Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

28 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги в позові, а в подальшому і в судовому засіданні, позивач обґрунтувала тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2012 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає разом з нею. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. до досягнення останнім повноліття. Однак, на теперішній час дитина потребує додаткових витрат, та постійного лікування, оскільки перебуває на обліку у лікаря гематолога. В лютому 2014 року йому була призначена інвалідність, яка була знята в березні 2016 року. У звязку з чим, на думку позивача, є підстави для збільшення визначеного судом розміру аліментів. Відповідач у письмових поясненнях, а потім у судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні позову, та, не спростовуючи того факту, що спільний син [PERSON] після припинення шлюбних відносин із позивачем, дійсно мешкає разом із матірю, просив не змінювати розміру аліментів, які стягуються з нього, а саме у розмірі 600 грн., посилаючись на те, що в нього на утриманні перебуває неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка народилась від фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою. Також вказав, що проживає в іншому місті і несе додаткові витрати, повязані із проїздом та перебування сина у нього вдома на канікулах та влітку, купує сину одяг, взуття. Сплата аліментів у розмірі 1000 грн. від його доходу є для нього непосильною. Оцінивши пояснення сторін, які ними були дані в судовому засіданні, дослідивши у судовому засіданні матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн., щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 16 липня 2013 року (а.с.4). Відповідно свідоцтву про народження, виданого Відділом РАЦС Жовтоводського міського управління юстиції від 14.11.2008 року, актовий запис 409, батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). В судовому засіданні сторони визнали, що після фактичного припинення шлюбних відносин спільний неповнолітній син [PERSON] залишився мешкати з матірю за адресою вул. [PERSON] (Дзержинського) [ADDRESS]. В судовому засіданні сторони також визнали, що аліменти за вказаним судовим рішенням від 13 серпня 2013 року в розмірі 600 грн. сплачуються відповідачем на користь позивача добровільно і регулярно, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок. Згідно форми індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувіально-профілактичних закладів, затвердженого наказом МОЗ№623 від 08.10.2007 року, виданої ДЗ СМСЧ-9 МОЗ України м.Жовті Води №265 від 10.02.2014 року, [PERSON] наявна інвалідність з 10.02.2014 року за діагнозом «Ідіопатична тромбоцитопенія пурпурна Д. 69.3», із супутнім захворюванням. Рекомендовано наступні реабілітаційні заходи: стаціонарне лікування на протязі 2,5 років у гематологічному відділенні, тривале та систематичне піклування, базисна терапія, прийом ліків у вигляді таблеток, тощо (а.с.6-9). Сторони також не заперечували в судовому засіданні, що інвалідність їхнього сина була знята в березні 2016 року. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обовязок є особистим, індивідуальним обовязком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Оскільки судом встановлено, що відбулось погіршення стану здоровя дитини після ухвалення вказаного вище судового рішення про стягнення аліментів від 13.08.2013 року, що тягне погіршення матеріального становища позивача [PERSON] як матері дитини, то розмір аліментів слід змінити, збільшивши їх з 600 грн. до 800 грн. виходячи з наступного. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на виконання свого батьківського обовязку по утриманню сина [PERSON]. Також вказав, що він є батьком іншої малолітньої дитини, а саме [PERSON], [INFO], яка народилась від фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, і з якими він проживає разом. Крім того, відповідач надав суду довідку від 24.01.2017 року з місця роботи, про те, що він працює декоратором вітрин на ТОВ «[PERSON] України» та отримує мінливу заробітну плату, яка за період з липня 2016 по грудень 2016 року склала девять тисяч чотириста девяносто сім гривень 87 копійок, а саме по 1583,14грн. на місяць в середньому (а.с.18). В судовому засіданні не заперечував проти підвищення заробітної плати у січні 2017 року, зазначив, що отримав аванс за січень 2017 року у розмірі 1900 грн. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини;2)стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів;3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ від 29.10.2013 року, актовий запис №1356, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], 13 жовтня 2013 року, (а.с.18 зворот). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 17.01.2017 року позивач [PERSON] перебуває на обліку у зазначеній установі та отримує щомісячну матеріальну допомогу при народженні однієї дитини у розмірі 1012 грн. 50 коп. на місяць (а.с.19). Отже судом, на виконання вимог ст. 182 СК України, встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на час розгляду справи має двох утриманців (неповнолітніх дітей) та отримує дохід у вигляді заробітної плати за основним місцем роботи у вище зазначеному розмірі. Таким чином, на переконання суду, відповідач за своїм матеріальним станом, маючи мінливий дохід, наряду з перебуванням на його утриманні іншої дитини - дочки [PERSON], не може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., оскільки такий розмір аліментів поставить його самого у тяжке матеріальне становище. За таких обставин, враховуючи виявлену хворобу сина [PERSON], перебування його у статусі інваліда більше двох років, необхідність його у додатковому лікуванні, що виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 600 грн., суд вважає, що розмір аліментів на утримання сина [PERSON], які підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі щомісячно, має бути збільшений до 800 гривень на місяць, що буде справедливим і співмірним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору. Окрім того, відповідно ст. 367 ЦПК України\~ рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах різниці суми платежу за один місяць.

Outcome: partial