Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Хмельницький обласний психоневрологічний диспансер звернувся до суду з заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що з відомостей, що одержані стосовно [PERSON] є достатніми для обґрунтованого припущення про наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє (виявляє) реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, спричинить значної шкоди своєму здоровю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Заявник посилається на те, що наявність тяжкого психічного розладу в [PERSON], обумовлено неможливістю виконувати [PERSON] свої посадові обовязки як завідувача аптеки. [PERSON], як вбачається з заяви директора ТОВ «Медтехнік-Сервіс» спілкується з уявними особами, які погрожують їй фізичною розправою, надмірно педантична, гіпервимоглива, без поважних причин викликає поліцію і швидку медичну допомогу на робоче місце, мотивуючи це тим, що за нею невідомі ведуть спостереження, переслідують і хочуть позбавити її життя та відібрати у неї квартиру, вголос розмовляє з невідомими особами. [PERSON] порушує свої посадові обовязки. Зі службової записки від 06.06.2017 р. стало відомо те, що своїми некерованими діями матеріально відповідальна особа [PERSON] залишає своє робоче місце, що може спричинити фінансові втрати товариству. В повідомленні Зарічанського відділення поліції головному лікарю ХОПНД від 26.09.2017 р. №10424/121/122-2017 вказано, що на їх адресу періодично надходять звернення [PERSON], яка постійно чує в голові розмови осіб, які її переслідують, та чує, як вони звертаються до неї та погрожують, застосовують гіпноз, спіритичні сеанси, щоб залякати. Також [PERSON] неодноразово зверталася із заявами на адресу поліції, в яких просила прийняти міри до невідомих осіб, які зі слів [PERSON] дистанційно переслідують її, за допомогою супутникового звязку підключаються до її головного мозку та в режимі реального часу спостерігають її очима за тим, що відбувається з нею на даний момент, дистанційно сексуально домагаються. 26.09.2017 р. дільнична медична сестра [PERSON], у звязку з відсутністю [PERSON] за місцем проживання, відвідала її на робочому місці з рекомендацією пройти медичний огляд. Проте [PERSON] відмовилася пройти огляд, стверджуючи, що вона здорова і ніякої допомоги не потребує. Відповідно до заяви від 14.09.2017 р. №20, 27.09.2017 р. працівниками ХОПНД було здійснено огляд [PERSON], під час якого лікарем-психіатром [PERSON] було встановлено, що [PERSON] страждає на психічний розлад (діагноз: параноїдний стан), від лікування вона відмовлялася. Враховуючи зазначене та враховуючи важкість психічних розладів, наявність реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» було прийнято рішення щодо госпіталізації [PERSON] до Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру. Відповідно до п. 5.2 «Інструкції з організації диспансерного та консультативного нагляду осіб, які страждають на психічні розлади, при наданні амбулаторної психіатричної допомоги», затвердженої наказом МОЗ України від 22.01.2007 р. №20 (після отримання документів в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні №1, с. Скаржинці, Ярмолинецького p-ну з 27.09.2017 р. по 02.10.2017 р., де згідно виписки-епікризу [PERSON]Б, було встановлено психіатричний діагноз та взято на консультативний облік. Заявник просить надати амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку [PERSON], [INFO] без її усвідомленої згоди. У судовому засіданні представники заявника вимоги підтримали, просили заяву задовольнити, з підстав, які викладені у заяві. Вказавши, що психічний стан [PERSON] може бути погіршений через певний проміжок часу: рік, декілька місяців тощо. Тому звертаються ся із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви, оскільки вона працює, виконує свої обовязки провізора належним чином, у неї наявний документ, який видано Хмельницьким обласним психоневрологічним диспансером про можливість виконувати професійні обовязки до 2022 р. [PERSON] також пояснила, що характер та глибина її психічного стану не є такими, щоб давати підстави для надання їй психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та не становить загрозу для неї самої чи інших осіб. Прокурор просив заяву задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих (як провізор може надати хибні консультації, що може призвести до трагічних наслідків); може завдати значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання її психіатричної допомоги. Судом встановлено, що 27.09.2017 р. після проведення психіатричного огляду, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» [PERSON] була госпіталізована до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 без усвідомленої згоди на лікування. Рішенням Ярмолинецького районного суду було відмовлено в подальшій госпіталізації у примусовому порядку. 02.10.2017 р. [PERSON] була виписана з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії. Знаходиться на консультативному обліку у Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері. Судом встановлено, що [PERSON], здійснюючи професійну діяльність у сфері фармацевтичної діяльності, систематично проходила відповідний медичний огляд. Відповідно до медичної довідки, виданої лікарем-психіатром Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру серії 2 ААЛ№ 471055 від 20.06.2017 р. про проходження обовязкових попереднього та періодичних психіатричних оглядів, [PERSON] може займатись діяльністю, повязаною з наркотичними, психотропними речовинами та прекурсорами. Довідка дійсна до 20.06.2022 р. (а. с. 64) [PERSON] була направлена для консультації до Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України. Згідно консультативного висновку спеціалістів № 484 від 21.11.2017 р. [PERSON] з урахуванням стану пацієнтки та данні анамнезу поставлено попередній діагноз Ф 23.1.З рекомендовано стаціонарне обстеження з метою уточнення діагнозу (а. с. 85). Відповідно до протоколу магнітно-резонансної томографії головного мозку [PERSON] від 5.02.2018 р. «ЄвроМед» картини патологічних змін зі сторони головного мозку не виявлено. Відповідно до огляду спеціаліста-психолога ТОВ «Приватної поліклініки ПрофіМед» від 5.02.2018 р. [PERSON] на огляд звернулась з власної ініціативи. При спілкуванні порушень мовлення не виявлено, дієздатна, спілкування без будь-яких ускладнень, інтелект у межах норми. Відповідно до довідки від 23.04.2018 р., виданої ТОВ « Маркус ЛТД» за вих. № 15 [PERSON] працює в товаристві на посаді провізора. Відповідно до ч. 1 ст. 342 Цивільного процесуального кодексу України 1. Залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. У рішенні Європейського Суду від 14.09.2004 р. (справа Н. L. Проти Сполученого Королівства) зазначається: «судове рішення має охоплювати коло етичних, соціальних, моральних міркувань та питань забезпечення благополуччя особи. Мають враховуватись емоційний, психологічний та соціальний складники забезпечення інтересів цієї особи. Суд може зажадати підготувати «баланс» позитивних та негативних наслідків, які може мати відповідна процедура для цієї особи. Якщо потенційні позитивні та негативні наслідки викликають довіру, суд може зажадати оцінити відсоткову ймовірність їх фактичного настання». Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно гуртуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Відповідно до ч. 5 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не має сумнівів щодо визначення психічного стану [PERSON], встановленого фахівцями у галузі психіатрії, незважаючи на те, що деякі з висновків не містять категоричний характер її психічного стану (а.с. 64, 85) Суд приходить до висновку, що Хмельницький обласний психоневрологічний диспансер не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що характер та глибина психічного стану [PERSON] є такими, що становить загрозу для неї самої чи інших осіб, що є необхідними та достатніми умовами, відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без згоди [PERSON].

Outcome: dismissed