Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

24 квітня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікон» та просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2842 грн. 23 коп., вихідну допомогу у розмірі 1409 грн. 73 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 лютого 2014 року по день ухвалення рішення, а також 5000 грн. грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав. (а.с. 1-2) В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та пояснив суду, що позивач працював у ТОВ «Сілікон» слюсарем - ремонтником та був звільнений у зв'язку зі скороченням чисельності працівників з 28 лютого 2014 року. При звільнені йому не виплатили борг по заробітній платі, вихідну допомогу, чим позбавили передбаченого законом права на оплату праці. Оскільки це був єдиний заробіток, позивач був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім'ї, що призвело до моральних страждань. Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень з приводу позовних вимог [PERSON] не представив, тому суд, з підстав ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встанови наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікон» від 28 лютого 2014 року № 3 був звільнений з посади слюсаря - ремонтника цеху №8 з 28 лютого 2014 року, у зв'язку з скороченням чисельності працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с.6) Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення і дотепер позивачеві не виплачено заробітну плату за грудень 2013 року, січень та лютий 2014 року у загальній сумі 2842 грн. 23 коп., що підтверджується довідкою про заборгованість із заробітної плати. (а.с. 8) Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікон» від 28 лютого 2014 року № 3 «Про звільнення» визначено обов'язок ТОВ «Сілікон» виплатити [PERSON] вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, проте, як вбачається з пояснень представника позивача, цього зроблено не було. Ст. 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. За розрахунком позивача, розмір вихідної допомоги складає 1409 грн. 73 коп., який він обчислив шляхом ділення сукупного заробітку за два останні місяці роботи на підприємстві на 2.( ( 842, 4 грн. + 1977,07 грн) : 2 = 1409,73 грн.) З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення сум, належних йому при звільненні, підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.. Виходячи з наведених правил обчислення середньоденної заробітної плати, середньоденна заробітна плата позивача становить 47 грн. 79 коп., виходячи з сум заробітної плати, нарахованих позивачеві за два останні місяці роботи. (а.с. 8) ( Розрахунок: нарахована заробітна плата у січні та лютому 2014 року у сумі 2819 грн. 47 коп. : 59 календарних днів у розрахунковому періоді = 47 грн. 79 коп. середньоденна заробітна плата.) Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з урахуванням дати звільнення позивача, у березні 2014 року - 20 робочих днів, у квітні 2014 року - 21 робочий день, у травні 2014 року - 19 робочих днів, у червні 2014 року - 19 робочих днів, у липні 2014 року - 12 робочих днів. ( всього - 91 робочий день). За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2014 року по 16 липня 2014 року у сумі 4348 грн. 89 коп.( 91 робочий день Х 47 грн. 79 коп. середньоденної заробітної плати =4348 грн. 89 коп.) Ст. 237-1 КЗпП України передбачене право працівника на відшкодування моральної шкоди в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено наявність порушень з боку відповідача прав позивача на своєчасну оплату праці, суд визнає доведеним факт наявності моральної шкоди, проте, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити заявлений позивачем розмір грошового еквіваленту моральної шкоди до 1000 грн.00 коп. Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача, стягнувши з нього на користь держави судовий збір за ставкою судового збору з вимог майнового характеру у сумі 243грн. 60 коп, та за ставкою з вимог про відшкодування моральної шкоди у сумі 243 грн. 60 коп., а всього -487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial