Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стяг нути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди від дорожньо-транспортної пригоди в сумі 45 990 грн. та моральну шкоду 20 000 грн., з посиланням на те, що вона явля ється власником автомобіля «Пежо-Боксер», реєстраційний номер [NUMBER]. Рухаючись 19.10.2007р. о 10 год. 05 хв. у своєму автомобілі, яким керував [PERSON], на 422 км автодороги сполученням Київ-Одеса, автомобіль позивача зіткнувся із автомобілем KPA3, реєст раційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] - працівника ТОВ «Автомагістраль», яке є власником зазначеного транспортного засобу. ДТП сталася з вини водія [PERSON], який в порушення п.п.11.4, 27.1 Правил дорожнього руху, виї хав на зустрічну смугу руху коли по ній рухався автомобіль позивача «Пежо-Боксер». Факт ДТП зареєстрований за №1344 від 19.10.2007р. та перевірка її обставин проведена Іванівським РВ ГУМВС України в Одеській області, про що складено матеріали про відмову в порушені кримінальної справи №1042 від 22.10.2007р. Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв'язку з пригодою. В наслідок ДТП автомобіль позивача був пошкоджений та на його ремонт було потрачено 44 600 грн., що підтверджено експертним висновком від 12.11.2007р. За проведення оцінки сплачено 380 грн. Крім того, позивач сплатив за транспо ртування пошкодженого автомобіля 850 грн. та за його перебування на штрафмайданчику РВ УМВС - 300 грн. Всього розмір матеріальної шкоди складає 45 990 грн. Розмір моральної шкоди визначений позивачем в сумі 20 000 грн. Моральна шкода виражена в душевних стражданнях від пригоди, перенесеному стресі у зв'язку із загрозою життю. Відповідач та йо го працівник ухилялися від усунення наслідків ДТП, до цього часу не запропонували ні ма теріальної, ні фізичної допомоги. Позивач - є потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом з дитинства, тому не має коштів на ремонт автомобіля, що посилює тяжкість мора льних страждань. В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги та просить крім вимог зазначених у позовній заяві також стягнути з відповідача витрати, які вона понесла за оплату оголошень про явку до суду, опублікованих у газеті «Урядовий кур'єр» та витрати за надання їй юридичних послуг. Вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Додаткових пояснень не має. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши, що позивачем не надано доказів про обставини ДТП, окрім особистих пояснень, а постанови про відмову в порушені кримінальної справи по зазначеному в позові факту не можуть бути доказами, а тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши в заяві, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши надані позивачем у справі докази, приймаючи до уваги, що представником відповідача не надано суду будь яких вагомих доказів того, що ДТП сталася не з вини [PERSON], а будь якої іншої особи (чи з іншої причини), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заподіяної шкоди та понесених витрат позивачем в ході розгляду справи повністю, а в частині заподіяної моральної шкоди частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно, [PERSON] є власником автомобіля «Пежо-Боксер», реєстраційний номер [NUMBER], про що надана копія свідоцтва про реєст рацію транспортного засобу виданого 05.09.2006 р. УДАІ УМВС України в Черкаській облас ті. Довідкою Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 25.10.2007р. №54/5710 підтверджено, що дійсно, 19.10.2007р. на 422 км автодороги Київ-Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача «Пежо-Боксер» реєстрацій ний номер [NUMBER]. Автомобіль отримав механічні пошкодження у виді деформації пе редньої частини і переднього лівого борту, деформації кабіни. Факт пригоди зареєстрований за №1344 від 19.10.2007р., проведені необхідні експертні обстеження та наданий дозвіл на поновлення технічного стану автомобіля. Не дивлячись на те, що матеріали про відмову в порушені кримінальної справи №1042 від 22.10.2007р. за фактом дорожньо-транспортної при годи, яка сталась 19.10.2007р. о 10 год. 05 хв. на 422 км автошляху Київ-Одеса, за обставин зазначених в позові, знищені у встановленому законом порядку, але з наданих суду копій постанов про відмову в порушені кримінальної справи вбачається, що 19 жовтян приблизно о 10 годині 05 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем ПЕЖО_БОКСЕР, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по првій смузі автодороги Київ-Одеса в напрямку м.Одеси, перебуваючи на 422 кілометрі зіткнувся з автомобілем КРАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який перетинав проїзжу частину автодороги Київ-Одеса. Виходячи з пояснень позивача, приймаючи до уваги те, що [PERSON] в своїй заяві до суду не заперечував в задоволені позову, тобто фактично визнав позовні вимоги, а також те, що в постанові про відмову в порушені кримінальної справи чітко зазначено, що саме [PERSON] керуючи автомобілем КРАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] в момент ДТП перетинав проїзжу частину автодороги Київ-Одеса, суд погоджується з доводами позивача про те, що саме водій [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Мініс трів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями), а саме: 11.4 - на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік доро ги; 27.1 - під час виїзду на автомагістраль або дорогу для автомобілів водії повинні дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по них. Суд звертає увагу, що згідно п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постано вою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. [PERSON] зазначені вимоги Правил дорожнього руху не вико нав, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ст.1 Закону України від 17.07.1997р. №475/97-ВР про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Україна повністю визнає на своїй території ст.46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до ней, а також її тлумачення та застосування, висловлені у рішеннях Європейського суду з прав людини, є частиною національного законодавства і є обов'язковими при правозастосуванні органами правосуддя. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується не загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст.1172 ЦК України). З наведеного, TOB «Автомагістраль» повинна відповідати за дії свого працівника [PERSON], який керував автомобілем KP A3 реєстраційний номер [NUMBER] в момент пригоди. В добровільному порядку відповідач не відшкодував заподіяну позивачу шкоду від ДТП, що не відповідає вимогам закону. Право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном передбачено ст. 1 Першого протоколу (Париж, 20.03.1952). Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами між народного права. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача порушені права [PERSON] на во лодіння належним їй на праві власності автомобілем. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути на підставі п.8 ч.2 ст.16 ЦК України - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, та на підставі п.9 ч.2 ст.16 ЦК України - відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тому, матеріальна шкода завдана майну [PERSON] підлягає відшкодуванню ТОВ «Автомагістраль», з вини працівника якого сталася дорожньо-транспортна пригода. На підставі ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором поте рпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визна чається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або ви конання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. [PERSON] просить суд відшкодувати майнову шкоду загалом в сумі 45 990 грн., яка складається: - з вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля в сумі 44 600 грн. Розмір витрат встановлений експертним висновком за №148 від 12.11.2007р. виконаним ПМП «ЕКС», судовий експерт Симанчук Володимир Іванович (сві доцтво [NUMBER] Міністерства юстиції України від 26.07.2001р., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінщиків [NUMBER] від 25.02.2002р.); - з витрат по проведенню оцінки в сумі 380 грн., про що надана квитанція №107 від 09.11.2007р.; - з витрат по транспортуванню пошкодженого автомобілю в сумі.850 грн., про що на дана квитанція №48 від 19.10.2007р.; - з вартості послуг по перебуванню автомобіля на штрафмайданчику РВ УМВС в роз мірі 300 грн., що також підтверджено квитанцією. - з вартості витрат на оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», що підтверджено квитанціями на суму 1092 грн. - витрати за надання правової допомоги 500 грн. Суд рахує розмір майнової шкоди обґрунтованим і документально підтвердженим, що є підставою для задоволення позову в цієї частині. Крім того, [PERSON] заявила вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., що також, на думку суду, підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини у винесених рішеннях неодноразово, зокрема у справах „Атлан проти Сполученого Королівства" від 19.06.2001р., „Перна проти Італії" від 25.07.2001р. тощо визнав в регулятивної частині рішення, що виходячи з обставин справи, самий факт правопорушення, вчиненого відносно потерпілого, становить спосіб захисту по рушеного права і може становити достатньо справедливу компенсацію моральної шкоди. Обраний [PERSON] спосіб компенсації відповідає ч.З ст.23 ЦК України, згідно з якою моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Факт завдання моральної шкоди у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Приймаючі до уваги Методичні рекомендації надані в розділах 5, 6 листа Міністерст ва юстиції України від 13.05.2004р. №35-13/797, суд визначає розмір грошового відшкоду вання моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення відповідача, глибини фі зичних та душевних страждань [PERSON], а також інших обставин, які мають істотне зна чення. Суд враховує стан здоров'я потерпілого, яка згідно із наданим посвідченням [NUMBER] від 04.10.2002р. і посвідченням серія [NUMBER] від 15.12.2004р., дійсно є потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС, та інвалідом з дитинства, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та встановлює розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн., виходячи з засад розумності та справедливості, а тому вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню.

Outcome: partial