Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим Кодексом України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. \~ \~ \~ \~Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. \~ \~ \~ \~Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до вимоги ст.\~ст.\~156,\~162\~ЖК України\~власник та\~члени родинизобов`язанні вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є юридичною особою, діє на підставі Статуту. Основним видом діяльності підприємства є діяльність з виробництва, постачання та транспортування тепло та електричної енергії. З 01 січня 2007 року і до теперішнього часу, відповідно до встановлених тарифів, позивач здійснює постачання теплової енергії і гарячого водопостачання фізичним особам-споживачам послуг, а також відповідачам. (а.с. 6) Згідно довідки КП «СЕЗ», [PERSON] , [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS] . Особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] (а.с. 5) Як вбачається з довідки № 47980 про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13) Як вбачається з довідки № 47979 про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру [ADDRESS] ,\~зареєстровано за\~ [PERSON] (а.с.18). Як вбачається\~з довідки\~про заборгованість\~відповідачів перед позивачем, з 01.02.2015 року по 01.10.2019 року складає 39 904,69 грн. (а.с. 3-4). Оскільки представник відповідача надав заяву про застосування позовної давності, позивач не надавав заяви про поновлення цього строку, в матеріалах справи відсутні поважні причини пропуску строку позовної давності, позовні вимоги ТОВ «Краматорськтеплоенерго» в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2015 року по 30.10.2016 року включно, задоволенню не підлягають, у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі з 2015 року взагалі не сплачували поточні платежі, на погашення заборгованості ніяких сум сплачено не було. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Тому у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та підігрів води за період з 01.02.2015\~року по\~30.10.2016року,\~в сумі\~7 524,74\~грн.необхідно відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності. Розглядаючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за опалення за період часу з 01.11.2016 року по 01.10.2019 рік, суд приходить до наступного. Згідно розрахунку, заборгованість відповідачів перед позивачем за період з 01.11.2016 року по 01.10.2019 року складає 32 379,95 грн. (а.с. 3-4) За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за опалення води за період часу з 01.11.2016 року по 01.10.2019 рік у розмірі 32 379,95 грн., підлягають задоволенню. Оскільки у матеріалах справи наявні всі докази того, що відповідачі є споживачами послуг, які надає позивач і відповідачі порушили свої зобов`язання по сплаті отриманих послуг, то позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за опалення за період часу з 01.02.2015 року по 01.10.2019 ріку, підлягають частковому задоволенню. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. У відповідності з вимогами ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір за подачу позову покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1\~921 грн, враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволенні частково, а також враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1558 грн. 76 коп., а саме: в рівних частках з кожного по 779,38 грн. \~

Outcome: partial