Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

24 вересня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення та виселення, мотивуючи його тим, що між банком та [PERSON] 10 січня 2007 року було укладено кредитний договір № 001/07К, згідно якого останній було надано 12000 доларів США строком до 09.01.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним Договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 001/07К від 10.01.2007 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме - об'єкт незавершеного будівництвом житлового будинку та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS]. Відповідач умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 7292,11 дол. США. Просять суд звернути стягнення на предмет іпотеки: об'єкт незавершеного будівництвом житлового будинку та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отримання кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити мешканців [PERSON], [PERSON], які проживають та зареєстровані у житловому будинку по [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі,підтримав позовні вимоги і просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявились повторно, хоча про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між банком та [PERSON] 10 січня 2007 року було укладено кредитний договір № 001/07К, згідно якого останній було надано 12000 доларів США строком до 09.01.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним Договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 001/07К від 10.01.2007 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- об'єкт незавершеного будівництвом житлового будинку та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS]. Відповідач умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 7292,11 дол. США. Згідно ч.1 ст.. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ч. 3 ст. 33 передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог про примусове виселення мешканців [PERSON], [PERSON], які проживають та зареєстровані у житловому будинку по [ADDRESS], то вони не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК України, Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно п. 43 Постанови № 5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Отже необхідною умовою для виселення мешканців, є письмова вимога іпотекодержателя звільнити будинок, на яке звернуто предмет іпотеки. Оскільки позивач відповідачам таку вимогу не надсилав взагалі, то суд вважає, що процедура виселення позивачем не дотримана. На підставі ст. ст. 526, 629 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст.. 33, 38-40 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: partial