Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

01.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що громадянка [PERSON], [INFO] (паспорт громадянки Російської Федерації) є матір'ю двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Батьком дітей є [PERSON], [INFO] ([NUMBER], виданий Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області від 26.05.2001 року). [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували, але реєстрація дітей проведена відповідно до ст.126 Сімейного Кодексу України, про що свідчать Витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Громадянка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], але постійно змінює місце свого проживання. Відповідачка не має реєстрації через відсутність паспорта громадянки України. Громадянин [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною декілька років у с. Воронове, і за час сумісного проживання народили двох дітей. З моменту народження дітей, родину було взято на облік Василівською сільською радою як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. До матері дітей зауважень майже не було, а батько - зловживав спиртними напоями, внаслідок чого вчиняв сварки, бив жінку в присутності дітей. [PERSON] не мав і не має постійного заробітку. У зв'язку з цим [PERSON] періодично залишала сім'ю і зникала на декілька днів. Батько дітей весь цей час зловживав спиртними напоями, а доглядом та вихованням дітей займалися бабуся та дідусь (батьки відповідача). Так, 16.02.2016 рішенням органу опіки та піклування виконкому Василівської сільської ради було вирішено вилучити малолітніх дітей із родини та подано позов до Синельниківського міськрайонного суду. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 17 травня 2016 року (справа № 191/1564/16-ц, провадження № 2/191/616/16) малолітні [PERSON] та [PERSON] були вилучені у батьків без позбавлення їх батьківських прав. Протягом року батько дітей - [PERSON], тричі проявляв ініціативу побачити дітей, але дієвих заходів щодо повернення їх у сім'ю не робив. Мати дітей взагалі жодного разу не проявляла інтересу до життя та долі своїх дітей: не зверталася ні до служби у справах дітей, ні до органу опіки та піклування виконкому Василівської сільської ради щодо місця їх перебування тощо. Тобто повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утримання дітей. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 17 травня 2016 року (справа № 191/1564/16-ц, провадження № 2/191/616/16) батьків не було позбавлено батьківських прав, а тільки відібрано дітей, чим надано можливість і шанс виправитися, влаштуватись на роботу та головне змінити своє ставлення до дітей, адже це їх обов'язок. Андрію та Дарині було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування і влаштовано до прийомної родини в с. Зайцеве, де вони перебувають і сьогодні. Представники та голова виконкому Василівської сільської ради неодноразово відвідували [PERSON] за місцем проживання та попереджали про можливість позбавлення його батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позбавити [PERSON], [INFO]., батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] Стягнути аліменти з гр. [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідною віку, до досягнення нею повноліття, на користь осіб, чи установ, які будуть їх утримувати. Стягнути аліменти з гр. [PERSON], [INFO]. у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, на користь осіб, чи установ, які будуть їх утримувати. Відповідно до п.9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання представник позивача не з'явилася, але надала заява, якою просить розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], та відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомили, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 187 виклик відповідачів, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 (зі змінами) "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів щодо позбавлення батьків їх батьківських прав. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено наданою суду копією Свідоцтва про народження, виданого 22 квітня 2011 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено наданою суду копією Свідоцтва про народження, виданого 25 травня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.14). Згідно рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 17 травня 2016 року малолітні [PERSON] та [PERSON] були відібрані у батьків [PERSON], [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав терміном на один рік. Стягнуто солідарно з [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]аліменти на користь осіб, на утриманні яких будуть перебувати малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02.03.2016 року ( а. с. 8-12). Відповідно до Розпоряджень голови районної державної адміністрації від 08.06.2016 року № Р-181/0/115-16 та від 08.06.2016 року № Р- 182/0/115-16 [PERSON] та [PERSON] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування ( а. с. 19, 20). З акту обстеження житлово - побутових умов від 16.02.2016 року за місцем проживання дітей [PERSON], [PERSON], за адресою [ADDRESS] вбачається, що стан житлово - побутових умов незадовільний, батьки не виконують своїх обов'язків, участі у вихованні дітей ніякої не приймають ( а. с. 21-22). Лист Синельниківської районної державної адміністрації Синельниківського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді № 330 від 06.10.2017 року свідчить, що родина [PERSON] та [PERSON] перебувала на обліку центру як така, що опинилася у складних життєвих обставинах з 2012 року. З березня 2016 року, після вилучення дітей з родини спеціалістами центру з батьками була проведена робота, щодо вирішення проблем у родині,шлях повернення дітей у родину, але через небажання батьків співпрацювати з працівниками центру, родина була знята з соціального супроводу з негативним результатом ( а. с. 27). З рішення Виконавчого комітету Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 06.06.2017 року вбачається, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 6) Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов'язання батьків піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі з 2012 року ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], життям та здоров'ям останнім не цікавляться, вихованням та їх утриманням не займаються. Батьки [PERSON] та [PERSON] не проявляють батьківської турботи до дітей, тобто фактично самоусунулась від виконання покладених на них батьківських обов'язків, що має наслідком позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Роз'яснити відповідачам, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд, зазначає, що згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду від 17 травня 2016 року з відповідачів, вже стягнуто солідарно аліменти на користь осіб, на утриманні яких будуть перебувати малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02.03.2016 року, тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial