Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до суду, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позові зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16.07.2007 року у Луківській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Коштів відповідач на утримання сина не надає, не передає жодних речей, нічого не купляє. Останній раз він передав кошти в лютому місяці, в даний час син ходить до другого класу Луківської неповної середньої школи І-ІІІ ступенів. У звязку із чим сина необхідно забезпечити шкільною формою, спортивною форою, канцтоварами та іншими речами. Проте батько не цікавиться проблемами сина, оскільки два рази на рік передав 300-400 грн. і більше нічого. Сама забезпечити дитину всім необхідним вона не може. Відповідач фізично здоровий , інших утриманців не має, а тому має можливість та повинен брати участь у вихованні дитини та надавати необхідну матеріальну допомогу на її утримання. Згідно ст. 180 СК України відповідач зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. У звязку із чим просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивачка не зявилася. До суду подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує частково. Просить стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу. Відповідач в судове засідання не зявився хоча повідомлявся, що доводиться повідомленнями від 26.10.2015 року та від 09.11.2015 року. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.07.2007 року у Луківській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про одруження сторін та копією свідоцтва про народження сина. Із матеріалів справи вбачається, що сторони спільно не проживають, коштів на утримання сина [PERSON] відповідач не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому виходячи із викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати із відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. На підставі ст.ст. 180,182 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial