Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

15.12.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 44839 грн. 34 коп., яка складається з наступного: 4299 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом, 34728 грн. 53 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3200 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2111 грн. 40 коп. штрафу (процентна складова), а також стягнути судові витрати в сумі 1600 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 30.08.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 4300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно укладеного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання погасити зазначений кредит, та відсотки за користування кредитом у встановлені строки. Банк діючи у відповідності до вимог ст.ст. 526,1054 ЦК України виконав свої зобов'язання видавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 4300 грн. 00 коп. Відповідач отримавши кошти за даним договором кредиту свої зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом не виконує, порушуючи вимоги ст. 525, 526, 1054 ЦК України. Тому позивач просить у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, стягнути суму неповернутого кредиту, та понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 16.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 30.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 30.08.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 4300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом та штрафу. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Однак такі доводи позивача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту, що має місце з огляду на наявні у матеріалах справи копії такого документа, на переконання суду фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. На разі, суд вважає, що зазначення у заяві на видачу кредиту про ознайомлення з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 (справа № 6-2320цс16). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та штрафу. Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 4299 грн. 41 коп., оскільки відповідач фактично отримав кредит у зазначеній сумі і що підтверджується розрахунком позивача та не викликає сумнівів у суду в цій частині вимог, а тому на переконання суду є належним та допустимим доказом такої обставини. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на 4299 грн. 41 коп., що становить 9,58 % (4299,41/44839,34*100%=9,58%). У зв'язку з цим, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 153 грн. 28 коп. (9,58 % від 1600,00 грн.) відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial