Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У липні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними права власності по 1/2 частині за кожним на квартиру [ADDRESS] житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 32,4 кв.м., у порядку спадкування після смерті їх бабки [PERSON], яка померла [INFO] В обґрунтування позовних вимог зазначили, що їх бабка [PERSON] була членом ЖБК «Шипка». На підставі ордеру № 323 від 20 лютого 1981 року, виданого бюро по обміну житлових приміщень на підставі рішення виконкому Жданівської міської Ради народних депутатів № 7 від 18 лютого 1981 року, вона оселилась у квартиру [ADDRESS] Вартість кватири на момент вселення складала 1934 рублів. Заборгованості за позикою немає, що підтверджується довідкою ЖБК «Шипка». 25 листопада 1993 року КП «Маріупольським БТІ» було видано реєстраційне посвідчення про державну реєстрацію права особистої власності [PERSON] на кооперативну квартиру [ADDRESS] житловою площею 16,9 кв.м. 26 березня 2013 року [PERSON] заповіла їм після своєї смерті все своє майно. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Горелік К.О. [INFO] [PERSON] померла. 13 липня 2015 року вони звернулися до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка відкрилась після її смерті. Однак нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно у зв'язку з тим, що ними не надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Наведені обставини є перешкодою для здійснення ними права на оформлення спадщини за заповітом після смерті бабки та набуття права власності на нерухоме майно. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що підтримують позовні вимоги та просять задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 05 січня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. (а.с. 4). Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є її онуки - позивачі у справі. (а.с. 64). Статтями 1222, 1223 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Як вбачається зі спадкової справи № 329/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON], позивачі у встановлений законом строк 13 липня 2015 року звернулися із заявою про прийняття спадщини за заповітом. (а.с. 60-65). Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13 липня 2015 року за № 1267/02-31 державний нотаріус Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті померлої [INFO] [PERSON], на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що ними не надано правовстановлюючих документів на відповідне нерухоме майно. (а.с. 18, 65). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року, визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. [PERSON] була членом ЖБК «Шипка». На підставі ордеру № 323 від 20 лютого 1981 року, виданого бюро по обміну житлових приміщень на підставі рішення виконкому Жданівської міської Ради народних депутатів № 7 від 18 лютого 1981 року, вона оселилась у квартиру [ADDRESS] (а.с. 16). 25 листопада 1993 року КП «Маріупольським БТІ» було видано реєстраційне посвідчення про державну реєстрацію права особистої власності [PERSON] на кооперативну квартиру [ADDRESS], житловою площею 16,9 кв.м. (а.с. 10). 15 жовтня 1993 року КП Маріупольським БТІ було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON] (а.с. 11-14). Відповідно до ст. 141 ЖК України особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім'ї, сумі її пайового внеску і граничного розміру жилої площу, передбачуваного Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу. Відповідно до вимог ст. 384 ЦК України, при викупі квартири член житлово - будівельного кооперативу є її власником. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно роз'яснень п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду СРСР №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, придбає право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Вартість кватири на момент вселення складала 1934 рублів. Заборгованості за позикою немає, що підтверджується довідкою ЖБК «Шипка». (а.с. 15). Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем [PERSON] за життя на законних підставах було набуто право власності на квартиру [ADDRESS], а тому спадкоємці також набувають право власності на це майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України ""Про судову практику у справах про спадкування"" № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За наведених обставин, у інший спосіб, окрім як за рішенням суду, позивачі, які є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, тому суд приходить до висновку про захист прав позивачів та визнання за ними права власності по 1/2 частині за кожним на квартиру [ADDRESS], що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved