Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

27.04.2016 року представником Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» подано Краснолиманського міського суду Донецької області позов до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором. Заочним рішенням суду від 29.06.2016 року було частково задоволено вимоги позивача, звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб автомобіль LIFAN 620 LF 7162E LX, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], належний на праві власності [PERSON]. За заявою відповідача про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 02.03.2017 року вказане заочне рішення було скасовано, цивільну справу призначено до розгляду в загальному порядку. На обґрунтування позову було зазначено, що 10.07.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 910.16271, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 90845,97 грн. на купівлю транспортного засобу LIFAN 620 LF 7162E LX, 2012 року випуску, строк користування кредитними коштами за договором визначено до 10.07.2017 року; частина грошових коштів була перерахована на купівлю зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами; кредитні кошти в сумі, обумовленій договором, було надано відповідачу в користування за відсотковою ставкою 15,99 % та сплатою всіх інших обов'язкових платежів за договором. Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу LIFAN 620 LF 7162E LX, 2012 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, не дотримувався рекомендованого графіку платежів, у зв'язку з чим ПАТ «Ідея Банк» звертається до суду за захистом своїх майнових прав і просить звернути стягнення на предмет застави, передати позивачу предмет застави в управління, щоб мати можливість отримати задоволення майнових вимог. Під час розгляду справи в загальному порядку представником позивача [PERSON] були підтримані повністю раніше заявлені позовні вимоги, наведені на підтримання своєї позиції аргументи, аналогічні викладеним у заяві банку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, вказав, що визнає існування основного боргу перед банком в розмірі 33050,58 грн. та процентів в розмірі 23747,55 грн., в іншій частині вважав вимоги позивача безпідставно завищеними; також відповідач повідомив суду, що на теперішній час є працевлаштованим, отримує регулярні доходи у виді заробітної плати, вважав за можливе здійснювати утримання заборгованості за кредитними договором із його доходів, зазначав, що здатний самостійно погашати заборгованість, однак автомобіль просив залишити у його користуванні, оскільки транспортний засіб потрібний його родині для використання у підсобному господарстві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказував на необхідність застосування до правовідносин між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з метою недопущення нарахування банком пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором, вважав, що наведений представником позивача розрахунок боргу містить поняття, які не застосовуються у кредитних правовідносинах згідно з нормами ЦК України («основний борг», «прострочений борг», «прострочені проценти», «строкові проценти» тощо). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ст.61 ЦПК України). Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.07.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.16271, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 90845,97 грн. на купівлю транспортного засобу LIFAN 620 LF 7162E LX, 2012 року випуску, строк користування кредитними коштами за договором визначено до 10.07.2017 року(а.с.14-15). Частина грошових коштів (88199,00 грн.) була перерахована на купівлю зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу(2646,97 грн.), що підтверджується меморіальними ордерами(а.с.18,27). Кредитні кошти в сумі, обумовленій договором, було надано відповідачу в користування за відсотковою ставкою 15,99 % та сплатою всіх інших обов'язкових платежів за договором (п.4, параграф 2 Договору). З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу LIFAN 620 LF 7162E LX, 2012 року випуску, колір бежевий (а.с.19-20). Зазначений автомобіль належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 25,78-79). Від імені відповідача вказаний договір застави підписано [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с.21). Дружина відповідача [PERSON] при цьому надала свою письмову згоду на передачу транспортного засобу LIFAN 620 LF 7162E LX, 2012 року випуску, в заставу ПАТ «Ідея Банк» (а.с.22). Позивачем було зареєстровано приватне обтяження майна відповідача з терміном дії до 17.10.2017 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17.10.2012 року № 38328170 (а.с.23-24). Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 14.04.2016 року відповідач не виконував зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, не дотримувався я рекомендованого графіку платежів(а.с.16-17), останній платіж [PERSON] здійснено 24.09.2014 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком(а.с.26,28-29,188-189) сума боргу Відповідача за кредитним договором станом на 14.04.2016 року становить 99173,86 грн., яка складається з: основного боргу - 33050,58 грн., простроченого боргу -41142,43 грн.; прострочених процентів - 23747,55 грн.; строкових процентів -129,65 грн.; дебіторської заборгованості - 1103,65 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що поняття «основний борг» і «прострочений борг» наведені у розрахунку у звязку із виникненням у ПАТ «Ідея Банк» вимагати від відповідача дострокового виконання договору, те ж саме стосується вжитих у розрахунку понять «прострочені проценти» та строкові проценти». Поняття «дебіторська заборгованість» застосоване позивачем через наявність заборгованості за договором добровільного страхування життя відповідача та поновлення позивачем в серпні 2013 року від імені [PERSON] договору добровільного страхування життя з ПрАТ «Страхова компанія УНІКА Життя» (а.с.192) з визначенням платежу за страхування життя 1459,96 грн. та частковим погашенням такого платежу на суму 356,31 грн.. Наведені обставини відповідають інформації, наданій банком у виписці з особового рахунку № 29091491016271.980 на імя [PERSON] за період з 10.07.2012 року по 22.05.2017 року (а.с.193-194). Позивачем не було нараховано відповідачу пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором, що відповідає ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором застави передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Згідно з п.1 параграфу 3 Договору застави ПАТ «Ідея Банк» надано право вилучити предмет застави у заставодавця та/або у третіх осіб і передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації, управляти предметом застави, зберігати його за рахунок заставодавця (а.с.19). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд констатує факт неналежного виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором перед ПАТ «Ідея Банк» та утворення через це заборгованості за кредитом. Відповідачем надані до суду копії документів (а.с.123-126), що підтверджують факт його перебування за межами України, на території Російської Федерації, в період з липня 2014 року по липень 2016 року (повідомлення МВ УФМС Росії по Краснодарському краю щодо постановки на облік до 21.08.2016 року, посвідчення ВУ № 0096268 про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації від 16.10.2014 року,трудова книжка TK-IV № 1866357 на імя [PERSON], де містяться записи про працевлаштування заявника на території Росії в 2014-2015 році). Однак після свого повернення в Україну, з серпня 2016 року [PERSON] не вживав заходів для погашення заборгованості перед позивачем, що підтверджено наданою банком у випискою з особового рахунку № 29091491016271.980 за період з 10.07.2012 року по 22.05.2017 року(а.с.193-194) і не спростовано відповідачем. Отже, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб LIFAN 620 LF 7162E LX, 2012 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], вилучення предмета застави у його власника та передачі майна в управління позивачу. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється, зокрема, за рішенням суду. Основні засади примусового виконання судових рішень як завершальної стадії судового провадження визначені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. За змістом ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація майна, на яке звернено стягнення,здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною; реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. З огляду на це, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ПАТ «Ідея Банк» в частині надання позивачу права продажу вказаного автомобіля від імені відповідача будь - якій третій особі покупцю, а також надання банку усіх прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, оскільки позивач фактично просить видати йому доручення від імені відповідача на реалізацію заставленого майна,що не входить до повноважень суду. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір та витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі, включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ "Ідея Банк" при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1487,61 грн., що підтверджено наданим позивачем меморіальним ордером № 2084_39 від 18.04.2016 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України від 18.04.2016 року (а.с. 2,3). Позивачем витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі, в розмірі 420,00 грн. (а.с. 89). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору та витрат, пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі.

Outcome: partial