Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про розірвання шлюбу за спільною згодою подружжя. В обґрунтування своє заяви заявники посилаються на те, що з 11.11.2006 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, серія [NUMBER] , актовий запис № 711. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , про що 13.01.2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 35. [PERSON] та [PERSON] наголошують, що між сторонами досягнуто згоди щодо розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити волі кожного з них. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть. [PERSON] та [PERSON] досягли письмової угоди, щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, що підтверджується договором про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 28.05.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 479. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, вказавши, що заявлені вимоги щодо розірвання шлюбу підтримують в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень Сімейного кодексу України (надалі за текстом -СК України), шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей При цьому, згідно роз`яснень, які містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.ст.104,114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до Договору про виховання дитини, підписаного сторонами 28.05.2020 року, заявники досягли згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно - сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитині. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 3 статті 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Outcome: approved