Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 14.05.2013 між позивачем та ПАТ «Дельта-Банк» було укладено кредитний договір № 002-07098-140513, відповідно до умов якого позивачу були надані кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн., зі строком повернення 364 календарних днів. Позивачем здійснювалося часткове погашення заборгованості у 2013 році. Однак, після 2013 року ані ПАТ «Дельта Банк», ані відповідач до позивача не зверталися з вимогами щодо погашення заборгованості за кредитним договором. 29.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2662, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 34708,50 грн. за період з 27.01.2018 по 06.11.2020, а крім того 500,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, а всього 35 208,50 грн. 11.02.2021 приватним нотаріусом виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. за заявою відповідача було відкрито виконавче провадження №64406994 про примусове виконання вказаного виконавчого напису № 2662. Однак, ознайомившись із постановою приватного виконавця та самим виконавчим написом нотаріуса № 2662 від 29.12.2020, позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, так як вчинений нотаріусом на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватися до кредитних договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» у простій письмовій формі. Крім того, під час вчинення виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а крім того, пропущений строк позовної давності, оскільки із дня вчинення останнього платежу з 2013 року пройшло вже більше трьох років, що в розумінні норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» унеможливлює вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, позивач вважає, що виконавчий напис № 2662 вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, на підставі кредитного договору, що укладений у простій письмовій формі, з пропуском трирічного строку пред`явлення вимоги, не встановлено нотаріусом і обставин, які би свідчили про безспірність вимог до позивача. Окрім того, як вбачається з тексу оспорюваного виконавчого напису від 29.12.2020, приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався Законом України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.199 за № 1172. Однак позивач зауважує, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172 на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка в подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 була залишена без змін. Таким чином, викладені підстави, на думку позивача, є достатніми для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та скасування його примусового виконання, а тому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2662, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» (код ЄДРПОУ 37616221) заборгованості в сумі 35 208,50 грн. Ухвалою судді від 22.06.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Запропоновано третім особам подати пояснення на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Витребувано від приватного нотаріуса приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. копію нотаріальної справи за вчинення нею виконавчого напису № 2662 від 29.12.2020. Також, ухвалою судді від 22.06.2021, за заявою позивача позов забезпечений шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису до розгляду справи по суті. 13.07.2021 від ТОВ «Росвен Інвест Україна», надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] з наступних підстав. Так, представник відповідача зазначає, що 14.05.2013 року, позивачем була підписана Пропозиція акцептована (прийнята) Банком, про що свідчить підпис представника Банку, скріплений печаткою, тобто 14.05.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем укладено кредитний договір № 002-07098-140513, відповідно до умов якого кредитор взяв на себе зобов`язання надати грошові кошти на умовах, визначених в пропозиції, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, що підтверджується, у тому числі, самим позивачем у позовній заяві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору та з метою порушення захисту своїх порушених прав та інтересів, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» 26.01.2018 року укладено Договір відступлення прав вимоги за № 142/К, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» своє право вимоги до боржників, що не виконали свої фінансові зобов`язання, відповідно до укладених договорів, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 002-07098-140513 від 14.05.2013. Таким чином, відповідач набув права кредитора за кредитним договором № 002-07098-140513 від 14.05.2013. 07.10.2020 відповідач звернувся до позивача з вимогою про погашення боргу в добровільному порядку та повідомив про намір, у випадку відсутності оплати боргу, стягнути борг в позасудовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису. Оскільки після спливу встановленого строку для добровільного погашення боргу заборгованість не була сплачена та жодних заперечень, у тому числі щодо невизнання боргу, невизнання розміру заборгованості чи відмови від сплати боргу не отримано, то такі дії позивача розцінені відповідачем, як згода на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 002-07098-140513 від 14.05.2013. Враховуючи, що відповідно до умов пункту 2.4 Пропозиції, строк кредитної лінії не закінчився, відсутність жодних заперечень позивача щодо розміру заборгованості, про яку зазначено у вимозі про добровільне погашення боргу, ТОВ «Росвен інвест Україна» звернулось до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. із заявою про вчинення виконавчого напису. Крім того, представник відповідача у поданому відзиві посилається на п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31.01.1992 № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні, статтю 88 «Про нотаріат», та статтю 257 ЦК України. Вказує, що доводи позивача щодо пропуску строку звернення до нотаріуса, безспірності заборгованості та порушення порядку вчинення оскаржуваного виконавчого напису, є безпідставними, так як термін кредитного договору не закінчився, право вимоги за кредитним договором виникло одночасно із направленням вимоги, тобто 07.10.2020, щодо розміру заборгованості позивач не заперечував, а посилання нотаріуса у виконавчому написі на пункт 3 Переліку документів ніяким чином не може впливати на передбачене законом право ТОВ «Росен інвест Україна» на позасудове стягнення заборгованості. Посилаючись на вказані обставини, представник ТОВ «Росвен інвест Україна» просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Інших заяв по суті справи не надходило. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, представник позивача адвокат Кузнецова АС. подала суду заяву про розгляд без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового засідання суду не подавав. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у тому числі і шляхом направлення смс-повідомлення про судовий виклик, про причини неявки до суду не повідомили, заяв по суті справи не надавали. Таким чином, оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис № 2662 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» (код ЄДРПОУ 37616221) заборгованості за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», за період з 27.01.2018 по 06.11.2020 у розмірі 34 708,50 грн., та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 500,00 грн., а всього 35 208,50 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. від 11.02.2021 відкрито виконавче провадження за № 64406994 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. Станом на 14.07.2021 щодо [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. в межах виконавчого провадження № 64406994 здійснюється примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. З тексту оспорюваного виконавчого напису № 2662 від 29.12.2020 убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному віснику України 21.03.2017. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Спірний виконавчий напис № 2662, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 29.12.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договорів, з яких виникли відносини між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». За змістом зазначених вимог чинного законодавства, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави дійти висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18). Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначав у позові [PERSON] , у 2013 р. ним здійснювалося часткове погашення заборгованості та після 2013 р., ані ПАТ «Дельта Банк», ані відповідач, до нього жодної вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором не пред`являли. При цьому, відповідачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано суду ні розрахунку заборгованості позивача перед відповідачем, ні копію вимоги про добровільне її погашення із доказами вручення позивачу, не зазначено і строк за який ця сума заборгованості виникла, що би підтверджувало факт не оспорення позивачем суми заборгованості, безспірність заявлених вимог та дотримання трирічного строку, в межах якого нотаріус міг стягнути заборгованість шляхом вчинення виконавчого напису. З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є законним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису, який вчинений 29.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2662 таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, у вигляді судового збору, який мав би бути сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом у загальному розмірі 1 362 грн., з яких судовий збір за подання позову 908 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки, від учасників справи клопотання щодо скасування заходів забезпечення позову не надходило, то заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved