Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так позивач зазначив, що 27.02.2021 року о 17:30 год [PERSON] на 4 км в с. Іванівка Житомирського району керував автомобілем ГАЗ д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, перед перестроюванням на зміну напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем SUBARU д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок порушення правил дорожнього руху зі створенням дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль SUBARU д.н.з. [NUMBER] . 31.03.2021 року Житомирським районним судом Житомирської області винесено постанову по справі №278/691/21, якою відповідача визнано винним за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КпАП України. Посилаючись на ці обставини позивач просив стягнути з відповідача суму збитків завданих внаслідок ДТП, у розмірі 60954,00 грн та 20000,00 грн моральної шкоди. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 92). Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не нададав, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали суду від 22.09.2021 року, судових повісткок та копії позовної заяви з додатками на його місце реєстрації, а також на останнє відоме місце проживання, однак конверти повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 84-85, 90-91). Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін на підставі наявних доказів, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2021 року сталася ДТП за участю належного позивачу автомобіля SUBARU д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ГАЗ д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду, чим порушено п. 2.9А, 10.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 31.03.2021 року (а.с. 44-47), яка залишена в силі постановою Житомирського апеляційного суду від 06.07.2021 року (а.с. 48-50), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з виникнення вищевказаної ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП 27.02.2021 року підтверджуються постановою від 31.03.2021 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду (а.с. 44-47). [PERSON] під час ДТП керував автомобілем, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УПСК», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АР/7846042 виданого 22.04.2020 року на ім`я [PERSON] (а. с. 53-54). Згідно висновку експерта авто товарознавчої експертизи № 2632 від 07.04.2021 року (а.с. 22) та ремонтної калькуляції від 29.03.2021 року (а.с. 23-27) вартість відновлювального ремонту автомобіля SUBARU д.н.з. [NUMBER] , становить 94454,04 грн. 13.07.2021 року позивачу Страховой компанією ПрАТ "УПСК" було перераховано страхове відшкодування в сумі 37500,00 грн (а.с. 9). Відтак сума матеріальної шкоди станом на момент розгляду справи становить 56954,04 грн (різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою). Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, вина якого встановлена судом, відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 56954,04 грн (різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та завданими збитками). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя. На підставі вищевикладеного, заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає дещо перебільшеною, та оцінює її в розмірі 2000,00 грн. На думку суду така сума відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України). До матеріалів справи позивачем долучено висновок № 2632 судової автотоварознавчої експертизи від 07.04.2021 року та квитанцію № 0.0.2070058765.1 від 29.03.2021 року, згідно яких [PERSON] було сплачено кошти за проведення експертизи у сумі 4000,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4000,00 грн витрат на проведення експертизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 998,80 грн.

Outcome: partial