Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

23.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] і просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача аліменти у користь [PERSON] на її утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення сином трьохрічного віку. 04.11.2015 року судом ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено частково та вирішено: стягувати з [PERSON] , 1991 року народження, жителя [ADDRESS] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти по 600 грн. щомісячно на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років. Стягнення аліментів розпочати з 23.07.2015 року. 12.12.2018 року відповідачем - [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 05.02.2019 року заочне рішення Галицького районного суду від 04.11.2015 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. В процесі розгляду справи представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано 19.03.2019 року заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягувати аліменти з відповідача в користь позивача у розмірі 7000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, пояснивши, що з часу подачі позову, тобто - 23.07.2015 року, [PERSON] понесла і інші, не зазначені в позові, додаткові витрати на виховання, розвиток та оздоровлення дитини, в яких відповідач участі взагалі не брав. Для кращого життя, належного, якісного та всебічного розвитку дитини, та неможливістю заробляти в Україні, позивач була змушена поїхати заробляти кошти на прожиття та утримання дитини за кордон. Тому на даний час, [PERSON] разом із сином проживають у Чеській Республіці де і працює на роботі. Син, [PERSON] , відвідує дошкільний навчальний заклад для розвитку та спорту ТОВ «Дробечек». Окрім цього, позивач забезпечує гармонійний розвиток сина, піклується про його його здоров`я, духовний, моральний та фізичний розвиток, що полягає і у відвідуванні різноманітних гуртків для розвитку та підтримки в Чеській Республіці, а саме: гуртки «Галерея Двожака» та «Тиятр». Поточні витрати на життя дитини, з моменту їх перебування за кордоном і на даний час збільшилися, однак не були зазначені в первісному позові і полягають у : -оплаті обов`язкового дитячого страхування - 2500 крон (30 052) грн.. на рік, - оплати оренди житла - 8200 крон ( 9 857 грн.) в місяць, - оплата за відвідування гуртку «Галерея Двожака» 600 крон ( 720 грн.) та гуртку «Тияр» - 800 крон (961 грн.) в місяць, - орієнтовно 3500 грон (4 207 грн.) на харчування в місяць. Тобто, за підрахунками позивача, витрати в місяць становлять 20 480 крон (24 622 грн.), не враховуючи одяг для дитини, походи в басейн, розважальні дитячі центри, тощо. Зазначає, що будучи із сином в Україні у м. Бурштин і у серпні 2018 року , і з грудня 2018 року по 5 січня 2019 рік відповідач жодного разу не відвідував сина та не спілкувався з ним, хоч [PERSON] повідомляла його. Життям та здоров`ям сина батько не цікавився. На 01.04.2019 рік запланована операція для [PERSON] про яку відповідач і не знає, тому що не цікавиться взагалі своєю дитиною. В зв`язку з наведеним та тим, що відповідач добровільно не виявляє бажання нести вказані [PERSON] витрати на сина, враховуючи наведені витрати по оплаті, просить суд про постановити рішення, яким стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також підтримав вимогу щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача на час виповнення дитиною трьохрічного віку в розмірі по 1000 грн. щомісячно, оскільки позивач не працювала, здійснюючи догляд за дитиною до трьох років, і ці аліменти відповідачем не були сплачені за попереднім рішенням. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, однак таким на адресу суду скеровані заяви. Так, із заяви від 13.05.2019 року відповідач просив судові засідання проводити за його відсутності та не заперечив проти задоволення позову. Разом із тим, при винесенні рішення просив врахувати, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі та являється безробітним, а тому просив визначити мінімальний розмір аліментів встановлений законодавством для дитини відповідного віку. Зазначив, що за попереднім рішенням ним сплачено позивачу аліменти в розмірі 15 931 грн., що підтверджується розпорядженнями про перерахунок грошових коштів на користь [PERSON] , які додані до заяви (а.с.109, 110-113). Статтею ч.1 ст. 5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 05.05.2015 року підтверджується, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.5). За ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 182 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. За ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 182 ч.2 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За приписами абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно копії Договору страхування № 9912692603 (Комплексне медичне страхування іноземців плюс) - [PERSON] , [INFO] застрахований з 29.0.2019 р. по 28.01.2020 р. і [PERSON] сплачено обов`язковий страховий платіж в сумі 23 850 крон. (а.с.86-87). Як вбачається із копії угоди про надання послуг по догляду за дитиною в приватному закладі Дитячий садок ТОВ «Дробечек» - [PERSON] , [INFO] прийнятий для відвідування дитячого садка з 12.09.2019 року на неповний день (півдня) (а.с.88-89). Відповідно до ст. 84 ч. 4 Сімейного кодексу України, право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не подано відзиву на заявлені позовні вимоги позивача та докази, які обґрунтовують його заперечення на поданий позов. Відповідачем по справі подані копії розпорядження про сплату грошових коштів за період жовтня-грудня 2018 року, загальна сума яких становить 15 931 грн., які зараховані на користь [PERSON] , відповідно до рішення суду про стягнення аліментів (а.с.111-113). Отже, відповідач [PERSON] є особою працездатного віку та повинен займатися суспільно-корисною працею з метою отримання доходу. З урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства. Також суд враховує те, що дитина проживає разом з матір`ю, і так чи інакше, обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дитини лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). В зв`язку з цим суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення і з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання однієї дитини - сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, адже обов`язок по утриманню дитини є рівним обов`язком як для батька, так і для матері. Також слід стягнути з відповідача аліменти в користь позивача, на її утримання в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення сином, [PERSON] , [INFO] - трьохрічного віку, тобто з 23.07.2015 року до [INFO]. Виконавчий лист по справі ЄУН 341/1330/15-ц, який виданий на підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання жінки - підлягає відкликанню. Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial