Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вашківецької міської ради, третя особа на стороні відповідача - [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ Держземагентства у Вижницькому районі, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В позові вказував, що [INFO] померла його мати, [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,9053 га, яка розташована на території Вашковецької міської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала матері згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.01.2004 року. Зазначав, що як спадкоємець за законом першої черги своєчасно прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки здійснював поховання матері, розпоряджався майном померлої під час похорон, проводив поминальні обіди, після смерті матері до теперішнього часу обробляю земельну ділянку. Однак не був зареєстрований в будинку матері, не звернувся в той час до державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому виникла необхідність в судовому порядку встановити даний факт. Крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є також його сестра, [PERSON], яка відмовилася від спадщини на його користь. Одночасно з встановленням факту прийняття спадщини ставить питання про визнання за ним права власності на спадкове майно, оскільки така практика узгоджується із роз'ясненнями, що містяться в п.3,4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», що діяла на той час. Просив встановити факт прийняття спадщини, а саме, що він прийняв спадщину, яка залишилась після смерті матері, [PERSON], померлої [INFO] в м. Вашківці Вижницького району та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 1,9053 га, яка розташована на території Вашковецької міської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала його матері [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 08.01.2004 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати у їх відсутності, проти позову не заперечує. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутності, позов визнає. Представник третьої особи - Відділу Держземагентства у Вижницькому районі Чернівецької області у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач на час смерті матері проживав з нею, здійснив її поховання, доглядав та обробляє за земельною ділянкою. Суд, заслухавши позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.06.2003 року, виданого виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 1,9053 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий [NUMBER], яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 08.01.2004 року Вижницьким районним відділом земельних ресурсів. Що підтверджується його копією. Згідно витягу з документації про вартість сільськогосподарських угідь №02/827 від 21.08.2014 року, виданого Відділом Держземагентства у Вижницькому районі Чернівецької області нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,9053 га - становить 32826,59 грн., кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] оскільки є його сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 13.02.1950 року. Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка - [PERSON], яка у встановленому ч.1 ст.1273 ЦК України порядку відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджується копією її заяви від 13.08.2014 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №203/2014 року, заведеної 15.08.2014 року у Вижницькій державній нотаріальній конторі до майна померлої [INFO] [PERSON]. Відмова від прийняття спадщини протягом строку, передбаченого для її прийняття нею не відкликана. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 1,9053 га, державним нотаріусом відмовлено, у зв'язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, оскільки він не подав Вижницькій державній нотаріальній конторі доказів про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], і відповідно до чинного законодавства не може претендувати на оформлення права на спадщину, та вважається таким, що не прийняв спадщину. Вказані обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №751/02-31 від 15.08.2014 року, винесеною державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Олійник Ю.М. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про встановлення факту прийняття спадщини слід керуватись саме його положеннями. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно для оформлення спадщини. Той факт, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] підтверджується довідкою виконавчого комітету Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №1379 від 18.08.2014 року та показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладені обставини вимога [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 1,9053 га, яка розташована на території Вашковецької міської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала його матері [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 08.01.2004 року, необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття. Відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції, яка діяла станом на [INFO]) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, яка діяла станом на [INFO]) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як встановлено судом, вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 08.01.2004 року Вижницьким районним відділом земельних ресурсів і їй присвоєний кадастровий номер [NUMBER], нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 32826,59 грн. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24.06.1983 року, на яку посилається позивач, зазначено, що судам слід мати на увазі, що відповідно до гл.7 Закону України від 2 вересня 1993 р. "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право спадщини вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз'яснення, що главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема ЗУ «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того позивачем не надано доказів відсутності умов для одержання у Вижницькій державній нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину, а саме на земельну ділянку площею 1,9053 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, тобто доказів того, що нотаріус відмовила йому у видачі вказаного свідоцтва, а тому позов у цій частині є безпідставним. Позивач не позбавлений права на отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. На підставі ст.ст.524, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.125, 126 ЗК України станом на [INFO], ст.ст.16, 328, 392, 1217, 1225 ЦК України,

Outcome: partial