Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до заступника директора з виховної роботи КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Пригари О.М. про визнання дій неправомірними та скасування акту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він з акту №4 від 11.06.2021 року заступника директора медичного коледжу Пригари О.М. вбачається, що [PERSON] був відсутній на робочому місці протягом 5 годин. Даний акт є незаконним та має ознаки переслідування. Так, рішенням Хустського районного суду від 23.01.2020 року, яке залишено в силі рішенням Закарпатського апеляційного суду від 29.04.2021 року скасовано наказ про звільнення позивача з роботи та поновлено його на роботі. При цьому наказ про звільнення був підписаний Пригарою О.М. 27.04.2021 року Хустським районним судом було повторно поновлено позивача на роботі. Однак рішення суду, як у першому, так і в другому випадку, не було належним чином виконано, оскільки акт про фактичний допуск працівника до роботи не видавався. Станом на теперішній час позивачу не визначено місця роботи та коло його обов`язків. Отже акт від 11.06.2021 року не відповідає фактичним обставинам та є незаконним і підлягає скасуванню. Посилаючись на викладене просить суд визнати неправомірними дії заступника директора коледжу Пригари О.М. та скасувати акт від 11.06.2021 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав наведених у заяві. При цьому уточнив, що позов подано саме до заступника директора з виховної роботи КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Пригари О.М., оскільки ним вчинено неправомірні дії щодо складання акту. Також дав згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач Пригара О.М. у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, у тому числі й шляхом оголошення на сайті Хустського районного суду. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно Акту №4 про відсутність працівника на робочому місці від 11.06.2021 року складеного КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» та підготовленого Пригарою О.М. , працівник [PERSON] був відсутній на робочому місці впродовж 5 годин (а.с.5). Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Так, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє. Пред`являючи даний позов, [PERSON] в якості відповідача зазначив заступника директора з виховної роботи Комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Пригару Олександра Михайловича. Інших якихось осіб, в порядку ст. 51 ЦПК України до справи у якості співвідповідачів не залучалося. Звертаючись у суд із даним позовом, позивач вважав, що оскільки заступник директора з виховної роботи Комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Пригара Олександр Михайлович склав акт від 11.06.2021, то саме на ньому лежить уся матеріально-правова відповідальність за такі неправомірні дії, і останній повинен бути відповідачем у даному спорі, та нести відповідальність перед ним за порушення його трудових прав. Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Отже трудові відносини виникають на підставі трудового договору між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, і саме між даним и суб`єктами виникають трудові права та обов`язки. В свою чергу індивідуальний трудовий спір - це неврегульовані розбіжності та протиріччя між працівником та власником (уповноваженим ним органом), які виникли в процесі трудових і пов`язаних з ними правовідносин та/або з питань застосування трудового законодавства (та інших нормативних правових актів). Відтак трудовий спір виникає виключно між працівником та власником (уповноваженим ним органом), а тому належним відповідачем при пред`явлені позову працівника про захист трудових прав є саме власник (уповноважений ним орган), а не посадова особа підприємства, установи, організації. Отже в даному випадку належним відповідачем у трудовому спорі має бути саме Комунальний заклад «Хустський базовий медичний фаховий коледж». Та обставина, що заступник директора з виховної роботи Комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Пригара О.М. брав участь у складанні оспорюваного акту та підписав його не є підставою для залучення його у якості відповідача, оскільки в даному випадку Пригара О.М. , як посадова особа коледжу з певними організаційно-розпорядчими повноваженнями, складаючи та підписуючи акт від 11.06.2021 діяв саме від імені Комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж», а не як самостійний суб`єкт трудових правовідносин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, і ні позивач, ні його представник до початку першого судового засідання клопотань про залучення співвідповідача чи заміни неналежного відповідача не подавав. Більше того у судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердив, що відповідачем у справі є саме заступник директора з виховної роботи Комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Пригара О.М. Та через це, суд не вправі самостійно залучати до участі в справі іншу особу як співвідповідача. Відтак на думку суду даний позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.

Outcome: dismissed