через відповідні органи державної влади, є суб'єктом права власності на землі дер\-жавної власності. Відповідно до приписів статей 81, 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплат\-ної передачі із земель державної та комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Одержання земельних ділянок із земель держав\-ної та комунальної власності в межах норм безо\-платної приватизації, визначених ст.121 ЗК України. При цьому ЗК України у ст.118 безпосередньо визна\-чає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який включає в себе по\-дання заяви відповідному компетентному органу, розгляд цим органом заяви, вирішення питання розроблення проекту землеустрою та/або підго\-товки інших матеріалів, у необхідних випадках також і проведення експертизи землевпорядної документації та прийняття відповідного рішен\-ня компетентним органом, а ст.122 ЗК України закріплює повноваження органів виконавчої влади та орга\-нів місцевого самоврядування передавати відпо\-відні земельні ділянки державної чи комунальної власності у приватну власність громадянам. Таким чином, реалізуючи визначені ст.122 ЗК України повноваження, орган виконавчої влади або ор\-ган місцевого самоврядування в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому зобов'язаний виконувати конституційний припис «право власності на землю набувається і реалізується виключно відповідно до закону» і додержуватися порядку передачі земельної ді\-лянки у приватну власність, визначеного ЗК України. Пунктом 4 рішення Конституційного Суду України 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 по справі № 1-9/2009 визначено, що ненормативні акти органів місцевого самоврядування передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання (частини 5-6 пункту п.5 рішення Конституційного Суду України 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 по справі № 1-9/2009). Таким чином вбачається, що оскільки рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.1991 року, № 19 від 23.03.1993 року та № 18 від 19.04.1994 року є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, тобто актом одноразового застосування, що передбачає конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи (до позивача [PERSON]) і який вичерпує свою дію фактом його виконання, воно не може бути скасоване сільською радою. З огляду на викладене суд вважає, що рішення Кароліно-Бугазської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 652 від 13.12.2000 року, № 965-V від 25.10.2007 року, № 966-V від 25.10.2007 року та № 1344 від 18.06.2008 року підлягають скасуванню та в цій частині первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому суд вважає, що позивачем [PERSON] не пропущений строк позовної давності, з огляду на наступне. Як передбачено ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску позивачами строку позовної давності, але, при цьому, не зазначається, коли позивач [PERSON] довідався або міг довідатися про існування рішень Кароліно-Бугазської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 652 від 13.12.2000 року, № 965-V від 25.10.2007 року, № 966-V від 25.10.2007 року та № 1344 від 18.06.2008 року, в зв'язку з чим суд вважає, що позивачем [PERSON] позов пред'явлено в межах строку позовної давності. Що стосується позовної вимоги позивача [PERSON] про зобов'язання Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області вчинити певні дії, а саме надати йому дозвіл, на розробку проекту відводу земельної ділянки у власність по [ADDRESS] та не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, на думку суду вони задоволенню не підлягають, оскільки позивач [PERSON], після набрання даним рішенням законної сили повинен у встановленому законом порядку звернутися до Кароліно-Бугазської сільської ради з відповідною заявою, яку відповідач повинен розглянути у встановленому законом порядку з прийняттям відповідного рішення. Стосовно об'єднаного позову [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON], він задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд: - рішення XXII сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради від 18.12.1991 р. «О выделении земельного участка под индивидуальное строительство» [PERSON] визнати незаконним та скасувати його; - рішення № 18 від 19.04.1994 р. XXIV сесії XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради «О бесплатной передаче в частую собственность гр. [PERSON] ранее выделенного в постоянное пользование земельного участка для строительства и обслуживания жилого дома, хозпостроек (приусадебный участок)» визнати незаконним та скасувати його; - рішення (у версії завіреної начальником архівного відділу) №18 ВІД 19.04.1994р. XXIV СЄСІЇ XXI скликання Кароліно-Бугазської сільської Ради «О бесплатной передаче в частую обственность гражданам села Каролино-Бугаз ранее выделенных в постоянное пользование гмельних участков для строительства- и обслуживания жилых домов и хозпостроек приватну власність раніше наданої земельної ділянки по [ADDRESS] згідно Додатку №1 для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд визнати незаконним та скасувати його; - виключити [PERSON] із списку Додатку №1 до Рішення (у версії завіреної начальником архівного відділу а.с. 131), №18 ВІД 19.04.1994р. XXIV СЄСІЇ XXI СКЛИКАННЯ Кароліно-Бугазської сільської Ради «О бесплатной передаче в частую собственность гражданам села Каролино-Бугаз ранее выделенных в постоянное пользование земельних участков для строительства и обслуживания жилых домов и хозпостроек (приусадебный участок) и дачних участков» про надання йому земельної ділянки площею 0,15 га по [ADDRESS]. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску позивачами строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі с.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до вимог ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як передбачено ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вже зазначав суд, рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеська області від 25 лютого 2004 року було задоволено позов [PERSON] до Кароліно-Бугазської сільської ради та гр. [PERSON] про визнання незаконним рішення Кароліно-Бугазської сільської ради № 146 від 26 січня 1998 року і відміни рішення Кароліно-Бугазської сільської ради № 652 від 13 грудня 2000 року, а також: зобов'язання сільської ради і відповідача [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні приватною власністю - а саме земельною ділянкою. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2004 року рішення Білгород - Дністровського районного суду Одеської області від 25 лютого 2004 року залишено без змін. Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 23 січня 2007року касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 лютого 2004 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2004 року, по даній справі залишені без змін. При цьому суд звертає увагу на те, що і апеляційна і касаційна скарги були подані саме [PERSON] Отже, з 24.07.2004 року [PERSON] було достовірно відомо про існування рішень, які він оскаржує та початок строку позовної давності потрібно рахувати саме з 24.07.2004 року. З 24.07.2004 року по 29.03.2016 року [PERSON] з зазначеним позовом до суду не звертався, в зв'язку з чим суд вважає, що позовна давність сплила та відмовляє [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: partial