Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

17 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 11 листопада 2005 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/8098/82/182, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 30 000 Євро під 13 відсотків річних із кінцевим строком повернення коштів 10 листопада 2012 року. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору 11 листопада 2005 року між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено іпотечний договір, яким забезпечується належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №014/8098/82/182. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив. Із згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 11 листопада 2005 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/8098/82/182, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 30 000 євро під 13 відсотків річних із кінцевим строком повернення коштів 10 листопада 2005 року. Додатковою угодою №1 від 26 березня 2007 року було внесено зміни до кредитного договору, щодо розміру кредитної лінії, а саме вставлено ліміт 35 300 Євро. Додатковою угодою від 2 квітня 2009 року було тимчасово встановлено на строк з 2 квітня 2009 по 1 квітня 2010 року проценту ставку в розмірі 10 відсотків річних, визнано заборгованість в сумі 21 771,09 євро. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору 11 листопада 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», [PERSON] і [PERSON] було укладено договір іпотеки, яким забезпечується належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №014/8098/82/182, за умовами якого іпотекодавець зобов'язаний повернути коштів в сумі 30 000 євро сплатити проценти, а також можливу неустойку у розмірі і випадках передбачних договором. Станом на 16 травня 2015 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 44 149,43 Євро, з яких 16 871,10 Євро заборгованість за кредитом, 7 793,92 Євро заборгованість за процентами, крім цього нарахована пеня в сумі 19 484,41 Євро. Враховуючи, що пеня є формою цивільно-правової відповідальності, вона підлягає стягненню у національній валюті гривні, зокрема в сумі 322 040 грн. 55 коп. = 19 484,41 Євро х 16,528114 грн. Зазначені обставини підтверджуються копією кредитного договору, договором іпотеки, розрахунком заборгованості, копією статуту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 п.3 даного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. В силу ч.1 ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.41 цього Закону 41 реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Оскільки зобов'язання з основним договором позичальником виконані не були, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнату квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором 014/8098/82/182 в сумі 16 871,10 євро, що еквівалентно 278 847 грн. 64 коп., відсотків в сумі 7 793,92 євро, що еквівалентно 128 818 грн. 80 коп., пені в сумі 322 040 грн. 55 коп. Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачає

Outcome: partial