Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Шлюб між сторонами зареєстровано 16 червня 2006 року Верещаківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис за №4. В шлюбі в сторін є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на протязі спільного проживання в сторін почали виникати сварки та конфлікти. Сварки виникали на грунті несумісності у сторін поглядів на життя, різних характерів, розбіжностей щодо влаштування побуту, систематичних образ та погроз зі сторони відповідача. В даний час сімя існує формально, сторони шлюбних відносин не підтримують, не ведуть спільного господарства, а тому позивач не бажає надалі залишатися в шлюбі. Після розірвання шлюбу позивач щоб їй залишити прізвище «Нікітюк» та залишили проживати дітей разом з нею. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила і просила суд розірвати шлюб і після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «Харчишин». Від решти позовних вимог відмовляється. При цьому позивач послалася на обставини, вказані в позовній заяві. Крім того, позивач в судовому засіданні пояснила, що сенсу в подальшому існуванні сімї вона не бачить, оскільки збереження шлюбу повністю суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, які дивляться на постійні сварки, переживають і від цього хворіють. За час розгляду справи відповідачем не було вжито жодних заходів щодо можливого примирення, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і заперечували щодо розірвання шлюбу. Крім того, відповідач в судовому засіданні пояснив, що всі наведені позивачем факти на розірвання шлюбу не відповідають дійсності і дані обставини він заперечує. Разом з тим, відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав, що він, як людина, згідний, що так далі сімя не може проживати та існувати і хотів би відпустити дружину, однак з релігійної точки зору він відмовляється дати дружині згоду на розірвання шлюбу, оскільки він давав клятву, в даний час має намір прийняти хрещення і це буде суперечити його релігійним переконанням. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони втратили почуття взаємоповаги один до одного, на протязі спільного проживання в сторін почали виникати сварки та конфлікти, в даний час жодних відносин між собою не підтримують, не ведуть спільного господарства. На протязі розгляду справи в суді, незважаючи на вжиті судом заходи, відповідач жодних дій щодо примирення не вживав, розривати шлюб відмовляється лише на основі своїх релігійних переконань, хоча визнає, що сімя фактично розпалася і він, як людина, хотів би відпустити свою дружину. Крім того, як вбачається з пояснень відповідача, зараз він має намір їхати на заробітки і тому не буде мати можливості вживати заходів до примирення. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей, сімя фактично розпалася, зберегти її немає можливості, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved