Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

06 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного підприємства Агрофірма «Журавка» (далі - ПП Агрофірма «Журавка») про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 42835 грн 96 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2019 по 06 грудня 2019 року. В обґрунтування позову зазначив, що Наказом №88-к від 18.11.2019 був звільнений 18 листопада 2019 року за угодою сторін з роботи на ПП Агрофірма "Журавка". В день звільнення відповідачем не було проведено виплату всіх належних позивачу сум від підприємства, а саме заробітна плата не виплачена за жовтень місяць 2019 року в сумі 21255 грн 83 коп. (без утримань) та за листопад 2019 року в сумі 21580 грн 13 коп. (без утримань). Загальна заборгованість по заробітній платі за ці місяці становить 42835 грн 96 коп. Розрахунок відповідач не провів і на теперішній час, у зв`язку з чим позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2019 по 06.12.2019 в сумі 11112 грн 12 коп. 26 грудня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. (а.с.14) Станом на 30 січня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача ПП Агрофірма «Журавка» до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] позивач [PERSON] з 18 квітня 2018 року працював на ПП Агрофірма «Журавка» та 18 листопада 2019 року був звільнений з займаної посади за угодою сторін (ч. 1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України)). (а.с.4) З копії довідки про середній заробіток виданої ПП Агрофірма «Журавка» за №871 від 03 грудня 2019 року вбачається, що середньоденний заробіток [PERSON] за період з 01.01.2019 по 18.11.2019 становить 617 грн 34 коп. (а.с.5) Згідно із довідкою про доходи виданої ПП Агрофірма «Журавка» за №870 від 03 грудня 2019 року загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2019 по 18.11.2019 без урахування аліментів становить 101280 (сто одна тисяча двісті вісімдесят) грн 22 коп. (а.с.6) Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи або організації чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним органом і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, відповідно до п. 21 вищезазначеної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наведення свого розрахунку середньоденної заробітної плати [PERSON] , оскільки заробітна плата позивачу була не сплачена лише за два місяці жовтень та листопад 2019 року, отже середній заробіток повинен бути розрахований лише за останні два повних календарні місяці. Таким чином, суд вважає частково задовільнити позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути з відповідача на користь позивача 11035 грн 36 коп. із розрахунку затримки виплати заробітної плати за 14 робочих днів за період з 19 листопада 2019 року (наступний день за днем звільнення) по 06 грудня 2019 року та середньоденної заробітної плати розрахованої з двух місяців (вересень, жовтень) у розмірі 788 грн 24 коп. (14 х 788,24 грн). Беручи до уваги, що при звільненні позивача відповідач не здійснив йому виплату заробітної плати у сумі 42835 грн 96 коп., а також ця виплата не виплачена і по теперішній час, тому, суд вважає задовільнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та стягнути з ПП Агрофірма «Журавка» на користь [PERSON] , нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 42835 грн 96 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.11.2019 по 06.12.2019 (день подання позову до суду) в сумі 11035 грн 36 коп. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн 40 коп. за позовну вимогу, щодо стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №1-316ЗК від 24.12.2019 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1) З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. стягнути з відповідача на користь держави за позовні вимоги про стягнення не виплаченої заробітної плати. На підставі наведеного,

Outcome: partial