Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

У червні 2021 року до суду звернулось КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів. В позові зазначило, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2019 у справі № 317/2742/18 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та зобов`язано КП «Облводоканал» ЗОР змінити формулювання причин звільнення з роботи з ч. 1 ст. 28 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України, стягнуто з КП «Облводоканал» ЗОР на користь [PERSON] , вихідну допомогу в сумі 43 493,61 грн., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь період затримки в сумі 108 707,21 грн. та судовий збір в сумі 704,80 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 10.05.2019 вказане рішення залишено без змін. На виконання вказаного рішення суду першої інстанції КП «Облводоканал» ЗОР виплатило [PERSON] усі кошти, а саме: 24.07.2019 виплачена вихідна допомога в сумі 35012,36 грн., а 15.08.2019 виплачений середній заробіток за несвоєчасний розрахунок у сумі 87509,30 грн. (за відрахуванням податків та зборів). Разом з тим, 27.01.2021 Верховним Судом було частково задоволено касаційну скаргу КП «Облводоканал» ЗОР, а саме скасовано рішення першої та апеляційної інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в цій частині справи передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23.04.2021 було частково задоволено позов [PERSON] в частині стягнення з КП «Облводоканал» ЗОР середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та вирішено стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь [PERSON] 43493,61 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вказане рішення суду набрало законної сили 27.05.2021. Таким чином судом при повторному розгляді справи було зменшено суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на 65 213,60 грн., у зв`язку з чим позивач вважає, що підстава для перерахунку відповідачу вказаної суми відпала. З огляду на вищевикладене позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 65213,60 грн. безпідставно набутих грошових коштів, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.06.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] скористалась своєю можливістю надати до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, при цьому посилаючись на ст.ст. 444, 445 ЦПК України та висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 336/9595/14, а також на ст.ст. 1212, 1215, та на висновки викладені у Постановах ВСУ від 02.07.2014 у справі №6-91цс14, від 06.058.2020 у справі № 753/22781/17, від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц, зазначила, що ст. 1212 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин які виникли між КП «Облводоканал» ЗОР та [PERSON] щодо нарахуванню та виплати останній грошових коштів в розмірі 108707,21 грн., так як при нарахуванню та виплати вказаної суми не було допущено жодної рахункової помилки, а так само це не є результатом недобросовісної поведінки [PERSON] . В свою чергу КП «Облводоканал» ЗОР скористалось можливістю подати до суду відповідь на відзив в якому наполягало на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є складовою фонду заробітної плати. КП «Облводоканал» ЗОР не сплачувала спірні грошові кошти добровільно, а виконувала рішення суду, яке згодом було змінено, тобто, на думку позивача, відпала підстава отримання відповідачем частини грошових коштів в розмірі 65213,60 грн., у зв`язку з чим наполягали на задоволенні позову. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надали клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши позовну заяву, заяви з процесуальних питань, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2019 позов [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради змінити в трудовій книжці [PERSON] формулювання причини звільнення з роботи з ч. 1 ст. 38 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП на підставі заяви про звільнення від 02.07.2018 р. з 04.07.2018 р. Стягнуто з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради на користь [PERSON] вихідну допомогу в сумі 43493,61 грн. (сорок три тисячі чотириста дев`яносто три грн. 61 коп.). Стягнуто з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь період затримки з 05.07.2018 року по 12.02.2019 року у сумі 108707,21 грн.(сто вісім тисяч сімсот сім грн. 21 коп.). Стягнуто з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.). Постановою Запорізького апеляційного суду від 10.05.2019 апеляційну скаргу КП «Облводоканал» ЗМР залишено без задоволення, а рішення Запорізького апеляційного суду Запорізької області від 12.02.2019 залишено без змін. Відповідно до платіжних доручень № 747 від 24.07.2019 та № 1134 від 15.08.2019 встановлено, що КП «Облводоканал» ЗОР перерахувало [PERSON] 35012,36 грн. та 87 509,30 грн. відповідно. (а.с. 14,15) Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.12.2020 касаційну скаргу КП «Облводоканал» ЗМР задоволено частково. Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2019 та постанову Запорізького апеляційного суду від 10.05.2019 в частині позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23.04.2021 позов [PERSON] до КП «Облводоканал» ЗОР про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Стягнуто з КП «Облводоканал» ЗОР на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 43493,61 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 23.09.2021 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23.04.2021 залишено без змін. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Суд вважає, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Доказів про набуття [PERSON] 65 213,60 грн. у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять, на такі обставини сторони не посилаються. Сам факт оскарження відповідачем у судовому порядку наказу про звільнення її з посади за ч. 1 статті 38 КЗпП України не може свідчити про недобросовісність дій особи, оскільки є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 55 Конституції України, на захист судом прав і свобод людини і громадянина. Таким чином суд приходить до висновку, що: 1) виплата середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні позивачем проведена добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку; 2) недобросовісність з боку відповідача не встановлена. Суд вважає, що передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів на підставі вимог статті 1212 ЦК України відсутні, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відмовляє у стягненні на користь позивача витрат по сплаті судового збору, оскільки позов не підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed