Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 09 липня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання юридичних послуг, предметом якого було надання юридичних послуг щодо відмови Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в переведенні [PERSON] з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». 10 липня 2015 року до Деснянського районного суду м. Києва працівником позивача було направлено відповідний адміністративний позов. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року. Згідно з даними ЄДР судових рішень ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року набрала законної сили. Проте відповідач не виконав взятого на себе відповідно до умов укладеного договору зобов'язання щодо сплати не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили коштів у розмірі 6000 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 6000 грн. Також, на підставі п.9 укладеного договору позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 3% від загальної суми боргу за час прострочення за період з 06 травня 2016 року по 31 травня 2016 року(26 днів) у розмірі 4680 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 липня 2015 року між ФОП [PERSON] в особі юриста Качарової К.А. (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір про надання юридичних послуг, предметом якого було надання юридичних послуг щодо відмови від 12 червня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в переведенні [PERSON] з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». Згідно п.5.1.1 договору замовник сплачує на користь виконавця попередню оплату в розмірі 6000 грн. в день підписання цього договору. Згідно п.5.1.2 договору у випадку представництва інтересів замовника працівниками виконавця в суді та інших державних органах замовник сплачує на користь виконавця оплату в розмірі 500 грн. не пізніше 3 днів до дня вчинення представницької дії. Згідно п.5.1.3 договору у випадку вирішення справи на користь замовника (повного або часткового задоволення позовних вимог) замовник додатково сплачує на користь виконавця грошову винагороду в розмірі 6000 грн. не пізніше 10 днів з дня набранням рішенням суду законної сили. Згідно п.9 договору замовник у разі несплати (несвоєчасної оплати) коштів, передбачених п.5.1.2 та п.5.1.3 цього договору, сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. З довіреності, виданої 01 жовтня 2014 року [PERSON], вбачається, що вона уповноважила цією довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях з питань, пов'язаних оформленням, нарахуванням, перерахунком пенсії, встановленням статусу вдови померлого інваліда І категорії ЧАЕС та призначенням пенсії по втраті годувальника як інваліда ЧАЕС. Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2015 року представник [PERSON] - [PERSON] направила на адресу Деснянського районного суду м. Києва адміністративний позов [PERSON] щодо визнання протиправною відмови Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в переведенні [PERSON] з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва перевести [PERSON] з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З рекомендованого зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11) вбачається, що Деснянським районним судом м. Києва було отримано вказаний адміністративний позов 13 липня 2015 року. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року адміністративний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року. Згідно відмітки на ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року вона набрала законної сили 25 квітня 2016 року, тобто у відповідності до вимог укладеного між сторонами договору останнім днем сплати відповідачем позивачу винагороди в розмірі 6000 грн. є 04 травня 2016 року. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки, як вбачається з пояснень представника позивача, відповідач не сплатив позивачу належної йому винагороди, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми винагороди в розмірі 6000 грн. Доказів сплати вказаної грошової суми на користь позивача відповідачем не надано. Відповідно до ст. ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі п.9 договору, укладеного між позивачем та відповідачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати грошової винагороди у розмірі 3% за 26 днів прострочення (в межах заявлених позовних вимог) від загальної суми боргу (в розмірі 6000 грн.) в розмірі 4680 грн. виходячи з наступних розрахунків: 6000 грн. боргу Х 3/100 Х 26 днів прострочення (за період з 06 травня 2016 року по 31 травня 2016 року) = 4680 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп.

Outcome: approved