Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

18.12.2020 [PERSON] звернулася в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 200 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-3). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час машиністом конвеєру подрібнення руди на подрібнювальній фабриці №2 на ПрАТ, з правом пільгового пенсійного забезпечення, нею отримані хронічні професійні захворювання: радикулопатія білатеральна шийна та попереково-крижова, на фоні полі сегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів та остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів, з двостороннім плечолопатковим пері артрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Група А.ЛН першого ступеня, які, відповідно до акту розслідування від 12.10.2020, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 10.12.2020 вперше позивачу з 04.12.2020 року безстроково була встановлена 3-тя група інвалідності та 50% втрата професійної працездатності. Вважає, що їй не було забезпечено безпечних умов праці, вона втратила працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходилася на лікуванні, їй важко виконувати будь-яку роботу по дому, вона відчуває ниючий біль та обмеження рухів у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в ліву ногу, у шийному відділі з іррадіацією в праву руку. Турбують постійні болі в плечових, колінних та ліктьових суглобах, деформація правого ліктьового суглобу. У позивача зявилося постійне затерпання в руках, слабкість, відчуття холоду в пальцях рук, порушилася хода. Навіть при невеликому фізичному навантаженні у неї з`являється задуха, кашель, біль у грудній клітці та загальна втома. Змушена звертатися по допомогу по хатньому господарству: прибирання, прання, готування їжі, що в свою чергу пригнічує позивача. Значну частину часу вона витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує її нормальні життєві зв`язки. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2020 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 13.01.2021, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.31). 11.02.2021 відповідачем направлено до суду засобами поштового зв`язку відзив на позов (вх№3148 від 16.02.2021) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач була попереджена про шкідливість умов праці під розписку, стаж роботи позивача за професією більш ніж втричі перевищує стаж, необхідний жінкам для набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком№1, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сама повинна дбати про свій стан здоров`я. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову.Однак відзив надано суду з пропуском встановленого строку, тому не береться судом до уваги. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 23.04.1996 по 08.02.2019 позивач працювала на ПрАТ машиністом конвеєру подрібнення руди на подрібнювальній фабриці №2 більше 22 років (а.с.5-8). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12.10.2020р. (а.с.9-13), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: радикулопатія білатеральна шийна С5-С7 та попереково-крижова L4-S1, на фоні полі сегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), з двостороннім плечолопатковим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А.ЛН першого ступеня. Позивачу вперше встановлена 3-тя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, із яких: 40% по радикулопатії та 10 по ХОЗЛ (первинно), а також 15% - по трудовому каліцтву 2011 року (повторно), згідно висновку МСЕК від 10.12.2020р., де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення, корсет (а.с.14). Але заявлені позивачем вимоги стосуються відшкодування моральної шкоди лише за фактом професійного захворювання (в межав пов`язаного з ним ступеня втрати професійної працездатності 50%) і не стосуються випадку трудового каліцтва. \~ \~ \~ \~З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого нею професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12.10.2020 (а.с.9-13), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: важкість праці маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 17 кг при нормативному значенні 7кг; нахили тулуба кількість за зміну 360 при нормативному значенні 51-100 (згідно ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08.04.2014 за №248); пил фіброгенної дії - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фібро генної дії із вмістом кремнію діоксину кристалічного (SiO2) від 10% до 70% в 3,1 рази (6,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88). Умови виробничого середовища та важкість праці машиніста конвеєра відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості (а.с.11,12). Позивач працювала в умовах впливу шкідливих факторів понад 22 роки. Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд вважає,\~що слід\~врахувати роз`яснення\~п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995р.,\~з подальшими\~змінами,\~"\~Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди",\~відповідно до\~якого,\~розмір відшкодування\~моральної шкоди\~суд визначає\~в межах\~заявлених вимог\~залежно від\~характеру та\~обсягу заподіяних\~позивачеві моральних\~і фізичних\~страждань,\~з урахуванням\~в кожному\~конкретному випадку\~ступеня вини\~відповідача та\~інших обставин.\~Зокрема,\~враховується характер\~і тривалість\~страждань,\~стан здоров`я\~потерпілого,\~тяжкість отриманого\~захворювання,\~істотність вимушених\~змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках,\~конкретні обставини\~по справі,\~характер моральних\~страждань і\~наслідки,\~що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, виписками-епікризами, випискою із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.14-21) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18\~Податкового кодексу\~України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164\~Податкового кодексу\~України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 1500,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial