Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що останній являється батьком дочки [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.03.2010 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини, у розмірі по 350 гривень щомісячно до її повноліття. Вказує на те, що на даний час її матеріальне становище погіршилось, зросли ціни на промислові та продовольчі товари, і дане матеріальне становище відображається на вихованні дитини, тому просить змінити розмір стягуваних аліментів з 350 гривень на 1 000 гривень щомісячно до повноліття дочки. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказуючи на те, що у нього на утриманні перебуває троє малолітніх дітей від другого шлюбу, дружина знаходиться у декретній відпустці по догляду за дітьми, нещодавно похоронили матір, а тому просить стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 500 грн. щомісячно. Заслухавши відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] вбачається, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.03.2010 року, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки в розмірі по 350 гривень щомісячно до її повноліття. (а.с. 9). Згідно п.23 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Дане положення закріплено і у ст. 192 ч. 1 СК України, де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Так, ВСУ в своїх роз'ясненнях, викладених у правовій позиції у справі за № 143 цс 13 від 05.02.2014 року, зазначив, при розгляді позовів, заявлених підстав зміни аліментів, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У ст. 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2-3 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стаття 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VIII від 21.12.2016 року (із змінами і доповненнями) визначає, що прожитковий мінімум у 2017 році для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 травня 2017 року - 1777 гривень. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх із способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Так, судом встановлено, що відповідач має також на своєму утриманні двох дочок, [PERSON] та [PERSON], [INFO], та сина [PERSON],[INFO]. За таких обставин,

Outcome: partial