Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

06 листопада 2019 року представник позивача, Кредитної спілки «СуперКредит» м.Київ, звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 6083,01 грн., мотивуючи тим, що 20 жовтня 2016 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-46/0062/16/138/06, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит в сумі 7000,00 грн.. Також 20 жовтня 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що Кредитна спілка «СуперКредит» надає відповідачці транш у розмірі 7000 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 складає 7000 грн. Водночас сторонами у п. 3 додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Позивач виконав умови договору та надав [PERSON] кредит в сумі 7000 грн., а остання його отримала. Відповідно до п. 3.2 договору, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 66% річних. Відповідно до п.п. 9 п.2.4 договору, відповідачка зобов`язалася проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 20-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в додатковому договорі. Відповідно до п. 3.4 договору у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених п.3 останнього укладеного сторонами додаткового договору, позивач має право стягувати з відповідачки пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від заборгованості по сплаті суми кредиту. Відповідно до п.3.7 кредитного договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Слід зазначити, що відповідачкою було порушено п. 3 умов додаткового договору №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Кредитним договором. Зазначене вище підтверджуються розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору станом на 31.10.2019 року, з якого вбачається, що заборгованість відповідачки перед позивачем складає 5493,77 грн., з яких: 1715,03 грн.\~сума заборгованості по тілу кредиту; 1657,52 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 16.06.2018 року по 20.09.2018 року; 2121,22 грн. сума несплаченої пені за період з 16.06.2018 року по 20.09.2018 року. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, його сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього кредитного договору. А також слід зазначити, що відповідно до п. 3.5 кредитного договору позичальник та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цим кредитним договором складає 10 ( десять) років. Також, відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2\~статті 625 ЦК України\~нарахування три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Враховуючи зазначене, три проценти річних, передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено Кредитним договором. Отже, у разі неповернення позичальником суми кредиту своєчасно він зобов`язаний сплатити: суму простроченого тіла кредиту, нараховані проценти, відповідно до кредитного договору, три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання. Така сама позиція викладена у постанові Верховного суду України по справі 6-2129цс16 від 19.10.2016 року. З огляду на вищезазначене, згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по кредитному договору станом на 31.10.2019 року заборгованість позичальника перед позивачем в цій частині складає 558,24 грн., з яких: 368,34 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 21.05.2017 року по 30.09.2019 року; 121,51 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.05.2017 року по 31.10.2019 року; 68,39 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період 16.06.2018 року по 31.10.2019 року. Оскільки відповідачка належним чином не виконує умови договору, а тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту в загальному розмірі 6052,01 грн., а також судовий збір в розмірі 1921 грн. та 31 грн. витрачених коштів на листування. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала, відзив на позов до суду не направляла. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Частиною 1\~статті 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~- у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та з винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом установлено, що 20.10.2016 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №\~СК-46/0062/16/138/06, відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 7000,00 грн. 20.10.2016 року між позивачем та відповідачкою було укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 7000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору №1- 7000,00 грн. Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до п.3.1 кредитного договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок відповідача в кредитну спілку за його заявою. Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти в сумі 7000,00 грн., згідно його заяви від 20.10.2016 року на перерахування коштів в сумі 7000,00 грн. на рахунок в ПАТ КБ "Приват-Банк"- підтвердження перерахування платіжне доручення №9260 від 20.10.2016 року. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку шістдесят шість процентів річних. Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 20-го числа кожного місяця вказаного в додатковому договорі, а також сумами, не меншими, ніж вказані в. п. 3 додаткового договору №1. Відповідно до п. 3.4. кредитного договору у випадку прострочення термінів платежів, зазначених в п. 3 останнього укладеного сторонами додаткового договору. Позивач має право стягувати з відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Відповідно до п.3.6. кредитного договору, прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені. Відповідно до п.3.7. кредитного договору, у випадку якщо відповідач не повернув кредит в строки, зазначені п. 5.1 кредитного договору, то з наступного дня після закінчення строку дії кредитного договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж ставкою, що вказана в п.3.2 кредитного договору. Слід також зазначити, що відповідачем було порушено п.3 умов додаткового договору №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Зазначене вище підтверджуються розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору станом на 31.10.2019 року, з якого вбачається, що заборгованість відповідачки перед позивачем складає 5493,77 грн., з яких: 1715,03 грн.\~сума заборгованості по тілу кредиту; 1657,52 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 16.06.2018 року по 20.09.2018 року; 2121,22 грн. сума несплаченої пені за період з 16.06.2018 року по 20.09.2018 року. Відповідно дост.638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст.639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст.\~550\~ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. ст.610,611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст.\~628\~ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст.1054 та ч. 1 ст.1055\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. З огляду на вищезазначене, згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по кредитному договору станом на 31.10.2019 року заборгованість позичальника перед позивачем в цій частині складає 558,24 грн., з яких: 368,34 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 21.05.2017 року по 30.09.2019 року; 121,51 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.05.2017 року по 31.10.2019 року; 68,39 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період 16.06.2018 року по 31.10.2019 року. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 6052 грн. 01 коп. Крім того в силу\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки в користь позивача слід також стягнути понесені судові витрати по справі в сумі 1921 гривень судових витрат. Суд відмовляє в частині задоволення позову щодо стягнення 31 грн. витрачених коштів на листування, оскільки дане не перебачено чинним законодавством, дана сума не є заборгованістю за кредитним договором та не є судовими витратами відповідно до ст.133 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial