Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1600 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем зареєструвала шлюб 09.01.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Від спільного сімейного життя в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. До вересня 2014 р. позивачка з дітьми проживала в с. Топорівці Городенківського району, а після переїхала з дітьми проживати до своїх батьків у с. Княже Снятинського району. Із вересня 2014 р. по даний час сторони спільним сімейним життям не проживають. Відповідач з 2000 року постійно їздить на заробітки за кордон. Останніми роками переймається тільки своїм особистим життям та своїми інтересами, зовсім не цікавиться вихованням дітей, не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, що ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. Зі слів відповідача позивачці відомо, що він працює в Чехії, його заробіток в місяць становить 1000 доларів США. Покликаючись на ст.184 Сімейного кодексу України, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій формі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Суду пояснила, що їй невідомо чи має відповідач роботу і заробіток в даний час. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно представленої копії повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 11.12.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано 09 січня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 15 вересня 2008 р. Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, та сина [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14 липня 2010 р. Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з позивачкою, відповідач, який проживає окремо від сім'ї, в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Даних про те, що відповідач працює офіційно та має регулярний дохід суд не має, отже є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, приймає до уваги обставини, визначені ст.182 Сімейного кодексу України, виходить із розміру середньої заробітної плати працівника Городенківського району, і приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково: стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину на утримання: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 15.01.2015 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial