Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

11.11.2021 року директор КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради Кутишенко М. звернувся до суду із заявою про надання дозволу на примусову госпіталізацію [PERSON] на 3 місяці. Заява мотивована тим, що відомості про поведінку та огляд лікарем-психіатром у приймальному відділені медичного закладу підтвердили висновок про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар щодо вказаної особи. У судовому засіданні представник лікарні лікар-психіатр Турнова Є. В. заяву підтримала, у наданих суду поясненнях зазначила, що [PERSON] становить небезпеку для оточуючих. [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що підстави для її примусової госпіталізації відсутні. Однак просила суд призначити їй лікування на нетривалий час, оскільки вона є приватним підприємцем та їй потрібно здійснювати господарську діяльність. Вказала, що агресію вона не проявляла до певних осіб, то була самооборона. Прокурор заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку до зазначеного медичного закладу без її згоди підтримав, однак зауважив, що, з врахуванням стану особи, її поведінки, лікування може відбувалися у мінімальний строк. Допитані в судовому засіданні свідки повідомили суду наступне. [PERSON] , рідний брат [PERSON] , суду пояснив, що його сестра останнім часом поводить себе дивно. Вона не слідкує за своїми малолітніми дітьми, увесь час десь ходить та слідкує то за сусідами, то за де-якими знайомими. Сусіди [PERSON] часто телефонують йому з приводу погроз на їхню адресу з боку сестри як словесного, так і фізичного характеру. Його вплив та намагання приборкати поведінку останньої позитивного результату не досягли. Вважає за необхідне примусове лікування сестри у медичному закладі, саме з цією метою ним і була написана заява про її лікування. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є її сусідкою; часто приходить до неї та погрожує. Нещодавно [PERSON] напала на неї в її квартирі, погрожувала та з силою штовхнула. Їздили знімати побої; крім того, з нею стався стрес. Остання тепер побоюється за своє життя. Свідок [PERSON] , сусідка [PERSON] , пояснила, що останнім часом від останньої в її адресу надходять смс-повідомлення з прокльонами та погрозами. Нещодавно мені зателефонувала її сусідка [PERSON] , та повідомила, що [PERSON] її побила; возили її знімати побої до лікарні. Побоюється за своїх дітей, оскільки [PERSON] , няню, коли ті виходять на вулицю на прогулянку, [PERSON] часто переслідує та висловлює всілякі погрози. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що раніше працювала у [PERSON] нянею, тепер доглядає дітей у [PERSON] . Коли почала працювати у [PERSON] , з боку [PERSON] стала спостерігати агресивну поведінку до себе. Крім того, остання приїздила в с. Левків, де почала розповідати, що нібито вона, [PERSON] , вбила свого чоловіка та закопала, через що півсела почало пошуки його труп. Додала, що коли свідок виходить на прогулянку з дітьми [PERSON] , [PERSON] її ображає та плює їм вслід. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи». Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Згідно з Висновком комісії лікарів-психіатрів від 11.11.2021 року №4446 (а.с. 3), пацієнт перебуває у стані тяжкого психічного розладу, внаслідок якого виявляє агресивні висловлювання та дії по відношенню до оточуючих. Ненадання своєчасної психіатричної допомоги може призвести до погіршення психічного стану і завдати шкоду її здоров`ю та здоров`ю оточення. Госпіталізація пацієнта є доцільною та обгрунтованою. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи із висновку комісії лікарів-психіатрів, з урахуванням того, що обстеження та лікування пацієнта можливе лише в стаціонарних умовах, суд вбачає необхідність госпіталізувати пацієнта до психіатричного закладу в примусовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: partial