Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

06 липня 2018 року позивачка, діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в якій просила суд позбавити їх батьківських прав відносно сина [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачі є його батьками, але їх син проживає разом з нею, батьки не приділяють уваги вихованню сина, не утримують його матеріально, постійно ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Крім того, просила стягнути з них аліменти на утримання дитини, яка проживає з нею, і повністю перебуває на її утриманні в розмірі ? частини всіх їх доходів щомісячно. В судовому засіданні позивачка позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи судом повідомлені належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні також позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки перевіркою їх сім'ї було встановлено, що вона неблагонадійна і батьки не займаються вихованням та утриманням дітей, зловживають алкоголем. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області 02 березня 2015 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В теперішній час [PERSON] проживає та перебуває на утриманні своєї бабусі, тобто позивачки у справі, яка є матір'ю відповідача [PERSON] Як пояснила в судовому засіданні позивачка, восени минулого року вона забрала онука [PERSON] до себе додому, оскільки батьки фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських, постійно пиячили і дитина була неохайна, напівголодна, фактично ним займалася старша дочка відповідачів чотирнадцяти років. Але з осені її та інших ще двох дітей [PERSON] забрала до себе проживати її мати до с. Любомирівка Снігурівського району Миколаївської області, бо мати цими дітьми також не займалася. З того часу батьки не виявляли бажання брати участь у житті дитини, піклуватися про неї, утримувати її та виховувати. Відвідували за весь цей час тільки декілька разів. Відповідно до висновку Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 22 червня 2018 року відповідачі не виконують своїх батьківські обов'язків відносно своєї дитини, її життям та здоров'ям не цікавляться, не підтримують її матеріально, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити їх батьківських прав в судовому порядку. Під час підготовки вказаного висновку службою у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області було проведено перевірку і підтверджено вказані обставини. З інших письмових матеріалів справи також вбачається, що відповідачі не піклуються своїми дітьми, не мають постійного місця проживання, постійного заробітку, заробляють тимчасовими підробітками, а отримані кошти в більшості витрачають на особисті потреби та алкогольні напої. Це в судовому засіданні підтвердили і допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляються від обов'язку по її вихованню. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов в частині вимог про позбавлення батьківських прав обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки діти перебувають на утриманні позивачки, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини. Враховуючи обов'язок батьків утримувати свого сина до його повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі наявність у відповідачки ще трьох дітей, суд прийшов до висновку, що відповідачі зобов'язані та мають можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої своєї дитини в розмірі: відповідач - 1/4 частини, а відповідачка - 1/8 частини всіх видів їх заробітків (доходів), але розмір щомісячних аліментів повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Окрім цього, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягнення судовий збір на користь позивачки в сумі 704 грн. 80 коп.. в рівних частках з кожного. За врахуванням викладеного,

Outcome: partial