Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що мати позивачки [PERSON] - [PERSON] перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого народилися [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Після народження другої дитини - [PERSON] - [PERSON] [INFO] померла. З того часу відповідач взагалі не приділяв уваги вихованню дітей та піклуванню про них, [PERSON] та [PERSON] стали проживати і виховуватися у баби по лінії матері - позивачки [PERSON] Упродовж 11 років відповідач жодних зв'язків з дітьми не підтримує, будь-якої участі у їх вихованні не приймає, матеріально забезпечує в примусовому порядку, на підставі рішення суду, розмір аліментів становить 200 грн. на утримання кожної дитини. При цьому має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 1200 грн. Така позиція відповідача свідчить про відсутність у нього будь-якого бажання підтримувати з дітьми родинні відносини та зв'язок, що суперечить інтересам дітей, а їх спільне проживання із відповідачем за викладених обставин є неможливим. Про те, що відповідач не виявляє інтересу до виховання дітей та будь-якої участі у їх житті свідчить його нотаріально завірена заява про відмову від них. Отже відповідач, являючись дієздатною особою, свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей - [PERSON], [PERSON], оскільки вихованням дітей не займається, про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується. Він не забезпечує дітям необхідного харчування, медичного догляду, лікування, з дітьми в достатній мірі не спілкується, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі. Всі ці обов'язки фактично виконує [PERSON], діти залишились на її утриманні і вихованні. На підставі викладеного просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 18) В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задовольнити, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Додатково та на запитання суду показали, що все, що викладене у позовній заяві відповідає дійсності. Крім того, відповідач дійсно жодним чином не дбає про дітей, не приходить до школи, не цікавиться їх розвитком. Позивачка неповнолітня [PERSON] пояснила, що після смерті матері близько двох тижнів вона проживала у відповідача та його матері, відповідач був невдоволений донькою, постійно дратувався, був обтяжений доглядом за нею, не хотів вести її у садок, був п»яний, а тому дівчинка повернулась проживати до бабусі, яка її належним чином доглядає. У батька вона інколи просить те, що їй потрібно: одяг, взуття, однак він рідко допомагає та не у повному обсязі. Один раз на її десятиріччя возив її на відпочинок на річку. На даний час позивачка закінчила 9 класів школи та має намір навчатись, однак відповідач жодним чином не цікавиться цими подіями у її житті, почуття батьківства врна не відчуває, відповідач для неї є чужою людиною. Щодо молодшої дочки, позивачка [PERSON] пояснила, що [PERSON], відповідач забрав із родильного будинку, та кілька днів проживав у другій частині будинку, де мешкає вона, але потім перестав навіть ночувати, намагався влаштувати своє особисте життя та вже шість років позивачка сама виховує двох свої онучок. Жодних перешкод вона відповідачеві не чинила, навпаки спонукала його до спілкування з дітьми, однак він став ухилятись від сплати аліментів, однак після звернення до суду повністю погасив заборгованість. Коштів, що стягнуті судом на утримання дітей не вистачає, однак іншої допомоги відповідач майже не надає. [PERSON] мала захворювання серця, та саме позивачка [PERSON] займалась її лікуванням. Найважче стало позивачці після смерті її чоловіка та вона стала звертатись за допомогою до відповідача, однак він купив дитині курточку, взуття, нецензурно виражався в адресу позивачки. Відповідач до 2008 року час від часу приходив до дітей, а потім у нього створилась інша сім»я і він взагалі усунувся від дітей, надав письмову нотаріальну заяву про відмову від дітей, бо позивач [PERSON] мала намір оформити опіку над молодшою дитиною. Сам відповідач [PERSON] працює пічником чи кочегаром, має непостійні доходи. Представник позивачів адвокат Кучер В.М. позов [PERSON] та [PERSON] підтримав із підстав, що в ньому викладені, просив його задовольнити, так як він повністю доведений матеріалами справи та визнаний відповідачем, просив стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу в суді 2000 грн. Допитана в судовому засіданні в та представника служби у справи дітей малолітня дитина [PERSON] вказала, що розуміє, яке питання зараз вирішується та вона бажає, аби її батька позбавили батьківських прав. Вона бачила батька востаннє в минулому році, коми було подано позов до суду, та тоді батько віднісся до цього вороже. Батько не любить її із сестричкою, не навідує, рідко допомагає, гидує ними, коли вони приходять до нього, намагається їх уникнути, йде кудись із дому чи спить. Вона не відчуває до нього близьких почуттів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Жмеринської міської ради Вінницької області Гіжевський В.В. позов [PERSON], [PERSON] підтримав за викладених у ньому обставин, просить його задовольнити. Додатково пояснив, що в висновок органу опіки та піклування від 19.01.2017 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно обох дочок підтримує, оскільки це відповідатиме інтересам дітей. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с. 34, 52), в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву у якій позовні вимоги позивачів про позбавлення батьківських прав визнав, не заперечував щодо задоволення позову, просив справу розглядати у його відсутність. (а.с. 38) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами. Вислухавши пояснення позивачів, представника третьої особи та неповнолітньої [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) 10.09.2000 р. зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.7) Відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження дітей. (а.с. 4, 5) [INFO] мати дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON] померла. (а.с. 8) Відповідно до довідки голови квартального комітету «Корчовка» №924 від 26.10.2016 р. (а.с. 9) [PERSON], 1962 р.н. зареєстрована та проживає в [ADDRESS], на її утриманні з народження перебувають онуки [PERSON], 2001 р.н., та [PERSON] 2005 р.н. Вона займається їх вихованням, забезпеченням. Батько дітей [PERSON] не займається вихованням дітей, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Неповнолітня [PERSON] навчається в НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. гімназія» (а.с. 10), участь у вихованні дитини бере її баба. Дитина зарекомендувала себе як працелюбна учениця, має навчальні досягнення достатнього та середнього рівнів. Навчається в повну міру своїх сил, виявляє здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу, фізичної культури, на уроках активна, виконує домашнє завдання, допомагає друзям, належну увагу вихованню дитини приділяє її баба [PERSON], дитина проживає з нею (а.с. 11) З відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] за виконавчим листом №2-2015, виданим Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] За період з 01.10.2013 р. по 01.11.2016 р. у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 1200 грн. (а.с. 12) Відповідно до нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] від 14.08.2006 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні (а.с. 40) вбачається, що відповідач виразив свою волю щодо відмови від батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], не заперечив щодо оформлення над ними опікунства їх бабою [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №10 від 19.01.2017 р. вирішено надати до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області висновок органу опіки та піклування Жмеринської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 57) Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Жмеринської міської ради від 19.01.2017 р. №02-5/10-177 орган опіки та піклування виконкому Жмеринської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки на засіданні комісії з прав захисту дитини виконкому Жмеринської міської ради [PERSON] не являвся, встановлено, що він після смерті матері дітей не брав участь у їх вихованні, має іншу сім»ю, виховує інших дітей. Утриманням та розвитком дітей займається баба [PERSON] (а.с. 55-56) Встановленим судом фактичним обставинам справи, відповідають правовідносини, пов'язані з особистими немайновими правами і обов'язками батьків і дітей, які регулюються главою 13 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 15 СК України, сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом. Статтею 157 СК України передбачено обов'язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст. 212 ЦПК України). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, близько шести років, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх дітей [PERSON] та [PERSON], дітьми не цікавиться, не надає достатнього матеріального утримання, хоча таких перешкод йому ніхто не чинив. Окрім того, добровільно надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно свої дітей, про що зазначається у його нотаріально посвідченій заяві, а також надав до суду заяву, де вказав, що позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. А тому суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] є доцільним, а позов підлягає задоволенню. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, дають суду підстави вважати, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, своєю винною поведінкою ухиляється від встановленого ст.150 Сімейного Кодексу України обов'язку щодо виховання своєї дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON], як крайній захід, слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки документально підтвердженні (а.с. 1) судові витрати у виді судового збору. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд виходить із того, що в матеріалах справи наявний договір між [PERSON] та адвокатом Кучером В.М. від 25.11.2016 року (а.с. 32-32а), заява про ознайомлення із матеріалами справи та відмітка про ознайомлення (а.с.31), розрахунок суми гонорару, куди включено дві години за надані послуги від 25.10.2016 року - консультація та підготовка позовної заяви, а також за три години участі у судовому засіданні після 25.11.2016 року на суму 2756 грн. (а.с.58), квитанція б/н від 25.10.2016 року на суму 2000 грн., що прийняті адвокатом Кучером В.М. від [PERSON] за підготовку позову та ведення в суді справи по позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.59). Оцінюючи наявні документи, а також журнали судових засідань у даній справі, де зафіксована їх тривалість у розмірі, що загалом не перевищує 1 годину 40 хвилин, суд вважає, що вчинення дій щодо консультації та підготовки позовної заяви знаходиться за межами дії наявного в матеріалах справи договору про правову допомогу від 25.11.2016 року, а тому до стягнення з відповідача не підлягає. Таким чином, враховуючи вимоги ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», та тривалість судових засідань за участю представника відповідача в розгляді справи, наявність відомостей про ознайомлення з матеріалами справи в суді представника відповідача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що стягненню із відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову дорогу в розмірі 1000гривень, тобто в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст.ст. 15, 18, 19, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial