Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

02 жовтня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що Рішенням Кременчуцького районного суду від 23 серпня 2013 року по справі №536/2140/13-ц стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої доньки в розмірі 1/6 частки від усіх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця Носа О.Ю. ВДВС Кременчуцького районного управління юстиції від 13.09.2013 року відкрито виконавче провадження ВП №39786277 з примусового стягнення аліментів з відповідача. В серпні 2013 року, на момент звернення до суду з позовом до Відповідача про стягнення аліментів їхній дочці - [PERSON], було майже 2 роки. Вона тільки почала відвідувати дитячий садок. А тому сума призначених судом аліментів з Відповідача була цілком прийнятною для її нормального розвитку. Крім того, після винесення даного рішення, на підставі виконавчого листа бухгалтерія Товариства на якому працював Відповідач справно перераховувала аліменти на утримання дочки, а тому, навіть враховуючи те, що її потреби зростали (підготовка до школи, розвиваючі гуртки, одяг, хвороби, оздоровлення) та враховуючи досить значне зростання споживчих цін, вона не піднімала питання збільшення розміру отримуваних аліментів, оскільки рівня її доходу було достатньо для фінансового забезпечення достатнього рівня життя їхньої доньки. Намагаючись в позасудовий спосіб вирішити з відповідачем питання збільшення сплати з його боку аліментів на утримання їхньої доньки, з листопада 2016 року вона неодноразово намагалась поспілкуватися з ним з цього приводу. Але всі її намагання були марними. В кінці квітня 2017 року дане питання вона почала підіймати більш детально, адже в їхньої дитини був випускний в дитячому садочку, на який вона на той час вже витратила близько 4 000 грн. (одяг, взуття, фото та відео зйомка, саме дитяче свято), але Відповідач просто ігнорував всі її намагання йому це донести. Тобто, з листопада 2016 року по даний час будь - якої додаткової фінансової підтримки від Відповідача на їхню дитину вона не отримувала. Звертала увагу суду, що їхній дочці на сьогодні вже майже 6 років, вона була зарахована до проектного 1-А класу Кременчуцької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 10 з поглибленим вивченням англійської мови, який буде працювати за науково - педагогічним проектом «Інтелект України». З метою належного забезпечення навчального процесу, нею було укладено відповідний договір купівлі - продажу про придбання навчальних матеріалів (зошитів на друкованій основі, робочих зошитів, довідників, карток, педагогічних програмних засобів тощо), що коштує 200 гривень щомісяця. Крім цього, дитині було придбано шкільну форму та інші шкільні приналежності. Вона проходить вітамінізацію в школі та обідає, що також є платним, близько 420 -450 гривень щомісяця. Їхня донька тривалий час відвідує додаткові курси англійської мови близько 700 грн./міс), малювання (близько 920 грн./міс), танцювальний гурток (абонемент на місяць коштує 470 грн.). За все це сплачую також вона особисто. Крім того, [PERSON] приймає участь в міських, міжміських танцювальних змаганнях, що також потребує додаткових витрат. Крім того, щороку вона водить дитину на оздоровлення. Таким чином, на даний час витрати на забезпечення достатнього рівня життя доньки суттєво збільшились, а вона в свою чергу не в змозі в повній мірі фінансово забезпечити всі необхідні потреби їхньої доньки. Вважає, що відповідач має змогу в більшому обсязі сплачувати аліменти на утримання їхньої доньки, оскільки останній працездатний, працює на ТОВ «Кремелектро», має постійний дохід, інші стягнення за виконавчими листами відсутні. Тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: Збільшити розмір коштів, які стягнуті рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 березня 2009 року з [PERSON] ([INFO], іпн [NUMBER]) на користь [PERSON] ([INFO], іпн [NUMBER]) на утримання доньки [PERSON] (30 вересня 2011 р.н.), в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом зміни способу присудження аліментів та стягнення в подальшому з [PERSON] ([INFO], іпн [NUMBER]) на користь [PERSON] ([INFO], іпн [NUMBER]) на утримання доньки [PERSON] (30 вересня 2011 р.н.), коштів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду із позовом про збільшення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Відкликати виконавчий лист № 536/2140/13 виданий 23.08.2013 р. про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, виданого на виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 серпня 2013р. по справі №536/2140/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (виконавче провадження № 39786277). Судові витрати стягнути з відповідача. 23 січня 2018 року на адресу суду від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву [PERSON], яку обґрунтовував тим, що з тексту позовної заяви про збільшення розміру аліментів та наданих до неї додатків вбачається обґрунтування зміни розміру аліментів в бік збільшення - наступні витрати позивача: - на випускний в дитячому садочку (одяг, взуття, фото - та відео зйомка та ін.), придбання додаткових навчальних матеріалів (зошитів на друкованій основі, робочих зошитів, карток, педагогічних програмних засобів) для спеціалізованої школи з поглибленим вивченням англійської мови, - вітамінізацію в школі, - відвідування додаткових курсів з англійської мови, малювання, танцювального гуртка. Тобто вищевикладеним, позивач обґрунтовує наявність додаткових витрат на дитину, прямо посилаючись у позові на правову норму - ч. 1 ст. 185 СК України, що регулює правовідносини між батьками про додаткові витрати на дитину (ч. 1 ст. 185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) В свою чергу, позивач предметом позову вказує збільшення розміру аліментів, що регулюється відмінною нормою права - ст. 192 СК України, при цьому про зміни у матеріальному чи сімейному стані сторін, які б впливали на вказаний необхідний розмір, не зазначає, а тому підстави змінювати розмір частки аліментів відсутні. Посилання позивача на потребу малолітньої доньки у вищевикладених додаткових витратах не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, а є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину згідно зі ст.. 185 СК України. Проте, відповідних вимог позивач у позовній заяві не заявляла. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, при вирішенні питання щодо збільшення розміру аліментів суд має з'ясувати наявність обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України, а також враховувати положення ст. 182 СК України. Тому окремо звернув увагу суду на своє матеріальне становище: 21 березня 2015 року він уклав шлюб з [PERSON]. В шлюбі у них народилась донька - [PERSON], 14.06.2017 року, тому, в теперішній час, на його утриманні знаходиться дружина та малолітня донька. Дружина отримує лише допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Він офіційно працює зливальником-розливальником на ТОВ «Креміньпропангаз» з заробітною платою в розмірі 3 300,00 грн., з яких утримуються податки та аліменти на доньку [PERSON]. Тобто після всіх відрахувань він отримує 2 200,00 грн., які витрачає на свою сімю. Окрім того, його повнолітній син - [PERSON] поступив до Кіровоградської льотної академії та також потребує від нього допомоги. Зі свого боку, позивач не надає жодного доказу про зміну майнового або сімейного стану, погіршення стану здоров'я позивача чи малолітньої дитини, після визначення розміру аліментів, який був встановлений рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.08.2013 року. Тому доводи позивача про наявність підстав для зміни розміру аліментів є необґрунтованими, а тому просив суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в повному обсязі. Крім цього, 06 лютого 2018 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. На адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Кременчуцького районного суду від 23 серпня 2013 року по справі №536/2140/13-ц стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частки від усіх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця Носа О.Ю. ВДВС Кременчуцького районного управління юстиції від 13.09.2013 року відкрито виконавче провадження ВП №39786277 з примусового стягнення аліментів з відповідача. Позивач в обґрунтування свої позовних вимог зазначала, що вона несе витрати на дитину, зокрема: - на випускний в дитячому садочку (одяг, взуття, фото - та відео зйомка та ін.), придбання додаткових навчальних матеріалів (зошитів на друкованій основі, робочих зошитів, карток, педагогічних програмних засобів) для спеціалізованої школи з поглибленим вивченням англійської мови, - вітамінізацію в школі, - відвідування додаткових курсів з англійської мови, малювання, танцювального гуртка. Суд не може погодитися з даними підставами позову враховуючи його вимоги, оскільки, згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось з них. В той час, ст.185 СК України передбачено, що, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто, в даному випадку позивач фактично вказує на підставу збільшення розміру аліментів - додаткові витрати на дитину, а не на зміну розміру аліментів внаслідок зміни матеріального стану відповідача, як це передбачено ст.185 СК України. Оскільки матеріальний стан відповідача не тільки не поліпшився, а в розумінні закону став погіршеним внаслідок того, що 21 березня 2015 року відповідач уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.54). Крім цього, під час шлюбу у них народилась донька - [PERSON], 14.06.2017 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.55). Тому, в теперішній час, на утриманні відповідача знаходиться дружина та малолітня донька. Дружина отримує лише допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., що підтверджується відповідним доказом (а.с.56). Також, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 57, 58), відповідач офіційно працює зливальником-розливальником на ТОВ «Креміньпропангаз» з заробітною платою в розмірі 3 300,00 грн., з яких утримуються податки та аліменти на доньку [PERSON]. Тобто після всіх відрахувань відповідач отримує 2 200,00 грн., які витрачає на свою сімю. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд зокрема враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Суд, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів враховує положення ст.\~ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~, відповідно до якого, в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Також враховує положення ст.182 СК України, відповідно до якого, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позовні вимоги позивачем обґрунтовані частково, матеріальний стан відповідача не покращився, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та вирішує постановити рішення, яким змінити розмір стягуваних аліментів в частині прожиткового мінімуму для дитини з 30% на 50 %. Що стосується вимоги позивача про відкликання виконавчого листа, суд відмовляє в цій частині з огляду на наступне: По-перше, чинним законодавством не передбачено правового механізму відкликання виконавчого листа. По-друге, якщо брати за основу дану вимогу, то вона тлумачиться відповідно до вимоги п.10 ч.1 ст.39 «Про виконавче провадження», відповідно до якого, повернення виконавчого документа без виконання може здійснюватися на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. Але в цьому разі виконавче провадження підлягає закінченню. Якщо суд здійснить повернення виконавчого документа без виконання, стягнення по відповідному виконавчому листу закінчиться, що є наслідком припинення стягнення раніше стягуваних аліментів. З вищезазначених підстав, суд розяснює позивачу, що вона має право, як стягувач, звернутися до відповідного органу ДВС з письмовою заявою про повернення відповідного виконавчого документа, та в порядку передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження» предявити виконавчий лист виданий по цій справі, Пункт 23 Постанови №\~3\~Пленуму Верховного\~суду України\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України про\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розяснює, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, позов задоволено повністю, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 640 гривень.

Outcome: partial