Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Фермерське господарство «[PERSON] В і Є» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки. Позовна заява мотивована тим, що 28 січня 2008 року між [PERSON] ([PERSON]) та фермерським господарством «[PERSON] В і Є» в особі голови фермерського господарства [PERSON] (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець повинен передати в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8400 га, яка розташована за межами с.Чепа в контурі №125 строком на 49 років. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Закарпатській філії ДП Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 січня 2008 року №2121285900-040807030013. Кадастровий номер земельної ділянки 2121285900:00:002:0035, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 05.12.2006 року орендодавець [PERSON] помер. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є його дружина відповідачка [PERSON] та його син [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що до цього часу договір оренди не виконаний, земельна ділянка знаходиться у користуванні дружини -відповідачки по справі [PERSON], позивач звернувся до суду та просить в судовому порядку розірвати договір оренди земельної ділянки. Представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON]подали до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України Про оренду землі. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частина друга статті 158 Земельного кодексу України встановлює, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що 28 січня 2008 року між [PERSON] ([PERSON]) та фермерським господарством «[PERSON] В і Є» в особі голови фермерського господарства [PERSON] (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець повинен передати в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8400 га, яка розташована за межами с.Чепа в контурі №125 строком на 49 років. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Закарпатській філії ДП Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 січня 2008 року №2121285900-040807030013. Кадастровий номер земельної ділянки 2121285900:00:002:0035, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Згідно п.19 Договору оренди землі, передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у 30 днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання. Однак всупереч вказаному положенню Договору до цього часу Договору оренди землі, не виконаний, земельна ділянка знаходиться у користуванні дружини [PERSON], відповідачки по справі [PERSON]. 05.12.2006 року орендодавець [PERSON] помер. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON], які спадщину ще не оформляли, але відповідно до ст.1268 ЦК України спадщину прийняли фактично, так як на день смерті спадкодавця постійно проживали із ним. Відповідно до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як слідує зі статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Смерть фізичної особи - орендодавця за загальним правилом не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обовязки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. В ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що [PERSON] зобовязаний передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди та не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки земельна ділянка по теперішній час використовується відповідачами, умови договору не виконуються, договір оренди землі слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved