Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

01.06.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітнього, у якому просить стягнути з відповідачів щомісячно кошти у розмірі 20% середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 25.06.2019 року до 23.03.2020 року на користь Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка, а також покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за скоєння суспільно небезпечного діяння, за ч.2 ст. 187 КК України, були застосовані примусові заходи виховного характеру - направлення до спеціальної навчально - виховної установи підлітків на строк 2 (два) роки. Рішення (постанова) набрала законної сили: 23.03.2018 року. На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , відбував покарання Комишуваській школі соціальної реабілітації. 15 травня 2018 року Оріхівським районним судом винесено постанову про продовження терміну утримання [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва в Комишуваській школі соціальної реабілітації до досягнення ним 15 років, до 25.05.2019 року. До Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка, на підставі ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2019 року, якою задоволено поданням директора Комишуваської школи соціальної реабілітації Оріхівського району Запорізької області МОНУ Никоненко Л.М. про переведення до професійного училища соціальної реабілітації [PERSON] , переведено [PERSON] , [INFO] , до професійного училища соціальної реабілітації до закінчення терміну. Рішення (постанова) набрало законної сили: 28.05.2019 року. Початок строку: 23 березня 2018 року. Кінець строку: 23 березня 2020 року. На підставі путівки Міністерства освіти та науки України від 07 червня 2019 року №186 [PERSON] було направлено до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С. Макаренка. Наказом директора навчального закладу від 25.06.2019 року № 4-«З-УДЗ» неповнолітній [PERSON] був зарахований до складу учнів. Однак в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року питання про відшкодування батьками частини витрат на утримання дитини вирішено не було. Неповнолітній [PERSON] з 25 червня 2019 року перебуває в навчальному закладі на повному державному утриманні. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.06.2004 року, виданого місцем реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві - [PERSON] , [INFO] , - є матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Київ та [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України обов`язком батьків є утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках-розподільниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації, центрах медико-соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок батьків (усиновителів) або опікунів (піклувальників) у порядку, встановленому КМУ. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 року № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів» за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступеня (крім загальноосвітніх закладів Міністерства культури і мистецтв), загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату у розмірі 20% (відсотків) середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї. Ухвалою суду від 04.06.2020 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 23.07.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 27.08.2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та зазначає, що за результатами розгляду позовної заяви колишньої дружини відповідача - [PERSON] . Дніпровський районний суд м. Києва 17.06.2015 року ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі Ѕ від всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що визначений судом розмір аліментів він сплачує своєчасно та в повному обсязі, отже аліменти на утримання дітей судом вже призначені і своєчасно сплачуються позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] отримала копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 18.08.2020 року, однак своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року застосовано відносно [PERSON] , [INFO] , примусові заходи виховного характеру - направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків на строк 2 роки. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.05.2019 року переведено [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, до професійного училища соціальної реабілітації до закінчення терміну. 07.06.2019 року Оріхівським районним судом Запорізької області оформлено путівку №186 на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , якою неповнолітній відповідно до ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.05.2019 року (323/1209/19, 1-в/323/196/19), направляється до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка за адресою: Кіровоградська область, Петрівський район, смт. Балахівка, вул. Шкільна, 5. Згідно наказу в.о. директора Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка від 25.06.2019 року №4-«З-УДЗ», зараховано з 25.06.2019 року до складу учнів на базі неповної базової середньої освіти, відповідно до робочих навчальних планів та програм за професією «Штукатур, лицювальник-плиточник» [PERSON] . Згідно наказу в.о. директора Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка від 23.03.2020 року №2-«В-УДЗ», відраховано зі складу учнів з 23.03.2020 року у зв`язку з закінченням терміну перебування з групи ШЛП-19 за професією «Штукатур, лицювальник-плиточник» [PERSON] . За змістом довідки №44 від 14.07.2020 року, термін перебування [PERSON] у Макіївському професійному училищі соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка склав: початок терміну - 25.06.2019 року; закінчення терміну - 23.03.2020 року. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2013 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.06.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей. За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», місце проживання відповідачів у справі зареєстроване за різними адресами. Згідно п. 17 Положення про професійне училище соціальної реабілітації, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13 жовтня 1993 р. №859 «Про організацію діяльності спеціальних закладів освіти для дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання», утримання учнів (вихованців) в училищі здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. В свою чергу, частиною 4 статті 13 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначено, що часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках-розподільниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації, центрах медико-соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок батьків (усиновителів) або опікунів і піклувальників) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 1993 року №859 «Про організацію діяльності спеціальних закладів освіти для дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання», пунктом 6 якої визначено, що плата за утримання учнів у школі соціальної реабілітації та професійному училищі соціальної реабілітації справляється з батьків у розмірі 20 відсотків коштів, що припадають на одного члена сім`ї. Аналогічну норму містить і Порядок встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затверджений наказом Міністерства освіти та науки України від 21 листопада 2002 року №667 (далі - Порядок). Пунктом 3.1 вказаного Порядку визначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 року №1243 "Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів" батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату в розмірі 20 відсотків середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті I-III ступенів (крім загальноосвітніх закладів Міністерства культури і мистецтв), загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 року № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернат них навчальних закладів» за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті І-III ступенів (крім загальноосвітніх закладів Міністерства культури і мистецтв), загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату у розмірі 20% (відсотків) середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї. Таким чином, оскільки відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , який утримувався в училищі соціальної реабілітації в період з 25.06.2019 року по 23.03.2020 року, то відповідно до чинного законодавства вони зобов`язані частково відшкодувати витрати на утримання дитини в даному закладі в розмірі 20% середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї щомісячно, починаючи з моменту зарахування дитини до відповідного закладу та до часу його відрахування. При цьому, суд не погоджується з вимогами позивача в частині стягнення відповідних коштів у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки чинним законодавством не передбачено для відповідного роду оплат конкретного рівня нижче якого не може бути розрахований двадцяти відсотковий середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї. Крім того, кошти які мають сплатити відповідачі, не є аліментами у розумінні положень СК України та на відміну від аліментів не обмежуються мінімальним розміром. Спірні відносини, що склалися між сторонами у справі, регулюються зокрема положеннями Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», відтак вимоги позивача про стягнення з відповідачів зазначених витрат в розмірі не меншому 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають до задоволення. За таких умов суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Стосовно заперечень відповідача [PERSON] проти позову, що полягають в посиланнях на сплату ним аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей, в тому числі і на [PERSON] , суд дійшов висновку, що такі заперечення є необґрунтованими, оскільки як зазначалось вище часткове відшкодування батьками витрат на утримання дітей в училищах соціальної реабілітації не є аліментами та із стягненням аліментів не пов`язано. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати позивача понесені у зв`язку зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial