Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

21 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків в сумі 160\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відпрацював на підприємстві відповідача в період з 04.08.1971 по 10.03.2004. Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні захворювання, і за висновком МСЕК від 21.06.2006 позивачу первинно було встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності (20% ХОЗЛ, 10% туговухість) з 13.06.2006 безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу страждає на тремтіння пальців обох рук, підвищення артеріального тиску, головний біль, зниження слуху, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши у відзиві на позовну заяву, що Заокном України «Про Державний бюджет України на 2006рік№ зупинено дію абз.4ст.1 підп. «є» п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а тому підприємство не зобовязано відшкодовувати моральну шкоду позивачу. Крім того, підприємство у повному обсязі забезпечувало позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочувало час дії шкідливих виробничих факторів відповідно до норм діючого законодавства, надавав позивачу додаткову відпустку за роботу в таких умовах праці. Просить відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Ухвалою суду від 26 грудня 2017 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. 16 січня 2018 року розгляд справи був відкладений в звязку з відсутністю документального підтвердження отримання третьою особою ухвали про відкриття провадження у справі. Крім того, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. 16січня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 16.02.2018 позивач через канцелярію суду подав відповідь на відзив, яка ухвалою суду від 16 лютого 2018 року залишена без розгляду. Учасники справи не викликалися в судове засідання. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював у шкідливих умовах праці на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 04.08.1971по 01.12.1971, з 29.05.1972 по 10.11.1974, з 15.12.1976 по 10.03.2004 на різних посадах, загальний стаж роботи 32р.1міс., в умовах шкідливих факторів 29р. 10 міс., перебував у трудових правовідносинах з Відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-8). 05 квітня 2006 року на підприємстві ПАТ (ВАТ) «Криворізький залізорудний комбінат» було проведено розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON]: ХОЗЛ та нейросенсорна приглухуватість, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним лікарем Жовтневої райСЕС [PERSON]. Професійне захворювання виникло за обставин праці на шахті «Октябрська» ВО «Кривбасруда», «КДЗРК» ВАТ «КЗРК» (а.с.11-12). Згідно копії виписки з огляду МСЕК Серія ДНА-02 №012726 від 21.06.2006 [PERSON] встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності з 13.06.2006 безстроково. Інвалідність не встановлено (а.с.14). Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 4 Закону України "Про охорону праці"\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України\~\~моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або\~\~внаслідок профзахворювання\~\~складається, зокрема, у фізичному болі, душевних\~\~стражданнях, які він поніс у зв'язку з\~\~ушкодженням здоров'я. Наведені вище докази свідчать про те, що\~\~ушкодження\~\~здоров'я, заподіяне позивачеві\~\~під час виконання ним\~\~трудових обов'язків, заподіює йому\~\~моральні\~\~й фізичні\~\~страждання, які обмежують його\~\~можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Зазначені обставини\~наступили\~у\~[PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення\~\~30% втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, яка встановлена безстроково, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 18 000,00 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial