Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

17.12.2020 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому вказав, що за період з 01.05.2015 р. по 30.09.2020 р. загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» відповідачу, складає 32659,75 грн. За вказаний період заперечень з боку відповідача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу КОНЦЕРНУ «МТМ» не надходило. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та сплачені судові витрати. Ухвалою від 24.12.2020 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. 07.09.2021 року до суду, від відповідача, надійшов відзив на позов у якому, окрім іншого, вказано, що згідно з розрахунком, долученим до позовної заяви, сума, заявлена до стягнення за послуги з централізованого опалення, становить 25 535,07 грн. і вона складається із помісячних нарахувань за період з 01.11.2015 по 30.09.2020. Враховуючи те, що позов подано позивачем у проміжок часу з 10.12.2020 (дата позовної заяви) до 17.12.2020 (дата надходження позовної заяви до суду згідно інформації з офіційного сайту «Судова влада України»), позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, нарахованої за період з 01.10.2015 по 31.10.2017 включно. Відповідач заявляє про застосування позовної давності щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, нарахованої за період з 01.10.2015 по 31.10.2017 включно на загальну суму 8960,34 грн., що відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у позові у цій частині. Решта заборгованості у сумі 16574,73 грн. (25535,07 грн. - 8 960,34 грн.), визнається. Згідно з розрахунком, долученим до позовної заяви, сума, заявлена до стягнення за послуги постачання гарячої води, становить 7 124,68 грн. і вона складається із помісячних нарахувань за період з 01.05.2015 по 30.09.2020. Враховуючи те, що позов подано позивачем у проміжок часу з 10.12.2020 (дата позовної заяви) до 17.12.2020 (дата надходження позовної заяви до суду згідно інформації з офіційного сайту «Судова влада України»), позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, нарахованої за період з 01.05.2015 по 31.07.2015 включно. Загальна сума нарахувань за період з 01.05.2015 по 31.07.2015 включно становить 468,55 грн., з яких оплачено у липні 2015 року 180 грн. Таким чином, залишок заборгованості за яким пропущено строк позовної давності становить 288,55 грн. Відповідач заявляє про застосування позовної давності щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води, нарахованої за період з 01.05.2015 по 31.07.2015 включно на загальну суму 288,55 грн., що відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у позові у цій частині. У період з 01.08.2015 по 31.01.2019 нарахування за послуги постачання гарячої води не здійснювалися. Це пов`язано з тим, що в квартирі встановлено квартирний засіб обліку, і враховуючи те, що у вказаний період у квартирі ніхто не проживав, відповідно і користування послугами постачання гарячої води не здійснювалося. Згідно з розрахунком, долученим до позовної заяви, позивач у період з 01.02.2019 по 30.09.2020 здійснював щомісячні нарахування за послуги постачання гарячої води. Загальна сума нарахувань за вказаний період становить 6836,13 грн. Як відповідач у повному обсязі не визнає нараховану суму. У квартирі починаючи з 2015 року жодного дня не проживала жодна особа, відповідно і користування послугами постачання гарячої води не здійснювалося. У квартирі встановлено справний квартирний засіб обліку типу СВ-15Г з індивідуальним номером В 024325108 , про який відомо позивачу. Відповідно до пункту 9 Правил квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Проте у позовній заяві позивач взагалі не посилається на те, що у квартирі встановлений засіб обліку, та не зазначає, на які саме покази розраховувалась заборгованість та за які періоди. З наданого позивачем розрахунку не вбачається як саме позивач нарахував заборгованість, з урахуванням яких тарифів та формул. Позивач має довести дійсність тарифу на послугу за кожний конкретний період нарахування заборгованості та обсяг спожитої послуги постачання гарячої води. Таким чином, при наявності справних квартирних засобів обліку позивач має право нараховувати заборгованість виключно за показами цих засобів обліку. Позивач жодним чином не звертався до відповідача з питанням надання квартирного засобу обліку на періодичну повірку. Непроведення періодичної повірки квартирного засобу обліку не може прирівнюватись до його несправності і не є підставою для неврахування його показників. Показники квартирного засобу обліку, встановленого у моїй квартирі, залишаються тими ж самими, що і у 2015 році - 00513,563 м куб. Так як фактично користування послугами постачання гарячої води не здійснювалося, про що свідчать покази справного квартирного засобу обліку, то відсутній обов`язок з оплати цих послуг. Позивачем не надано суду доказів несправності квартирного засобу обліку. Позивачем не зазначено, яким чином він нарахував заборгованість за послуги постачання гарячої води, а відтак заборгованість з оплати послуг постачання гарячої води є недоведеною. Стягнення позивачем заборгованості за послуги постачання гарячої води можливе виключно після врахування ним показів квартирного засобу обліку і проведення відповідно до підпункту 16 пункту 32 Правил перерахунку згідно з показами квартирного засобу обліку. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води за період з 01.02.2019 по 30.09.2020 у сумі 6836,13 грн. є передчасними і задоволенню не підлягають. Судова практика свідчить, що Концерном «Міські теплові мережі» систематично здійснювалися неправомірні нарахування споживачам за послуги постачання гарячої води без врахування показів квартирних засобів обліку. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води за період з 01.02.2019 по 30.09.2020 у сумі 6836,13 грн. Просить застосувати позовну давність до позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, нарахованої за період з 01.10.2015 по 31.10.2017 включно на загальну суму 8960,34 грн. Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з 01.10.2015 централізованого опалення, нарахованої за період з 01.10.2015 по 31.10.2017 включно на загальну суму 8960,34 грн. Застосувати позовну давність до позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води, нарахованої за період з 01.05.2015 по 31.07.2015 включно на загальну суму 288,55 грн. Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води, нарахованої за період з 01.05.2015 по 31.07.2015 включно на загальну суму 288,55 грн. Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води за період з 01.02.2019 по 30.09.2020 у сумі 6836,13 грн. 05.10.2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог та стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 року по 31.08.2021 року в сумі 43075,18 грн. 05.10.2021 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення у яких окрім іншого вказано, що в квартирі Відповідача встановлений розподільчий прилад обліку, який забезпечує індивідуальний облік гарячої води. Однак, у лютому 2019р. Позивачем було знято прилад обліку Відповідача з абонентського обліку в зв`язку із відсутністю державної повірки квартирного приладу обліку (тип СВ-15Г, зав. № В0243251), встановленого за адресою [ADDRESS] . Остання держповірка засобу обліку гарячої води проведена в IV кварталі 2011р. (копія паспорту лічильника, Акту розпломбування та опломбування додаються). Відповідно, нарахування за послугу централізованого гарячого водопостачання по особовому рахунку Відповідача з 01.02.2019р. по 30.09.2020р. проводилось згідно встановлених норм споживання на 1 зареєстровану особу. Крім того, станом на 29.09.2021р. державна повірка приладу обліку гарячої води також не проведена. З 01 січня 2018 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів, які можуть самостійно обрати підприємство, що має відповідну ліцензію на діяльність з повірки квартирних приладів обліку води. Впродовж 2018 року Концерном «МТМ» проводилась активна інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. Споживачам послуг Концерну „МТМ" починаючи з грудня 2018 року у рахунках на сплату комунальних послуг було розміщене попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. У разі ігнорування даного попередження квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку. Після попередження у рахунках на сплату житлово-комунальних послуг щодо необхідності здійснення держповірки квартирних (розподільних) приладів обліку Позивачем було знято прилад обліку Відповідача з абонентського обліку. Оскільки до Філії Концерну „МТМ" Хортицького району не були надані документи, що підтверджують своєчасну повірку приладу обліку гарячої води за адресою [ADDRESS] у лютому 2019 року лічильник був знятий з комерційного обліку. Відповідно, нарахування за послугу централізованого гарячого водопостачання по особовому рахунку проводилось згідно встановлених норм споживання на підставі п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. плата за послуги нараховуються згідно з показниками будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. Оскільки Відповідачем були пропущені усі надані терміни для проведення державної повірки квартирного лічильника гарячої води у Позивача відсутні підстави для проведення перерахунку за послугу з постачання гарячої води. Таким чином, у Позивача відсутній обов`язок щодо проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, взятої на абонентській облік, за власний рахунок. 19.10.2021 року від відповідача надійшли заперечення на письмові пояснення представника позивача, у яких окрім іншого вказано, що у квартирі починаючи з 2015 року жодного дня не проживала жодна особа, відповідно і користування послугами постачання гарячої води не здійснювалося. Позивач у письмових поясненнях не спростовує цього факту і не наводить доказів користування мною послугами постачання гарячої води. У квартирі встановлено справний квартирний засіб обліку типу СВ-15Г з індивідуальним номером В 024325108, про який відомо позивачу. Відповідно до пункту 9 Правил квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. У позовній заяві позивач взагалі не посилався на те, що у квартирі встановлений засіб обліку, та не зазначав, на які саме покази розраховувалась заборгованість та за які періоди. У письмових поясненнях позивач визнає факт наявності засобу обліку, але не враховує його показники. Хоча у письмових поясненнях позивач зазначає, що з 01.02.2019 по 30.09.2020 нарахування проводились згідно встановлених норм споживання на одну зареєстровану особу, з наданого позивачем розрахунку не вбачається як саме позивач нарахував заборгованість, з урахуванням яких тарифів та формул. Позивач має довести дійсність тарифу на послугу за кожний конкретний період нарахування заборгованості та обсяг спожитої послуги постачання гарячої води. При наявності справних квартирних засобів обліку позивач має право нараховувати заборгованість виключно за показами цих засобів обліку. Отже, проведені позивачем нарахування згідно встановлених норм споживання на одну зареєстровану особу, є незаконними та такими, що суперечать Правилам. Позивач жодним чином не звертався до відповідача з питанням надання квартирного засобу обліку на періодичну повірку. Непроведения періодичної повірки квартирного засобу обліку не може прирівнюватись до його несправності і не є підставою для неврахування його показників. Показники квартирного засобу обліку, встановленого у моїй квартирі, залишаються тими ж самими, що і у 2015 році - 00513,563 м куб. Так як фактично користування послугами постачання гарячої води не здійснювалося, про що свідчать покази справного квартирного засобу обліку, то відсутній обов`язок з оплати цих послуг. Позивачем не надано суду доказів несправності квартирного засобу обліку. Позивачем не зазначено, яким чином він нарахував заборгованість за послуги постачання гарячої води без врахування показів справного квартирного засобу обліку, а відтак заборгованість з оплати послуг постачання гарячої води є недоведеною. Стягнення позивачем заборгованості за послуги постачання гарячої води можливе виключно після врахування ним показів квартирного засобу обліку і проведення відповідно до підпункту 16 пункту 32 Правил перерахунку згідно з показами квартирного засобу обліку. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води є передчасними і задоволенню не підлягають. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині. Ухвалою суду від 02.12.2021 року заяву представника позивача від 05.10.2021 року про збільшення позовних вимог та стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 року по 31.08.2021 року в сумі 43075,18 грн. - залишено без розгляду. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місе розгляду справи, причину неявки не повідомив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач [PERSON] являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України власники (наймачі) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно з ст. 21,22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з постачання теплової енергії з постачання гарячої води, надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. 06.11.2008 року між Концерном «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з центрацізованого опалення, постачання гарячої води у квартиру за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.10 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», споживач/співвласник зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Фактично відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води, між сторонами тривають. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд виходить з того, що квартира відповідачки підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, послуги у зазначений період надавалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності, відповідач до позивача не звертався, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач оплату за спожиту теплову енергію не здійснював у повному обсязі. Сторонами не оспорюється, що в 2011 році квартирі відповідача встановлено і поломбовано квартирний прилад обліку води, з періодичністю повірки - 4 роки. У 2019 році позивачем було знято прилад обліку відповідача з абонентського обліку в зв`язку із відсутністю державної повірки квартирного приладу обліку (тип СВ-15Г, зав. № В0243251), встановленого за адресою [ADDRESS] . Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, станом на 02 серпня 2017 року) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання або за рахунок постачальника послуг комерційного обліку. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства. Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 02 листопада 2017 року, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. До листопада 2017 року періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювалась за рахунок суб`єктів господарювання, а з 29 листопада 2017 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів. Відповідно до пункту 15 Правил № 630 засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Пунктом 20 Правил № 630 передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до пункту 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що позивач правомірно здійснив нарахування за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення згідно з встановлених норм та тарифів за кількістю зареєстрованих осіб, без врахування показів лічильника. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 травня 2021 року у справі №215/6483/19. За період з 01.05.2015 року по 30.09.2020 року, позивач надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, з яких не сплаченими залишилась сума в 32659,75 грн., що підтверджується відповідним розрахунком наданим суду. Наданий позивачем розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог. Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. Розглядаючи дану справу, суд встановив, що плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідно до п.18 Правил №630 вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто діюче законодавство передбачає щомісячне погашення, у зв`язку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, у зв`язку з порушенням відповідачкою свого обов`язку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2015 року по 30.09.2020 року. Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 17.12.2020 року, то він має право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 17.12.2017 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 року по 17.12.2017 року заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Стягненню з відповідача підлягає заборгованість в межах 3-річного строку позовної давності, тобто за період з 17.12.2017 року по 30.09.2020 року в розмірі 22489,65 грн. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial