Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «Привабанк» звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.12.2007 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , в сумі 90234,69 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредитом в сумі 10277,46 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 72086,63 грн., нарахованої пені в сумі 3097,52 грн., а також фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн., процентної складової штрафу в сумі 4273,08 грн., що утворилася станом на 31.05.2017 року, посилаючись на порушення боржником зобов`язань за кредитним договором. Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 24.10.2017 року вказаний позов було задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 02.04.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 24.10.2017 р. задоволено, вказане рішення скасовано, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 22.04.2019 р. відповідач надав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості, тому як, форма, зміст та вимоги договору про надання банківських послуг, який складається з: Анкети-заяви, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, не відповідають діючому законодавству, оскільки не являються складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вони не підписувались [PERSON] , не мають терміну складення, строку їх дії, а пам`ятка клієнта, що, за позицією позивача, є складовою договору, взагалі відсутня. Також, матеріали справи не містять відомостей на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 91834, 69 грн. У наданій Позивачем виписці про рух коштів за період з 01.12.2007 року по 12.02.2019 рік, відсутні відомості про отримання Відповідачем кредитного ліміту, отриманого на день підписання анкети-заяви. Виписка з банківського рахунку не містить інформації про баланс карткового рахунку станом на дату укладання договору (наданої суми кредиту), а саме на 06.12.2007 року. Надана Позивачем довідка про видачу кредитних карт № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER] згідно договору б/н від 06.12.2007 року, не є належним та допустимим доказом отримання Відповідачем даних кредитних карт, тому, як згоди на перевипуск кредитної картки Відповідачем та зміну ліміту кредитної картки не надавалося. Також, стягнення пені та штрафу одночасно є порушенням ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, відповідач просив застосувати позовну давність до спірних правовідносин. 24.05.2019 р. на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої [PERSON] , з метою отримання банківських послуг, уклав кредитний договір б\\н від 06.12.2007 р., за яким отримав кредит у розмірі 15500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок. Зміст кредитного договору, укладеного з [PERSON] , зафіксований у заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Отже, укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил надання банківських послуг не відповідають дійсності, оскільки з виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що Відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалась. Крім того, підпис Позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що Позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору, і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Посилання відповідача на порушення позивачем Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговує на увагу, оскільки вищевказаний Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Крім того дії в частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюється Банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. 06.12.2007 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку "Універсальна" № [NUMBER] зі строком дії до 08.2011 року. В подальшому картка неодноразово пере випускалася. Відповідач отримав кредитні карти № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня місяця 07.2016 року. 01.07.2010 року Відповідач пройшов повторну ідентифікацію та підписав нову анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Отримання перевипущених карток підтверджується фотографуванням клієнта з карткою (фото додаються), а користування - Випискою по рахунку, в якій відображено як знаття кредитних коштів, так і погашення. Твердження Відповідача стосовно ненадання згоди на перевипуск карток та зміну кредитного ліміту не заслуговують на увагу, оскільки згідно виписки вбачається активне використання Відповідачем кредитних карток та активне використання кредитного ліміту, а також операції щодо погашення заборгованості, що свідчить про усвідомлення Відповідачем умов використання кредитного ліміту. Також, такі твердження Відповідача крім того, що суперечать його діям щодо використання кредитного ліміту, так і не підтверджені жодним доказом - заявами щодо повернення перевипущених без згоди кредитних карток, скаргами до контролюючих органів, тощо. Крім того, стягнення одночасно з Відповідача штрафу та пені не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний, тому порушення ст. 61 Конституції щодо Відповідача відсутнє. Також, посилання Відповідача на закінчення строку дії договору, в зв`язку із закінченням строку, вказаному на картці, не заслуговує на увагу, оскільки кредитний договір лонгується на 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначений на самій картці. Крім того, позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2016 року, а позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 06.07.2017 року - до спливу строку позовної давності. Крім того, підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває. Враховуючи зазначене, представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 06.12.2007 року, відповідно до умов якої, ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит в сумі 15500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, згідно якого отримав кредитну картку «Універсальна». Своїм підписом [PERSON] погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, з якими [PERSON] ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис. Твердження відповідача про те, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме наведені позивачем Правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного з ним кредитного договору є необґрунтованими, оскільки із змісту анкети-заяви відповідача, яка підтверджує факт дотримання сторонами письмової форми договору кредиту з врахуванням положень ст. 207 ЦК України, вбачається, що за своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором приєднання. Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, аналіз змісту наведеної норми матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що сторона, яка пропонує, в даному випадку, послугу, встановлює умови надання цієї послуги, які викладаються у формулярах або інших стандартних формах, а сторона, яка бажає отримати послуги, повинна ознайомитися з цими умовами і при бажанні приєднатися до них. У спірних правовідносинах умови кредитного договору встановлені банком в опублікованих ним та правилах надання банківських послуг. У поданій позивачеві заяві-анкеті [PERSON] . підтверджує факт ознайомлення з наданими йому банком Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами «Приватбанку» і самостійно обрав банківську послугу у вигляді оформлення платіжної карти «Кредитка «Універсальна». Більше того, [PERSON] , був обізнаним з приводу того, що пам`ятка позичальника, та правила надання банківських послуг, тарифи банку розміщені на відповідному офіційному сайті банку та зобов`язався регулярно знайомитися із можливими змінами до них. Протягом тривалого періоду часу відповідач виконував умови кредитного договору, сплачував чергові і періодичні платежі, і не заявляв про те, що розміщені на офіційному сайті банку Приватбанк Правила надання банківських послуг не відповідають тим умовам та правилам, до яких він приєднався. Відповідно до вказаного договору, [PERSON] відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов`язання, що є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ці зобов`язання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (назву якого на підставі рішення загальних зборів від 30.04.2009 року змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання зазначеної заяви, було укладено в письмовій формі кредитний договір. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг складають кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Згідно п. 9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 30.1.0.0/2-20170628 від 12.02.2019 р. [PERSON] згідно кредитного договору б\\н від 06.12.2007 р. отримав картки: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 07.2016 р., тобто до 31.07.2016 року включно. З огляду на той факт, що в судовому засіданні встановлений факт укладення кредитного договору 06.12.2007 р. та отримання відповідачем карток «Універсальна» зі строком дії останньої з них до 07\\16, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] був обізнаний про умови кредитування, тарифи банку, оскільки звернувся до Банку з метою отримання картки, як наслідок отримав зазначену картку з новим строком дії. Відтак, позичальнику забезпечено можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, а враховуючи що останній підписав кредитний договір у 2007 р. та у 2010 р. отримав спірну картку «Універсальну», на яку здійснював погашення заборгованості, заяв про розірвання договору не подавав, беззаперечних доказів про його необізнаність з умовами та тарифами банку суду не надано. Відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено пільговий період в 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, базова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) становить 1,9 %. Обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), Комісія за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочки на суму 50 грн.) - 1% від загальної суми заборгованості, але не менше10 грн. Штраф за порушення строку платежів за будь-якими із грошових зобов`язань, передбачених вказаним договором більш ніж на 120 днів - 500 грн.. + 5 % від суми позову. Згідно п.9.12., 9.5. «Умов та правил надання банківських послуг» договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Поточний Картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви Держателя, або Банк має право закрити Картковий рахунок, письмово повідомивши Держателя. Відповідно до п. 3.1.1. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. П. 3.1.3. Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 31.05.2017 року заборгованість за кредитом згідно із наданим позивачем Розрахунком складає 10277,46 грн. Останній платіж по погашенню кредиту здійснено відповідачем 28.04.2015 р. (сума погашення за наданим кредитом) та 17.11.2014 р. (сума погашення процентів). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Поза межами цього строку права та інтереси банку забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №14-10цс18. З цих підстав, оскільки строк дії кредитної картки закінчився 31.07.2016 року, тому саме до цієї дати у позивача наявне право стягувати з відповідача проценти та нарахованої на проценти неустойки у вигляді пені та комісії за один рік до його звернення до суду. Згідно п. 8.6. «Умов та правил надання банківських послуг» при порушення Клієнтом строків платежу по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більше, ніж на 120 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Пунктом 9.6. Умов передбачено, що за відсутністю на Картковому рахунку Картки грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг Банку для продовження дії Картки і при не поступленні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту припинення строку дії Картки, Банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючого тарифу. Вказана комісія стягується Банком по закінченню зазначеного у цьому пункті строку, щомісячно. З Розрахунку вбачається, що прострочена заборгованості за кредитним Договором у [PERSON] виникла з 24.05.2013 р., і після перебігу 120 днів з цієї дати відповідно до п. 8.6. Умов він зобов`язаний був уплатити штрафні санкції, що ним не виконано. Банк звернувся із позовом до суду 03.07.2017 р., тому у зв`язку із спливом більше, ніж 1-річного періоду з часу, коли відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по виконанню п. 8.6. Умов, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) такими, які не підлягають задоволенню у зв`язку із спливом строку звернення до суду із відповідним позовом. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. З цих підстав, суд вважає, що Банк звернувся з позовом у межах трирічного строку в частині стягнення процентів, оскільки останні платежі відповідачем здійснені до спливу трирічного строку звернення до суду, але, їх розмір повинен стягуватися у сумі, яка нарахована станом на 31.07.2016 року і складає 33772,56 грн. Виходячи із зазначеної вище дати звернення Банку до суду з позовом, має бути обрахована заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом лише за період з 03.07.2016 р. (річний термін звернення до суду) по 31.07.2016 р. (останній день дії кредитної картки), яка відповідно до Розрахунку заборгованості складає 100,00 грн. (2097,52-1997,52=100). З цих підстав, вимоги в частині стягнення пені та комісії за більш ранні періоди не підлягають задоволенню, у зв`язку із спливом строку звернення до суду із відповідним позовом. Таким чином, позов є частково обґрунтованим із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості у загальній сумі 44150 грн.02 коп. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про сплив позовної давності стягнення заборгованості, виходячи із дати закінчення строку дії останньої кредитної картки та дати внесення останнього платежу, про що зазначено вище. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог - у розмірі 782 грн. 85 коп.

Outcome: partial