Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

13 липня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 216 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-11). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час дозувальником в цеху по виробництву обкотишів на ПрАТ, нею отримані хронічні професійні захворювання: радикулопатія білатеральна шийна та попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу, з помірною гіпотрофією мязів плечового поясу, деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів, гіпотрофії мязів лівої гомілки, та остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). Група В.ЛН першого-другого ступеня, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), які, відповідно до акту розслідування від 23.03.2021, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 20.05.2021 вперше позивачу з 11.05.2021 року безстроково була встановлена 3-тя група інвалідності та 65% втрата професійної працездатності. Вважає, що їй не було забезпечено безпечних умов праці, вона втратила працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходилася на лікуванні, їй важко виконувати будь-яку роботу по дому, вона відчуває стійкий біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією у кінцівки, що посилюється при рухах та після фізичних навантажень, оніміння та мерзлякуватість в них; судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, частіше в нічний час. Турбують біль та обмеження рухів у плечових, колінних та ліктьових суглобах. У позивача з`явилася задишка при фізичному навантаженні, сухий приступоподібний кашель, підвищення артеріального тиску, головний біль, загальна слабкість, утруднена хода. Значну частину часу вона витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує її нормальні життєві зв`язки. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2021 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 20.07.2021, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.47). 05.08.2021 відповідачем направлено до суду засобами поштового зв`язку відзив на позов (вх№15879 від 09.08.2021) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач була попереджена про шкідливість умов праці під розписку, стаж роботи позивача за професією перевищує стаж, необхідний жінкам для набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком№1, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сама повинна дбати про свій стан здоров`я. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 02.07.1991 по 01.05.1992, з 23.04.1998 по 29.03.2021 позивач працювала на ПрАТ дозувальником гарячого повертання цеху з виробництва обкотишів №2 більше 23 років (а.с.5-8). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.03.2021р. (а.с.21-25), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: радикулопатія білатеральна шийна С5-С7 та попереково-крижова L5, S1, з вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), з помірною гіпотрофією м`язів плечового поясу, деформуючого остеоартрозу з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) і колінних суглобів (ПФ другого ступеня), гіпотрофії м`язів лівої гомілки; хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В.ЛН першого-другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Позивачу вперше встановлена 3-тя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, із яких: 40% по радикулопатії та 20 по ХОЗЛ, а також 5% - нейросенсорна приглухуватість, з 11.05.2021 до 01.06.2022, дата переогляду 01.05.2022, згідно висновку МСЕК від 20.05.2021р., де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення, корсет та палиця (а.с.26). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого нею професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.03.2021 (а.с.21-25), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: важкість праці - маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну - 17 кг при нормативному значенні 7кг; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками 42247 кг/с, при нормативному значенні 42000 (згідно ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08.04.2014 за №248); пил фіброгенної дії - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фібро генної дії із вмістом кремнію діоксину кристалічного (SiO2) від 2% до 10% в 2,4 рази (9,5 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88); шум - перевищення еквівалентного рівня шуму на 7дБА (87дБА при ГДР 80дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99). Умови виробничого середовища та важкість праці дозувальника відносяться до 3 класу 4 ступеня шкідливості (а.с.17-20). Позивач працювала в умовах впливу шкідливих факторів понад 23 роки. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача [PERSON] у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, виписками-епікризами, медичним висновком ЛЕК (а.с.13-16) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 165 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 1650,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial