Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

29.03.2017 р. адвокат [PERSON] представник позивача [PERSON] звернулась із позовними заявами до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що, позивач працював на підприємстві відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на посадах гірничого робітника, стовбурового робітника впродовж 7 років 6 місяців в період із 02.06.1986 р. по 18.04.1994 р., а на підприємстві іншого відповідача [PERSON] «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді дробильник дробильної фабрики №1 у продовж 11 років 2 місяців у період із 03.2005 р. по 05.2016 р. в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. Внаслідок виконуваної роботи на підприємствах відповідачів із несприятливими умовами праці, отримав два професійні захворювання, а саме: 1). Сидеросилікоз першої стадії (t/t, 1/1, pi), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група В. ЛН першого-другого ступеня; 2). Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та больовим синдромом, про що свідчать результати обстеження Українського НДІ промислової медицини протокол №674 від 05.05.2016 р. За висновком МСЕК від 29.11.2016 року йому було встановлено 50% ступеню втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи з наступним переоглядом. В звязку з отриманими професійними захворюваннями позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Позивач позбавлений права працювати, навіть допомогти по господарству своїй родині він не має змоги, бо при фізичному навантажені відчуває виражену задишку, кашель, а також відчуває швидку втому, болі у попереку, що віддають у ногу, обмеження рухів. Він не може працювати на своїй дачі, обробляти землю та як наслідок, годувати свою сімю. В звязку з тим, що усі надані йому державні компенсації йдуть на його медичну реабілітацію, від цього він почуває себе неповноцінною людиною. Це не просто слова позивача - це висновки лікарів, що підтверджуються виписками з його медичної карти. При таких захворювань позивача, його повне одужання не можливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. Позивач просить стягнути на його користь з відповідачів 320 000 грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя. Ухвалою від 18.04.2017 р. суддею Науменко Я.О. відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя та призначено проведення судового засідання на 24.05.2017 р.. Ухвалою від 03.04.2017 р. суддею Дудіковим А.В. відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків та призначено проведення судового засідання на 20.04.2017 р.. Ухвалою від 19.05.2018 р. суддею Дудіковим А.В. обєднано в одне провадження позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків із справою №215/1359/17, що знаходиться у провадженні судді Науменко Я.О.. Передано для обєднання в одну цивільну справу матеріали справи №215/1352/17. Ухвалою суду від 24.05.2017 р. прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків та призначено судове засідання на 16.06.2017 р.. За клопотанням представника позивача від 23.05.2017 р. (вх.№ЕП-87 від 24.05.2017 р.), розгляд справи було відкладено на 16.06.2017 р.. В звязку з неявкою всіх сторін у справі, враховуючи клопотання представників позивача та відповідача [PERSON] «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» від 16.06.2017 р. (вх.№8278 від 16.06.2017 р.), розгляд справи 16.06.2017 р. було відкладено на 16.08.2017 р.. У судовому засіданні 16.08.2017 р. було оголошено перерву до 05.09.2017 р. для надання можливості представнику позивача подати суду оригінали документів. В звязку з зайнятістю судді в іншому провадженні, розгляд справи 05.09.2017 р. не відбувся. У судовому засіданні 10.10.2017 р. представником відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» було заявлено клопотання про витребування доказів, в звязку з чим розгляд справи було відкладено на 14.11.2017 р.. Судом 12.10.2017\~р.\~було направлено\~запит до\~Державного підприємства\~«Кривбасшахтозакриття» про\~надання актів\~приймання-передачі\~(розподільчих\~балансів всіх видів матеріальних цінностей (майно, основні засоби та інше) ліквідованої шахти «Першотравнева-2» (згідно наказу ВО по видобутку руд підземним засобом «Кривбасруда» №169 від 26 грудня 1994 року); актів приймання-передачі всіх видів матеріальних цінностей (майна основних засобів тощо) від державного виробничого обєднання «Кривбасруда» щодо ліквідованої шахти «Першотравнева-2» до державного підприємства «Кривбасгідрозахист», розподільчого балансу (-ів), складених на виконання постанови КМУ № 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу» від 02.03.1998 р., наказу Мінпромполітики України № 262 від 29.07.1998 р. «Про створення управління «Кривбасгідрозахист»», наказів ВО «Кривбасруда» №№ 121-122 від 05.08.1998 р.; передавальний акт та розподільчий баланс, на підставі якого державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» прийняло на баланс до статутного фонду майно державного підприємства «Кривбасгідрозахист» (згідно наказу Міністерства промислової політики України № 104 від 17 березня 2006 року). Крім того, судом 12.10.2017 р. направлено запит до Державного архіву Дніпропетровської області про надання вищевказаних копій документів. Листом від 06.11.2017 р. за вих.№415 Державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» повідомило суд про можливість надати витребувані документи виключно за ухвалою суду (вх.№15982 від 14.11.2017 р.). Державний архів Дніпропетровської області листом вих.№1081/0/126-17 від 25.10.2017 р. повідомив суд про неможливість виконання запиту суду про надання копій витребуваних документів у запиті від 12.10.2017 р. через відсутність їх на зберіганні. Місце їх знаходження держархіву області не відоме (вх.№15220 від 01.11.2017 р.). У звязку з зайнятістю судді в іншій кримінальній справі судове засідання 14.11.2017 р. не відбулося. За клопотанням представника ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вих. №5302/3823 від 12.12.2017 р. (вх.№17635 від 13.12.2017 р.) та в звязку з відсутністю інших сторін, розгляд справи було відкладено на 31.01.2018 р.. У судовому засіданні 31.01.2018 р. за клопотанням сторін суд без виходу у нарадчу кімнату ухвалив розглядати справу в порядку загального позовного провадження та в звязку з необхідністю витребування доказів було оголошено перерву до 13.03.2018 р.. Ухвалою суду від 31.01.2018 р. витребувано у Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» розподільчі баланси та акти прийому передачі майна з додатками ДП «Кривбасгідрозахист» до ДП «Кривбасшахтозакриття» (згідно наказу Мінпромполітики України № 104 від 17.03.2006р.). У судовому засіданні 13.03.2018 р. за клопотанням представника ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» розгляд справи було відкладено на 10.04.2018 р.. У судовому засіданні 05.04.2018 р. було оголошено перерву до 08.05.2018 р. для надання можливості сторонам підготуватися до судових дебатів. Судові засідання, призначені на 08.05.2018 р. та 01.06.2018 р. не відбулись в звязку з зайнятістю судді в іншій справі. У судовому засіданні 25.06.2018 р. представником відповідача [PERSON] «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, в звязку з чим розгляд справи відкладено на 03.07.2018 р.. У судовому засіданні 03.07.2018 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено сторін про дату складення повного рішення. Представник відповідача [PERSON] «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення, в яких вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинним законодавством не встановлено прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах. Крім того, тривалість роботи позивача у шкідливих умовах праці збільшує рівень професійного ризику та залежить лише від нього самого, тому існує причинно-наслідковий звязок між діями самого потерпілого, що мають вираз у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, і виникненням у нього професійного ушкодження здоровя, а не тільки діями роботодавця, який маючи необхідні дозволи на здійснення небезпечних робіт, не має можливості усунути шкідливі виробничі чинники з незалежних від нього причин. Також наявність моральних страждань позивача не може доводитись ні актом розслідування хронічного професійного захворювання, ні довідками МСЕК та виписними епікрізами, оскільки акт підтверджує виникнення у позивача професійних захворювань та його причини і не встановлює конкретних осіб, відповідальних за виникнення у позивача професійних захворювань, а в медичних документах не йдеться про розлади здоровя, повязані з психологічним станом позивача. Представники відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у судових засіданнях проти позову заперечували з підстав, викладених у запереченнях, зазначають, що позивач просить стягнути моральну шкоду з ПАТ «Кривбасзалізрудком» за період його роботи у шкідливих умовах праці на шахті «Першотравнева-2» ДВО «Кривбасруда», однак ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником майнових прав та обовязків реорганізованого ДВО «Кривбасруда», а саме його структурного підрозділу шахти «Першотравнева-2», в якій працював позивач і шкідливі виробничі факторі на якій призвели до виникнення професійного захворювання у позивача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] відповідно до його записів у трудовій книжці, працював на різних посадах у відповідачів, а саме: -з 02.06.1986 р. по 01.08.1986 р. гірничим робітником 2 розряду на підземних роботах із повним робочим днем на шахті «Першотравнева-2» ДВО «Кривбасруда»; -з 01.08.1986 р. по 26.11.1986 р. переведений (нерозбірливо) 3 розряду на підземних роботах із повним робочим днем на шахті «Першотравнева-2» ДВО «Кривбасруда»; -з 27.11.1986 р. по 18.04.1994 р. стовбуровий, дробильник із повним робочим днем на шахті «Першотравнева-2» ДВО «Кривбасруда»; - з 09.03.2005 р. по 05.12.2016 р. прийнятий на посаду дробильника 6 розряду на дробильну фабрику №1 виробничої дільниці дроблення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення за списком №1 на ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 23-25 том 1, а.с.21-23 том 2). Відповідно до медичного висновку №674 лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу Українського науково-дослідного інституту промислової медицини про наявність професійного характеру захворювання від 05.05.2016 р. позивачу встановлено два професійних захворювання: 1). Сидеросилікоз першої стадії (t/t, 1/1, pi), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група В. ЛН першого-другого ступеня; 2). Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та больовим синдромом (а.с.10-11 том 1, а.с.8-9 том 2). Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 жовтня 2016 року, остаточний діагноз [PERSON] встановлено 05 травня 2016 р. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини. У п.13 акту зазначено, що умови праці дробильника виробничої дільниці дроблення руди (01) дробильної фабрики №1 ПРАТ «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» [PERSON] віднесені: -За концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»; -За параметрами шуму до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; -За показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; Загальна оцінка умов праці до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі». Професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на дробильній фабриці №1 гірничозбагачувального комбінату дробильником виробничої дільниці дроблення руди, виконував роботи з керування, обслуговування дробарок, конвеєрів та іншого допоміжного устаткування при дробленні та транспортуванні гірничої маси, брав участь у роботах по підготовці устаткування до ремонтів. При цьому внаслідок недосконалості технології дроблення руди, мавших місце порушень систем аспірації та режимів експлуатації устаткування фабрики, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. При техобслуговуванні та усуненні несправностей у роботі дробильного устаткування не завжди була можливість використовувати засоби механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичними перевантаженнями. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 05.05.2016 р. протокол №674 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 02.06.86-01.08.1986 гірничий робітник; 27.11.86-01.11.1990 стовбуровий, 01.11.90-18.04.1994 дробильник ВО «Кривбасруда»; 18.06.97-20.06.1997 бурильник шпурів АТ «Комета» (п.16 акту). Причина виникнення професійного захворювання: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: Аерозоль переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SіО2) у пилу від 10% до 70% - 5,7 при гранично допустимій до 2,0. Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів 36 при гранично допустимій до 30; робоча поза, знаходження у нахиленому положені до 300/ понад 300, % зміни: 59/ - при гранично допустимій до 25/-. (п.17 акту, а.с.4-7 том 1, а.с.4-5 том 2). Відповідно до висновку про умови праці працівника відповідно до гігієнічної класифікації праці, викладеного у санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці, наданої Відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області» вих. №2/2-11-3/584 від 09.02.2015 р. умови праці [PERSON] за період роботи з 09.03.2005 р. по даний час - дробильником на дробильній фабриці №1 ПРАТ «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (правонаступник ВАТ «ПівнГЗК») за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.24-26 том 2). Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №043386 від 29.11.2016 року позивачу первинно встановлено третя група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню (30% по радикулопатії; 20% - сидеросилікоз) на строк з 21 листопада 2016 р. до 01 грудня 2017 р. (а.с. 8 том 1, а.с. 6 том 2). Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №074263 від 29.11.2016 р. причину інвалідності визначено професійні захворювання, протипоказано важку працю, вимушену позу, довгу ходу, переохолодження, в умовах виробничого пилу. Рекомендовано диспансерний облік у невролога, сімейного лікаря (а.с.9 том 1, а.с.7 том 2). Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №649730 від 21.11.2017 р. позивачу повторно встановлено третя група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню (30% по радикулопатії; 20% - сидеросилікоз) на строк з 01 грудня 2017 р. до 01 грудня 2018 р. (а.с.222-224 том 2). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обовязку відповідачі не виконали. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 07 жовтня 2016 р., причиною виникнення професійних захворювань позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Суд вважає зазначене наслідком порушення посадовими особами підприємств, де працював позивач, ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Суд відхиляє заперечення відповідача [PERSON] «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними висновками суду. Надання підприємством засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованість позивача про умови праці, а також забезпечення певними пільгами не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Посилання представника відповідача на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та що саме його дії стали причиною професійного захворювання, безпідставні та суперечать викладеному. Отже, доводи про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Доводи представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що товариство не є правонаступником шахти, під час роботи на якій позивачем отримано професійне захворювання, яке потягло за собою втрату професійної працездатності, судом відхиляються з огляду на наступне. У частині першій статті 37 ЦК України 1963 року було передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих обєднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу. Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобовязань та укладених договорів з іншими підприємствами. Згідно із частинами першою та шостою статті 34 цього Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обовязки реорганізованого підприємства. У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і обєднань та відокремлення від них структурних підрозділів та одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року №43/79/5, далі Положення (яке втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення це виділення зі складу підприємства (обєднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства із складу обєднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Обєктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу обєднань. Судом встановлено, що з 1975 року до складу Виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі ВО «Кривбасруда») входили 11 рудоуправлінь на правах структурних одиниць, серед них і рудоуправління Першотравневе. Відповідно до наказів ВО «Кривбасруда» від 20 вересня 1989 року № 349 та від 1 листопада 1989 року № 423 з 1 жовтня 1989 року рудоуправління Першотравневе, як структурну одиницю, було ліквідовано та створено в складі ВО «Кривбасруда», зокрема структурну одиницю шахту «Першотравнева-2» (а.с.55, 56 том 1).\~\~ Згідно з наказом ВО «Кривбасруда» від 26 грудня 1994 року № 169 з 1 січня 1995 року шахту «Першотравнева-2» було ліквідовано та створено в складі ВО «Кривбасруда» як структурну одиницю шахту «Першотравнева» (пункти 1 та 2), а.с.59 том 1 та а.с.141 зворот том 2). Відповідно до п. 1 наказу ВО «Кривбасруда» від 05 січня 1998 року № 1 з 01 січня 1998 року шахту «Першотравнева» як структурну одиницю було ліквідовано (а.с.57-58 том 1) та наказом № 12 від 20 січня 1998 року створено на її базі шахту «Першотравнева-Дренажна» (а.с.60-61 том 1). Отже, Першотравневе РУ, шахти «Першотравнева-І», «Першотравнева-ІІ» та «Першотравнева» не були виділені зі складу ДВО «Кривбасруда» у нові юридичні особи, а були ліквідовані. Відомостей щодо правонаступництва новими структурними одиницями, які виділені зі складу ДВО «Кривбасруда», раніше ліквідованих структурних одиниць, а саме: Першотравневого РУ, шахт «Першотравнева-І», «Першотравнева-ІІ», «Першотравнева» наказ, як і чинне на той час законодавство, не містять. У подальшому в п.1 наказу ВО «Кривбасруда» від 11 вересня 1998 року № 139 було передбачено виключити зі складу структурних одиниць ВО «Кривбасруда», зокрема, шахту «Першотравнева-Дренажна» з моменту державної реєстрації Криворізького державного гірничорудного управління гідрозахисту (далі управління «Кривбасгідрозахист»), а с.62 том 1. Згідно з наказом Міністерства промислової політики України (далі Мінпромполітики) від 29 липня 1998 року № 263 Державне виробниче обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі - ДВО «Кривбасруда») було перейменовано на «Криворізький державний залізорудний комбінат», що став правонаступником обєднання (пункти 1 та 2), а.с.124 том 2. Відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 262 на базі державного майна шахт «Гігант-Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» (структурних підрозділів ДВО «Кривбасруда») шляхом їх відокремлення було створено управління «Кривбасгідрозахист». Відповідно до пунктів 3 та 5 цього наказу було створено комісії з передачі майна від ДВО «Кривбасруда» та прийняття його управлінням «Кривбасгідрозахист» шляхом складання акта приймання-передачі для подачі його в місячний строк до міністерства для затвердження. На підставі затвердженого акта приймання-передачі було передбачено складання розподільчого балансу та внесення змін до обліку майна. Правонаступником усіх майнових прав та обовязків реорганізованого ДВО «Кривбасруда» у частині, визначеній розподільчим балансом, було призначено управління «Кривбасгідрозахист», яке було ліквідовано 05 травня 2008 року відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 17 березня 2006 року № 104 (а.с.123 том 2). При цьому, згідно з розподільчим балансом станом на 01 липня 1998 року, який є документом, де, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обовязків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи, до Криворізького державного гірничорудного управління гідрозахист перейшла менша частина основних засобів та інших позаоборотних активів шахт Першотравневого рудоуправління, а також шахт «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», «Першотравнева», «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда», а більша частина цих активів залишилася на балансі ВО «Кривбасруда» (зокрема: залишкова вартість активів, що залишилась ВО «Кривбасруда» за рядком 010 розподільчого балансу становить 537 396 крб. (а.с.145-146 том 2), тоді як до управління «Кривбасгідрозахист» відійшло активів із залишковою вартістю лише 233 696 крб.)\~\~ що підтверджується актами прийому-передачі основних фондів та майна станом на 01.07.1998 року (а.с.127, 128-135зворот том 2). Відповідно до пункту 1 наказу Мінпромполітики від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» (далі ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено на Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром». У пункті 3 згаданого наказу ДАК «Укррудпром» указано, що зазначене дочірнє підприємство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обовязків реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно з пунктами 1 та 3.2 наказу ДАК «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 вказане дочірнє підприємство шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ «Кривбасзалізрудком»), яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обовязків дочірнього підприємства. Відповідно до спільного наказу Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19 лютого 2001 року № 66/245 «Про реорганізацію Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» та наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акціонерної компанії «Укррудпром» шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,\~яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обовязків Дочірнього підприємства. Отже, правонаступником усіх прав та обов'язків Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», у структурних одиницях якого працював позивач, є ПАТ «Кривбасзалізрудком». При цьому всі структурні одиниці ДВО «Кривбасруда», а саме: Першотравневе РУ, новостворені з 1 жовтня 1989 року шахти «Першотравнева-І» та «Першотравнева-ІІ», новостворена з 1 січня 1995 року шахта «Першотравнева», не були самостійними юридичними особами, тобто були створені як структурні одиниці без права юридичної особи, оскільки питання про їх відокремлення зі складу юридичної особи із визначенням правонаступників в передбаченому законодавством порядку не вирішувалось. Відповідно до пункту 1.1 розділу «Загальні положення» Статуту ПАТ «Кривбасзалізрудком», що затверджений протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Кривбасзалізрудком» від 30 березня 2011 року № 1/2011 та пройшов державну реєстрацію 4 квітня 2011 року, ВАТ «Кривбасзалізрудком» змінив найменування на ПАТ «Кривбасзалізрудком» та є правонаступником усіх прав та обовязків ВАТ «Кривбасзалізрудком» (офіційний сайт ПАТ «Кривбасзалізрудком» в мережі Інтернет). Також доводи представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що структурний підрозділ, у якому працював позивач, був ліквідований та ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є їх правонаступником, як таких, що передані до управління «Кривбасгідрозахист», судом теж відхиляються з огляду на наступне. Згідно ч.ч.1, 2 ст.37, ч. 1 ст. 466 Цивільного кодексу Української РСР\~із змінами і доповненнями (який діяв з 01.01.1964 до 01.01.2004), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. В разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї в зв'язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров'я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 19 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року № 1576-ХІІ\~із змінами і доповненнями, припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації з дотриманням вимог антимонопольного законодавства. Реорганізація товариства відбувається за рішенням вищого органу товариства. Реорганізація товариства, що зловживає своїм монопольним становищем на ринку, може здійснюватися також шляхом його примусового поділу в порядку, передбаченому чинним законодавством. При реорганізації товариства вся сукупність прав та обов'язків товариства переходить до його правонаступників. Аналогічні положення закріплено й ч.ч. 1, 7\~ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року № 887-ХІІ, який діяв до 01.01.2004. Отже, законодавством України чітко врегульовано порядок реорганізації підприємств та визначення їх правонаступників у разі проведення такої реорганізації. На підставі наказу виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 349 від 20.09.1989, зміни у який внесено наказом №423 від 01.11.1989, з 01 жовтня 1989 року ліквідовано Першотравневе рудоуправління. Цим же наказом створено у складі об'єднання наступні структурні одиниці: шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2». Наказом виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 169 від 26 грудня 1994 року шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2» ліквідовані і для доробки підготовлених запасів родовища утворена шахта «Першотравнева» на правах структурної одиниці виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком». Наказом виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 1 від 05 січня 1998 року з 01 січня 1998 року ліквідовано шахту «Першотравнева», як структурну одиницю об'єднання. У трудовій книжці позивача міститься запис: з метою подальшого удосконалення структури управління в/о «Кривбасруда» Першотравневе РУ анульовано з 01.10.89 р., шахта «Першотравнева-2» наділена правами структурної одиниці обєднання з 01.10.1989 р. (Наказ в/о «Кривбасруда» від 20.09.1989 р. №349). Таким чином, професійне захворювання позивача виникло зокрема й під час його перебування у трудових відносинах з виробничим об'єднанням ш. «Першотравнева-2», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком». Отже, не дотримання ш. «Першотравнева» РУ «Кривбасруда» (правонаступник ПАТ «Кривбасзалізрудком») та ВАТ «Північний ГЗК» (правонаступник [PERSON] «Північний ГЗК») положень ч.ч. 2, 4\~ст. 153 КЗпП України, призвело до того, що позивач втратив працездатність. Посилання представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на ряд ухвал Апеляційного суду Дніпропетровської області, якими визначено, зокрема, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником прав і обовязків шахти «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда» ввідхиляються судом, оскільки відповідно до п.7 статті 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду. У судовому засіданні встановлено, що в зв'язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив первинно професійну працездатність у розмірі 50% і йому було встановлено третю групу інвалідності та в подальшому як група інвалідності, так і втрата професійної працездатності залишилась на первинному рівні. Як наслідок, позивач обмежений у життєдіяльності. Він позбавлений права працювати, навіть допомогти по господарству своїй родині він не має змоги, бо при фізичному навантажені відчуває виражену задишку, кашель, напади утрудненого дихання, болі та важкість у грудній клітці. Також при будь-якому фізичному навантажені позивач відчуває швидку втому, болі у попереку, що віддають у ногу, обмеження рухів. Він не може працювати на своїй дачі, обробляти землю та як наслідок, годувати свою сімю. В звязку з тим, що усі надані йому державні компенсації йдуть на його медичну реабілітацію, від цього він почуває себе неповноцінною людиною. При таких захворювань позивача, його повне одужання не можливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. Позивач також втратив звичний ритм життя, що повязано з проходженням медичних оглядів та обстежень і лікуванням на стаціонарі, про що свідчать виписні епікризи, досліджені в судовому засіданні (а.с.12-19 том 1, а.с. 10-17 том 2). Отже, враховуючи те, що позивачу первинно було встановлено 3 групу інвалідності та 50 % втрати працездатності, при тому, що подальшому групу інвалідності та відсоток втрати професійної працездатності залишилися сталими, а також характер професійних захворювань, пов'язаних із спричиненням йому фізичних і моральних страждань, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, так як має місце факт заподіяння моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд враховуючи роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», характер та глибину його фізичних, душевних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних змін його життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, вважає, що для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості потрібно стягнути з відповідачів 30 000 грн. за встановлені первинно 3 групу інвалідності та 50 % втрати працездатності на строк до 01.12.2018 р. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, враховуючи його професійний маршрут, працю на ПАТ «КЗРК», яка становить 7 років 6 місяців, а праця на [PERSON] «ПівнГЗК» становить 11 років 2 місяці,\~суд приходить до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди\~з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у розмірі 12 000 грн., з\~[PERSON] "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"\~у розмірі 18 000 грн.. Згідно\~зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів пропорційно розміру задоволення позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial