Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] управління держгеокадастру в Закарпатській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Хуст, вул. Словянська, 59, функціональне призначення якої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виданого [PERSON] та державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Хуст, вул. Жайворонкова, 4, функціональне призначення якої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виданого [PERSON] та скасування їх державної реєстрації. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 05 листопада 1999 року [PERSON] [PERSON] міською радою було видано державний акт на право приватної власності на землю, яким посвідчено її право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Хуст, вул. Слов'янська, 57 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель розміром 0,058 га в межах згідно з планом на підставі рішення № 482 виконавчого комітету [PERSON] міської [PERSON] народних депутатів від 27 жовтня 1999 року. У 2003 році власники сусіднього житлового будинку за адресою м. Хуст, вул. Слов'янська, 59 приватизували свою земельну ділянку, а у 2004 році подарували свої будинок та земельні ділянки [PERSON] На підставі договору дарування [PERSON] було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою м. Хуст, вул. Словян'ська, 59 для ведення особистого селянського господарства серії ЗК № 059837. У 2006 року [PERSON] було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою м. Хуст, вул. Жайворонкова, 4 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд серії ЗК № 006747. У 2016 року [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж своєї земельної ділянки в натурі (на місцевості) для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці і внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. При виконанні цих робіт виявилося що існує накладання меж суміжних земельних ділянок - [PERSON], що розташована за адресою м. Хуст, вул. Слов'янська, 57, [PERSON], розташованої за адресою м. Хуст, вул. Слов'янська, 59 та [PERSON], що розташована за адресою м. Хуст, вул. Жайворонкова, 4. При виготовленні свого державного акту [PERSON] з обома сусідами [PERSON] та [PERSON] погодила межі, про що свідчать їх підписи в розділі «Опис меж і погодження з сусідами» державного акту. При виготовленні державних актів відповідачам [PERSON], [PERSON] землевпорядною організацією КП «Румб» не перевірено, чи наявний у суміжного землекористувача державний акт на землю, не належно узгоджено межі, допущено помилки припустилася помилок при вимірюваннях лінійних довжин і кутів. Через наявність перетину ділянки з ділянками суміжних землевласників [PERSON] (накладання площі на 9,7393 %) та [PERSON] (накладання площі на 2,3773 %) внаслідок неякісного виконання геодезично-вишукувальних робіт та порушення регламенту їх виконання при виготовленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки відповідачів, позивачці було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру і відповідно у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці. Відсутність кадастрового номеру земельної ділянки істотно обмежує права позивачки щодо належної їй на праві власності земельної ділянки. Позивачка [PERSON] просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою м. Хуст, вул. Словянська, 59, призначеної для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виданого [PERSON] та державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою м. Хуст, вул. Жайворонкова, 4, призначеної для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виданого [PERSON] та скасувати їх державну реєстрацію. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала, подала заперечення щодо позову. Зазначила про те, що 06 квітня 1998 року [PERSON] міською радою народних депутатів був виданий державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК №007308, зареєстрований за №2374 на імя [PERSON], площею 0,118 га для обслуговування житлового будинку 0,10 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,018 га в межах згідно з планом. У 2003 році [PERSON] - померла. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВАМ №067242 від 20 червня 2003 року за №2723 спадкоємець померлої [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0,0758 га у межах та згідно з планом (спільна власність з [PERSON]Ю.). 17 грудня 2003 року [PERSON] міською радою видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №001339 на імя [PERSON], мешканки [INFO]. При оформленні права власності на землю [PERSON] та [PERSON] було погоджено межі із суміжними землевласниками [PERSON] та [PERSON] 29 грудня 2003 року на підставі рішення [PERSON] міської ради та договору дарування ВВА 222793 були виготовлені і видані [PERSON]: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №3059836 площею 0, 0758 га, розташованої за адресою м. Хуст, вул. Словянська, 59 за цільовим призначенням для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №3059837, розташованої за адресою м. Хуст, вул. Словянська, 59 цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. 03.12.1999 року при виготовленні технічної документації [PERSON] особистим підписом погоджено межі земельної ділянки. Претензій до власників суміжних земельних ділянок тривалий час не мала. Крім того, [PERSON] міською радою як спадкоємцям [PERSON] та і [PERSON] за результатами розглянутої технічної документації розробленої ГКП «Румб» надано позитивні висновки про передачу у власність земельної ділянки, тому твердження позивачки про помилковість дій ГКП «Румб» в ході виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку є недоведеним. Представник позивача [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] управління держгеокадастру в Закарпатській області [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечила щодо задоволення позову. У своїх запереченнях посилається на те, що у 2016 році при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV ЗК №025416 виданого 05 листопада 1999 року для обслуговування житлового будинку, господарських будівель [PERSON] державним кадастровим реєстратором управління держгеокадастру у [PERSON] районі Закарпатської області надано відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру в звязку із перетином із земельними ділянками кадастрові номери яких 2110800000:01:015:0030 (власником якої є [PERSON]Г.) та 2110800000:01:015:0015 (власником якої є [PERSON]М.). При обстеженні земельних ділянок суміжних землекористувачів, в тому числі і [PERSON] відсутні претензії стосовно фактичних меж земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] Технічна документація із землеустрою [PERSON] [PERSON] та [PERSON] виготовлена і погоджена у відповідності до вимог чинного законодавства, межі земельних ділянок були погоджені суміжними землевласниками. За наслідками аналізу планово картографічних матеріалів, кадастрових зйомок, технічних документацій щодо передачі земельних ділянок у власність Публічно кадастрової карти встановлено, що причиною накладання меж земельних ділянок є неякісне визначення координат земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] землевпорядною організацією ГКП «Румб». Усунення накладання меж земельних ділянок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] можливо провести шляхом виправлення помилок у Державному земельному кадастрі без потреби скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, позивачка не надала в обґрунтування своїх позовних вимог належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення її права власності на належну їй земельну ділянку або користування нею з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] У звязку із цим вимога позивачки [PERSON] щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок, що належать на праві власності [PERSON] та [PERSON] призведе до порушення їх прав щодо володіння та користування земельними ділянками. Представник відповідача [PERSON] управління держгеокадастру в Закарпатській області [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою про вручення рекомендованого повідомлення. Розгляд справи проведено у відсутності відповідача [PERSON], відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05 листопада 1999 року [PERSON] міською радою було видано [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою м. Хуст, вул. Слов'янська, 57 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель розміром 0,058 га в межах згідно з планом на підставі рішення № 482 виконавчого комітету [PERSON] міської [PERSON] народних депутатів від 27 жовтня 1999 року. У 2003 році власники сусіднього житлового будинку за адресою м. Хуст, вул. Слов'янська, 59 ([PERSON]Ю.) приватизувала свою земельну ділянку, а у 2004 році подарувала житловий будинок та земельні ділянки [PERSON] На підставі договору дарування відповідачу [PERSON] було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою м. Хуст, вул. Словян'ська, 59 для ведення особистого селянського господарства серії ЗК № 059837. У 2006 року іншому сусіду відповідачу [PERSON] було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою м. Хуст, вул. Жайворонкова, 4 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд серії ЗК № 006747. У 2016 року [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж своєї земельної ділянки в натурі (на місцевості) для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці і внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. При виконанні цих робіт виявилося що існує накладання меж суміжних земельних ділянок - [PERSON] (м. Хуст, вул. Слов'янська, 57), [PERSON] (м. Хуст, вул. Слов'янська, 59) та [PERSON] (м. Хуст, вул. Жайворонкова, 4). При виготовленні свого державного акту [PERSON] з обома сусідами [PERSON] та [PERSON] погодила межі, про що свідчать їх підписи в розділі «Опис меж і погодження з сусідами» державного акту. При виготовленні державних актів відповідачам [PERSON] та [PERSON] землевпорядна організація КП «Румб» належно не перевірила узгодження меж, що ними встановлювалися в процесі виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки замовників, з межами земельної ділянки [PERSON], припустилася помилок при вимірюваннях лінійних довжин і кутів. Через наявність перетину ділянки з ділянками суміжних землевласників [PERSON] (накладання площі на 9,7393 %) та [PERSON] (накладання площі на 2,3773 %) внаслідок неякісного виконання геодезично-вишукувальних робіт та порушення регламенту їх виконання при виготовленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки відповідачів, позивачці було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру і відповідно у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (чинного на час виготовлення державних актів відповідачам) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ч.1 , 2 ст 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року N 7 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2), судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] управлінням держгеокадастру в Закарпатській області встановлено, що при обстеженні земельних ділянок [PERSON] та суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON] відсутні претензії власників стосовно фактичних меж земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] Технічна документація із землеустрою громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виготовлена і погоджена у відповідності до вимог чинного законодавства, межі земельних ділянок були погоджені суміжними землевласниками. За наслідками аналізу планово картографічних матеріалів, кадастрових зйомок, технічних документацій щодо передачі земельних ділянок у власність Публічно кадастрової карти встановлено, що причиною накладання меж земельних ділянок є неякісне визначення координат земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] землевпорядною організацією ГКП «Румб». Усунення даного накладання меж земельних ділянок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] можливе шляхом проведення виправлень помилок у Державному земельному кадастрі без скасування державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом зобовязання відповідачів [PERSON] та [PERSON] звернутися до землевпорядних організацій для виправлення технічних помилок у технічній документації по встановленню вірних координат у Державному земельному кадастрі по виготовленню державних актів Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: partial