Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

03 травня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 06.11.2003 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]., стягуються аліменти у розмірі 1/3 з усіх його доходів, але не менше ? неподаткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.10.2003 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що донька [PERSON] на момент звернення до суду є повнолітньою. Вказує, що на даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач у сумі 558 грн., є незначним та таким, що не може задовольнити потреби доньки [PERSON], так як з часу постановлення рішення донька виросла і на її потреби необхідно набагато більше коштів, ніж сплачує відповідач по справі, вона часто хворіє. Також зазначає, що єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності в мінімальному розмірі, інших доходів немає, донька знаходиться на її утриманні та на повному матеріальному забезпеченні. Підтримуючи вищевикладене, просить збільшити розмір аліментів встановлений рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2003 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дитини: [PERSON], [INFO], на 1500 гривень, до досягнення нею повноліття та припинити дію попереднього виконавчого листа виданого на підставі рішення Хотинського районного суду від 06 листопада 2003 року у справі № 2-764 2003 року. Ухвалою суду від 17 травня 2018 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз'яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Ухвалу суду та позовну заяву з додатками відповідач отримав 06.06.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та надав на адресу суду 08.06.2018 року відзив на позов, у якому зазначив, що позов визнає частково, у сумі 950 грн., оскільки має на утриманні дитину від іншого шлюбу, земельної ділянки в особистому користуванні та у приватній власності немає, ніде не працює. Також зазначає, що позивачем не подано жодних доказів про зміну матеріального чи сімейного стану. 21.06.2018 року позивач надала на адресу суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач не хоче належним чином забезпечувати свою дитину, а твердження наведені у відзиві на позов нічим не підтверджені. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO]., є позивач та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 06.11.2003р. з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]., стягуються аліменти у розмірі 1/3 з усіх його доходів, але не менше ? неподаткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.10.2003 року і до досягнення дітьми повноліття, донька [PERSON] на момент звернення до суду є повнолітньою, також встановлено, що видано виконавчий лист по цивільній справі № 2- 764 2003 року (а.с.6, 9, 16). Згідно наданої позивачем довідки № 2019 від 29.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом Хотинської міської ради Чернівецької області, вбачається, що на утриманні позивача [PERSON] знаходиться неповнолітня донька [PERSON], 2002р.н. та проживає разом з нею (а.с.15). Відповідно до довідки Хотинського коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету №56 від 20.04.2018р. [PERSON] дійсно є студенткою першого курсу денної форми навчання, стипендію не отримує у зв'язку з тим, що навчається на контрактній основі (а.с.8). Судом встановлено, що позивач одержує пенсію по інвалідності ІІІ гр.. загального захворювання в розмірі 1452,00 грн. (а.с.10). Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацами 3, 4, 5 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на даний час розмір аліментів, визначений судом у рішенні Хотинського районного суду Чернівецької області від 06.11.2003 року є незначним та таким, що не може задовольнити потреби дитини, оскільки донька виросла, хворіє, навчається і на її розвиток потрібно більше коштів, ніж сплачує відповідач (а.с.8, 11-12). Так, судом враховується, що відповідач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають збільшенню, суд виходить з того, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] - проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, а відповідач є працездатною особою. При цьому судом враховується, що відповідач одружився та має на утриманні неповнолітню дитину, земельної ділянки в особистому користуванні та у приватній власності немає, офіційно ніде не працює(а.с.35, 36, 38, 42). Разом з цим, відповідач позовні вимоги визнав частково в сумі 950 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 гривень щомісячно не ґрунтуються на наявних у справі матеріалах й нею не доведені. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом, а саме в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В решті частині позову відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Outcome: partial