Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

17 березня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є власником садового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані у цьому садовому будинку, але не проживають в ньому вже більш ніж два роки. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування садовим будинком за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати Овідіопольський РС ГУДМС України в Одеській області зняти відповідачку з реєстрації за цією адресою. У судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу їх реєстрації (ч.5 ст.74 ЦПК України). Згідно з записом на розписці, засвідченого печаткою СОГ "Західний", відповідачі за адресою реєстрації: [ADDRESS], не проживають. Овідіопольський РС ГУДМС України в Одеській області про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності його представника. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 16 січня 2012 року щодо перегляду ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30 листопада 2007 року позивачу на праві власності належить садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. У цьому житловому будинку як за місцем постійного проживання з 2008 року зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], але за цією адресою понад рік не проживають. З врахуванням вищенаведених обставин суд вважає, що відповідачі дійсно втратили право користування житловим приміщенням у садовому будинку за адресою: [ADDRESS], тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо вимог про зобов'язання Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області зняти відповідачів з реєстрації суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, крім іншого, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.16 ЦК України звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Способом захисту прав є відповідні заходи, які дають об'єктивні підстави позивачеві відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру. Суд вважає, що обраний позивачем додатковий спосіб захисту щодо зобов'язання Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області вчинити певні дії не відповідає змісту та характеру його порушених прав та законних інтересів, а також закріпленим в чинному законодавстві правовим положенням, тому суд не має правових підстав для задоволення позову в цій частині. При цьому суд вважає, що порушені права та законні інтереси позивача поновлені судом у повному обсязі в результаті визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а дії щодо зняття відповідачів з реєстрації мають бути вчинені відповідним державним органом в силу норми закону, що міститься у ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: partial