Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] (надалі - позивач, ФОП [PERSON] ) звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - відповідач-1, АТ КБ «Приватбанк»), [PERSON] (надалі - відповідач-2, [PERSON] ), [PERSON] (надалі - відповідач-3, [PERSON] ), в якому просить суд стягнути на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] солідарно з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] , [PERSON] помилково перераховані кошти в сумі 493 210,00 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.12.2019 року він зі свого поточного рахунку № [NUMBER] , відкритого у АТ КБ «Приватбанк», помилково перерахував грошові кошти за платіжними дорученнями № 17 від 20.12.2019 року, № 18 від 20.12.2019 року, № 19 від 20.12.2019 року, № 20 від 20.12.2019 року, № 21 від 20.12.2019 року, № 22 від 20.12.2019 року, № 23 від 20.12.2019 року, № 24 від 20.12.2019 року, № 25 від 20.12.2019 року, № 26 від 20.12.2019 року на загальну суму 493 210,00 грн. на транзитний рахунок АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] для подальшого перерахування на платіжу картку з призначенням платежу: «4731219118613177, ІПН [NUMBER] Оплата агентської винагороди згідно договору № 0 909 від 11 грудня 2019 року без ПДВ». Платіжна картка належить відповідачу-2; про факт помилкового перерахування коштів позивач одразу повідомив відповідача-2, проте, відповідач-2 помилково перераховані кошти позивачу не повернув. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2020 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2020 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2020 року. Також на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] помилково перераховані позивачем кошти в сумі 493 210,00 грн.; зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» розблокувати та повернути з карткового рахунку [PERSON] суму в розмірі 93 210,00 грн., з карткового рахунку [PERSON] суму в розмірі 400 000,00 грн. на картковий рахунок фізичної особи-підприємця [PERSON] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2021 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] , [PERSON] про повернення помилково перерахованих коштів та підготовче засідання по справі призначено на 13.04.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.04.2021 року, у зв`язку із неявкою відповідачів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, підготовче засідання було відкладено до 24.06.2021 року. 12.04.2021 року на адресу суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» виникають господарські відносини, а відтак, позов підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] , [PERSON] про повернення помилково перерахованих коштів та справу призначено до судового розгляду по суті на 08.09.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2021 року, у зв`язку із неявкою відповідачів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено до 01.11.2021 року. Протокольною ухвалою від 01.11.2021 року у зв`язку із неявкою відповідачів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено до 21.12.2021 року. 21.12.2021 року на адресу суду від представника позивача та представника відповідача-1 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. В судове засідання 21.12.2021 року представники сторін не з`явились, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 20.12.2019 року з рахунку № [NUMBER] , відкритого у АТ КБ «Приватбанк», було перераховано: 490 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 21 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 22 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 20.12.2019 року; 49 321,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26 від 20.12.2019 року. Грошові кошти були перераховані на транзитний рахунок АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] для подальшого перерахування на платіжу картку з призначенням платежу: « [NUMBER] , ІПН [NUMBER] Оплата агентської винагороди згідно договору № 0 909 від 11 грудня 2019 року без ПДВ». 21.12.2019 року позивач звернувся до Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» із заявою, в якій повідомив про помилкове перерахування грошових коштів та просив банк вжити заходів щодо повернення позивачу коштів. Як стверджує позивач, АТ КБ «Приватбанк» повідомило позивачу, що [PERSON] 20.12.2019 року частину грошових коштів, отриманих від позивача, в розмірі 400 000,00 грн. перерахував на картковий рахунок [PERSON] . За результатом розгляду заяви позивача відповідачем-1 було прийнято рішення про блокування коштів в сумі 93 210,00 грн. на картковому рахунку відповідача-2 та блокування коштів в сумі 400 000,00грн. на картковому рахунку відповідача-3. Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, суд зазначає, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Характерною особливістю таких зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у такому зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Вимога на підставі наведених норм є належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі це можуть бути грошові кошти; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі (грошових коштів). Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку, що права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд в постанові від 25.12.2019 року у справі № 910/1806/19. Відповідно до п. 1.2.4 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ коштів (далі - переказ) - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою; помилковий переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. За приписами п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, неналежний отримувач - це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі, а неналежний платник - це особа, з рахунку якої помилково або неправомірно переказана сума коштів; помилкове списання/зарахування коштів - списання/зарахування коштів, унаслідок якого з вини банку або клієнта відбувається їх списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача. Зважаючи на викладене, [PERSON] та [PERSON] є неналежними отримувачами. Як визначено у ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. [PERSON] та [PERSON] не надано суду будь-яких доказів на підтвердження наявності правової підстави для одержання грошових коштів від ФОП [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved