Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 16.04.2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували між собою шлюб. В період шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 800 грн. щомісяця. Як в період шлюбу так і після його розірвання відповідач не цікавився життям доньки, не відвідував школу, не надавав матеріальної допомоги, перешкоджав дитині виїзду за кордон, не займався її здоров`ям та відпочинком. Має значну заборгованість по сплаті аліментів. Тому просять позбавити його батьківських прав щодо спільної дитини сторін: доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не виконує батьківських обов`язків. Крім того, просять збільшити розмір призначених судом аліментів з 800 грн. щомісяця до 4 000 грн. щомісяця, оскільки на даний час дитині виповнилось повних 9 років, вона відвідує школу і витрати на її утримання збільшились, а ніж ті, які призначались в її повних 3 роки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що дійсно сторони мають спільну дитину, але з 2013 року відповідач [PERSON] працює за кордоном, він є артистом і на даний час працевлаштований в єгипетському готелі артистом-аніматором. За специфікою своєї роботи він може приїхати до України тільки один раз на рік протягом 1-2 тижнів. Приїжджаючи додому, він постійно звертався до позивача для побачення з дитиною, але вона постійно чинила перешкоди у спілкуванні батька з донькою. Він дійсно не знає, де навчається та лікується дитина, оскільки позивач не надає такої інформації йому. Дозвіл на виїзд дитині за кордон він надавав, заборгованості по сплаті аліментів у нього не має, і на даний час він добровільно переказує позивачу по 2 500 грн. щомісяця аліментів на утримання дитини. Тому просить відмовити у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав, а позов в частині збільшення розміру призначених аліментів задовольнити частково, а саме в розмірі 2 500 грн. щомісяця. Представник 3-ї особи: служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Касянчук М.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, оскільки в режимі відео батько повідомив, що мати дитини чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а він хоче брати участь у житті доньки, виховувати її. Тому з метою захисту прав дитини комісія прийшла до висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши позивача, представників сторін та 3-ї особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.2 та ч.4, ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ч.1-3, ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як зазначає ч.1, ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено у судовому засіданні, 16.04.2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували між собою шлюб. В період шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.6). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 800 грн. щомісяця (т.1, а.с.7-8). Донька сторін протягом всього часу постійно проживає з матір`ю. Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19.06.2019 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] (т.2, а.с.64-65). Згідно ч.1, ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як наголошує п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За змістом довідки №1584 від 5.11.2018 року Комунального некомерційного підприємства „Центр первинної медико-санітарної допомоги №2" Дарницького району м. Києва до 2 років дитина відвідувала дитячий медичний заклад у супроводі обох батьків, але з 2013 року дитина звертається у супроводі матері. З 2013 року батько медичний заклад не відвідував і не цікавиться здоров`ям дитини (т.1, а.с.9). Довідка ПП „Приватна сучасна стоматологія" №9 від 14.11.2018 року наголошує, що дитину [PERSON] завжди супроводжує мати [PERSON] , батько дитини стоматологічну клініку не відвідує і станом здоров`я дитини не цікавився (т.1, а.с.10). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є матір`ю та співмешканцем позивача відповідно, пояснили, що відповідач з 2014 року постійно перебуває за кордоном, своєю дитиною не цікавиться, а останніх 3-4 роки відносно нього не було будь-якої інформації. Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. У відповідності до п.п.2, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідач [PERSON] з 2013 року працює за кордоном, 8.01.2019 року він вилетів до Арабської Республіки Єгипет, де перебуває і по даний час, про що вказано у довідці Державної прикордонної служби України (т.2, а.с.58). За змістом висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 28.10.2018 року за №101-9879/03 з метою захисту майбутнього та інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] , враховуючи думку дитини, комплекс доказів, наданих сторонами, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавляти відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його дитини: доньки - [PERSON] (т.2, а.с.127-128; 137-138). Крім того, відповідач [PERSON] безперешкодно надавав дозвіл своїй доньці [PERSON] на її виїзд за кордон без супроводу батька, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 24.05.2016 року (т.2, а.с.129). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є батьком та мачухою відповідача відповідно, пояснили, що з 2013 року відповідач працює за кордоном, приїздить до України на 1-2 тижні на рік, купує дитині подарунки, одяг, книгу, іграшки, але позивач чинить йому перешкоди у побаченні з дитиною, не надає останню під різними приводами, заборгованості по аліментам у відповідача не має, він сам добровільно підвищив їх розмір до 2 500 грн. щомісяця, двічі надавав дозвіл на виїзд дитини за кордон. Гроші для сплати аліментів передавав через [PERSON] , яка в свою чергу вимагала у позивача розписок про їх отримання. Як вбачається з постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 30.11.2018 року у виконавчому провадженні ВП №42716458 заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] погашена у повному обсязі і станом на 30.11.2018 року відсутня (т.1, а.с.67). З грудня 2018 року відповідач у добровільному порядку особисто вирішив збільшити розмір сплати аліментів і направляв позивачу по 2 500 грн. щомісяця, що підтверджується копіями квитанцій (т.2, а.с.66-68; 82-86; 103; 106-107; 130). Ствердження позивача [PERSON] про те, що вона не отримувала грошових коштів від [PERSON] в рахунок сплати аліментів відповідачем до подачі позову до суду, а написані розписки, які пред`явлені державному виконавцю та суду, написані не нею, а іншою особою, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони спростовуються показаннями [PERSON] та вказаною постановою державного виконавця, зміст яких описаний вище, а також висновком №40/19 почеркознавчої експертизи від 25.03.2019 року, зі змісту якого вбачається, що підписи від імені [PERSON] у розписках від імені [PERSON] про отримання грошових коштів - аліментів від 4.06.2014 року, від 5.07.2014 року, від 31.08.2014 року, від 19.12.2014 року, від 21.02.2015 року, від 27.06.2015 року, від 27.10.2015 року та у позовній заяві від імені [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів від 31.10.2013 року, яку було подано до Дарницького районного суду м. Києва, виконані однією особою (т.2, а.с.88-95). Як вбачається із наданих фотографій відповідач перебуває з дитиною на відпочинку у добрих батьківських стосунках (т.2, а.с.43-46). З запису відео звернення також вбачається, що відповідач бажає виконувати свої батьківські обов`язки відносно дитини, але позивач у цьому чинить перешкоди (т.2, а.с.105). Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , є крайнім заходом, при цьому суд враховує категоричну позицію відповідача щодо заперечення предмету спору, його бажання бачитись з дитиною, і з цього приводу постійних сварок з позивачкою з приводу її перешкод в цьому, відсутність негативних даних поведінки відповідача щодо позивачки та їх спільної дитини, відсутність заборгованості по сплаті аліментів і добровільне збільшення відповідачем розміру аліментів з 800 грн. щомісяця на 2 500 грн. щомісяця, тому вказані обставини є винятковими і за таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити, однак відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків протягом 6 місяців, що є необхідним і достатнім терміном з цього приводу. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Як вбачається із зазначених норм Законів України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" та „Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 20.12.2013 року і на день винесення даного рішення збільшився з 972 грн. до 2118 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 1 059 грн. на одну дитину. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також диспозицію ст.192 СК України, суд вважає, що оскільки прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 20.12.2013 року і на день винесення даного рішення збільшився з 972 грн. до 2118 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 1 059 грн. на одну дитину, а також з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача та матеріального і сімейного стану позивача, віку дитини, тому необхідно збільшити розмір призначених аліментів на утримання малолітньої дитини з 800 грн. щомісяця до 3 000 грн. щомісяця, який забезпечить необхідний рівень для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, в задоволенні решти розміру аліментів необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору в частині вимог про збільшення розміру аліментів, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial