Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

20 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів. В обґрунтування позову зазначив, що 05.09.2014 року його були прийнято на посаду контролера на контрольно-пропускний пункт в управління режиму контролю ПАТ «Азовзагальмаш». 29.09.2014 року його було звільнено з підприємства за власним бажанням, при цьому заробітна плата за період роботи не була виплачена й по сьогодення. Просив стягнути з відповідач заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а також суму компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати за період з 05.09.2014 року та по дату ухвалення судового рішення у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні доводи та вимоги предявленого позову підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у ньому. Просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш», будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, повторно не зявився до судового засідання з невідомих причин. Разом із тим, представником відповідача надано довідку-розрахунок заборгованості по заробітній платі позивача та письмові заперечення від 22.06.2015 року, якими просить предявлений позов задовольнити частково в частини стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 889,80 грн., а в іншій частині позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення\~\~законодавства про\~\~оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом\~\~про стягнення належної\~\~йому заробітної плати без обмеження будь яким\~\~строком. Згідно із ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до\~ ст. 47 КЗпП України\~\~роботодавець\~\~зобовязаний в день звільнення\~\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України. Згідно\~із ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника\~\~виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з трудової книжки серії БТ-ІІ № 1863203, на підставі наказу ПАТ «Азовзагальмаш» № 36 від 05.09.2014 року позивача [PERSON] було прийнято на посаду контролеру на контрольно-пропускний пункт підприємства з 05.09.2014 року, та наказом № 40 від 29.09.2014 року звільнено з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно із наданою відповідачем ПАТ «Азовзагальмаш» довідкою-розрахунком № 238/823 від 08.06.2015 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем [PERSON] за вересень 2014 року становить 1004,12 гривень, включаючи компенсацію з невикористану відпустку у розмірі 78,14 гривень, при цьому заборгованість за відрахуванням всіх обовязкових податків та зборів складає 889,80 гривень. Вказану суму заборгованості визнано і не спростовано в ході судового розгляду позивачем [PERSON], а тому суд вважає встановленим факт наявності заборгованості по заробітній платі саме у зазначеному розмірі, і саме зазначена сума підлягає стягненню на його користь з відповідача ПАТ «Азовзагальмаш». Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Вважаючи обґрунтованою вимогу позивача [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми виходячи з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини, для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді Судом встановлено що позивач працював у відповідача з 05.09.2104 року по 29.05.2014 року, тобто менше двох календарних місяців, тому розрахунок середньої заробітної плати позивач обчислюється з виплат за фактично відпрацьований час, згідно з абзацом 3 п.2 Порядку. Так, згідно із наданою відповідачем довідкою-розрахунком № 238/ро-823 від 08.06.2015 року, розмір середньогодинної заробітної плати складає 8,82 гривень, що відповідає передбаченому Порядку та не заперечується позивачем. Позивач був звільненений 29 вересня 2014 року, в день звільнення був на роботі, але розрахунок з ним не проведено і по теперішній час, що не заперечується відповідачем. Отже середній заробіток розраховуватиметься починаючи з наступного дня після дати звільнення тобто з 30 вересня 2014 року по день постановлення рішення 06 липня 2015 року. Як вбачається з графіку робочого часу позивача, норма тривалості робочого часу відповідає сорокагодинному робочому тижню. Приймаючи до уваги розрахунок норм тривалостіробочого часу на 2014 рік, наведений у [PERSON] соціальної політики України № 9884/0/14-13/13 від 04 вересня 2013 року, норма тривалості робочого часу в годинах при сорокагодинному робочому тижню становить: 30 вересня був останнім робочим у вересні 2014 року - при сорокагодинному робочому тижню в розрахунок на години, один робочий день становить 8 годин, кількість годин у жовтні 2104 року 184 години, у листопаді - 160 годин, у грудні - 183 години. Відповідно до [PERSON] МіністерствасоціальноїполітикиУкраїни №10196/0/14-14/13 від 09 вересня 2014 року «Про розрахунок норм тривалостіробочого часу на 2015 рік», норма тривалості робочого часу в годинах при сорокагодинному робочому тижню становить: кількість годин у січні 2015 року - 159,0 годин, у лютому 2015 року 160,0 годин, у березні 2015 року 168,0 годин, у квітні 2015 року 167,0 годин, у травні -143,0 годин, у червні 2015 року 160 годин, з 01 липня по 06 липня 2015 року становить 4 робочі дні, що в перерахунок на години складає - 32 години. (4х8) Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні , з 30 вересня 2014 року по 06 липня 2015 року включає 1524 години. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 1524 годиин х 8,82 гривені = 13\~441, 68 гривень. Доказів, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суду не надано, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Законних підстав, передбачених ст. 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки спір щодо розміру заборгованості по заробітній платі між сторонами відсутній та вирішений на користь позивача. Отже, в сенсі викладених обставин та наведених норм суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у загальному розмірі 13 441,68 гривень. Вирішуючи позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у випадку затримки на один та більше календарний місяць виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цього Закону. Згідно із\~ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини, розрахунку та стягненню підлягає сума грошової компенсації за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року включно, а тому вимога позивача щодо стягнення даної компенсації саме з 05.09.2014 року, тобто з дня працевлаштування на підприємство, є безпідставною і не відповідає Законові. За офіційними даними Державної статистичної служби України та [PERSON] фінансів України сукупна величина приросту споживчих цін за період з жовтня 2014 по червень 2015 року включно складає 51,1%. Отже, частково задовольняючи позов [PERSON] в цій частині, суд стягує з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року включно у загальній сумі 455,58 гривень (889,80 гривень / 100 * 51,2). Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial