Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У червні 2021 року позивач разом з представником звернулись до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О., Приватний нотаріус Київського МНО Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначає, що 12.03.2013 року ПАТ «Дельта Банк» надав позивачу кредит для власних потреб на суму 14 000 гр. строком на 36 місяців з процентною ставкою 9,99% річних, за яким він частково виконав зобов`язання на суму 5 019 грн., про що маються квитанції. У наступному вказаний банк був ліквідований і йому не надходило ніяких повідомлень про подальше виконання зобов`язань. 10 червня 2021 року позивач отримав листом від приватного виконавця документи виконавчого провадження, з яких дізнався про винесення виконавчого напису приватним нотаріусом і арешт коштів на банківські рахунки, в тому числі і на перераховану заробітну плату. З огляду на викладене, та зважаючи на те, що заборгованість не є безспірною та те, що його не було письмово повідомлено про порушення зобов`язання, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений виконавчий напис. При цьому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн., сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн.. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Разом з позовною заявою позивачем разом з представником подано заяву про забезпечення позову, з урахування якої, просять суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 65535598, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області, Савенком Ю.О., на підставі виконавчого напису № 17812 від 05.04.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Остапенком Є.М. по стягненню заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 23097,57 гривень. Заяву позивача та представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим написом суд задовольнив повністю. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 65535598, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області, Савенком Юрієм Олександровичем, на підставі виконавчого напису № 17812 від 05.04.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Остапенком Євгеном Михайловичем по стягненню заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вулиця Лісова, будинок 2, поверх 4, код ЄДРПОУ 35625014) в розмірі 23097,57 грн, до прийняття рішення у справі по суті спору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Третя особа Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О. для розгляду справи до суду не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Київського МНО Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 12 березня 2013 року за заявою позивача № 001-18820-120313 ПАТ «Дельта Банк» був наданий кредит для власних потреб, на суму 14 000 грн., строком 36 місяців та процентною ставкою 9,99% (а.с.8). Згідно графіку платежів по вищевказаному договору, позивач повинен був сплачувати щомісячно рівними частинами по 941,00 грн (а.с.9). Позивачем свої зобов`язання були виконані частково, зокрема була повернута сума кредиту з відсотками в розмірі 5 019,00 грн., що підтверджується квитанціями № 21879991 від 18.04.2013 р. та № 28596153 від 18.11.2013 р. (а.с.9). 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 17812 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»заборгованість в розмірі 23 097,57 грн. (а.с.88). У вказаному виконавчому написі зазначено, що 04.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2254/К, за яким відступлено право вимоги за Кредитним договором № 001-18820-120313 від 12.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] (а.с.88). 22 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с.11). Так, на підставі вказаного, 22 травня 2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.12). Для проведення розрахунків по вищевказаному кредитному договору наприкінці 2013 - початку 2014 років позивач неодноразово з`являвся до Сумського відділення ПАТ «Дельта Банк», однак воно було закрито. У 2015 році із засобів масової інформації позивач дізнався, що ПАТ «Дельта Банк» був ліквідований. У березні 2021 року позивач отримав листа від відповідача по справі за № 004080824-А від 01.03.2021 р., з якого вбачається, що відповідач став новим кредитором за кредитним договором № 001-18820-120313 від 12.03.2013 р. При цьому ніяких підтверджуючих документів щодо заміни кредитора надано не було. До цього часу, як зазначає позивач, йому ніхто не дзвонив та вимог не надсилав, в зв`язку з чим він не мав можливості виконати свої зобов`язання по кредитному договору. Зателефонувавши за контактним номером, на його прохання надіслати підтверджуючі документи щодо заміни кредитора, відповідачем було відмовлено. Так, згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України). В зв`язку з відмовою відповідача надати підтверджуючі документи щодо заміни кредитора, позивач відмовився виконати пропозицію відповідача, викладену у листі за № 004080824-А від 01.03.2021 р. Як зазначає позивач, він не був повідомлений про заміну кредитора у випадку відступлення права вимоги, що суперечить положенням ст. 516 ЦК України. 10 червня 2021 року позивач отримав поштою від 3-ї особи - приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Савенко Ю.О. листа, разом з постановами про відкриття виконавчого провадження № 65535598 від 22.05.2021 р., про стягнення з нього основної винагороди від 22.05.2021 р., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.05.2021 р., про арешт коштів боржника від 22.05.2021 р., в тому числі і на перераховану заробітну плату. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.04.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису від 05.04.2021 р. були відсутні правові підстави для його вчинення, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18. Підсумовуючи вищезазначене, з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що відповідачем ТОВ «ФК» «Європейська агенція з повернення боргів» при зверненні із заявою про видачу виконавчого напису не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Вказані доводи знайшли своє ствердження в ході розгляду справи. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, проте вчиняючи нотаріальну дію, нотаріус порушив Порядок вчинення нотаріальних дій, а саме не додержався умови вчинення виконавчого напису, адже здійснив виконавчий напис на підставі заяви, яка не була посвідчена нотаріусом. Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Матеріали справи не містять ані відомостей про фактичне направлення зазначеного вище повідомлення на адресу [PERSON] , ані відомостей про отримання останнім такого повідомлення. На думку суду, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги позикодавця. Позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з розрахунком чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Позивач заперечує факт отримання ним будь-якого повідомлення про порушення зобов`язання за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису, отже між [PERSON] та ТОВ Європейська агенція з повернення боргів» є спір з приводу зобов`язання. Позивачем у справі оспорюється як розмір заборгованості, так і строк, за який ця заборгованість стягнута оспорюваним виконавчим написом. На спростування зазначених обставин будь-яких доказів в порушення вимог ст.81 ЦПК України з боку відповідача надано не було. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що матеріали цивільної справи не містять переконливих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за договором позики, отримання позивачем вимоги відповідача, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 11 грудня 2019 року не в повній мірі були дотримані вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не суперечить положенням статті 16 ЦК. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами та вчинено виконавчий напис поза межами строку давності до вимог про стягнення, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 908 грн. 00 коп. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved