Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

27.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання заяви до суду й досягнення дитиною повноліття, посилаючись на неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини з боку відповідача. Ухвалою суду від 08.10.2019 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. 12.11.2019 року відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх доходів на користь [PERSON] не заперечує, однак не з дати звернення до суду з позовом, оскільки обов`язок щодо утримання дитини виконував та за вересень 07.09.2019 року перерахував на банківську картку позивача кошти в розмірі 7236,18 грн., що підтверджується витягом з картківського рахунку, вважає можливим стягнення аліментів з часу набрання законної сили . Згідно відповіді на відзив від 12.11.2019 року позивач зазначає, що з 04.08.2019 р. подружні стосунки припинені, відповідач дійсно перерахував кошти в розмірі 7236,18 грн., однак не в якості аліментів, а як повернення суми коштів, яку забрав при переїзді до батьків з метою виконання спільних зобов`язань по сплаті за квартиру, яку вони спільно винаймали. Банківська картка оформлена на ім`я відповідача та знаходилась у користуванні відповідача, який витрачав кошти на власні потреби. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO]., який після припинення подружніх стосунків знаходиться на її утриманні. На теперішній час відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в необхідному розмірі не надає. Просить позов задовольнити. Представник позивача - адвокат Чоловська С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду повідомив, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку, згідно відзову на позов просить розглядати справу за його відсутністю.. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3"Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст.182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач - [PERSON] . Дитина мешкає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, яка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Стан здоров`я матері та дитини задовільний. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, має дохід у вигляді заробітків за кордоном, стан здоров`я відповідача задовільний, інших утриманців не має, стягнень за виконавчими листами не відбувається, розмір аліментів в 1/4 частці не оспорює. На підставі викладеного, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, виходячи із засад справедливості і розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем не наведено підстав для збільшення встановленого законодавством мінімального розміру аліментів до прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, який зобов`язані забезпечувати дитині обидва батьки, а відповідачем не доведено сплату аліментів на користь позивача за вересень 2019 року, а тому вимоги підлягають задоволенню з дати звернення до суду . Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: partial