Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

30.06.2015 року позивачка звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області з даним позовом, вказуючи, що 27 травня 2013 року розірвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], 17 травня 1997 ррку народження. Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до 17 травня 2015 року. Зараз їх син досяг повноліття, але навчається на Миколаївському факультеті менеджменту та бізнесу Київського університету культури (напрям підготовки дизайн) на 1 курсі. Стипендії син не отримує, термін навчання 4 роки, тобто до 30 червня 2018 року. Позивачці важко утримувати сина, надавати матеріальну допомогу на навчання, тому вона звернулась до суду і просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, у сумі по 1000 гривень, щомісячно, на період його навчання, тобто до 30 червня 2018 року. 29.09.2015 року дана справа надійшла до Саратського районного суду Одеської області, на підставі ухвали судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.09.2015 року (а.с. 50,56). 03.11.2015 року позивачка подала до суду додаткову позовну заяву, вказуючи, що вона сплачуває за навчання сина контракт, за перший семестр другого курсу 3100 гривень; за гуртжиток - 600 гривень, а також пересилає йому кошти на проживання, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 гривень, щомісячно (а.с. 65). Справа призначалась до слухання неодноразово. У даному судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, пояснивши суду, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, з аліментів вона хоче сплатити за навчання сина за другий семестр і за гуртжиток. Відповідач офіційно не працює, але працює будівником по найму, має гроші і взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень, щомісячно. Крім того, після розірванння шлюбу він залишився проживати у їх квартирі, а позивачка з сином змушені знімати житло і сплачувати кошти за оренду житла. Відповідач, представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справви до суду не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали частково, в сумі по 300 гривень, щомісячно, тому, що відповідач має мінливий нерегулярний дохід (а.с. 78). Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, що виникають з сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати повнолітніх дітей на період навчання, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст.ст. 181, 182, 199 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджаються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацедатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії І-ЖД № 117111, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 27 травня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10). Як видно з довідки ВП «Миколаївський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури», син сторін [PERSON] є студентом денного контрактного відділу ДХМГ-94М,1 курсу Миколаївського факультету менеджменту і бізнесу Київського університету культури, напрямку підготовки «Дизайн». Термін навчання 4 роки з 01.09.2014 по 30.06.2018 року (а.с. 51). У судовому засіданні встановлено, що сторони мешкають окремо; разом з позивачкою проживає син, батьком якого є відповідач; відповідач не працює; добровільно не надає матеріальної допомоги на навчання сина. Позивачка також офіційно не працює, має мінливий заробіток, але сама сплачує контракт за навчання сина, за гуртжиток і надає матеріальні кошти сину на проживання (а.с. 67,68, 69-72). З урахуванням сімейного, матеріального становища позивачки, відповідача, суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу сину у сумі 800 гривень, щомісячно, на період його навчання. На підставі Закону України "Про судовий збір", відповідач повинен сплатити судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: partial