Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

15.02.2013 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 112 430 грн. 95 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що в провадженні Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та починаючи з лютого 2007 року і по теперішній час відповідачем аліменти не сплачуються, що свідчить про його ухилення від утримання своєї дитини, у зв'язку з чим є підстави для стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі ст. 196 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, від її представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява про відкладення розгляду справи, яку судом залишено без задоволення . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в провадженні Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.02.2013 року становить 30 802 грн. 73 коп. Суд погоджується із визначеним розміром неустойки, який згідно розрахунку становить 112 430 грн. 95 коп., оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводились стягнення. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається на наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені ) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платник аліментів. Таким чином відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів", на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норми ст.196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості по аліментах й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При прийнятті рішення суд враховує те, що відповідач повинен нести відповідальність за тривалу несплату аліментів у вигляді сплати неустойки, але беручи до уваги відсутність на даний час заборгованості по аліментах, наявність на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], його матеріальний стан, відсутність постійного доходу та захворювання на туберкульоз, через яке він не може працевлаштуватись на постійне місце роботи, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню до 20 000 грн. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial