Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Косівського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 грудня 2013 року між ними було розірвано шлюб. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, діти проживають з позивачкою. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надавав і не дає, незважаючи на те, що позивачка неодноразово зверталась до відповідача з такими вимогами. Їй одній важко утримувати малолітні діти. Відповідач жодним чином не цікавиться життям дітей, чим фактично ухиляється від обов'язку утримувати їх. Просила позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі по 500 гривень на кожну дитину. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні подав заперечення на позов, в якому стверджує про те, що в позовній заяві не міститься інформації про фактичні обставини справи, зокрема про наявність нотаріального посвідченого письмового договору про сплату аліментів на утримання дітей від 3 квітня 2014 року, згідно якого ним в повному обсязі виконується зобов'язання. (а.с.17). А тому вищевказаний договір відповідає вимогам ст. 181 Сімейного кодексу України, і є способом виконання обов'язку його за домовленістю між ним та позивачкою. За таких обставин просив суд відмовити позивачці у задоволені позову. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню із таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області по справі № 347/2759/13-ц від 02.12.2013 року) шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка від заробітку (доходу) матері батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно з якою якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 7 СК України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому аліменти слід присудити з 17 квітня 2015 року. Враховуючи наведене і те, що батьки мають рівні обов'язки щодо своїх дітей, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а рішення в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Посилання відповідача на те, що позивачка немає права вимагати збільшення розміру аліментів, оскільки між сторонами вже укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів суд не бере до уваги, оскільки така вимога не суперечить закону. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного ст.ст. 180, 182-184 СК України,

Outcome: partial