Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

09 жовтня 2019 позивач [PERSON] , з урахуванням уточнень, звернулася до суду з вказаним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області), [PERSON] , в якому послалася на таке. [PERSON] є власником земельних ділянок загальною площею 0,30 га на підставі Державних актів на право власності на землю, що зареєстровані у Книзі записів реєстрації державних актів № № 848 та 850, з яких: земельна ділянка площею 0,25 га передана для обслуговування житлового будинку, належного їй на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21 серпня 1989 року, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,05 га передана для ведення особистого підсобного господарства. Суміжним землекористувачем за адресою: [ADDRESS] , є відповідач у справі [PERSON] , якому на праві власності належать земельні ділянки загальною площею 0,51 га, з яких 0,26 га передано для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий № 4825781200:16:022:0045 та 0,25 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий № 4825781200:16:022:0044. Вважає державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,26 га, переданої відповідачу [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства незаконною, проведеною на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) у натурі (на місцевості) меж вказаної земельної ділянки зі зміненою конфігурацією, яка розроблена з порушенням діючого законодавства та прав позивача без погодження нею меж через самовільне захоплення відповідачем [PERSON] частини її земельної ділянки, огородженням сіткою свердловини, що знаходилася на її земельній ділянці та була у спільному користуванні з відповідачем [PERSON] . Враховуючи викладене, просить суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,26га, кадастровий №4825781200:16:022:0045, розташованої за адресою: [ADDRESS] , переданої відповідачу [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства; зобов`язати Відділ у Снігурівському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області скасувати записи у Поземельній книзі зареєстрованих спірних земельних ділянок на ім`я [PERSON] ; зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою шляхом відновлення з боку землекористувача [PERSON] межі земельної ділянки позивача згідно з державним актом по прямій лінії уздовж всієї межі, перемістивши огорожу з металевої сітки по прямій лінії визначеної межі згідно з державними актами, а саме перенести існуючу огорожу земельної ділянки [NUMBER] в місці наявності водяної свердловини в бік земельної ділянки № [NUMBER] шириною - 1,2 кв.м довжиною - 8,07 кв.м. У відзиві на позов від 18 листопада 2019 року представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову, пославшись на те, що чинним законодавством передбачено лише дві умови для скасування державної реєстрації земельної ділянки: поділ та об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, а вимога позивача про скасування в Поземельній книзі є неконкретизованою (вх. №8184/20-вх. 25.11.2020). Ухвалою суду 26 серпня 2020 року до участі у справі в якості позивача залучено [PERSON] , як правонаступника померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 168-169). У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення, пославшись на підстави, викладені у позові. Відповідач ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області у відзиві на позов просив справу слухати у відсутність їх представника (а.с. 102). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У своїй заяві від 08 листопада 2020 року на а.с. 94 позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що вказаний спір вже вирішувався у судовому порядку. Суд вважав за можливе роглядати справу у відсутність відповідачів з урахуванням поданих ними заперечень. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] , площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-МК №031447, виданого 17 березня 1997 року та площею 0,25 га. для обслуговування та будівництва житлового будинку згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-МК №031446, виданого 17 березня 1997 року. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,26 га для ведення особистого підсобного господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії МК № 031469 від 9 квітня 1997 року, та земельної ділянки площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку згідно з Державним актом IV-МК №031468, виданного 9 квітня 1997 року. Рішенням Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області IV сесії 7 скликання від 25 грудня 2015 року № 3 вулицю Леніна в с. Василівка перейменовано на вулицю Центральну (а.с. 29). Вказані Державні акти сторін містять плани зовнішніх меж земельних ділянок з зазначенням їх площ та лінійних розмірів, а суміжна межа земельних ділянок [PERSON] площею 0,05 га. та [PERSON] площею 0,26 га. має вигляд прямої лінії. З 2015 року між власниками суміжних земельних ділянок [NUMBER] та [ADDRESS] існує спір щодо належності кожному з них свердловини, яка розташована по межі земельних ділянок, та користування прилеглою земельною ділянкою. На замовлення [PERSON] у 2016 році ТОВ ПВФ «Лімб» розробило технічну документацію щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,2600 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] в межах території Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, на підставі якої 11 січня 2017 року державним кадастровим реєстратором відділу у Снігурівському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки у державному земельному кадастрі, що підтверджено витягом номер НВ-4802956492017, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: 4825781200:16:022:0045. Земельно-кадастрова документація містить кадастровий план зовнішніх меж ділянки, що належить [PERSON] , згідно з яким частина ділянки під свердловиною включено до складу ділянки відповідача [PERSON] . Межі ділянки № [NUMBER] з суміжним власником [PERSON] не узгоджені. 26 січня 2017 року Виконавчим комітетом Василівської сільської ради № 3 було затверджено протокол № 1 від 05 січня 2017 року узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів, згідно з яким встановлено, що [PERSON] самовільно змістив огорожу з металевої сітки на частину земельної ділянки [PERSON] встановивши додаткову огорожу з металевої сітки у місці розташування некапітальної будівлі літнього душу та металевої обсадної труби артезіанської свердловини, рекомендовано відновити межу між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] та зобов`язано останнього перемістити огорожу з металевої сітки по лінії визначеної межі в тридцятиденний термін з дня прийняття рішення. Вказане рішення відповідачем [PERSON] не виконано та ним не оспорено (а.с. 13-14). 19 лютого 2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,26 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 4825781200:16:022:0045; підстава для державної реєстрації: державний акт на право власності на землю серії IV-МК № 031469, виданого 09 квітня 1997 року Василівською сільською Радою народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області; індексний номер: 33969922 від 22 лютого 2017 року (а.с.22-29). Рішенням державного кадастрового реєстратора Пахольчишиної В.С. від 10 грудня 2018 року [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, перетин ділянок з ділянкою 4825781200:16:022:0045 співпадає на 2,3055% (а.с. 39). Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ДП Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут земелеустрою» 2016р. на замовлення [PERSON] у 2018 році, на підставі протоколу №1 постійно діючої узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів Василівської сільської ради від 26.01.2017 року встановені (відновлені) межі земельної ділянки площею 483,0 кв.м, що відповідає площі вказаній в Державному акті на право приватної власності на землю з урахуванням заокруглення до другого знака після коми, із зазначенням лінійних промірів меж земельної ділянки по прямій лінії. За результатами проведення експертного дослідження № 125-068 земельно-технічної експертизи від 20 вересня 2019 року, спостерігається порушення та невідповідність конфігурації та розмірів земельних ділянок при домоволодіннях [NUMBER] та [ADDRESS] відповідно до Державних актів на прво приватної власності, а саме спостерігається порушення з боку земельної ділянки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , межі суміжного землекористування між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] в частині земельної ділянки площею 483,0 кв. м., яка належить [PERSON] . Для усунення порушення межі земельної ділянки № [NUMBER] необхідно перенести існуючу огорожу в місці наявності водяної свердловини в бік земельної ділянки № [NUMBER] шириною - 1,2м. довжиною 8.07м. Фактична площа земельної ділянки [ADDRESS] (належна [PERSON] ), встановлена згідно даних геодезичної зйомки, складає 2611,0кв.м., що на 11,0 кв.м. більше від площі, указаної у Технічній документації, акту прийомки-передачі межавих знаків на зберігання та у Державному акті на право приватної власності на землю від 09.07.2997 року. Фактична загальна площа земельної ділянки [ADDRESS] (належна [PERSON] ), встановлена згідно даних геодезичної зйомки складає - 2983,0 га., що на 17,0 кв.м. менше від площі вказаної у Державних актах на право власності на земельну ділянку від 17.03.1997 року серії IV-МК №031446 та серії IV-МК № 031447 (а.с. 48-65). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.105). За матеріалами спадкової справи №9/2020, заведеної 23 квітня 2020 року до майна померлої [PERSON] приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульгою Т.В. (а.с.124-167) єдиним спадкоємцем спірних земельних ділянок є [PERSON] . Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Як було визначено у ст.23 ЗК України (у редакції 1993 року чинній на момент набуття сторонами прав на земельні ділянки) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (стаття 152 ЗК України). У статті 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, площа та межі (конфігурація) земельної ділянки, яка належить [PERSON] , не відповідає його правовстановлюючим документам та технічній документації, виготовленій на його ім`я, а невідповідність полягає у збільшенні площі фактичного користування за рахунок земельної ділянки [PERSON] , площа якої фактично зменшилася на 11,0 кв.м.. Вказане свідчить, що відповідач самовільно зайняв частину земельної ділянки, що перебуває у власності позивача. При цьому, висновки експертного дослідження № 125-068 земельно-технічної експертизи від 20 вересня 2019 року, згідно з яким наявне порушення з боку земельної ділянки № [NUMBER] , належної [PERSON] , ним не спростовано. Отже, [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки [PERSON] , встановивши там огорожу, чим створив позивачу перешкоди у користуванні частиною її земельної ділянки. Таким чином, підлягає задоволенню позовна вимога позивача про зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою шляхом відновлення з боку землекористувача [PERSON] межі земельної ділянки позивача згідно з державним актом по прямій лінії уздовж всієї межі, перемістивши огорожу з металевої сітки по прямій лінії визначеної межі згідно з державними актами, а саме перенести існуючу огорожу земельної ділянки [NUMBER] в місці наявності водяної свердловини в бік земельної ділянки № [NUMBER] шириною - 1,2 кв.м довжиною - 8,07 кв.м., оскільки така є обґрунтованою. Доводи відповідача [PERSON] про те, що даний спір між сторонами вже вирішений судом є хибними. Так, постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 9 серпня 2018 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні землею та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Як слідує з вказаної постанови апеляційного суду від 9 серпня 2018 року предметом позову [PERSON] була вимога до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі земельних ділянок [NUMBER] та № [NUMBER] по прямій лінії уздовж всієї межі згідно державного акту, що не перешкоджає вирішенню спору між сторонами щодо межі за правилами частин 2,3 статті 107 ЗК України. Щодо вимог [PERSON] до ГУ Держгеокадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,26га, належної [PERSON] та зобов`язання скасувати записи у Поземельній книзі щодо вказаної земельної ділянки суд дійшов наступного. Відповідно до частин 1, 2 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій статті 79-1 ЗК України) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до частини 7 статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Після формування земельної ділянки, відповідно до частини 3 статті 79-1 К України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина 4 статті 79-1 ЗК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно з підпунктом 3 пункту 50 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" № 1051 від 17 жовтня 2012 року, номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки. Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр", поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру. Відповідно до частини 6 статті 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр", поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до пункту 60 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" № 1051 від 17 жовтня 2012 року, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Пунктом 67 Порядку визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку. У відповідності до пункту 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Враховуючи, що вимог про припинення речових прав [PERSON] на земельну ділянку позивач не заявляла, право власності на земельну ділянку за ним зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, законні підстави для задоволення вимог позивача про скасування державної реєстрації земельної ділянки та запису у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки [PERSON] відсутні. Порядок виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру визначений у статті 37 Закону України «Про державний земельний кадастр». Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, лише у частині вимог до [PERSON] . Вимоги до ГУ Держгеокадастру не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не можуть бути задоволені. На підставі статті 141 ЦПК України суд вирішує питання про судові витрати. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати: 768 грн. судового збору (а.с.1), 5000 грн. за проведення експертного дослідження згідно квитанції №125-068 (а.с.42а), а всього 5768 грн.

Outcome: approved