Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в якому просить поновити його на посаді провідного інженера відділу стратегічного планування та розвитку апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 88000 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 14.06.2019 року наказом № 532-к трудовий договір Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з [PERSON] було розірвано з ініціативи відповідача на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Однак, позивач зазначає, що фактично скорочення штату на підприємстві не відбувалось, а адміністрація таким чином штучно позбавилась незручних працівників та звільнила місця для нових бажаних робітників. Це свідчить, на думку позивача, з декларативності та штучності Наказу № 70-к від 25.02.2019 року «Про запровадження змін в організації виробництва і праці» на підставі Наказу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 21.12.2018 № 347/10 «Про затвердження організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ», яким остаточно затверджена с попереднім узгодженням з Міністерством інфраструктури нова організаційна структура, яка фактично полягала в змінах назв структурних підрозділів апарату управління, без зміни чисельності штату та розміру витрат на заробітні плати та з того, що штатний розпис апарату управління ДП АМПУ до кінця розроблено не було та первинним профспілковим організаціям не надано. Позивач зазначає, що таким незаконним звільненням йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 88000 грн. Ухвалою суду від 15.07.2019 року відкрито провадження у справі та встановлено порядок загального позовного провадження для її розгляду. 14.08.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю, посилаючись на те, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства на підставі відповідних наказів керівництва ДП «АМПУ» щодо скорочення штату працівників. Ухвалою суду від 05.11.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк на оплату судового збору за вимоги про стягнення моральної шкоди. 27.11.2019 року позивачем усунуті вказані недоліки та 12.12.2019 року подано відповідь на відзив в якій позивач зазначив, що відповідач у своєму відзиві не навів доказів того, що на підприємстві відбулось реальне а не штучне скорочення штату працівників. Ухвалою суду від 19.03.2020 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. У судовому засіданні 01.07.2020 року позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 520404,50 грн. відповідно до наданого розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 14.06.2019 року по 01.07.2020 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, якими сторони обґрунтовують свої пояснення, приходить до наступного. Судом встановлено, що Наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ДП «АМПУ») від 13.06.2013 року №23-п [PERSON] призначено з 13 червня 2013 року на посаду провідного інженера відділу стратегічного планування та залучення інвестицій служби стратегічного розвитку. З 01.03.2017 року Наказом № 162-к [PERSON] переведено на посаду провідного інженера відділу стратегічного планування та розвитку апарату управління ДП АМПУ з посадовим окладом 23 000 гривень у місяць. Відповідно до Статуту ДП «АМПУ», що затверджений наказом іністерства інфраструктури України № 149 від 02.04.2018 року та на підставі листа Міністерства інфраструктури України від 20.12.2018 року № 10/18014-18 ДП «АМПУ» було видано наказ від 21.12.2018 року № 347/10 «Про затвердження організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ», яким було вирішено затвердити та ввести в дію організаційну структуру апарату управління ДП «АМПУ». Наказом ДП «АМПУ» від 25.02.2019 року № 70-к «Про запровадження змін в організації виробництва і праці» розпочато запровадження змін в організації виробництва і праці, що полягало в: усуненні дублювання завдань та функцій структурних підрозділів, а також посадових обов`язків працівників; введенні нових структурних форм організації праці, зокрема, створення департаментів, управлінь, а також експертно-аналітичних підрозділів в структурі апарату управління; впровадженні передових методів ефективного корпоративного управління; запровадженні інших заходів з підвищення ефективного використання матеріальних і трудових ресурсів на підприємстві тощо. ДП «АМПУ» листом від 01.03.2019 року № 815/10-03-06/Вих повідомило профспілки, зокрема, первинну профспілку працівників ДП «АМПУ», членом якої є [PERSON] , про проведення змін в організації виробництва і праці (скорочення штату працівників), запропонувало провести консультації з цього приводу та надано список посад працівників апарату управління ДП «АМПУ», звільнення яких є можливим. У зв`язку із затвердженням нової редакції організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ», прийнятий наказ ДП «АМПУ» від 11.03.2019 №87-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», відповідно до якого з 14.06.2019 року скорочується штат працівників ДП «АМПУ» згідно Додатку 1, в тому числі, посада [PERSON] . Цим же наказом було затверджено новий штатний розпис апарату управління ДП «АМПУ» згідно Додатку 2. \~ \~ \~ \~На виконання наказу ДП «АМПУ» від 11.03.2019 року № 87-к Позивача було попереджено, що посада, яку він обіймає, виключається зі штатного розпису арату управління ДП «АМПУ» з 14.06.2019 року, про що свідчить підпис Позивача Повідомленні від 10.04.2019 року. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України Позивачу у вищевказаному повідомленні від 10.04.2019 року запропоновано зайняти одну із вакантних посад, наявних у ДП «АМПУ». Крім цього, Позивачу було запропоновано вакантні посади листом від 14.05.2019 року № 1706/10-03-06/Вих, листом (пропозиції) від 27.05.2019 року, листом від 10.06.2019 року. ДП «АМПУ» звернулось до первинної профспілки працівників ДП «АМПУ» з поданням від 20.05.2019 № 1771/10-03-06/Вих про надання згоди на звільнення [PERSON] . Відповідно до витягу з протоколу первинної профспілки працівників ДП «АМПУ» від 12.06.2019 року № 10 профспілковий комітет надав згоду на звільнення за скороченням штату провідного інженера відділу стратегічного планування та розвитку [PERSON] , відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з наданням гарантій та компенсацій, передбачених законодавством України. Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 14.06.2019 року № 532-к [PERSON] звільнено із займаної посади 14.06.2019 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Оцінюючи реальність наявності змін в організації виробництва і праві на ДП «АМПУ», суд бере до уваги те, що Наказом № 70-к від 25.02.2019 року «Про запровадження змін в організації виробництва і праці» на підставі Наказу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 21.12.2018 № 347/10 «Про затвердження організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ» та з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та підвищення ефективності діяльності підприємства в цілому, поряд з низкою мір загального характеру, було зобов`язано: Департамент по роботі з персоналом в термін до 07.03.2019 року з дотриманням вимог законодавства: - розробити та надати на затвердження в установленому порядку проект штатного розпису апарату управління ДП «АМПУ»; - підготувати інформацію для надання відповідним первинним профспілковим організаціям, які діють в ДП «АМПУ», про можливе вивільнення працівників, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, що запроваджуються; - керівникам структурних підрозділів апарату управління ДП «АМПУ» в тижневий термін з дня видання наказу забезпечити ознайомлення підлеглих працівників з цим наказом та надати оригінали листів ознайомлення до Департаменту по роботі з персоналом. Однак, суду не надано доказів того, що як до 07.03.2019 року так і до дати звільнення позивача штатний розпис апарату управління ДП АМПУ було розроблено Департаментом по роботі з персоналом (замість відділу кадрів після затвердження нової оргструктури) та надано первинним профспілковим організаціям. Також, суду не надано доказів виконання зобов`язання щодо забезпечення в тижневий термін з дня видання наказу № 70-к ознайомлення з ним підлеглих працівників керівниками структурних підрозділів. На переконання суду, саме наявність нового штатного розпису в порівнянні зі старим може свідчити про дійсне скорочення чисельності або штату працівників, без чого процедура скорочення працівників не може розпочинатися з дотриманням вимог законодавства. Також, на переконання суду, Наказом №347/10 від 21.12.2018 р. Про затвердження організаційної структури апарату управління ДП АМПУ, на підставі якого винесено наказ №70-к, остаточно затверджена с попереднім узгодженням з Міністерством інфраструктури нова організаційна структура, яка фактично полягає в змінах назв структурних підрозділів апарату управління, однак без зміни чисельності штату та розміру витрат на заробітні плати. Тобто, підстави для скорочення чисельності та штату працівників апарату управління ДП АМПУ були фактично відсутні. В подальшому, Наказом № 87-к від 11.03.2019 року «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» з урахуванням наказу ДП«АМПУ» від 25.02.2019 № 70-к «Про запровадження змін в організації виробництва і праці» та у зв`язку зі змінами в організації виробництва і прані, які спрямовані на підвищення ефективності діяльності підприємства в цілому, зокрема, введені нових структурних форм організації праці, впровадженні передових методів ефективного корпоративного управління, запровадженні заходів з підвищення ефективності використання матеріальних і трудових ресурсів на підприємстві, наказано: 1) З 14.06.2019 скоротити штат працівників апарату управління ДП «АМПУ» згідно з Додатком 1; 2) З 11.03.2019 затвердити штатний розпис апарату управлінця ДП «АМПУ» у новій редакції згідно з Додатком 2; 3) Департаменту по роботі з персоналом відповідно до вимог законодавства про працю України: 3.1) \~ \~ \~ \~Не пізніше ніж за 2 (два) місяці забезпечити ознайомлення під особистий підпис усіх працівників апарату управління ДП «АМПУ», посади яких підлягають скороченню з персональним попередженням; 3.2) Запропонувати всім працівникам апарату управління ДП «АМПУ», що підпадають під скорочення штату, переведення за їх письмовою згодою на інші вакантні посади в ДП «АМПУ»; 3.3) У разі письмової відмови працівників апарату управлінця ДП АМПУ від переведення на інші запропоновані вакантні посади підготувати документи щодо їх звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗІІП України. Звільнення працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, провести згідно до вимог законодавства України, з дотриманням та виплатою відповідних пільг та компенсацій; \~ \~ \~ \~3.4) Забезпечити підготовку та направлення в центри зайнятості населення всі необхідні документи щодо працівників, посади яких підлягають скороченню; 4) Керівникам структурних підрозділів апарату управління ДП «АМПУ», посади яких введені штатним розписом апарату управління ДП «АМПУ» згідно з Додатком 2 до цього наказу, забезпечити подання на затвердження протягом 10-ти днів з дати переведення або призначення на відповідні посади, положень про структурні підрозділи та посадові інструкції працівників відповідних структурних підрозділів апарату управління ДП «АМПУ». Згідно додатку №1 цього наказу перелічені всі 264,5 посади апарату управління ДП АМПУ штатного розкладу які скорочуються. При цьому, відповідно до Додатку 1 - посада, на якій працював позивач, також підлягала скороченню. При цьому, у додаток №2 Штатний розпис апарату управління ДП АМПУ увійшли 50 посад, серед яких 6 це керівництво, а саме голова та його 5 заступників, та інші 44 це директори департаментів, управлінь і відділів згідно нової оргструктури та їх заступники, тобто керівники структурних підрозділів апарату управління ДП АМПУ. При цьому, загальна кількість посад, яка збереглася вже після зміни штатного розпису та звільнення позивача, складає ті ж 264,5 посади, тобто є такою ж як і до реорганізації та скорочення штату працівників. Тобто, на переконання суду, процес розробки нового штатного розпису фактично передбачав те, що після наказу про скорочення кожен з переведених на нові посади керівників структурних підрозділів мав формувати штат свого підрозділу з тих працівників, посади яких увійшли до переліку додатку №1 та підлягали скороченню, але з переведенням на посади лише з новими назвами, а сама кількість працівників при цьому не змінювалась, що суперечить самій суті скорочення штату. Крім того, нові посадові інструкції та положення про структурні підрозділи, в порушення вимог Наказу №87-к щодо строку на їх подання та затвердження в 10-денний термін з 11.03.2019 р., виготовлені з порушенням вказаного строку, а саме лише 10 травня 2019 р. з`явилися накази №78/10 та 79/10 про затвердження порядку розробки положень про структурні підрозділи та посадових інструкцій працівників апарату управління ДП АМПУ, що, на переконання суду не могло мати місце у разі, якщо скорочення штату відбувалося за встановленим графіком. Такі обставини, дають суду підстави вважати, що Наказ № 87-к від 11.03.2019 року «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» не був направлений на дійсне запровадження змін в організації виробництва і праці, зокрема, реорганізацію ДП «АМПУ» та скороченням штату працівників ДП «АМПУ». Також, відповідно до ч.1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Наказу №126-к від 18.03.2019 року, яким були внесені зміни в штатний розпис апарату управління ДП «АМПУ» з посиланням на Наказ №70, в штатний розпис були внесені такі зміни, які передбачали з 18.03.2019 року створення Управління стратегічного планування та розвиту з двома структурними підрозділами: - відділ стратегічного планування та державно-приватного партнерства; - відділ маркетингу і міжнародних відносин, загальна кількість штатних одиниць по яким складала на одну штатну одиницю більше ніж до реорганізації, що свідчить про потенційну можливість керівництва надати одну із посад [PERSON] . Однак, судом встановлено, що [PERSON] отримав 12.04.2019 року перше повідомлення про скорочення його посади з 14.06.2019 р. та пропозицію вакантних посад фахівець з міжнародного співробітництва та інвестиції 1 категорії в філії Днопоглиблювальний флот з посадовим окладом 13 000 грн. та інженер 2 категорії ремонтно-будівельного управління Одеської філії з окладом 10 434.74 грн. Отримані пізніше [PERSON] пропозиції різних посад, не відповідали його кваліфікації та мали значно нижчий оклад ніж той, який він отримував до цього, що свідчило про істотні зміни умов праці. При цьому, безпосередньо в Управління стратегічного планування та розвитку, яке утворилось замість відділу, де працював позивач, на посаду начальника відділу стратегічного планування та державно-приватного партнерства, було прийнято іншу особу, доказів вищої кваліфікації та більшого досвіду якого перед позивачем суду не надано. Щодо пропонування саме [PERSON] посади в створеному Управління стратегічного планування та розвиту, то лише йому керівництвом було відмовлено в переводі на нову посаду, за наявності факту переводу усіх інших старих працівників. \~ \~ \~ \~ Згідно п. 2 ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається\~особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком. В судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON] \~має фахову вищу освіту магістра, значний досвід та заохочення за працю в цій галузі, дисциплінарних стягнень не мав. Крім того, на його утриманні перебуває малолітня дитина та безробітна дружина. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 визначено, що власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого\~скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що при його посади, відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України позивач має переважне право на працевлаштування на аналогічну посаду з відповідним окладом з визначенням місця роботи місто Одеса. Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач запропонував позивачу на постійній основі інші посади, ніж вакантні посади, або поза межами постійного місця проживання позивача, або з посадовими окладами нижчими проти посадового окладу, який позивач отримував на скорочуваній посаді, або посади нижчої кваліфікації, за напрямками, що не відповідають освіті та досвіду роботи позивача, що є зміною істотних умов праці відповідно до вимог ст. 32 КЗпП України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 235 КЗпП України,\~при винесенні\~рішення про\~поновлення на\~роботі орган,\~який розглядає\~трудовий спір,\~одночасно приймає\~рішення про\~виплату працівникові\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~або різниці\~в заробітку\~за час\~виконання нижче\~оплачуваної роботи,\~але не\~більше ніж\~за один\~рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Визначаючи розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд враховує наступне. Звільнення позивача відбулось 14.06.2019 року, після чого він звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі 07.07.2019 року, а отже, на переконання суду, виплата [PERSON] середнього заробітка повинна бути призначена за весь період вимушеного прогулу. Правова позиція щодо обчислення середнього заробітку під час вимушенного прогулу міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 14.09.2016 року по справі № 6-419цс16. Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.І ст. 27 Закону України Про оплату праці»). При визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, у даному випадку: квітень і травень 2019 року (позивача з роботи звільнено у червні 2019 року). Так, у всіх випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата (п.2 абз.З Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року). Разом з тим, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, допомога у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю (п.4 Постанови №100). Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковий період (абз. 2 п.8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на «2» сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства ( абз. З п. 8 Порядку). За вказаними нормативами розмір середнього заробітку [PERSON] є наступним: останні 2 календарні місяці роботи, що передували події, з якою пов`язана відповідна виплата, беручи до уваги, що позивача звільнено 14.06.2019 року - квітень і травень 2019 року; у квітні 2019 року заробітна плата позивача за 22 робочих дня становила 36 523,12 гривень; у травні 2019 року заробітна плата позивача за 21 робочий день становила 54 814,53 гривень. Тобто, заробітна плата позивача у квітні-травні 2019 року за фактично відпрацьовані 43 дні становила 91337.65 гривень (36 523.12 + 54 814.53 = 91 337.65 гривен) Середньоденна заробітна плата позивача у квітні-травні 2019 року становила 2 124.1 гривень ( 91 337.65:43 ). Період вимушеного прогулу позивача з 14.06.2019 року по 01.07.2020 року становить 245 робочих днів. Таким чином, розрахунок заробітної плати за час мого вимушеного прогулу: -36 523.12 + 54 814.53 = 91 337.65 гривен заробітної плати за фактично відпрацьовані до звільнення протягом двох календарних місяців робочі дні; -43 робочих днів фактично відпрацьованих за два місяці; -91 337.65 : 43 = 2 124.1 гривня середньоденної заробітної плати; -2 124.1 х 245 днів вимушеного прогулу = 520 404.5 гривень. Тобто, з відповідача на користь [PERSON] має бути стягнуто середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14.06.2019 року по 01.07.2019 року у розмірі 520 404.5 гривень. Позивач вважає, що незаконним звільненням йому була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних переживаннях, погіршенні самопочуття, зниженні авторитету в очах колег та інших фахівців морської галузі. Він постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій, хвилююсь та нервує з приводу ситуації, розуміючи можливі проблеми, які можуть виникнути при наступному працевлаштуванні, його постійно переслідують думки про вчинене відповідачем, що, в свою чергу, призводить до роздратованості, до замикання в собі на своїх проблемах, а відповідно погіршує його відносини з оточуючими людьми, близькими та рідними. Також, позивач вимушений витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що потребує від нього додаткових, непередбачених раніше, зусиль та витрат. Згідно ст..\~237-1\~КЗпП України,\~відшкодування власником\~або уповноваженим\~ним органом\~моральної шкоди\~працівнику провадиться\~у разі,\~якщо порушення\~його законних\~прав призвели\~до моральних\~страждань,\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків\~і вимагають\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, [PERSON] не надає суду доказів того, в чому саме полягають його моральні страждання, а, відтак, вимоги про стягнення моральної шкоди суд вважає необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні. Згідно п.2, 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Враховую це, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді провідного інженера відділу стратегічного планування та розвитку апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та стягнення заробітної плати за один місяць.

Outcome: partial