Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

21.05.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» грошову суму у розмірі 90000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 20.12.2008 по 16.09.2016 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» Підприємство відповідача неодноразово змінювало свою назву. Відповідно до наказу №30к від 20.12.2008 року був прийнятий на роботу до шахто прохідного будівельного управління №9 ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» - електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею. Відповідно до наказу ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» від 26.12.2012 року №273 «Про закриття відокремлених підрозділів» відокремлений підрозділ ШПБУ №9 ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» був закритий у встановленому порядку. Наказом №1-ка від 1.01.2013 року позивача переміщено до ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» механіком підземної дільниці з повним робочим днем в шахті. Наказом №709к від 29.07.2016 року позивача було звільнено на підставі ст. 36 КЗпП України за переводом до ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Наказом №234к від 29.04.2016 року прийнятий механіком підземної дільниці з повним робочим днем на підземній роботі до ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Наказом №469к від 15.09.2016 року звільнений за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємствах вугільної промисловості став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] професійних захворювань, а саме: - хронічний бронхіт П ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН І-П ст., 26.11.2020 року був складений акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено 27.11.2020 року т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області. 17.03.2020 року позивача вперше оглянуто на МСЕК за професійним захворюванням, де йому встановлено 40% втрати професійної працездатності, первинно визнано інвалідом третьої групи за профзахворюванням з 13.03.2020 року безстроково. Рекомендовано «Д» пульмонолога, кардіолога, визначена потреба у медикаментозному, санаторно курортному лікуванні. Саме за встановленням сорока відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Шахтобідувельна компанія» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Наслідки захворювання проявилися і в побуті, оскільки через хронічні захворювання позивач не змозі належним чином виконувати тривалу роботу по дому. Його дружина [PERSON] має інвалідність 3 групи за загальним захворюванням і потребує турботи та уваги від позивача, але через стан свого здоров`я він не в змозі в повній мірі їх надавати. Внаслідок вказаного, позивач відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 90000,00 гривень, що відповідатиме справедливій сатисфакції за розвиток хронічних захворювань, які спричинили втрату професійної працездатності (а.с. 1-3). Ухвалою суду від 22.05.2020 року за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 28). 05.06.2020 року ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, з викладенням наступних заперечень проти заявлених [PERSON] вимог. Відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач, звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди зазначив, що перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 20.12.2008 року по 16.09.2016 рік. Не погоджуючись з твердженням позивача в цій частині, відповідач спростовує їх та зазначає, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» 29 днів, тобто з 01.08.2016 року по 16.09.2016 рік, що підтверджується витягом з наказу «Про прийом на роботу по переведенню» №234-к від 29.07.2016 року та наказом «Про звільнення» №469-к від 02.09.2016 року. Позивач, позиваючись до відповідача, припустив, що ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» код ЄДРПОУ 35711134 «перейменовано» на теперішній час у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» код ЄДРПОУ 40162326, ґрунтуючись на припущенні щодо способу влаштування на підприємство відповідача, адже п. 5 ст. 36 КЗпП України передбачає переведення працівника на інше підприємство, тобто ці підприємства на сьогоднішній день не перебувають в процесі припинення та ведуть окремо один від одного господарську діяльність, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Зауважено, що відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 27.11.2019 року: загальний стаж роботи позивача 32 роки 09 місяців 02 дні; за професією 19 років 08 місяців 17 днів; в умовах впливу шкідливих факторів 30 років 02 місяці 20 днів. Відповідно до п. 17Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.11.2019 року за формою П-4 зазначено, що враховуючи вимоги п.101 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві №337 від 17.04.2019 року проводиться по ТОВ «Шахтобудівельна компанія», але беручи до уваги, що стаж роботи в підземних умовах на зазначеному підприємстві 29 днів, то слід зазначити, що розвиток хронічного професійного захворювання не може виникнути протягом зазначеного періоду, тому обставини, що сприяли розвитку хронічного професійного захворювання виникли протягом роботи на вугільних підприємствах України, а саме: -05.09.1983р. 14.11.1983р. Димитрівське ШПУ, гірник маркшейдерського відділу; -29.11.1983р. 15.11.1985р. служба в РА; -21.01.1986р. 26.04.1989р. Димитрівське ШПУ, гірник підземний; -26.04.1989р. 20.08.1991р. Димитрівське ШПУ, електрослюсар підземний; -20.08.1991р. 22.10.1991р. Димитрівське ШПУ, майстер гірничий; -22.10.1991р. 08.05.1996р. Димитрівське ШПУ, механік підземний; -14.05.1996р. 16.06.2002р ш-та «Краснолиманська», механік підземний; -04.07.2002р. 24.08.2004р. ш-та «Красноармійська Західна №1», заступник начальника дільниці; -18.09.2004р. 07.06.2005р. ТОВ «Донбасвуглепроходка», майстер гірничий; -12.08.2005р. 19.06.2007р. ТОВ «Донбасвуглепроходка», майстер гірничий; -10.07.2007р. - 05.12.2008р. ТОВ «Ремшахтобуд», заступник механіка підземного; -20.12.2008р. 12.01.2009р. ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», електрослюсар підземний; -12.01.2009р. 31.07.2016р. ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», механік підземний; -01.08.2016р. 16.09.2016р. ТОВ «Шахтобудівельна компанія», механік підземний; -27.02.2018р. 25.06.2018р. ТОВ «Шахтоспецстрой», фахівець з комплектації виробництва, тобто на підприємстві відповідача позивач працював нетривалий час , а саме 46 днів в період часу з 01.08.2016р. 16.09.2016р, з яких фактично перебував під впливом шкідливих умов 29 днів; 3 дні відпустки, відповідно до довідки про спуски виїзди в шахту №02/3583 від 28.10.2019 року. Крім того, на думку відповідача, позивачем зазначено про наявність лікарняних листів за 2016 рік, тоді як останній перебував на лікарняних періодично з 18.03.1981 року, що підтверджується випискою із амбулаторної карти. Тобто, не погоджуючись з позовними вимогами позивача, відповідач зазначає, що отримання ним захворювання пов`язане саме з тривалою роботою на інших підприємствах, як зазначено в Акті розслідування його захворювання, тобто більше ніж 30 років був під впливом тих же шкідливих умов значно триваліший час ніж на підприємстві відповідача (29 днів). Враховуючи викладене, відповідач вважає, що хоча й розслідування причин захворювання проводиться на останньому місці роботи позивача, але це не означає, що це підприємство повинно відповідати та нести відповідальність за всі юридичні особи, де працював позивач у шкідливих умовах протягом 30 років. (а.с. 31-34) Позивач [PERSON] адресував суду заяву про розгляд справи в його відсутність, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» - адвокат Петренко Н. О. (уповноважена довіреністю) в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, ухвалити рішення з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (відзиву). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] \~перебував в\~трудових відносинах\~з ТОВ\~«Шахтобудівельна компанія»,\~з 01.08.2016\~року на\~посаді механіка\~підземної дільниці з повним робочим днем на підземній роботі, 16.09.2016 року звільнений за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. (відомості підтверджено копією трудової книжки [NUMBER] , а.с. 5-7). За результатами засідання Центральної лікарсько-експертної комісії складено медичний висновок № 19/449 від 30.05.2019 року про наявність у [PERSON] професійного захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий, пневмофіброз; ЛН І-П ступеня. При цьому, в якості обґрунтування встановлення професійної категорії захворювань в даному медичному висновку зазначено: клініко-діагностичні дані, динаміка захворювання, умови праці, надані в інформаційній довідці [PERSON] №146 від 06.05.2019 року, де вказано, що хворий підлягав дії пилу, концентрації якого перевищили ГДК, профмаршрут. (а.с. 22). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за Формою П-4, складеного 26.11.2019 року комісією з залученням головного спеціаліста відділу гігієни праці та атестації робочих місць за умовами праці управління за питань праць Головного управління Держпраці у Донецькій області, завідувача сектору профілактики страхових випадків страховий експерт з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, директора з охорони праці, промислової безпеки та екології ТОВ «Шахтобудівельна компанія», голови первинної профспілкової організації ТОВ «Шахтобудівельна компанія», заступника головного лікаря КНП Покровського центру первинної медико санітарної допомоги у позивача [PERSON] виникли в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці на різних підприємствах вугільної промисловості, на підприємстві. На ТОВ «Шахтобудівельна компанія» 29 днів роботи в підземних умовах. Відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердж. Наказом МОЗ № 248 від 08.04.2014 року (зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 472/25249 від 06.05.2014 р.) умови та характер праці механіка гірничопрохідницької дільниці підземної відноситься: за концентрацією пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 4 ступеню, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню, по важкості праці до 2 класу, по напруженості праці 3 клас 2 ступінь, по мікроклімату 2 (допустимий) клас; Діагноз, який встановлено позивачу згідно з Міжнародною класифікацією МХК-10 - хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий, пневмофіброз; ЛН І-П ступеня, захворювання професійне, встановлене вперше. Супутній діагноз: гіпертонічна хвороба І_П ст., ступінь 2, ІХС: дифузний кардіосклероз, СН 1ст., хронічна вертеброгенна цервікотораколюмбалгія. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 01-3/39 від 20.02.2019 року, підготовленої «Покровським районним центром первинної медико санітарної допомоги» - [PERSON] періодично перебував на лікуванні: з 18.03.1981 року 21.03.1981 року амбулаторне лікування з діагнозом ГРЗ; 26.03.1986 року - 31.03.1986 року амбулаторне лікування з діагнозом ГРЗ; 16.02.1987 року 18.02.1987 року амбулаторне лікування з діагнозом ГРВІ, л/л №088966; 25.07.2000 року 27.07.2000 року ВСД зі за змішаним типом; 04.07.2005 року 13.07.2005 року стаціонарне лікування в кардіологічному відділенні ЦРЛ з діагнозом гіпертонічна хвороба 2 ст., прогресуюча течія, неускладнений кардіоцеребральний криз (04.07.2005 року); 31.01.2008 року 12.02.2008 року гостра люмбоішалгія з виразним больовим синдромом Л/л №573955; 04.03.2008 року 17.03.2008 року стаціонарне лікування в неврологічному відділенні ЦРЛ з діагнозом остеохондроз попереково крижкового відділу хребта; 29.10.2008 року хронічний гастроуденіт; 14.04.2010 року, 03.02.2011 року, 10.01.2012 року огляд терапевта - виразкова хвороба ДПК; 14.02.2013 року 28.02.2013 року амбулаторне лікування хронічний гастродуодоніт в стадії загострення; 15.10.2013 року 21.10.2013 року амбулаторне лікування, попереково крижового відділу хребта з корінцевим синдромом; 20.01.2014 року 03.02.2014 року амбулаторне лікування хронічний гастродуоденіт; 08.10.2014 року 13.10.2014 року амбулаторне лікування ГРЗ; 04.03.2015 року 10.03.2015 року амбулаторне лікування гострий бронхіт; 08.09.2015 року 18.09.2015 року лікування ДСП ЦПМСД хронічний бронхіт в стадії загострення; 27.02.2017 року 14.03.2017 року стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні КЗОЗ ЛІЛ хронічний бронхіт, стадія загострення. (а.с. 14) Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № б/н від 28.10.2016 року, підготовленої «Центром медико санітарної допомоги Покровської міської ради» амбулаторія №4 [PERSON] направлений на стаціонарне лікування 19.10.2016 року виписаний 28.10.2016 року з діагнозом хронічний бронхіт в стадії загострення. (а.с. 15). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1460 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Добропільській лікарні інтенсивного лікування з 27.02.2017 року 14.03.2017 року, діагноз: хронічний бронхіт, стадія загострення, легенева недостатність 1-2 ст, дифузний пневмосклероз. (а.с. 16). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3979 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Добропільській лікарні інтенсивного лікування з 12.06.2017 року по 26.06.2017 року, діагноз: хронічний бронхіт, стадія загострення, легенева недостатність 1-2 ст. (а.с. 17). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 671-671 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КЛПУ Родинська міська лікарня з 29.10.2018 року по 08.11.2018 року, діагноз: хронічний бронхіт, стадія загострення, легенева недостатність 1-2 ст., дифузний пневмосклероз. (а.с. 19). Згідно виписки № 518 із медичної карти стаціонарного хворого позивач [PERSON] перебував в період часу з 17.05.2019 року по 03.06.2019 року на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І Кундієва Національної академії медичних наук України»; основний діагноз: хронічний бронхіт 2 ст., ф. затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН 1-2 ст. захворювання професійне, встановлене вперше. (а.с. 21). 17 березня 2020 року [PERSON] оглянутий в Обласній профпатологічній медико-соціальній експертній комісії м. Краматорськ та встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 40 % з 13.03.2020 року за діагнозом хронічний бронхіт безстроково, встановлена 3 група інвалідності, що підтверджується довідками серійний номер 12ААБ № 416860, серія 12ААА № 088142 (а.с. 12, 13). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з розвитком професійних захворювань, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами\~ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 за моральну шкоду, заподіяну працівникові під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Так, з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.11.2019 року вбачається, що з підприємством відповідача, позивач перебував в трудових відносинах, але на протязі 46 календарних днів, під впливом шкідливих умов 29 днів та 3 дні відпустки. Професійне захворювання позивач отримав з втратою 40 % професійної працездатності в зв`язку з тривалим виробничим стажем в шкідливих умовах праці на різних підприємствах вугільної промисловості, але на підприємстві відповідача найкоротший термін. В пункті 13 вказаного Акту зазначено висновок про наявність шкідливих умов праці, а саме відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердж. Наказом МОЗ № 248 від 08.04.2014 року (зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 472/25249 від 06.05.2014 р.) умови та характер праці механіка гірничопрохідницької дільниці підземної відноситься: за концентрацією пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 4 ступеню, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню, по важкості праці до 2 класу, по напруженості праці 3 клас 2 ступінь, по мікроклімату 2 (допустимий) клас. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідач ТОВ «Шахтобудівельна компанія» оспорюючи доводи позивача [PERSON] щодо розвитку професійних захворювань під час перебування сторін в трудових відносинах акцентує увагу суду, що в п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.11.2019 року зазначено, що хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, але враховуючи вимоги п. 101 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві №337 від 17.04.2019 року проводиться по ТОВ «Шахтобудівельної компанії», але враховуючи стаж роботи в підземних умовах на зазначеному підприємстві 29 днів роботи в підземних умовах слід зазначити, що розвиток хронічного професійного захворювання не може виникнути протягом зазначеного періоду, тому обставини, що сприяли розвитку хронічного професійного захворювання виникли протягом роботи на вугільних підприємствах України, а саме 05.09.1983р. 14.11.1983р. Димитрівське ШПУ, гірник маркшейдерського відділу; 29.11.1983р. 15.11.1985р. служба в РА; 21.01.1986р. 26.04.1989р. Димитрівське ШПУ, гірник підземний; 26.04.1989р. 20.08.1991р. Димитрівське ШПУ, електрослюсар підземний; 20.08.1991р. 22.10.1991р. Димитрівське ШПУ, майстер гірничий; 22.10.1991р. 08.05.1996р. Димитрівське ШПУ, механік підземний; 14.05.1996р. 16.06.2002р ш-та «Краснолиманська», механік підземний; 04.07.2002р. 24.08.2004р. ш-та «Красноармійська Західна №1», заступник начальника дільниці; 18.09.2004р. 07.06.2005р. ТОВ «Донбасвуглепроходка», майстер гірничий; 12.08.2005р. 19.06.2007р. ТОВ «Донбасвуглепроходка», майстер гірничий; 10.07.2007р. - 05.12.2008р. ТОВ «Ремшахтобуд», заступник механіка підземного; 20.12.2008р. 12.01.2009р. ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», електрослюсар підземний; 12.01.2009р. 31.07.2016р. ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», механік підземний; 01.08.2016р. 16.09.2016р. ТОВ «Шахтобудівельна компанія», механік підземний; 27.02.2018р. 25.06.2018р. ТОВ «Шахтоспецстрой», фахівець з комплектації виробництва. З огляду вказаного, ТОВ «Шахтобудівельна компанія» наголошує, що позивачем отримано професійні захворювання саме з причини тривалої (понад 32 роки) роботи на інших вугільно-добувних підприємствах, але на підприємстві відповідача 29 днів під впливом шкідливих умов праці. Відповідно з витягу з наказу №234-к від 29.07.2016 року «Про прийом на роботу по переведенню» [PERSON] прийнято на роботу по переведенню в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» механіком підземної дільниці з 01.08.2016 року. (а.с. 47) Відповідно до наказу №256-к від 01.08.2016 року «Про надання відпустки» [PERSON] було надано щорічну основну відпустку з 01.08.2016 року по 03.08.2016 року за період роботи в ООО «ШСК «Донецькшахтопроходка». (а.с. 48) Відповідно з наказу №469-к від 02.09.2016 року «Про звільнення» [PERSON] , механіка підземного гірнопрохідницької дільниці №2 виробничого структурного підрозділу «Гірниче управління» звільнено в зв`язку з виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП) з 145.09.2016 року на підстав його заяви. (а.с. 49) Згідно протоколу №1 засідання комісії з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у гр. [PERSON] від 23.10.2019 року зазначено про необхідність підготувати та направити лист до КПЗ ДУ «ІМП імені Ю. І. Кундієва НАМН» для врахування інформації наданої підприємством про фактично відпрацьований час в умовах шкідливих факторів [PERSON] (а.с. 50-51,52) Перевіряючи позицію відповідача щодо реєстрації підприємства відповідача в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань наявні відомості про реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» з ідентифікаційним кодом №40162326 (діяльність не зупинена); та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» з ідентифікаційним кодом №35711134 (діяльність не зупинена). Тому позиція позивача, що він постійно перебував у трудових відносинах саме з підприємством відповідача підлягає відхиленню. Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] захворів професійними захворюваннями під час роботи на інших підприємствах вугільної промисловості, з якими перебував в трудових відносинах. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.11.2019 року зафіксовано, відповідно до вимог п. 101 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві №337 від 17.04.2019 року проводиться по ТОВ «Шахтобудівельної компанії», але враховуючи стаж роботи в підземних умовах на зазначеному підприємстві 29 днів роботи в підземних умовах. У зв`язку з тривалим виробничим стажем [PERSON] в шкідливих умовах праці на різних підприємствах вугільної промисловості, встановити осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, що стали причиною профзахворювання, неможливо. Відповідно до ч. 1 ст. 169 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний за свої кошти органiзувати проведення попереднього (при прийняттi на роботу) i періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядiв працiвникiв, зайнятих на важких роботах, роботах iз шкiдливими чи небезпечними умовами працi або таких, де є потреба у професійному доборi, а також щорiчного обов`язкового медичного огляду осiб вiком до 21 року. Відповідно до частини 5 статті 6 Закону України «Про охорону праці» працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства. Відповідно Правил безпеки у вугільних шахтах, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22.03.2010 р. № 62 (НПАОП 10.0-1.01.10) підземні працівники вугільних шахт за станом здоров`я повинні відповідати нормам фізичної та психофізіологічної придатності для виконання даної роботи; вони зобов`язані проходити попередній (під час приймання на роботу) і періодичні (на рідше одного разу на рік) медичні огляди; якщо в процесі медогляду або профдобору встановлено, що працівник за станом здоров`я не може продовжувати роботу за професією, директор шахти забов`язаний надати йому іншу роботу відповідно до діючого законодавства. З матеріалів справи вбачається, що за час роботи на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (з 01.08.2016 р. - по 16.09.2016 р.) [PERSON] неодноразово перебував на лікарняному. Разом з тим, роботодавцем ТОВ «Шахтобудівельна компанія» не вжито заходів переведення [PERSON] , на іншу, менш шкідливу або менш важку працю, що не виключно б могло попередити розвиток професійних захворювань. Суд не приймає викладене в відзиві на позовну заяву посилання відповідача про те, що позивачем не доведено наявність причинного зв`язку між спричиненою моральною шкодою та діями ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Так, згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань Акт розслідування хронічного професійного захворювання, довідки МСЕК, виписки із медичної картки стаціонарного хворого - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.11.2019 року засвідчено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії під час роботи на різних підприємствах вугільної промисловості, при цьому випадок професійного захворювання взято до обліку ТОВ «Шахтобудівельна компанія», що відповідає Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України № 337 від 17.04.2019 року (п. 109: у разі коли хворий працював на кількох підприємствах (в установах, організаціях), де були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), або за кількома професіями, під час роботи за якими були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), повідомлення за формою П-3 надсилається на останнє підприємство (в установу, організацію), де він працював за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння). Суд, сумуючи вищевикладене, дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю. При цьому, суд враховує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування (позивачу компенсується лікування, виплачуються щомісячні страхові виплати), що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про охорону праці». Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Суд вважає, що з причини професійних захворювань, позивач зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення. Відповідачем ТОВ «Шахтобудівельна компанія» позов не визнано із причин нетривалого часу роботи позивача на підприємстві відповідача. Суд, при визначенні розміру моральної шкоди виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. При визначенні\~розміру моральної\~компенсації,\~судом враховуються аргументи [PERSON] та та ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в частині доцільності застосування до спірних відносин судової практики судів першої інстанції (справи № 226/1210/19, № 235/712/20, № 235/1281/20). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судова практика дійсно може бути врахована, однак виключно з урахуванням ч. 4 ст. 263 ЦПК України, положенням якої передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності на 40 %, встановлення 3 групи інвалідності, яка у відповідності до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затв. Постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 р. встановлюється у разі функціональних порушень в організмі помірної важкості, в зв`язку з чим позивач не обмежений здійснювати трудову діяльність, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним частково задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 15000,00 гривень. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду та пропорційності задоволення позивних вимог). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, ст. ст. 153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial