Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Харківська міська рада звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений та просить суду захистити порушене право Харківської міської ради на квартиру [ADDRESS]; скасувати розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації від 19.12.2008 року №7456, яким задоволено заяву [PERSON] про передачу квартири [ADDRESS] у спільну сумісну власність; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 19.12.2008 року №1-08-292228, видане відділом приватизації державного житлового фонду [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу реєстровий № 1-143, посвідчений державним нотаріусом Шостої ХДНК [PERSON]., укладений між [PERSON], яка діла від себе та неповнолітнього [PERSON] та [PERSON]; витребувати майно, яке належить територіальній громаді м. Харкова, із чужого незаконного володіння шляхом виселення [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] з квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]; зобов'язати Сектор ГІРФО Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстрації [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2008 року по цивільній справі №2-8688/2008 за [PERSON] та [PERSON] визнано право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення виконавчий комітет Дзержинської районної в м. Харкові ради 02.12.2008 року прийняв рішення № 436/7, яким визнав [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] та зобов'язав КП «Жилкомсервіс» укласти з [PERSON] договір найму на вказану квартиру. 10.12.2008 року [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] зареєстрували своє місце мешкання в квартирі [ADDRESS]. На підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 19.12.2008 р. № 7456, [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло від 19.12.2008 р. № 1-08-292258, відповідно до якого їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2009 року [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.03.2011 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2008 року змінено та в частині визнання за [PERSON] та малолітнім [PERSON], [INFO], права користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] і зобов'язання Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради (виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради) укласти договір найму двокімнатної квартири [ADDRESS] з [PERSON] - скасовано і в задоволенні позову [PERSON] яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] - відмовлено. Вселення, визнання наймачами [PERSON] яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] та відчуження спірної квартири [PERSON] є незаконними та такими, що порушує права Харківської міської ради, яка має право розпоряджатись майном територіальної громади. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, який в ході розгляду справи був уточнений та просить суд визнати [PERSON] добросовісним набувачем квартири [ADDRESS]; усунути перешкоди в здійсненні права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], з боку [PERSON] та [PERSON], шляхом зняття їх з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.01.2009 року придбав у [PERSON], яка діяла від себе та в інтересах неповнолітнього [PERSON], квартиру [ADDRESS]. На момент укладення договору купівлі-продажу, квартира належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 19.12.2008 р. відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради. Право власності на квартиру зареєстровано у міському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло за [PERSON] та [PERSON] Відчуження квартир відбувалось на підставі рішення ВК Дзержинської районної в м. Харкові ради від 20.01.2009 р. № 26/5, таким чином на момент укладення договору [PERSON] та [PERSON] були власниками зазначеної квартири та мали достатній обсяг повноважень щодо розпорядження майном. При укладенні договору купівлі-продажу, нотаріусом було здійснено перевірку предмету договору, тобто квартири на предмет обтяжень, а також право та дієздатність сторін договору. Жодних перешкод для укладення договору купівлі-продажу виявлено не було, у зв'язку з чим державним нотаріусом було посвідчено цей договір купівлі-продажу. 20.05.2014 р. реєстраційною службою ХМУЮ Харківської області було здійснено реєстрацію прав власності за [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири. Вимоги про зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що він є власником квартир [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартири, не є власниками цієї квартири, а їх реєстрації позбавляє [PERSON] реалізувати своє право власності у повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечував та пояснив, що житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі 12 сесії Харківської міської ради народних депутатів 1 скликання від 28.09.1992 р. «Про комунальну власність». [PERSON], яка діяла у власних інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] не надано доказів про прийняття рішення, щодо надання їм квартири [ADDRESS], органами місцевого самоврядування м. Харкова, також не надано жодного доказу правомірності вселення до спірної квартири, адже надання житлових приміщень (які перебувають у комунальній власності) проводиться виключно на підставі рішення виконавчого комітету відповідної ради та подальшою видачею особі ордеру, який є єдиною підставою для вселення у житлове приміщення. Право користування квартирою [ADDRESS], а потім і приватизація цієї квартири виникло у [PERSON] та її сина з порушенням існуючого порядку та за відсутністю відповідних правових підстав. Спірна квартира вибула з комунальної власності територіальної громади м. Харкова не з волі власника, а іншим незаконним шляхом. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував в повному обсязі, зустрічний позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував в повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні зустрічній позовній заяві. Третя особа служба у справах дітей Дзержинського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надала суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення просила врахувати інтереси дитини. Треті особи управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, адміністрація Дзержинського району Харківської міської ради, служба громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляд справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Третя особа державний нотаріус Шостої харківської державної нотаріальної контори [PERSON] не з'явилась, відповідно до відповіді Шостої ХДНК від 25.09.2014 р. № 3336/01-16 [PERSON] померла [INFO], справу просили розглядати за відсутністю представника Шостої ХДНК. Заслухавши пояснення представників Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити . Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2008 року визнано за [PERSON] та малолітнім [PERSON], [INFO] право користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] Зобов'язано виконавчий комітет Дзержинської районної в м. Харкові ради укласти договір найму двокімнатної квартири [ADDRESS] з [PERSON] (а.с. 12- 14). З копії рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради V скликання від 02.12.2008 року вбачається, що відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, вирішено КП «Жилкомсервіс» укласти з гр. [PERSON] договір найму на двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] та визнано її наймачем цієї квартири (сім*я 2 особи: вона, син - [PERSON]) (а.с. 11). Судовим розглядом встановлено, що 10.12.2008 р. [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] зареєстрували своє місце мешкання в квартирі [ADDRESS]. На підставі розпорядження від 19.12.2008 року №7456, видано свідоцтво про право власності на житло від 19.12.2008 року №1-08-292258, яке посвідчує, що [PERSON] та члени її сім*ї [PERSON] дійсно мають на праві спільної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (том 2 а.с. 171). Квартира [ADDRESS] зареєстрована у міському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло за [PERSON], [PERSON] та записана у реєстрову книгу за № П-1-48399 від 29.12.2008 р. (а.с. 10). Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.01.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої харківської державної нотаріальної контори [PERSON]., зареєстрований в реєстрі за № 1-143, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] (том 2 а.с. 169). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.03.2011 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2008 року змінено. Рішення в частині визнання за [PERSON] та [PERSON], [INFO], права користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] і зобов'язання Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради (виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради) укласти договір найму двокімнатної квартири [ADDRESS] з [PERSON] - скасовано і в задоволенні позову [PERSON] яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] - відмовлено. В іншій частині рішення - залишено без змін (а.с. 15-17). З рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №534 від 03.08.2011 року про розгляд протесту прокурора м. Харкова вбачається, що протест прокурора м. Харкова № 04-34-2522вих4 від 01.08.2011 р. на рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради «Про укладення договору житлового найму і визнання гр. [PERSON] наймачем» від 02.12.2008 р. № 436/7 задоволено. Рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради «Про укладення договору житлового найму і визнання гр. [PERSON] наймачем» від 02.12.2008 року №436/7 скасовано (а.с. 34). Відповідно до копії відповіді від 18.04.2011 р. № 4385 житловий будинок по [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова, згідно з рішення 12 сесії Харківської міської ради Народних депутатів 1 скликання від 28.09.1992 року «Про комунальну власність міста» та відображається на балансі комунального підприємства «Жилкомсервіс» відповідно до договору передачі майна в господарське відання № 1288 від 28.02.2007 р. (а.с. 18). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку в квартирі [ADDRESS] зареєстровані з 10.12.2008 року основний наймач [PERSON] та її син [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 327 ЦК України встановлено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Орган, який управляє майном територіальної громади м. Харкова є Харківська міська рада. [PERSON] не надано доказів прийняття рішення про надання її квартири [ADDRESS] органами місцевого самоврядування м. Харкова, також не надано доказів правомірності вселення до спірної квартири. Оскільки, житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова, [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] самоправно, що в свою чергу дозволило приватизувати їй цю квартиру на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2008 р. , яке в подальшому було скасовано. Таким чином, відповідно до положень ст. ст. 15,16 ЦК України порушені права та інтереси Харківської міської ради підлягають захисту, а первісний позов підлягає задоволенню в частині захисту порушеного права Харківської міської ради на квартиру [ADDRESS]; скасування розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації від 19.12.2008 року №7456, яким задоволено заяву [PERSON] про передачу квартири [ADDRESS] у спільну сумісну власність; визнання недійсним та скасування свідоцтво про право власності на житло від 19.12.2008 року №1-08-292228, видане відділом приватизації державного житлового фонду [PERSON] та [PERSON]; визнання недійсним договіру купівлі-продажу реєстровий № 1-143, посвідчений державним нотаріусом Шостої ХДНК [PERSON]., укладений між [PERSON], яка діла від себе та неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] Вимоги про витребування майна, яке належить територіальній громаді м. Харкова, із чужого незаконного володіння шляхом виселення [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] з квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] та виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] не підлягають задоволеною оскільки факт проживання відповідачами в квартирі [ADDRESS] не знайшов свого підтвердження при розгляді справи, представник позивача також зазначив, що відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS]. Крім того, Харківською міською радою обрано не належний спосіб захисту про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом виселення з квартири. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Так, вказана діяльність, згідно зі ст. 6 Конституції України, здійснюється не судом, а лише відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») і тільки на підставі чинного законодавства - вищевказаних правових приписів в межах положень ст. 19 Конституції України. Крім того, процесуальним порушенням є зобов'язання вчинити певні дії особу, яка не має статусу відповідача у справі. Зобов'язання вчиняти певні дії третіх осіб, процесуальним законодавством не передбачено. Таким чином, вимоги про зобов'язання Сектор ГІРФО Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстрації [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Право користування спірною квартирою [PERSON] та її малолітній син [PERSON] набули незаконно, а тому правових підстав на відчуження цієї квартири не мали. З п. 24 постанови № 5 від 07.02.2014 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», яким встановлено, що пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту, оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Таким чином, вимоги про визнання [PERSON] добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] не підлягають задоволенню. Усунення перешкод у здійсненні права власності також не підлягають задоволенню, виходячи зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212, 215-218 ЦПК України, ст. ст. 58, 116 ЖК УРСР, ст. ст. 15, 16, 327 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

Outcome: partial