Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

ФОП [PERSON] в особі представника - [PERSON] звернулась до суду та свої вимоги мотивує тим, що 29\~вересня 2017\~року між [PERSON]\~(далі\~Замовник)\~з однієї\~ сторони, та ФОП [PERSON] (далі Агенція) з іншої сторони, було укладено договір №290917/НЕИ про надання послуг з купівлі обєкта нерухомості (далі Договір). Згідно п. 2.1 договору обєкт нерухомості мав бути придбаний на імя [PERSON] Згідно п.2.1 Договору Агенція зобовязалася сумлінно виконувати зобовязання за Договором, діючи в інтересах Замовника, а замовник в свою чергу згідно п. 2.2.1 мав оплатити надані послуги. Згідно п.3.1 у випадку укладання договору купівлі-продажу 2-х кімнатної квартири з продавцем, замовник вносить агенції плату за агентські послуги в розмірі не менше ніж еквівалент 600 доларів США, що на день подання позовної заяви до суду складає 16260 грн. 30 вересня 2017 року було показано двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить акт прийому-передачі наданих послуг з показу обєкта нерухомості №3335/ф4. 05 жовтня 2017 року було вчинено повторний показ цього самого обєкту нерухомості, про що свідчить акт прийому-передачі наданих послуг з показу обєкта нерухомості №3351/ф4. Після чого 20 жовтня 2017 року Замовник оформив договір дарування із власником квартири у нотаріуса [PERSON] на своє імя. Після вчинення правочину Замовник відмовився сплатити за надані послуги, чим порушив умови договору. Спроби досудового вирішення спору завершилися негативно. Виходячи з наведеного, Замовник порушив п.3.1.Договору і відмовився сплатити грошову суму в розмірі 16260 грн. В п.4.2. Договору зазначається, що у разі придбання обєкта, запропонованого агенцією без повідомлення або відмови від сплати послуг Агенції, Замовник сплачує плату за агентські послуги та неустойку в 5-ти кратному розмірі від суми зазначеної в п.3.1. Зважаючи на зазначене виходить 16260х5+16260=97560 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача борг в сумі 97\~560 грн., покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче провадження на 02 березня 2018 року об 11 год. 00 хв. 01 березня 2018 року від представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з позовними вимогами не згоден з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем 29 вересня 2017 року було укладено договір №290917/НЕИ про надання послуг з купівлі обєкту нерухомості. Даний договір є договором про надання послуг, укладений між субєктом господарювання та фізичною особою. Договір №290917/НЕИ є двостороннім, консенсуальним, платним. Тому до зазначеного договору крім зазначених позивачем положень статей 509, 526, 530, 550 ЦК України, мають застосовуватись положення Закону України «Про захист прав споживачів» та положення глави 63 ЦК України. Зазначає, що в п.1.1 договору №290917/НЕИ зазначено, що агенція зобовязується надати комплексну агентську послугу в придбанні обєкта на імя замовника, його родичам або на імя [PERSON], а замовник зобовязується сплатити послуги агенції. В жодному пункті договору не зазначено змісту «комплексної агентської послуги». Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому вважає, що в договорі №29092017/НЕИ відсутнє чітке положення, що мається на увазі під «комплексною агентською послугою» і за що саме він має сплачувати кошти позивачу (виконавцю). Також вказує на те, що в п. 3.1. договору №29092017/НЕИ не зазначено, що Замовник (відповідач) вносить Агенції плату у випадку укладання Замовником Договору купівлі-продажу (міни) з Продавцем. П.3.1 Договору містить зазначення випадків оплати Замовником ( відповідачем) послуг: укладання Замовником договору купівлі-продажу, укладання Замовником договору міни. В той же час між відповідачем та власником квартири 20 жовтня 2017 року укладений договір дарування. Тому вважає посилання позивача на п.3.1 договору №29092017/НЕИ в якості підстави для оплати відповідачем послуг є необґрунтованими та такими, що суперечать змісту п.3.1 договору. Також зазначає, що згідно ч.1 ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто, проте жодних доказів цього не надав. Тому твердження позивача про факт виконання обовязків з боку агенції є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає обставинам справи. Так само відсутні докази направлення та отримання відповідачем вимоги, викладеній в претензії щодо оплати послуг, відповідач жодних претензій не отримував. Через відсутність доказів відправлення претензії відповідачу неможливо вважати право позивача порушеним, а строк виконання зобовязання відповідача щодо оплати послуг таким, що настав. Також вважає суму позову необґрунтованою, розрахунок суми неустойки відсутній. Відповідач визнає виключно факт укладання договору, інші обставини, на які покладається позивач, відповідачем не визнаються. Посилаючись на зазначене, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. 01 вересня 2018 року представник [PERSON] адвокат [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до ФОП [PERSON] про визнання частини договору недійсним в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». В позові зазначає, що відповідачем за зустрічним позовом ФП [PERSON] була заявлена позовна заява про стягнення з відповідача 97\~560 грн. боргу. На думку ФОП [PERSON] борг складається з 16\~260 грн., які позивач за зустрічним позовом мав сплатити за надання послуг у відповідності до п. 3.1 договору №29092017/НЕИ та суми неустойки, згідно п.4.2 зазначеного договору, а всього 97\~560 грн. Вважає п.4.2 Договору недійсним, оскільки в преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 18 зазначеного закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Згідно ч.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Крім того, відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 зазначеного закону, несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором. В даному випадку п.4.2 договору №29092017/НЕИ встановлено вимогу щодо сплати споживачем понад пятдесят відсотків вартості продукції. Посилаючись на вказане, просить визнати недійсним п.4.2 договору №29092017/НЕИ, який укладений 29 вересня 2017 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання частини договору недійсним обєднано в одне провадження з первісним позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. У звязку з необхідністю вручення зустрічного позову представнику позивача, а також оскільки представником позивача не було отримано відзив на позов, в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 27 березня 2018 року 10 год. 00 хв. 14 березня 2018 року від ФОП [PERSON] в особі представника [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що акти виконаних робіт з показу обєкту нерухомості і свідчать про факт виконання робіт з боку позивача, хоча відповідач намагається у відзиві довести, що така послуга не надана. Вважає, що відзив безпідставний та направлений на те, щоб заплутати суд та інших учасників процесу. Всі надані докази такі, як договір та акт прийому-передачі наданих послуг наявні в матеріалах справи і вони свідчать про належне виконання своїх обовязків з боку позивача. Тому проти вимог зазначених у відзиві позивач заперечує в повному обсязі. 14 березня 2018 року від ФОП [PERSON] в особі представника [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначає, що позивач намагається підмінити поняття, які є різними за структурою. Зазначає, що компенсацією є відшкодування понесених збитків, а неустойкою є штрафні санкції, які настають лише у випадку, коли боржник не виконує взятих на себе зобовязань за договором незалежно від того, чи поніс кредитор збитки чи ні. В даному випадку застосуванню підлягає Цивільний кодекс України, оскільки вони вимагають не компенсувати збитки, а стягнути неустойку за невиконання умов договору з боку боржника. 27 березня 2018 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 12 квітня 2018 року: надано час для виконання позивачем за первісним позовом вимог ст. 92 ЦПК України. 12 квітня 2018 року, враховуючи необхідність повторно надати до суду заяву за підписом позивача, в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 02 травня 2018 року о 15 год.00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 травня 2018 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті на 03 липня 2018 року. 03 липня 2018 року у звязку з неявкою в судове засідання відповідача, представника відповідача, розгляд справи відкладено на 05 вересня 2018 року о 10 год. 30 хв. 04 вересня 2018 року від представника [PERSON] адвоката [PERSON] надійшла заява, в якій просить під час розгляду зустрічного позову застосувати тлумачення поняття «компенсації», про яку йдеться в п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» так само, як це робить Генеральна Асамблея ООН в Резолюції «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» №39/248 від 09 квітня 1985р., Конституційний Суд України в рішенні №7-рп2013 від 11 липня 2013 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і конституційних справ в ухвалі №381/1114/16 від 22 березня 2016 року. 05 вересня 2018 року у звязку із визнанням обовязкової явки в судове засідання відповідача та викликом свідка [PERSON] по справі оголошено перерву до 02 жовтня 2018 року о 10 год. 30 хв. 02 жовтня 2018 року повторно викликано відповідача за первісним позовом [PERSON], явка якого була визнана судом обовязковою, та попереджено про наслідки неявки, по справі оголошено перерву до 06 листопада 2018 року. В дане судове засідання зявився представник позивача-відповідача [PERSON], який підтримав заявлений позов ФОП [PERSON] та заперечував проти задоволення зустрічного позову, відповідач-позивач [PERSON], його представник адвокат [PERSON], які просили відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. ФОП [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомдена належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові матеріали, вважає, що в задоволенні первісного позову належить відмовити, зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №290917/НЕИ про надання послуг з придбання об'єкта нерухомості від 29 вересня 2017 року, згідно якого агенція зобовязується надати замовнику комплексну агентську послугу в придбанні обєкта на імя замовника, його родини або на імя [PERSON], замовник зобовязується прийняти та сплатити послуги агенції. Замовник підтверджує факт передачі інформації родичам, на імя яких(-ого) буде придбано обєкт, зазначений в акті показу обєкта нерухомості (а.с. 92). За п. 1.2. Агенція і замовник домовились про те, що агентська послуга проводиться й оплачується повністю навіть якщо замовник відмовився від подальшої допомоги агенції в оформленні обєкту нерухомості зазначеному в акті показу. Згідно п. 3.1 договору, у випадку укладення договору купівлі-продажу (міни) з продавцем, замовник вносить агенції плату за агентські послуги в гривні, що еквівалентно дол. США в розмірі кімната в гуртожитку, квартира малосімейного типу житловою площею 12 кв.м. 400 дол. США, 1-кімнатна квартира або квартира малосімейного типу житловою площею більше 12 кв.м. 500 дол. США, 2-кімнатна квартира 600 дол. США, 3-кімнатна квартира 700 дол. США, 4-кімнатна квартира 800 дол. США, 5-кімнатна квартира 900 дол. США, новобудова 1-кімнатна квартира 600 дол. США, 2-кімнатна квартира 700 дол. США, 3-кімнатна квартира 800 дол. США, 4-кімнтана квартира 900 дол. США, 5-кімнатна квартира 1000 дол. США, приватний будинок, земельна ділянка 600 дол. США. При вартості обєкта більше 35000 дол. США 2% від ринкової ціни при вартості обєкта. За п. 4.2. договору у разі придбання обєкта, запропонованого агенцією без повідомлення або відмова від сплати послуг агенції замовник сплачує плату за агентські послуги та неустойку в 5-ти кратному розмірі від суми, зазначеної в п. 3.1. договору. Згідно акту 3335/Ф4 прийому-передачі наданих послуг по показу об'єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] покупцю [PERSON] 30 вересня 2017 року був показаний вказаний обєкт продавця [PERSON]В (а.с.20). Згідно акту №3351/Ф4 прийому-передачі наданих послуг по показу об'єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] покупцю [PERSON] 05 жовтня 2017 року був показаний обєкт продавця [PERSON] Вказаний акт підписаний [PERSON] (а.с.19). З договору надання послуг від 13 березня 2017 року, укладеному між ФОП [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець), вбачається що за цим договором виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги, а замовник зобовязується оплатити ці послуги. Сторони домовилися співправцювати разом у наданні посередницьких послуг у сфері нерухомості та послуг з підготовки та укладання договорів купівлі-продажу інших договорів між замовником послуг, покупцями та продавцями нерухомого майна (а.с. 90). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення, що він працює з ФОП [PERSON] за договором про співробітництво. Точної дати він не памятає, йому по обяві на сайті OLX зателефонувала дружина [PERSON]. З ним вони зустрілися на вул. Кірова, він уклав з ним договір про співробітництво щодо запиту на житло. В подальшому йому була показана 2-х чи 3-х кімнатна квартира на вул. Кірова, на усіх показах [PERSON] підписував акт виконаних робіт як потенційний покупець. Квартира йому сподобалася, на повторний показ приїхав батько [PERSON], але перемовини пройшли невдало, оскільки не домовилися по ціні, та на цьому розійшлися. В подальшому зясувалось, що вказана квартира була оформлена на [PERSON] З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником квартири за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування є [PERSON] (а.с.21). П. 3.1 договору визначено випадки оплати замовником послуг, а саме укладення замовником договору купівлі-продажу, укладення замовником договору міни. Оскільки між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування, посилання позивача за первісним позовом на п. 3.1. договору як на підставу оплати відповідачем-позивачем послуг є необгрунтованим. Також не заслуговують на увагу доводи первісного позову щодо обовязку відповідача-позивача сплати агентської послуги та неустойку, оскільки за п. 4.2. цей обовязок виникає в разі придбання обєкта, запропонованого агенцією, що передбачає оплатне (купівля) чи інше компенсаційне (відплатне - обмін, прийняття в рахунок погашення боргу тощо) одержання такого майна. Крім того п. 4.2. договору встановлено вимогу щодо сплати споживачем суми компенсації понад 50% вартості продукції. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ (далі Закон) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону, якщо положення договору визначено несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Аналізуючи ст. 18 Закону, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі за № 6-3020цс15 від 11 травня 2016 року. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що п. 4.2. договору є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду замовника, як споживача послуг, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми неустойки. Частиною 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи вищевикладене, зустрічні позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, в той час як в задоволенні первісного позову належить відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з ФОП [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а також на користь [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Outcome: approved