Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

08 листопада 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач 26.07.2017 року, керуючи автомобілем «Тойота», державний реєстровий номер [NUMBER], скоїв зіткнення з моторолером «Ямаха» без н/з під керуванням [PERSON], яка належить позивачу. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2017 року винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді є відповідач. В результаті дорожньо-транспортної пригоди майну [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду, яка складає 8 269,99 грн., а також фізичні пошкодження При зверненні [PERSON] до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, позивачеві не було сплачено страхове відшкодування. Разом з тим, позивач зазначив, що при ДТП було заподіяно шкоду не лише транспортному засобу, позивач отримав фізичні ушкодження та пошкодження телефону. Тому в позові позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 7 090,51 грн. матеріальної шкоди, 15 000грн. моральної шкоди, витрати на правову допомогу у розмірі 2 000. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, направила засобами поштового повідомлення пояснення на позовну заяву, в якому заперечила щодо суми страхового відшкодування, зазначил, що позивачу було виплачено суму відшкодування та посили розглядати справу за відсутності представника ПрАТ «УПСК». Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281,282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні судом встановлені наступні факти. Водій [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», державний реєстровий номер [NUMBER], 26.07.2017 року о 21.10 годині, на нерегульованому перехресті вул. Чкалова та вул. Короленко у м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги у русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з моторолером «Ямаха» під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі. Своїми діями відповідач порушив правила дорожнього руху та спричинив матеріальну шкоду зазначеним транспортним засобам, крім того, тілесних ушкоджень зазнав водій моторолера [PERSON] Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді є відповідач - [PERSON], що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2017 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 8). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 18 жовтня 2016 року, згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1432914, цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «УПСК», про що свідчить копія зазначеного полісу (а.с. 74). Як вбачається з наданих суду пояснень приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія», згідно висновку судового експерта № ZU150817 від 22.08.2017, виконаного на замовлення [PERSON] вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «YAMAHA Gear» д.н. б/н, з урахуванням фізичного зносу складає 2 083,51 грн. Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1432914, розмір франшизи становить 500 (п'ятсот) гривень (а.с. 74). Згідно платіжного доручення № 1271 від 10.11.2017 року ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» перерахувала на користь позивача [PERSON] страхове відшкодування у сумі 1 583,51 грн. Разом з тим, в результаті зіткнення транспортних засобів, майну позивача було заподіяно шкоду, зокрема мобільному терміналу DOOGEE X9 mini Black, який було пошкоджено через падіння у воду. Так , відповідно до акту технічного стану № 63 671 від 19.08.2017 року (а.с. 28) вказаний мобільний термінал пошкоджено в результаті потрапляння води, що збігається із свідченнями [PERSON], тому суд приходить до висновку про можливість задоволення вимоги позивача про відшкодування вартості апарату мобільного телефона у розмірі 1 899 грн., яка підтверджується чеком № 77109 від 12.05.2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 28). Також позивачем було замовлено виготовлення авто - товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, оплата проведення якої була сплачена позивачем у розмірі 1 200 грн., що підтверджується квитанцією від 02.10.2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 26). Під час ДТП окрім механічних пошкоджень транспортних засобів, ушкоджень зазнав водій моторолера - позивач [PERSON], що зазначено в постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2017 року (а.с. 8). Відповідно до наданих позивачем суду доказів витрати на лікування та відновлення після отриманих травм [PERSON] становлять 1 151,51 грн., що підтверджується виписками з амбулаторної картки та квитанціями на придбання медичних препаратів та товарів медичного призначення, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 29 - 48). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду довіреність (а.с. 52), акт приймання-передачі виконаних робіт за договором ( угодою) про надання правничої допомоги від 03.11.2017 року, (а. с. 51зв) вартість робіт склала 2 000 грн. Оскільки згідно акту приймання-передачі виконаних робіт вартість робіт склала 2 000 грн., тому слід стягнути з відповідча [PERSON] понесені [PERSON] судові витрати в сумі 2 000 грн. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] суд вважає за необхідне суму спричиненої матеріальної шкоди у зв"язку з пошкодженням транспорного засобу позивача стягнути з відповідача на користь [PERSON] у розмірі 7 090,51 грн., з яких - 500 грн. - франшиза по полісу, 1 200 грн. - витрати за проведення авто-товарознавчого дослідження, 1 151,51 грн., 1 899 грн. - компенсація пошкодження мобільного телефону, 340 грн. - вартість акумуляторного блоку, 2 000 грн. - витрати на правову допомогу. Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд зазначає таке. Згідно ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов"язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. З урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить із фактичних обставин справи, наданих доказів щодо негативних проявів в її психічному стані та перенесених моральних страждань, і приходить до висновку, що вимоги позивача дещо завеликі і підлягають частковому задоволенню в розмірі 1 000 грн. Обговорюючи питання про судові витрати, та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне на підставі 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial