Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

11 травня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення сином повноліття та на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно і до досягнення сином трьох років, допустити негайне виконання рішення суду. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.09.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. В даний час вона не працює, так як перебуває в декретній відпустці і їй одній матеріально тяжко утримувати сина. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має нерегулярний мінливий дохід, тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, подали письмові заперечення проти позову, та додатково пояснили, що [PERSON] на даний час офіційно ніде не працює та перебуває на обліку з 12 серпня 2016 року як безробітний в Здолбунівському РЦЗ, а тому він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 гривень щомісячно. Зазначили, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а на утримання дружини відсутні підстави для стягнення аліментів. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20.09.2013 року. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою\~\~(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працевлаштований та немає регулярного матеріального доходу. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені\~ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на день ухвалення рішення становить 1426\~грн. Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, стан здоров'я та\~ матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина підлягають до задоволення частково та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 800 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України\~\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, однією з обов'язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у чоловіка можливості надавати дружині, з якою проживає дитина матеріальну допомогу.\~Позивачем не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача такої можливості, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~ Таким чином, пропорційно до задоволених вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 340 грн. 00 коп. \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial