Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

04.12.2017 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить усунути перешкоди у спілкуванні з онукою, зобов'язавши відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою [PERSON], [INFO]; встановити порядок участі у вихованні малолітньої онуки, дозволивши забирати онуку до себе додому кожну першу та третю суботу місяця об одинадцятій годині дня від батька за місцем його мешкання та повертати дитину батькові відповідно до двадцять першої години вечора на наступний день. Мотивуючи вимоги тим, що [INFO] її донька - [PERSON], не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, народила дівчинку - [PERSON]. Під час реєстрації доньки, відповідач по справі та [PERSON] надали спільну заяву до органів РАЦС, у відповідності до якої [PERSON] визнав себе батьком дитини. Після народження онуки, донька з новонародженою мешкали разом з нею, оскільки, внаслідок ускладнень зі здоров'ям, які були діагностовано у [PERSON] під час вагітності та пологів, вона і її новонароджена дитина потребували постійного стороннього догляду. [INFO] [PERSON] померла, а її донька [PERSON] залишилася мешкати разом з позивачем, яка її доглядала з народження. Відповідач не заперечував, проти того, щоб його донька мешкала разом з позивачем, систематично її відвідував в м. Ніжин, надавав матеріальну допомогу. Жодних конфліктів з приводу виховання дитини між сторонами не виникало, окрім того, що відповідач категорично не бажав, щоб дитині робили профілактичні щеплення. 03 жовтня 2017 року відповідач забрав дитину з місця її мешкання в м. Ніжин, та перевіз до місця свого мешкання в м. Чернігів, при цьому вся одежа дівчинки, постіль, іграшки, медичні документи залишилися у позивача. Після описаних подій, що відбулися в жовтні 2017 році позивач неодноразово намагалася побачити свою онуку, приїздила в м. Чернігів, телефонувала відповідачу, однак її намагання ігнорувалися і вона жодного разу не змогла побачити свою онуку. Вважає, що зазначених обставин та підстав достатньо для задоволення її позову про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та встановлення участі в її вихованні. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідач не заперечує проти спілкування бабусі з онукою, але заперечує проти вивезення дитини за межі міста та часу на побачення, посилаючись на обставини викладені у відзиві [PERSON] на позовну заяву. Погоджується на наступний порядок спілкування [PERSON] з онукою: кожної першої та третьої суботи місяця з 10 години до 12 години у м. Чернігові, визначити місце зустрічей [ADDRESS] або на нейтральній території в межах м. Чернігова в присутності батька дитини, за умови задовільного стану здоров»я дитини, обов»язкового повернення дитини батькові в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей даного віку (а.с.57-59). Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що комісія розглядала питання щодо спілкування бабусі з дитиною. Відповідач написав заяву, в якій вказав, що згоден на спілкування дитини з бабусею. Комісією було затверджено висновок про визначення участі бабусі у вихованні онуки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивач [PERSON] являється його матір'ю. Більше півроку [PERSON] обмежує його матір у спілкуванні з онукою. Між позивачем та відповідачем були розбіжності по догляду за дитиною щодо її годування та профілактичних щеплень. Після народження, коли дитині виповнився 1 місяць, вона разом з матір'ю почала проживали у позивача. Коли дитині виповнилось 6 місяців її мати померла, а дитина залишилась проживати з бабусею. Бабуся доглядала та виховувала онуку, а восени 2017 року відповідач забрав дитину до себе. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач її подруга. [PERSON] був цивільним чоловіком доньки позивача. Дитина майже з народження проживала з бабусею, яка, після смерті доньки, займалася вихованням онуки. Батько приїздив до дитини, а в жовтні 2017 року забрав її. Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] записані [PERSON] і [PERSON] (а.с.8), яка згідно свідоцтва про розірвання шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.7). Отже, позивач є бабусею дитини. Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання від 29.03.2017 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). З акту обстеження умов проживання від 31.01.2018 року вбачається, що малолітня [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS], разом з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] (а.с.43). Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Проте норми Сімейного кодексу України, встановлюють особисті немайнові права та обов'язки інших членів сім'ї та родичів. Відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Такого прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків. Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених зокрема у ч. 5, 6 ст. 7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Статтею 263 Сімейного кодексу України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов'язаних із вихованням дітей, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком Органу опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 12.02.2018 року визначено участь [PERSON] у вихованні малолітньої онуки [PERSON] шляхом спілкування кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 до 14.00 години у м. Чернігові, за умови задовільного стану здоров'я дитини, повідомлення батькові дитини про місце перебування, обов'язкового повернення дитини батькові в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей даного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Суд вважає, що позбавлення позивача права щодо її участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити останню родинних зв'язків з бабою, любові та турботи з боку позивача. Під час вирішення спору щодо участі баби у вихованні дитини, суд бере до уваги ставлення її до онуки, те, що позивач майже з народження час виховувала та здійснювала догляд за онукою після смерті доньки, враховується вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що баба має безумовне право на спілкування з онукою та участь у її вихованні незалежно від того, з ким проживає онучка, враховуючи вік дитини, те що вона потребує денного сну що становить для віку до тьох років 2-2,5 години, певного харчування, суд приходить до висновку, що спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, слід встановити наступним чином: шляхом встановлення систематичних зустрічей баби з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 до 18.00 години, за місцем проживання дитини або у місцях загального дозвілля у м. Чернігові, за умови задовільного стану здоров'я дитини, з повідомленням батькові дитини про місце перебування, обов'язкового повернення дитини батькові в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей даного віку. Також, слід зазначити, що суд керується виключено інтересами малолітньої дитини, яка має право на побачення та спілкування з бабусею, яке буде відповідати вимогам закону, і узгоджується з інтересами малолітньої дитини. З метою недопущення негативних впливів на психологічний та емоційний стан дитини, суд вважає, що перші 3 (три) зустрічі позивача з онукою мають відбутись з участю батька, а в подальшому без участі батька - [PERSON]. Позовні вимоги в частині надання дозволу позивачу забирати онуку до себе додому в м. Ніжин задоволенню не підлягають, оскільки це буде суперечити інтересам дитини, яка проживає разом з батьком, часта зміна обстановки проживання в такому ранньому віці не буде сприятливо впливати на дитину. Судом визначений такий спосіб та порядок участі [PERSON] у вихованні онуки з урахуванням віку дитини, відносин, які виникли між сторонами та положень ст.159 СК України, відповідно до яких при вирішенні спору щодо участі одного з батьків, баби, діда та інших у вихованні дитини судом враховується ряд обставин, що мають істотне значення. Таким чином, у разі зміни таких обставин сторони не позбавлені можливості вирішити питання про зміну умов спілкування дитини з бабою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial