Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати, що порушення відповідачем законодавства України, встановлене у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року призвело до заподіяння моральної шкоди у розмірі 60000 грн.; просить стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 60000 грн., шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України, без утримання з цієї суми при виконанні рішення обов`язкових платежів і зборів, комісійної винагороди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.08.2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача про виплату недоотриманої грошової допомоги до 5 травня 2020 року, проте отримав відмову. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року позов [PERSON] до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та стягнення коштів, задоволено повністю. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо відмови [PERSON] у нарахуванні та виплаті недоотриманої частини разової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, яка виплачується до 5 травня за 2020 рік у розмірі, встановленому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в сумі 8306,00 грн. Стягнуто з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь [PERSON] недоотриману грошову допомогу до 05 травня 2020 року як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи за 2020 рік, відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, у розмірі 8306 грн. 00 коп. Станом на день звернення з даним позовом до суду - 20.05.2021 року, рішення суду від 19.02.2021 року не виконано і кошти не перераховані. Позивач зазначає, що протиправними діями Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради, що встановлені вищевказаним судовим рішенням, а також тривалим невиконанням даного судового рішення, завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 60000 грн. Факт заподіяння моральної шкоди обґрунтовує погіршенням стану здоров`я, що підтверджується перебуванням на стаціонарному лікуванні в медичному закладі та встановлення 01.12.2020 року Чернігівською обласною МСЕК другої групи інвалідності безтерміново. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Як на правову підставу позову послався на ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, практику Європейського суду з прав людини. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог і просив у позові відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях по справі. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року позов [PERSON] до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та стягнення коштів, задоволено повністю. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо відмови [PERSON] у нарахуванні та виплаті недоотриманої частини разової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, яка виплачується до 5 травня за 2020 рік у розмірі, встановленому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в сумі 8306,00 грн. Стягнуто з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь [PERSON] недоотриману грошову допомогу до 05 травня 2020 року як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи за 2020 рік, відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, у розмірі 8306 грн. 00 коп. Даних про виконання вказаного судового рішення відповідачем не надано. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.02.2013 року у справі № 751/858/13-а, яка набула чинності 10.02.2014 року, визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради щодо нарахування та виплати [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік у розмірі меншому, ніж передбаченому ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано здійснити [PERSON] нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік», з урахуванням раніше проведених виплат. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2014 року у справі № 751/941/14 визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради щодо нарахування та виплати [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі меншому, ніж передбаченому ст.. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано здійснити [PERSON] нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік», з урахуванням раніше проведених виплат. Постанова набула чинності 08.08.2014 року. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.01.2016 року у справі № 751/12327/15а визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради щодо нарахування та виплати [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік у розмірі меншому, ніж передбаченому ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнано незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради щодо застосування постанови КМУ від 12 липня 2005 року № 562 для нарахування і виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік [PERSON] ; стягнуто на користь [PERSON] недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2015 рік в сумі 4782 грн. Постанова набула чинності 22.03.2016 року. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. До суб`єктів відповідальності за цією нормою належать створені відповідно до Конституції України, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів ВР, Президента, Кабінету Міністрів, Верховної ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади та управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції, Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", їх виконавчі органи. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, учинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Відповідно до ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як убачається з довідки Чернігівської обласної МСЕК від 01.12.2020 № 874512 позивач є інвалідом другої групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї, а також йому протипоказані фізичні та психоемоційні перевантаження. (а.с. 31). Крім того, згідно довідок №2 від 25.05.2020 року, №3 від 02.03.2020 року КНП «Чернігівський обласний центр соціального захисту та оздоровлення населення» Чернігівської обласної ради [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівський ОЦРЗОН» ЧОР у період з 11.09.2020 року по 25.09.2020 року та 17.02.2020 року по 02.03.2020 року відповідно. (а.с.30) Враховуючи визнання рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року протиправними дії відповідача щодо повторної відмови [PERSON] у нарахуванні та виплаті недоотриманої частини разової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, яка виплачується до 5 травня за 2020 рік у розмірі, встановленому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в сумі 8306,00 грн. та не виконання вказаного рішення до цього часу, суд вважає, що відповідними діями та бездіяльністю Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради завдана позивачеві моральна шкода, оскільки надмірна затримка у виконанні державою ухваленого проти неї судового рішення про зобов`язання вчинити на користь позивача певні дії неминуче викликає у нього почуття розпачу. Невиконання чи затягування виконання судового рішення призводить до втрати свого сенсу передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантій, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос про Греції). Більш того, відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Стаття 3 Конституції України, відповідно гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб (пункт 70 цього рішення). ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу і зобов`язав Уряд сплатити заявнику 8000 (вісім тисяч) євро відшкодування моральної шкоди. У рішенні від 18.12.2018р. «Графов проти України» вказано принцип належного урядування може не лише покладати на органи влади обов`язок діяти невідкладно при виправленні своєї помилки (див., наприклад, згадане рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 69), але й може також вимагати виплату належної компенсації. 1 жовтня 2020 року Комітет Міністрів Ради Європи прийняв проміжну резолюцію CM/ResDH(2020)211 «Виконання рішень Європейського суду з прав людини Юрій Миколайович Іванов, група Жовнер і Бурмич та інші проти України (заяви No. 40450/04, 56848/00, 46852/13) щодо невиконання або тривалого виконання рішень національних судів та відсутності ефективних засобів юридичного захисту у зв`язку із ним». Крім того, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.10.2017 року у справі №751/4274/17 позов [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, у подібних правовідносинах, задоволено частково і стягнуто на відшкодування моральної шкоди 30000 грн. ЄСПЛ неодноразово наголошував і на необхідності дотримання органами державної влади принципу правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права та передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення. Відповідно до приписів статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики ЄСПЛ «Справи «Бочан проти України» (2000 ЄВРО) і Бочан проти України №2 (10000 ЄВРО)», «Заїченко (2042 ЄВРО) і Заїченко (№2 5000 ЄВРО) проти України», «Бурдов (3000 ЄВРО) і Бурдов (№2 6000 ЄВРО) проти Росії передбачено збільшення розміру відшкодування у разі повторного встановлення порушення. За таких обставин, з урахуванням ступеня вини відповідача, характеру та тривалості моральних страждань позивача та негативних наслідків від перенесених моральних та психоемоційних травм, які настали для позивача у зв`язку із невиконанням судових рішень, ухвалених на його користь та недотримання принципу належного урядування, зумовленого допущенням відповідачем повторного порушення діючого законодавства щодо виплати вищезгаданої соціальної допомоги, враховуючи також розмір попередньої виплати присудженої судом на відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, справедливості, виваженості, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та відшкодування моральної шкоди у розмірі 42000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. На підставі п.п. 3, 4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - за попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Відтак, оскільки рішення судів про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, стягнення 42000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди необхідно здійснити за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку України.

Outcome: partial