Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

02 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк», через свого представника за довіреністю, звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 жовтня 2010 року в сумі 15 165 грн 16 коп., відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязалася сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди, проте, порушила свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач під час судового засідання 23 березня 2017 року позов визнала частково, не заперечувала, що користувалась коштами, що були на кредитній картці в сумі 500 грн, які зняла в 2013 році та не повернула, не визнала вимоги щодо сплати відсотків, пені та штрафів, вказуючи про тяжке матеріальне становище. В подальшому відповідач в судові засідання на неодноразові виклики не з»явилась. Заслухавши відповідача, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 20 жовтня 2010 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали кредитний договір № б/н, згідно якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, а та в свою чергу використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 20 жовтня 2010 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, що підтверджується заявою позичальника від 20 жовтня 2010 року (а.с. 7). Відповідач не заперечувала факту користування кредитними коштами, які зняла в 2013 році. У відповідності до наданого розрахунку заборгованість складається з: 472,00 грн. заборгованість за кредитом, 10394,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 698,34 грн. штраф (процентна складова). Відповідач в судовому засіданні не заперечувала щодо боргу за кредитом в сумі 472 грн, який підтверджується наданим розрахунком та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [PERSON], укладаючи договір про надання коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті позивача, складає між ним та банком договір, з умовами якого він ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві позичальника (а.с. 7 зворот). Положеннями п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 35 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Позивач, змінюючи розмір відсотків за кредитом, умови договору виконав та [PERSON] про це проінформував, що підтверджується випискою по картрахунку. Також, в наданій анкеті-заяві ткаченко К.П. зобов»язалась виконувати вимоги Умов та знайомитись з їх змінами на сайті банку. Даних про те, що відповідач звернулася до банку з заявою про незгоду зі змінами Правил та/або Тарифів і погасила наявну заборгованість, матеріали справи не містять. З 04.2014 року банком були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів в частині розрахунку процентів, які затверджені Наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, згідно з яким у разі виникнення прострочених зобов»язань проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки, які за наданим розрахунком складають 10394 грн 82 коп. та нараховані та поточну заборгованість за кредитом з01 березня 2014 року і на прострочену заборгованість з 31 березня 2014 року. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення заборгованості за комісією та пенею у розмірі 3100 грн, оскільки позивачем не зазначено правової підстави її нарахування, не надано суду обґрунтованого розрахунку, а також враховуючи, що це є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штрафи в розмірі 500 грн фіксованої частини та 698,34 грн як процентної складової. У зв»язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до частини задоволених позовних вимог в сумі 1272 грн 93 коп. ( 12065,16х1600/15165,16). На підставі викладеного,

Outcome: partial