Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Худякова [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 20 липня 2012 року Виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради, Кельменецького району, Чернівецької області, актовий запис № 07. Разом з тим, подружнє життя не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, внаслідок чого між ними часто виникали сварки. На даний час між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. З 19 березня 2017 року вони припинили фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У звязку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. Окрім цього, від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що добровільно відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає, має неофіційну роботу за кордоном позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій суму у розмірі 2000 грн. щомісячно. В судове засідання позивачка не зявилася. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 20 липня 2012 року Виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради, Кельменецького району, Чернівецької області, актовий запис № 07. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.12.2013 року. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою ПП «Житлосервіс» від 26.07.2018 р., довідкою ДНЗ «Журавлик» від 26.07.2018 р. Спільне життя сторін на склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, внаслідок чого між ними часто виникали сварки. На даний час між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. З 19 березня 2017 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Таким чином, суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки сімя сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу Худяковій [PERSON] необхідно залишити прізвище «Худякова [PERSON]». Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід , суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. на дитину ґрунтуються на вимогах закону, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи, що суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved