Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по аліментах та аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], який продовжує навчання щомісячно в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 2011 році з вини батька [PERSON], який перестав цікавитися сімєю, шлюб розпався. До досягнення позивачем повноліття на підставі рішення суду, відповідач зобов'язаний був сплачувати аліменти, хоча систематично ухилявся і за весь період відколи суд призначив сплачувати аліменти не сплатив ні копійки. Позивача утримувала та забезпечувала мати. Позивач [PERSON] навчається в Католицькому університеті м.Люблін на денній формі навчання. Зазначає, що йому потрібні гроші на навчання, купувати книжки та зошити, харчування, проживання (оплата за гуртожиток), одяг та проїзд. Стипендії він не отримує. Щоб досягнути хороших успіхів у навчанні не може йти на роботу, враховуючи слабке здоров"я. Також він займається співом, закінчив музичну школу по класу фортепіано, бандура і вокал, їздить на конкурси і йому потрібні кошти на придбання музичних інструментів, настройку фортепіано, ремонт чи заміну струн в бандури, подорожі. Це все дуже багато коштує. Вказує, що у всьому йому допомагала мама. Возила в музичну школу, платила за навчання, підручники, інструменти, костюми шила сама, бо не було грошей купити. Крім того позивач зазначає, що стоїть на обліку у туберкульозному диспансері, тому часто потребує лікування у санаторіях чи у місцевостях з сухим кліматом, на морі. Також страждає на сколіоз та неврозоподібний стан, що потребує консультації лікаря та постійного лікування, а також водних процедур. Плоскостопість, яка вимагає спеціального ортопедичного взуття. Матері позивача важко одній забезпечити утримання сина. Окрім того, мати позивача мусить ще опікуватися його бабцею, яка вже в літах, має маленьку пенсію і також потребує ліків та іншої фінансової підтримки. Мати позивача працює офіційно у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги на посаді медсестри. Місячний дохід становить близько 1 474грн. 00коп. Також є інвалідом 3 групи. Пенсія, яку вона отримує, становить 1046грн. 00коп. на місяць. Мама часто хворіє і вся її пенсія іде на лікування. Позивач [PERSON] намагався у відповідача випросити якісь гроші, але батько на телефонні дзвінки не відповідає з 4-5 років. Не дзвонить до них і навіть не вітає на свята. Тобто взагалі не цікавиться сином, ні здоров"ям, ні успіхами у навчанні. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців у нього немає, має можливість утримувати сина маючи щомісячний дохід понад, тому просить стягувати з відповідача кошти щомісячно до закінчення ним навчання. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 27.05.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та вирішено стягувати [PERSON], [INFO], в користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] до завершення ним навчання у Католицькому університеті м. Люблін, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років щомісячно в розмірі 2000грн., починаючи з 25 листопада 2014. Стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] 66000 (шістдесят шість тисяч) гривень 00 коп. заборгованості по сплаті аліментів за період з 14.03.2012 року по 12.11.2014 року. 23.07.2018 адвокат Тимчук С.І., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 17.07.2018 року, звернувся до суду в інтересах [PERSON], з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив суд скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.05.2015 року. Ухвалою від 25.07.2018 прийнято заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 28.09.2018 заяву адвоката Тимчука С.І., який діє в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення від 27.05.2015 року - задоволено та скасовано заочне рішення від 27.05.2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 21.12.2018 адвокат Тимчук С.І., який діє в інтересах [PERSON] подав на адресу суду відзив на позовну заяву та 09.01.2019 ним же подано заперечення /арк.спр.186-188,198/. В судовому засіданні представники позивача адвокат МаліцькийД.В., який діє на підставі ордеру серії ЛВ№153759 від 21.02.2019 та [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.09.2018, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Тимчук С.І., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 17.07.2018, в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. Заслухавши думку представників позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Суд встановив, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.3/. Згідно довідки WNS-139232/14 від 03/10/2014 Католицького університету Івана Павла ІІ [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання Католицького університету м. Люблін, пятирічна стаціонарна безперервна магістратура. Термін навчання до 30.09.2019 року. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р. обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, оскільки він потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання, а відповідач може таку матеріальну допомогу надавати. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ст.182, 200 СК України враховує майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, а також стан його здоров'я, з приводу якого ним докази не подавались, і жодних відомостей про стан його здоров'я, який би перешкоджав надавати матеріальну допомогу синові. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище матері позивача, [PERSON], яка працює медсестрою у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги та є особою з інвалідністю 3 групи, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання повнолітнього сина [PERSON], а саме в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 25 листопада 2014 року до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. Однак, визначаючи термін за який слід стягувати аліменти з відповідача на користь сина, суд вважає, що слід виключити період оплати з жовтня 2017 і до вересня 2018 (включно) з наступного. Як убачається з довідки від 09.10.2014 року, [PERSON] навчається у Люблінському католицькому університеті Івана Павла ІІ і є студентом 1-го курсу(5-річна стаціонарна безперервна магістратура). Плановий термін закінчення навчання: 30.09.2019 року. Згідно довідки від 29.01.2019 року (арк.спр.223) [PERSON] є студентом 4-го курсу, плановий термін закінчення навчання 30.09.2020 року. Отже, за пять років: з 2014 і до 2019 року [PERSON] навчається 4 роки. А тому суд прийшов до висновку, що аліменти слід стягувати за час навчання за виключенням періоду з жовтня 2017 і до вересня 2018 (включно). Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах в розмірі 66000,00 грн., суд вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.06.2012 року позов задоволено повністю, стягнуто з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 14.03.2012 року, до досягнення ним повноліття. В добровільному порядку відповідачем [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів не виконувалось та платежі ним не були здійснені з березня 2012 року по листопад 2014 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією розрахунку державного виконавця, з якого вбачається, що станом на 26.05.2015р. заборгованість по аліментах становить 66000,00грн. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не вживалися заходи щодо виконання рішення про стягнення аліментів, оскільки таке твердження спростовується листами Старосамбірського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області від 13.03.2019р. щодо примусового виконання про стягнення з [PERSON] аліментів за рішенням від 19.09.2012 року, а також ухвала про розшук боржника [PERSON] від 22.08.2016. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментах підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] - 66000,00грн. заборгованості по сплаті аліментів за період з 14.03.2012 року по 12.11.2014 року. Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги позивача, слід вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно з вимогами ч. ч. 1 - 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №001 до Договору про надання правової допомоги №20/02/19 від 29.03.2019 витрати на професійну правничу допомогу становлять 1800 грн, та підтвержується квитанцією про оплату позивачем таких витрат. З цих підстав до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає понесені ним судових витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial