Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

23.01.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просила суд: поновити її на посаді бортпровідника в службі бортпровідників льотного комплексу в Державному авіаційному підприємстві «Україна» з дати звільнення - 26.12.2018 року; стягнути з ДАП «Україна» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з ДАП «Україна» на її користь у рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди 10000 гривень; а також стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані з розглядом даної справи (а.с.2-8 т.1). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22.05.1986 року була прийнята на роботу бортпровідником літаків до Бориспільського об`єднаного авіазагону Українського управління цивільної авіації, 25.09.1995 року її було прийнято за переводом бортпровідником III класу СБП. 14.10.1997 року було звільнено з роботи в зв`язку з переводом в ДАП «Україна», а з 15.10.1997 року призначено на посаду бортпровідника літаків бортпровідників льотного загону даного підприємства. 26.12.2018 наказом №198/о ДАП «Україна» позивача звільнено з посади бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу у зв`язку із виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Позивач вважає, що дане звільнення було безпідставним та незаконним, оскільки відповідачем було порушено вимоги норм трудового законодавства, що регулюють дані правовідносини, а саме: застосування п. 2 ч. 1ст. 40 КЗпП України. Так, згідно змісту наказу про звільнення від 26.12.2018 року, відповідач вказує, що позивача звільнено з посади бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу у зв`язку із виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню даної роботи. Зазначає, що дана мотивація є спростовною, адже виконувала роботу бортпровідника на даному підприємстві з 15.10.1997 року по день звільнення, тобто стаж її роботи бортпровідником на даному підприємстві становить 21 рік, а в цілому загальний стаж роботи бортпровідником - 32 роки. Кваліфікація позивача як бортпровідника підтверджується відповідним свідоцтвом бортпровідника, виданим 18.05.2005 року відповідно до Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні. Вважає, що єдиною тимчасовою умовою, яка могла перешкоджати виконанню роботи є закінчення 09.12.2018 року терміну дії додатку до свідоцтва бортпровідника, що є його невід`ємною частиною. Відповідно до Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні від 07.12.1998 року, для продовження терміну дії вказаного додатку вона мала пройти спеціальну програму підготовки, яка затверджується Державіаслужбою України та відповідно проводиться на базі ДАП «Україна». Професійна підготовка бортпровідника здійснюється в даному випадку за напрямом: підтримання кваліфікації, перепідготовка тощо. Пройшовши теоретичний курс підготовки, позивача керівництвом умисно не було допущено до проходження практичних навичок - тренажеру. Вказує, що із змісту наказу, дізналася, що заступником генерального директора з льотної роботи [PERSON] була подана доповідна 04.12.2018 року. Звертає увагу суду, що керівництво неодноразово висловлювало своє бажання звільнити її з посади, але самостійно не звільнялася, а підстав для такого звільнення не існувало. Одночасно звертає увагу, що протокол атестаційної комісії ДАП «Україна» від 14.12.2018 року не може бути підтвердженням невідповідності займаній посаді, оскільки діючим законодавством не передбачено підтримання кваліфікації на підставі рішення атестаційної комісії. Також відсутній нормативно-правовий акт, який встановлює порядок створення комісії з атестації бортпровідників на підприємстві за наявності відповідного сертифікату та прийняття рішення такою комісією щодо відповідності бортпровідника кваліфікації. Крім того, було порушено порядок звільнення, який встановлює обов`язок роботодавця запропонувати іншу роботу. Не зважаючи на наявність вакантних посад станом як на 14.12.2018 року, так і на час звільнення 26.12.2018 року не було запропоновано іншої роботи, тому законних підстав для звільнення за п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП, в даному випадку у відповідача були відсутні. Також вказує, що відповідач мав право звільнити виключно за наявності згоди первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві. З цих підстав вважає, що звільнення 26.12.2018 року з посади бортпровідника є незаконним та безпідставним. У разі прийняття рішення про поновлення на роботі, вважає, що з відповідача слід стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення по дату постановлення рішення судом. Також вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було завдано і моральну шкоду, яку оцінює в 10000 гривень, яка полягає в перенесених душевних страждань, перенесених незручностей та переживань, яких зазнала через те, що з 27.12.2018 року і по даний час знаходиться у вимушеному прогулі і не отримує заробітну плату, через приниження в присутності колег при не допуску до проходження практичних завдань на тренажері, через позбавлення улюбленої роботи, можливості реалізації професійних навичок, а також можливості забезпечувати собі життя. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання, а також задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів. витребувано з Державного авіаційного підприємства «Україна» : -положення про службу бортпровідників льотного комплексу ДПА «Україна»; -посадову інструкцію бортпровідника Служби бортпровідників ДАП «Україна»; -положення про атестаційну комісію ДАП «Україна»;-протокол засідання атестаційної комісії ДАП «Україна» від 14.12.2018 р. за №3;-додаток до свідоцтва бортпровідника та медичний сертифікат [PERSON] ; - доповідну записку заступника генерального директора з льотної роботи [PERSON] від 04.12.2018 р.; список вакантних посад в ДАП «Україна» станом на 14.12.2018 р. та станом на 26.12.2018 р.; -довідку про середньомісячну заробітну плату бортпровідника [PERSON] ( а.с.26-28 т.1). 27.03.2019 р. представником відповідача ДАП «Україна» подано до суду відзив на позовну заяву( а.с.65-71 т.1). Згідно відзиву відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх підставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку із наступним. Позивач у своїй позовній заяві правомірно посилається на п. 11.2.1 Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україна» затверджених наказом Міністерства транспорту України від 07.12.1998 №486, зазначає, що свідоцтва складаються з основної (постійної) частини та додаткової (тимчасової) частини. Основна (постійна) частина дійсна тільки разом з невід`ємним обов`язковим доповненням, що містить термін дії свідоцтва та дозвіл на виконання повноважень, тобто без діючого доповнення (додатку) свідоцтво є недійсним. Відповідно до п. 12.1.3. вказаних Правил, власник свідоцтва втрачає права, зазначені у п. II, XII, XIII свідоцтва, у разі: відсутності додаткової (тимчасової частини свідоцтва);відсутності медичного сертифікату, термін дії якого не скінчився; закінчення терміну дії свідоцтва. На бланку свідоцтва зазначається: «Дійсне тільки з невід`ємним додатком до свідоцтва, який містить термін дії та повноважень». Отже, на момент звільнення позивач не мав діючого сертифіката бортпровідника, оскільки термін дії додатку до свідоцтва бортпровідника позивача сплив 09.12.2018 року. Відповідач не заперечує проти значного стажу та досвіду роботи позивача у якості бортпровідника. Проте, твердження Позивача, що її кваліфікація, як бортпровідника, підтверджується відповідним свідоцтвом, виданим 18.05.2005 року, не відповідає дійсності, тому що термін дії цього свідоцтва закінчився 09.12.2018 року, а медичний сертифікат, термін дії якого не скінчився, відсутній. Зазначають, що робота бортпровідника потребує спеціального права (діючого свідоцтва бортпровідника), якого Позивач на момент звільнення був позбавлений. Також не погоджуються з твердженнями позивача про те, що позивача «керівництвом умисно не було допущено до проходження практичних навичок - тренажеру (просто не пустили на тренажер без будь-якої мотивації), зазначають, що тренажерна підготовка позивача не була проведена на підприємстві не тому, що «відповідач умисно вчинив дії по не допуску до тренажеру», а тому що Управлінням державної охорони України в межах своєї компетенції, ще 01.11.2018 року було повідомлено відповідача про відсутність позитивного висновку щодо допуску [PERSON] до обслуговування літерних рейсів. Відсутність відповідного допуску від УДО унеможливило доступ позивача до повітряних суден, що експлуатуються відповідачем та на яких проводяться перевірки практичних навичок працівниками підприємства. Також це позбавило позивача доступу до місць постійної або тимчасової стоянки повітряних суден відповідача, у тому числі до спецстоянки, оскільки ці об`єкти знаходяться цілодобово під державною охороною УДО. Саме відсутність позитивного висновку УДО стало підставою для доповідної записки заступника генерального директора з льотної роботи ДАП «Україна» від 04.12.2018 року, у якій мова йшла про занепокоєння ситуацією, що склалася, та висловлена пропозиція розгляду можливості переведення позивача на іншу посаду відповідно до її кваліфікації. Звертають увагу суду, що позивачем не подано доказів про те, що вчинялися дії з метою отримання медичного сертифікату та продовження терміну дії додатка до свого свідоцтва бортпровідника. Крім того, комісія, що створена наказом ДАП «Україна» від 13.12.2018 року №154, не вирішувала питання «підтримання кваліфікації», як це зазначено позивачем у позовній заяві. Рішення комісії мають рекомендаційний характер, направлений на об`єктивне оцінювання професійної діяльності працівників. Зазначають, що невідповідність займаній посаді позивача відбулася внаслідок закінчення строку дії сертифікату бортпровідника та відсутності діючого медичного сертифікату. Комісія лише зафіксувала наявність достатніх підстав для встановлення невідповідності працівника займаній посаді та обґрунтованість неможливості переведення позивача на іншу посаду у зв`язку із невідповідністю кваліфікаційним вимогам, необхідним для зайняття вакантних посад. Також, зазначають, що позивача було ознайомлено із списком вакантних посад в ДАП «Україна» станом на 14.12.2018 року, про що свідчить її особистий підпис. Станом на 26.12.2018 року змін у списку вакансій не відбулося. Документи, що засвідчують наявність достатнього кваліфікаційного рівня для зайняття вакантної посади, у позивача були відсутні, позивач має середню освіту. Наявні вакантні посади пов`язані з виконанням роботи високої кваліфікації, тому вимагають кваліфікації на рівні не менше молодшого спеціаліста (п.2.3. «Класифікатора професій ДК 003:2010»). Таким чином, відповідач не мав можливості перевести позивача на роботу (посаду), оскільки позивач не відповідав кваліфікаційним вимогам до наявних у відповідача вакантних посад. Доводи позивача щодо відсутності згоди профспілкового органу на її звільнення є безпідставними, оскільки в Державному авіаційному підприємстві «Україна» немає первинної профспілкової організації. Тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 05.06.2019 року третьою особою-т.в.о. генерального директора ДАП « Україна» [PERSON] подано до суду додаткові пояснення (а.с.94-96 т.1). .Як зазначено у додаткових поясненнях, відсутність у позивача діючого свідоцтва бортпровідника, свідчить про невідповідність позивача займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. У той же час, така невідповідність позивача не може бути усунута у зв`язку із тим, що позивач недопущений Управлінням державної охорони України до виконання літерних рейсів, тому позбавлений права доступу до повітряних суден, що експлуатуються відповідачем, адже усі повітряні судна відповідача залучені до виконання літерних рейсів. Відповідно до п.4.1. «Інструкції щодо здійснення охорони повітряних суден, спецстоянки та інших об`єктів ДАП «Україна» повітряні судна ДАП «Україна», що перебувають в експлуатації, постійно знаходяться під державною охороною УДО України. Таке обмеження унеможливлює проведення відповідних підготовок позивача на повітряних суднах відповідача, які є обов`язковими для підтримання кваліфікації бортпровідника. Без допуску позивача до виконання літерних рейсів, відповідач не мас право проводити періодичну підготовку Позивача. Питання допуску позивача до виконання літерних рейсів та доступу до повітряних суден Відповідача є компетенцією Управління державної охорони України, відповідно до ст.13 закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та п. 3.4 «Інструкції з організації, виконання та забезпечення літерних рейсів у Державному авіаційному підприємстві «Україна». Відповідачем дотримано порядок звільнення на підставі ч.2 ст. 40 КЗпП України, тому вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 02.07.2019 року позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на відзив (а.с.126-128 т.1). Згідно відповіді на відзив позивач вважає, що заявлені нею вимоги підлягають захисту, а відзив відповідача - відхиленню, оскільки мотиви та аргументи заперечень є безпідставними. Так, порядок видачі свідоцтв бортпровідника регулюється положеннями пункту 6.12 «Свідоцтво бортпровідника» Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні, затв. Наказом Мінтрансу від 07.12.1998 року за № 486. Основною умовою для видачі такого свідоцтва, а згодом і продовження терміну його дії є проходження підготовки за спеціальною програмою, затвердженою Державіаслужбою України. Порядок проходження такої підготовки (перепідготовки) передбачений Керівництвом з експлуатації процедури тренування, навчання та перевірки (частина Б-літаки), затвердженого. т.в.о. генерального директора ДАП [PERSON] 30.07.2018 року та схваленого Державною авіаційною службою України 04.09.2018 року. Згідно даного Керівництва з експлуатації відповідальність за своєчасне проходження бортпровідниками ДАП «Україна» підготовок несе Начальник СБП ДАП «Україна». Крім того, Керівництво з експлуатації передбачає особливості проходження підготовки бортпровідників, зокрема тренажера на обладнанні ДАП «Україна». Відповідачем було використано ситуацію, коли для підтримання кваліфікації бортпровідника саме для роботи на даному підприємстві є необхідним проходження підготовки, та вчинено дії, які унеможливлюють своєчасне отримання додатку до сертифікату бортпровідника. Зазначає, що умовами Колективного договору, укладеного на 2016-2019 роки між трудовим колективом працівників і уповноваженою особою ДАП «Україна» від 29.08.2016 року встановлено, що роботодавець зобов`язується своєчасно виконувати свої обов`язки, передбачені в т.ч. КЗпП України, статутом підприємства, цим колдоговором та іншими нормативними актами, а також положеннями галузевої угоди (п. 2.1). Звертає увагу, що відповідач зазначає, що тренажерна підготовка не була проведена на підприємстві тому, що Управлінням державної охорони України 01.11.2018 року було повідомлено про відсутність висновку щодо допуску [PERSON] до обслуговування літерних рейсів, однак з вказаного листа слідує, що УДО не рекомендує залучати фізичну особу до обслуговування літерних рейсів згідно листа. Вважає, що даний лист має виключно рекомендаційний характер, не має відомостей стосовно позивача, літерні рейси не єдині рейси, які виконує авіакомпанія тощо. Крім того, забезпечення проходження медичної сертифікації передбачено зокрема п. 2.10 Колективного договору, тому доводи відповідача є безпідставними. Відсутність доказів, що позивачем вчинялися дії по отриманню медичного сертифікату та продовження додатку є необґрунтованим, оскільки саме Керівництвом з експлуатації встановлено порядок проходження такої сертифікації. Ухвалою суду від 02.07.2019, яка відображена у протоколі судового засідання, - задоволено заявлені позивачем клопотання про виклик та допит свідка [PERSON] , та допит позивача в якості свідка (а.с.136 т.1). Ухвалою суду від 02 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.139 т.1). 02.08.2019 року відповідачем ДАП «Україна» подано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.141-148 т.1). У судовому засіданні позивач та її представник позивача -адвокат Лук`янова Н.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Діковецька О. М . проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених в письмовому відзиві та запереченнях (а.с. 66-71,141-148). Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа - т.в.о. генерального директора ДАП «Україна» [PERSON]. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив суду клопотання(а.с.83,169 т.1), у якому просив розглянути справу за його відсутності. Згідно додаткових пояснень, наданих суду 05.06.2019 р. (а.с.94-96 т.1), вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши, у відповідності до ст. 234 ЦПК України, в якості свідка позивача [PERSON] та свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані документи суд прийшов до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонам та їх представникам судом було роз`яснено, що відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.4 ст. 12 ЦПК України судом було роз`яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, та попереджено про наслідки, пов`язані із вчиненням чи не вчиненням ними процесуальних дій. Також роз`яснено, що у відповідності до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 14.10.1997 року працює в ДАП «Україна». У тому числі з 15.10.1997 року була призначена на посаду бортпровідника літаків бортпровідників льотного загону ДАП «Україна», що підтверджується даними її трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 15, 16 т.1). Наказом т.в.о. генерального директора ДАП «Україна» від 26.12.2018 № 198/0 позивача було звільнено із займаної посади бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу у зв`язку із виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст.40 КЗпП України), що підтверджується записом у трудовій книжці позивача та долученою до матеріалів справи копією наказу (а.с.14-16 т.1). Як вбачається зі змісту оспорюваного наказу № 198/0 від 26.12.2018, підстава звільнення: 1) доповідна записка заступника генерального директора з льотної роботи [PERSON] від 04.12.2018; 2) припинення строку дії додатку до свідоцтва бортпровідника та медичного сертифікату [PERSON] ; 3) протокол засідання атестаційної комісії ДАП «Україна» від 14.12.2018 № 3 (а.с.14 т.1). При цьому суд звертає увагу, що у Державному авіаційному підприємстві «Україна» немає первинної профспілкової організації, а отже, передбачена ст.43 КЗпП України згода профспілкового органу на звільнення позивача не потребувалась. Водночас, з тексту службової записки заступника генерального директора з льотної роботи [PERSON] (а.с.52 т.1) вбачається, що у зв`язку з тим, що у бортпровідника служби бортпровідників ЛК Таскаєвої І.Ф. відсутнє погодження УДО на допуск на спеціальну стоянку літаків та до виконання літерних рейсів ДАП «Україна», тренажерної підготовки виконано не було. Тренажерна підготовка повинна виконуватись в обсязі кваліфікаційної перевірки для продовження додатка до свідоцтва бортпровідника. Відсутність тренажерної підготовки не дає можливості допустити [PERSON] до здачі заліків на допуск до виконання польотів в осіннє-зимовий період 2018-2019 років, тому законна підстава направити [PERSON] в ДАСУ для продовження строку дії свідоцтва бортпровідника також відсутня. У зв`язку з неможливістю виконання своїх посадових обов`язків бортпровідником [PERSON] під час здійснення літерних авіаперевезень з вищезазначених підстав, просив розглянути можливість переведення [PERSON] на іншу посаду відповідно до її кваліфікації. Згідно свідоцтва бортпровідника ST № [NUMBER] серії [NUMBER], виданого Державною службою України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації 18.05.2005 на ім`я [PERSON] , вбачається, що дійсне тільки з невід`ємним додатком до свідоцтва, який містить термін дії та повноваження (а.с.9т.1). Так, у додатку до свідоцтва бортпровідника ST № [NUMBER] на ім`я позивача зазначено термін дії свідоцтва 09.12.2018 (а.с.10 т.1). Із копії медичного сертифікату [PERSON] [NUMBER] (а.с.151 т.1) вбачається, попередній медичний огляд проведений 15.12.2017, первинний медичний огляд - 15.12.2008, також зазначена наступна дата медичного огляду - 15.12.2018. Отже строк дії медичного сертифікату =один рік з 15.12.2017 по 15.12.2018 включно. Як також зазначено у вищенаведеному наказі, він був виданий за результатами протоколу атестаційної комісії ДАП «Україна» від 14.12.2018 № 3 (а.с.49-51 т.1), яка розглядала питання щодо відповідності [PERSON] займаній посаді. Рішенням атестаційної комісії ДАП «Україна» [PERSON] не відповідає займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Атестаційною комісією рекомендовано, враховуючи невідповідність [PERSON] займаній посаді через недостатню кваліфікацію та неможливість її переведення на іншу вакантну посаду у зв`язку із невідповідністю кваліфікаційним вимогам, необхідним для зайняття вакантних посад, звільнити [PERSON] на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Судом встановлено, що наказом т.в.о. генерального директора ДАП «Україна» [PERSON]. від 13.12.2018 за № 154 (а.с.47,48 т.1) з метою впровадження процедури визначення відповідності професійних знань, умінь і навичок працівників ДАП «Україна» встановленим законодавством вимогам і посадовим обов`язкам, проведення оцінки їх професійного рівня шляхом атестації та, враховуючи положення п.1 ст.11 Закону України «Про професійний розвиток працівників» щодо можливості проводити атестацію працівників створено комісію у складі: голова комісії - перший заступник генерального директора [PERSON]., секретар комісії: старший інспектор з квадрів відділу кадрів [PERSON] , члени комісії: заступник генерального директора з управління якістю та безпекою польотів [PERSON]., начальник юридичної служби [PERSON] ., радник генерального директора [PERSON]., начальник відділу кадрів [PERSON]., голова ради трудового колективу [PERSON]., завідувач сектору праці і заробітної плати фінансової служби [PERSON].( п.1 наказу). Пунктами 3,5 наказу визначено, до затвердження та введення в дію в установленому порядку «Положення про проведення атестації працівників підприємства» уповноважити комісію проводити позачергові атестації працівників (крім кваліфікаційної атестації, яка відноситься до компетенції місцевої кваліфікаційної комісії). Голові комісії організувати роботу з проведення засідань комісії по мірі необхідності. Результати кожного засідання комісії оформляти протоколом та надавати на затвердження генеральному директору. Будь-яких доказів того, позивача було ознайомлено з результатами такого рішення комісії, суду надано не було. З наданого представником відповідача списку вакантних посад в ДАП « Україна» станом на 14.12.2018 р.( а.с. 53 т.1) встановлено, що 14.12.2018 позивача повідомлено та ознайомлено із списком вакантних посад в ДАП « Україна», про що свідчить особистий підпис позивача. У судовому засіданні встановлено, що кваліфікація позивача [PERSON] як бортпровідника підтверджується відповідним свідоцтвом бортпровідника ST № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданим 18.05.2005 року (а.с.9 т.1). Відповідно до вимог п.11.2.1 Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 07.12.1998 № 486, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 29 грудня 1998 р. за № 833/3273, свідоцтва складаються з основної (постійної) частини та додаткової (тимчасової) частини. Основна (постійна) частина дійсна тільки разом з невід`ємним обов`язковим доповненням, що містить термін дії свідоцтва та дозвіл на виконання повноважень. Згідно додатку до свідоцтва бортпровідника ST № [NUMBER] ( а.с.10 т.1) встановлено, що єдиною тимчасовою умовою, яка могла перешкоджати позивачу виконувати роботу є закінчення 09.12.2018 року терміну дії додатку до свідоцтва бортпровідника, що є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.п. 12.3.2, 12.3.3, 12.3.3.1 Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні від 07.12.1998 року, продовження терміну дії свідоцтва здійснюється в структурному підрозділі Державіаслужби України з видачі свідоцтв, сертифікаційних центрах або сертифікаційних підрозділах організацій, яким надано таке право Державіаслужбою України. Для продовження терміну дії свідоцтва потрібно представити результати сертифікаційної льотної та кваліфікаційної (професійної) перевірок; представити чинний медичний сертифікат, відповідний даному свідоцтву. Порядок видачі свідоцтв бортпровідника також регулюється положеннями пункту 6.12 «Свідоцтво бортпровідника» вищевказаних правил, основною умовою для видачі такого, а згодом і продовження терміну його дії є проходження підготовки за спеціальною програмою, затвердженою Державіаслужбою України. Порядок проходження підготовки (перепідготовки) за спеціальною програмою, передбачений Керівництвом з експлуатації процедури тренування, навчання та перевірки (частина D-літаки), затвердженого т.в.о. генерального директора ДАП [PERSON] 30.07.2018 року та схваленого Державною авіаційною службою України 04.09.2018 року (а.с.297-333 т.1). Так, п. 3.1.32 Керівництва з експлуатації процедури тренування встановлено Інструкції, що застосовуються при проходженні періодичної підготовки бортпровідників, старших бортпровідників та інструкторів. А саме, визначено, що періодична підготовка рядового та інструкторського складу бортпровідників ПС ДАП «Україна» проводиться з метою вдосконалення теоретичних знань і практичних навиків необхідних для професійної діяльності бортпровідників на ПС (тип/типи), а для інструкторського складу - додатково для підвищення рівня знань, а також вмінь з організації льотної та наземної роботи, методики льотно-практичного та тренажерного навчання бортпровідників ПС ЦА України. Періодична підготовка рядового та інструкторського складу бортпровідників ПС ДАП «Україна» здійснюється в НЗ, учбово-тренувальних, сертифікаційних центрах, які мають відповідні повноваження (визначення Державіаслужби) на здійснення даного виду діяльності за затвердженими Державіаслужбою спеціалізованими програмами. Періодична підготовка проводиться, зокрема, для рядового та інструкторського складу бортпровідників ДАП «Україна» - один раз на 12 місяців (за програмою «Періодична підготовка бортпровідників ПС (тип/типи)) Відповідальність за своєчасне проходження бортпровідниками ДАП «Україна» підготовок несе Начальник СБП ДАП «Україна». Також визначено, що при складанні комплексного іспиту, авіаційний фахівець повинен набрати не менш ніж 75% правильних відповідей. По результатам теоретичної, практично-тренувальної та аварійно-рятувальної підготовки у навчальних закладах, авіафахівцю видаються Сертифікати та Акт кваліфікаційної (професійної) перевірки бортпровідника ПС, відповідно затверджених зразків. Практичне тренування на діючому ПС (тип/типи) для бортпровідників ДАП «Україна» проводиться під керівництвом повноважних інструкторів (категорії TRI) в рамках сезонної підготовки авіафахівців авіапідприємства у відповідності до вимог п. Сторонами визнано, та умовами Керівництва з експлуатації передбачено при проходженні періодичної підготовки бортпровідників - проходження тренажера на обладнанні ДАП «Україна». Пунктом 2.1 Колективного договору, укладеного на 2016-2019 роки між трудовим колективом працівників і уповноваженою особою ДАП «Україна» від 29.08.2016 року (а.с.174-296 т.1), встановлено, що роботодавець зобов`язується своєчасно виконувати свої обов`язки, передбачені в т.ч. КЗпП України, статутом підприємства, цим колдоговором та іншими нормативними актами, а також положеннями галузевої угоди. Крім того, пунктами 3.4, 3.8 п.3 положення про службу бортпровідників льотного комплексу ДАП « Україна» від 16.02.2017 № 2, затвердженого 16.02.2017 р. генеральним директором ДАП « Україна»( а.с. 41-43 т.1) визначено, у відповідності з основними задачами служба бортпровідників (СБП) виконує наступні функції: організовувати спільно з навчальними центрами, визнаними Державіаслужбою, проведення початкової та періодичних теоретичної і практичної підготовок персоналу СБП, підвищення рівня їх професійної підготовки. Забезпечувати та контролювати проведення навчання особового складу СБП і перевірку їх знань з питань охорони праці та протипожежної безпеки. Згідно п.6.3 п.6 положення СБП взаємодіє з відділом організації навчання і тренувань льотного складу, щодо планування початкової та періодичних підготовок бортпровідників, тренажерних тренувань, проходження курсів підвищення кваліфікації, освоєння нових типів ПС. Встановлено, наказом ДАП «Україна» від 27.09.2018 за № 169/Від ( .с.164 т.1), відповідно до плану підготовки бортпровідників на 2018 рік, було визначено: направити з 01.10.2018 по 03.10.2018 до м.Києва до центру теоретичної та практичної підготовки «Градієнт» товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-Рейт» з метою проходження курсу підвищення кваліфікації бортпровідників працівників служби бортпровідників льотного комплексу, у тому числі і [PERSON] , бортпровідника. Позивач [PERSON] пройшла теоретичний курс підготовки за програмами: «Періодичної підготовки бортпровідників ПС (Загальні дисципліни)», «Спеціалізована підготовка при загальному курсі періодичної підготовки бортпровідників ЦА на ПС Мі-8 МТВ», «Періодична підготовка бортпровідників на ПС Airbus А 320», що підтверджується відповідними сертифікатами про проходження підготовки (а.с.165-167 т.1) Як стверджувала позивач у позовній заяві, що її керівництвом умисно не було допущено до проходження практичних навичок - тренажеру. У свою чергу, представник відповідача зазначив, що тренажерна підготовка не була проведена на підприємстві з тих підстав, що Управлінням державної охорони України (УДО), у межах своєї компетенції, ще 01.11.2018 року було повідомлено ДАП «Україна» про відсутність позитивного висновку щодо допуску [PERSON] до обслуговування літерних рейсів, що підтверджується листом Управління Державної охорони України від 20.03.2019 за № 2/19-553 (а.с.72 т.1). В цьому зв`язку суд звертає увагу, що за змістом вказаного листа Управління Державної охорони України від 20.03.2019 за № 2/19-553 (а.с.72 т.1), т.в.о. генерального директора ДАП «Україна» [PERSON] повідомлено, що Управлінням державної охорони України розглянуто його лист від 07.03.2019 №01-24/580 щодо надання допуску до обслуговування літерних рейсів. При цьому зазначено, що на підставі п.22 постанови КМУ від 14.03.2012 №270 ДСК Управлінням державної охорони України не рекомендує залучати до обслуговування літерних рейсів фізичну особу, зазначену в листі від 07.03.2019 №01-24/580 Тобто, звернення відповідача до Управління державної охорони України відбулось після видання оспорюваного наказу про звільнення позивача від 26.12.2018. Крім того, в зазначеному листі відсутнє прізвище особи, а також є посилання на положення постанови КМУ від 14.03.2012 №270, текст якого не оприлюднений, має відмітку - для службового користування. А також в листі не зазначені підстави, з яких Управління державної охорони України не рекомендує залучати до обслуговування літерних рейсів фізичну особу, щодо якої мало місце відповідне звернення. Водночас, відсутність рекомендації, не може тлумачитись як заборона, або не надання дозволу органом державної виконавчої влади, який в силу вимог ст.ст.19, 55 Конституції України має бути законним і обґрунтованим, та міг бути оскаржений позивачем. Так, відповідно до абзацу другого ст.13 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» для здійснення покладених завдань Управління державної охорони України уповноважене: надавати згоду на допущення громадян на об`єкти, щодо яких здійснюється державна охорона. Відповідно до вимог ст.19 Закону дії військовослужбовців Управління державної охорони України можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку. Будь-які належні і допустимі докази того, що Управління державної охорони України не надало згоду на допущення позивача на стоянку повітряних суден, де відбувались практичні заняття на тренажері, або позивач не була допущена на такі об`єкти, щодо яких здійснювалась державна охорона, суду надано не було. Натомість з показань допитаних в судовому засіданні позивача [PERSON] , а також свідка [PERSON] встановлено, що позивача не було допущено до тренажерної підготовки разом із іншими працівниками (бортпровідниками) [PERSON] - начальником служби бортпровідників, тобто особою, яка несе відповідальність за своєчасне проходження бортпровідниками передбачених підготовок, хоча мала дійсну перепустку Державної служби охорони та стоянку, де знаходились повітряні судна відповідача. Також, показаннями допитаного свідка [PERSON] підтверджується та обставина, що позивача було виключено із списку бортпровідників для проходження медичної сертифікації. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до умов п.2.10 Колективного договору, укладеного на 2016-2019 роки між трудовим колективом працівників і уповноваженою особою ДАП «Україна» від 29.08.2016 року (а.с.174-296 т.1), встановлено, що роботодавець відшкодовує працівникам витрати, пов`язані з проходженням медичної сертифікації. А, також, звертає увагу, що на момент ухвалення рішення атестаційної комісії ДАП «Україна» від 14.12.2018 № 3 (а.с.49-51 т.1), строк дії медичного сертифікату [PERSON] [NUMBER] (а.с.151 т.1) до 15.12.2018 включно, не закінчився. Крім того, за змістом п.4.25. Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 07.12.1998 № 486, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 29 грудня 1998 р. за № 833/3273, зазначено, що свідоцтво не є дійсним, якщо його власнику не видано медичний сертифікат або медичний висновок (для здійснення аматорської діяльності) або не продовжено термін його дії за станом здоров`я. Наведене свідчить, що закінчення терміну дії медичного сертифікату [PERSON] на момент видачі оспорюваного наказу не свідчить про її невідповідність займаний посаді, оскільки відсутнє рішення медичної комісії щодо не продовження дії медичного сертифікату за станом здоров`я позивача. За ухилення від проходження медичної сертифікації, як від практичних занять на тренажері, позивач до дисциплінарної відповідальності не притягувалась. Водночас, підпунктом 1.8.2 п.1.8 Керівництва з забезпечення безпеки пасажирів на борту ПС Державного авіаційного підприємства «Україна» передбачено, що кожен член екіпажу несе відповідальність за те, щоб його документи були чинними та в наявності. Він повинен контролювати терміни видачі, поновлення і продовження своїх документів (а.с.77 т.1). Наведене свідчить про те, що відповідачем не було встановлено такого факту ухилення позивача, а також не було враховано при видачі оспорюваного наказу, що обов`язок організації проходження працівниками професійного навчання, перепідготовки, зокрема проходження бортпровідниками передбачених підготовок, покладається на роботодавця, та що відповідач не виконав покладеного на нього чинним законодавством обов`язку. Відповідно до вимог ст.201 КЗпП України обов`язок організації професійної підготовки та підвищення кваліфікації працівників покладений на власника підприємства або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ч.1,6 ст.6 Закону України «Про професійний розвиток працівників» організація професійного навчання працівників здійснюється роботодавцями з урахуванням потреб власної господарської або іншої діяльності відповідно до вимог законодавства. Формальне професійне навчання працівників робітничим професіям включає первинну професійну підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації робітників і може здійснюватися безпосередньо у роботодавця або організовуватися на договірних умовах у професійно-технічних навчальних закладах, на підприємствах, в установах, організаціях, а працівників, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів і фахівців, - перепідготовку, стажування, спеціалізацію та підвищення кваліфікації і може організовуватися на договірних умовах у вищих навчальних закладах. Так, відповідно до вимог п.4.11. Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні, відповідальність за підтримання рівня кваліфікації власника свідоцтва авіаційного фахівця та допуск його до робіт у межах повноважень, передбачених свідоцтвом, несуть керівники льотних служб, підприємств з ТО та служб руху. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено підстав звільнення позивача, а саме, щодо невідповідності позивача займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Так, суд дійшов висновку, що така підстава для звільнення могла бути встановлена лише в ході проведення відповідної перепідготовки при складанні іспитів, або у разі ухилення позивача від проходження періодичної підготовки. Усі заперечення відповідача з цього приводу, спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи на підставі наданих суду належних, достатніх і допустимих доказів. У зв`язку з вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що звільнення позивача [PERSON] відбулося без належних підстав, а тому позовні вимоги про поновлення позивача на посаді бортпровідника в службі бортпровідників льотного комплексу в Державному авіаційному підприємстві «Україна» з дати звільнення - 26.12.2018 року, а також стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з ч.7 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Оскільки резолютивна частина рішення суду про поновлення на роботі повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у ст..ст. 264-265 ЦПК України, у ній серед іншого має бути зазначено розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні. Згідно довідки про доходи та утримання податку з доходів №46, виданої 12.03.2019 року ДАП « Україна, в тому що, [PERSON] нараховано заробітну плату: за жовтень 2018 р.-21614,56 грн., за листопад 2018- 24 553,18 грн., за грудень 2018- 48487,42 грн.( а.с.55 т.1). Згідно з довідкою про доходи від 05.11.2019 №117 (а.с.21 т.2) середньоденна заробітна плата за жовтень-листопад 2018 року становить 972,76грн. Відповідно до заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає можливим стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, за період з 27.12.2018 по 07.11.2019 включно (215 робочих дні) у розмірі 209143 гривні 40 копійок, виходячи з середньоденної заробітної плати за жовтень та листопад 2018 року , визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» : 972,76грн.х215= 209143,40грн. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування завданої їй внаслідок незаконного звільнення моральної шкоди в сумі 10000 гривень, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що звільнення позивача відбулося з порушенням чинного законодавства та законних прав позивача [PERSON] , що завдало позивачу моральних переживань та вимагало від нього вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, необхідність звернення з позовом до суду, проте враховуючи розмір належного позивачу до відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку, що ця обставина в сукупності з встановленим судом фактом порушення прав позивача є достатнім відшкодуванням завданої їй моральної шкоди. Строк звернення з позовом до суду визначений ст.232 КЗпП України позивачем не порушений. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 768,40грн. (а.с.1 т.1), відповідно до п.2 ч.2 ст.141Цивільного процесуального кодексу України , відшкодуванню не підлягають. У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст.4,5,6 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку, на користь держави слід стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн.40 коп. Згідно до п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. На підставі викладеного,

Outcome: partial