Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлений товар. В позовній заяві зазначено, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу товару, на підтвердження якого відповідачем 02.05.2018 р. було написано розписку, в якій викладені умови договору. Згідно розписки від 02.05.2018 р., позивачем передано відповідачеві товар (шкарпетки та спеції) на загальну суму 60000,00 грн. Оплату товару відповідач зобов`язався здійснити до 10.07.2018 р. На момент звернення з позовом до суду відповідач з позивачем не розрахувався, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар в розмірі 60000 грн. 00 коп. (а.с. 16). З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 30.08.2018 р. у даній справі відкрито провадження. 04.10.2018 р. представник відповідача [PERSON] - адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. надала суду зустрічну позовну заяву за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу товару, в якій просить прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднати їх в одне провадження та визнати недійсним договір купівлі-продажу товару, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] , що оформлений розпискою [PERSON] від 02.05.2018 р. Зустрічний позов мотивований тим, що договір купівлі-продажу між сторонами не укладався, товар ФОП [PERSON] , [PERSON] не передавав. Відповідач-позивач [PERSON] зазначає, що розписка від 02.05.2018 р. є результатом трудових відносин, що склалися між ним та позивачем-відповідачем ФОП [PERSON] . У вересні 2017 року [PERSON] влаштувався на роботу до ФОП [PERSON] та був його найманим працівником, хоча працював неофіційно. З четверга по неділю відповідач-позивач торгував товаром на ринках Вінницької області, що видавався йому кожного дня позивачем-відповідачем. Товар, який реалізовував відповідач-позивач це шкарпетки махрові по 18 грн., шкарпетки прості по 9 грн., шкарпетки стрейчеві по 13,33 грн., шкарпетки «другий сорт» по 5 грн. Найчастіше відповідач-позивач здійснював продаж товару за наступним маршрутом, а саме: у четвер - м. Шаргород, у п`ятницю [ADDRESS] , у суботу - [ADDRESS] . Також бував і на ринках у м. Калинівка та м. Турбів, а усі інші дні, крім понеділка він займався продажем спецій та носків через мережу Інтернет на своєму робочому місці за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідач-позивач зазначає, що для ФОП [PERSON] він розробляв візитки, етикетки під спеції, друкував їх, робив переоблік товару, складав прайс-лист по спеціям. Під час продажу товарів він вів зошити, в яких записував кількість проданого товару, один із зошитів у нього забрав позивач-відповідач, але перед цим він встиг його сфотографувати, інший залишився у нього, в якому він вів облік проданого товару, починаючи з 25.05.2018 р. по 26.06.2018 р. Також [PERSON] зазначає, що про трудові відносини із позивачем-відповідачем свідчить переписка з дружиною останнього на сайті Фейсбук про те, який дохід отримував він та інші працівники, про ціну товару та її зміну. Для робочих дзвінків [PERSON] видав йому робочу сім-карту з номером телефону [NUMBER] , яку [PERSON] неодноразово поповнював. У червні 2018 року [PERSON] сказав [PERSON] , що вирішив звільнитися, на що останній погодився, проте зазначив, що потрібно зробити переоблік, який був зроблений 26.06.2018 р. (останній день роботи [PERSON] ) та виявлено прибуток у розмірі 10000,00 грн. Після звільнення [PERSON] , [PERSON] заставив написати його розписку, якою останній намагався перекрити недостачу, яка у нього була, поклавши на [PERSON] відповідальність, як на працівника, який звільнився. Таким чином зміст оспорюваного договору не становлять права та обов`язки про набуття, зміну або припинення яких сторони договору домовилися, тому, що ці дії не були спрямовані на укладення договору купівлі-продажу, на набуття прав та обов`язків, що випливають з договору купівлі-продажу. Дії [PERSON] з приводу написання розписки - це наслідок застосованого до нього насильства. Оспорюваний правочин вчинений проти справжньої волі [PERSON] внаслідок застосування до нього фізичного та психічного насильства зі сторони [PERSON] , оскільки на наступний день після звільнення відповідача-позивача, а саме 27.06.2018 р. близько 13-00 год. йому зателефонував [PERSON] та запропонував зустрітися. О 13-30 год. сторони зустрілися, разом з [PERSON] був незнайомий [PERSON] чоловік. Відповідач-позивач сів до них у автомобіль, у якому вони почали говорити останньому, що він нібито взяв товар під реалізацію на загальну суму 60000,00 грн. [PERSON] дану обставину заперечував, після чого в його сторону почали надходити погрози про фізичну розправу з ним та його близькими. Коли [PERSON] відмовився писати будь-які розписки, незнайомий йому чоловік почав наносити йому удари в область задньої частини голови. Внаслідок зазначеного вище, [PERSON] написав декілька розписок, на яких [PERSON] написав, що [PERSON] не винен йому грошові кошти, а на останній відповідач-позивач написав дату «2 травня», хоча розписка писалася 27.06.2018 р. (а.с. 32-36). В судовому засіданні позивач-відповідач ФОП [PERSON] , його представник - адвокат Вересюк М.В. первісний позов підтримали, просили суд його задоволити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач-позивач [PERSON] , його представник - адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. первісний позов не визнали, просили суд задоволити зустрічний позов, надали пояснення аналогічні викладені у зустрічній позовній заяві. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.05.2018 р. [PERSON] взяв у ФОП [PERSON] товар, а саме: носок простий в кількості 6000 пар по ціні 6 грн. за пару, носок стрейчевий в кількості 2000 пар по ціні 9 грн. за пару, спеції 1000 шт. по ціні 6 грн. - 1 шт., на загальну суму 60000,00 грн. [PERSON] зобов`язався розрахуватися за зазначений вище товар до 10.07.2018 р., що підтверджується його розпискою від 02.05.2018 р. Дана розписка написана в присутності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). 02.07.2018 р. [PERSON] звернувся до Лівобережного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з заявою у якій просив прийняти міри до [PERSON] , який 27.06.2018 р. близько 13-30 год. у [ADDRESS] погрожував йому фізичною розправою, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 02.07.2018 р. (а.с. 86). Згідно довідки Лівобережного ВП ВВП Головного управління національної поліції у Вінницькій області про результати розгляду звернення [PERSON] по факту прийняття мір до [PERSON] , який погрожує фізичною розправою, [PERSON] працював реалізатором товару ФОП, яке належить [PERSON] 27.06.2018 р. як повідомив заявник до нього зателефонував директор [PERSON] , та попросив зустрітись. Під час зустрічі [PERSON] почав погрожувати та повідомив [PERSON] про те, що він має йому повернути грошові кошти в сумі 60000,00 грн. за товар. Під час опитування [PERSON] , стало відомо про те, що [PERSON] , дійсно у нього працював реалізатором товару. А також те, що він взяв товар під реалізацію на загальну суму 60000 гривень, які зобов`язався повернути до 10.07.2018 р., про що написав відповідну розписку. Також [PERSON] повідомив, що будь-яких погроз в бік [PERSON] не висловлював, з ним не зустрічався, оскільки в розписці вказаний термін повернення грошових коштів до 10.07.2018 р. до поліції [PERSON] звернувся з приводу того, щоб не повертати грошові кошти за товар. Відповідно до листа заступника начальника Лівобережного ВП ВВП - начальника слідчого відділення Кронівця Є.В. зазначена подія не містить відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення (а.с. 103). Свідок [PERSON] (подруга відповідача-позивача [PERSON] ) суду повідомила, що з [PERSON] познайомилася в листопаді 2017 року, коли шукала роботу. Свідок продавала носки та спеції, їздила торгувати разом з [PERSON] Розрахунок з нею проводили [PERSON] та його дружина [PERSON] . Свідок працювала у [PERSON] півтора місяці без оформлення трудових відносин, після чого звільнилась, оскільки їй не подобалось відношення до неї. Свідок зазначила, що [PERSON] працював у [PERSON] та виконував його завдання, зі слів [PERSON] їй відомо, що спірна розписка писалась під впливом насильства. Свідок [PERSON] (сусідка [PERSON] ) суду повідомила, що [PERSON] знає з 01.11.2018 р. та працювала у нього три місяці. До нього запросив її працювати [PERSON] , вона продавала носки, спеції, їздила працювати на райони, в кінці місяця робили переоблік і розраховувалися з нею. Свідку відомо, що [PERSON] працював у [PERSON] як і вона, але ще допомагав оформлювати візитки. Через погане ставлення до неї [PERSON] вона звільнилась. Свідок [PERSON] (знайома дружини [PERSON] ) суду повідомила, що вона на початку травня 2018 року прийшла на склад до [PERSON] за товаром, він її запитав, чи буде вона свідком про підписанні розписки, на що вона погодилась. [PERSON] працював разом з [PERSON] Свідок бачила як рахувалися грошові кошти при написанні розписки, а [PERSON] вибирав товар. Свідок [PERSON] (рідний брат [PERSON] ) суду повідомив, що йому зі слів [PERSON] відомо, що останнього 27.06.2018 р. [PERSON] посадив в автомобіль, де примусив написати декілька боргових розписок. [PERSON] працював в [PERSON] продавцем, а також виконував роботу за комп`ютером. Свідок [PERSON] (батько [PERSON] ) суду повідомив, що 27.06.2018 р. йому зателефонував [PERSON] та повідомив, що припинив працювати у [PERSON] , а останній почав йому погрожував та казав, щоб син повернув йому грошові кошти в розмірі 60000,00 грн. за розпискою. Свідок [PERSON] (знайомий [PERSON] ) суду повідомив, що він заїжджав до [PERSON] з метою придбання носків, останній звернувся до нього з проханням поставити підпис у розписці, яку написав [PERSON] На складі [PERSON] . свідок був перший раз та бачив, що [PERSON] перераховував грошові кошти та возив носки до автомобіля. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у встановлений ним строк. Як вбачається з матеріалів справи 02.05.2018 р. [PERSON] взяв у ФОП [PERSON] товар, а саме: носок простий в кількості 6000 пар по ціні 6 грн. за пару, носок стрейчевий в кількості 2000 пар по ціні 9 грн. за пару, спеції 1000 шт. по ціні 6 грн. - 1 шт., на загальну суму 60000,00 грн. та зобов`язався розрахуватися за зазначений вище товар до 10.07.2018 р., що підтверджується його розпискою від 02.05.2018 р., борг на час звернення позивача-відповідача до суду не повернув, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути борг в сумі 60000,00 грн., тому первісний позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлений товар, підлягає задоволенню. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу товару, суд відмовляє у зв`язку з його недоведеністю, оскільки належними, достовірними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 77-79 ЦПК України він не обґрунтований. Зокрема, судом не встановлено обставин, що розписка від 02.05.2018 р. написана внаслідок застосування до [PERSON] сили та погроз, оскільки свідки [PERSON] та [PERSON] , які також зазначені свідками у розписці суду повідомили, що [PERSON] писав спірну розписку у їх присутності, щоб до [PERSON] застосовувалося насильство при написанні розписки свідки не бачили. В суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Інші свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не були присутніми під час написання [PERSON] спірної розписки, про те, що відносно нього чинилося насильство, їм відомо зі слів [PERSON] [PERSON] на підтвердження обставин викладених в зустрічній позовній заяві про визнання недійсним договору купівлі-продажу товару, а саме: застосування до нього психічного та фізичного насильства, не заявляв клопотання про призначення судової експертизи на вирішення якої міг поставити запитання: «чи написана ним розписка від 02.05.2018 р. під дією психічного чи фізичного насильства?», хоча кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують або спростовують їхні вимоги і заперечення. Крім того, [PERSON] зазначав, що 27.06.2018 р., після того, як [PERSON] застосував відносно нього насильство, він поїхав в Карпати на відпочинок, до поліції з заявою про вчинення 27.06.2018 р. [PERSON] злочину звернувся лише 02.07.2018 р., доказів завдання йому тілесних ушкоджень [PERSON] суду не надав. Суд також не приймає до уваги пояснення [PERSON] , що він перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] , оскільки на зобов`язання за розпискою від 02.05.2019 р. вони жодним чином не впливають. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлений товар, слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу товару, необхідно відмовити. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved