Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21265,01 грн.. В позовній заяві зазначено, що 10.10.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2234,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На відповідача були покладені обов'язки щодо повернення суми кредиту, проте вона не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 20.08.2013 року заборгованість становить 21265,01 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 1591,12 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 6908,75 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 11276,33 грн., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500,00грн. та штраф (процентна складова) в сумі 988,81 грн.. Просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на вищевказану суму та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Від неї надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] була викликана до суду в порядку, визначеному ч. 9 ст.74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення в газеті "Наддніпрянська правда" № 99 (22467) від 18.12.2013 року, у зв'язку з чим суд у відповідності до ч.9 ст.76 ЦПК України вважає відповідача повідомленим належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача, та відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 10.10.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № DNH4KP43990321, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті в сумі 2234,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.3.2 кредитного договору передбачені обов'язки відповідача щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, винагороди у строки та розмірі згідно тарифів, заяви та даних умов. Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання щодо повернення суми по кредитному договору і станом на 20.08.2013 року заборгованість становить 21265,01 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 1591,12 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 6908,75 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 11276,33 грн., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500,00грн. та штраф (процентна складова) в сумі 988,81 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказаний розмір заборгованості та судові витрати по справі. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією анкети позичальника, актом прийому-передачі товару № DNH4KP43990321 від 10.10.2006 року, іншими письмовими доказами. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved