Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

28.07.2016 р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до Державного наукового центру Російської Федерації ВАТ Акціонерна холдингова компанія Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка Целикова (далі АХК ВНИИМЕТМАШ) в особі представництва на Україні про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 вересня 2006 року до 24 листопада 2014 роки вона працювала в представництві відповідача на Україні на посаді бухгалтера. З 24 листопада 2014 роки вона на даному підприємстві не працює, в зв'язку зі звільненням за угодою сторін, тобто на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. На момент звільнення повний грошовий розрахунок з нею підприємством проведено не був, та не проведений він і до теперішнього часу. 11 грудня 2014 року по цивільній справі №2/243/2938/2014 судом було винесено рішення про стягнення 29094,36 грн. на її користь заборгованість по заробітній платі та суми в рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідача в особі представництва в Україні, розташованого за адресою: м. Слов'янськ вул. Комунарів. буд.3. Вона неодноразово зверталася до керівництва представництва ВАТ «Акціонерна холдингова компанія «ВНИИМЕТМАШ» на Україні з приводу виплати їй заборгованості по зарплаті, однак, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, до теперішнього часу вони їй не виплачені. У зв'язку з невиплатою їй заборгованості по заробітній платі вона відчуває моральні страждання, які погіршили стан її здоров'я, був порушений нормальний ритм її життя, вона відчуває себе приниженою, що негативно вплинуло на її авторитет серед знайомих, дітей та родичів. Тривалий час вона залишалась без необхідних їй засобів до існування, не може забезпечувати нормальне життя своєї родини. Відсутність коштів змушувало її звертатися до своїх знайомих і родичів і брати у них гроші на утримання сім'ї в борг. Дана обставина змушує її повторно звернутися до суду за захистом своїх прав. Ст. 117 КЗпП України передбачає відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні. У разі не проведення розрахунку в день звільнення підприємство зобов'язане виплатити середній заробіток з дня звільнення по день фактичного розрахунку. Вона вважає, що невиплата належних їй як звільненому працівникові, грошових коштів сталася з вини підприємства і тому воно повинно виплатити їй компенсацію за весь час затримки по виплаті заробітної плати. Також вона вважає, що відповідач в особі представництва в Україні зобов'язаний виплатити їй грошову компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з 12.12.2014 року по 26.07.2016 року, що становить 404 робочих дня. Згідно довідки №15 від 20.11.2014 року її середньоденна зарплата складає 169,70 грн. отже множимо кількість днів затримки виплати заробітної плати на середньоденний заробіток: 404 дні х 169,70 грн. = 68558,80 грн., з цього розмір компенсації за невиплаченої заробітної плати підприємства перед нею за період з 12.12.2014 року по 26.07.2016 року становить 68558,80 грн., який розрахований з дня винесення рішення суду і до сьогоднішнього дня. Просить суд стягнути з Державного наукового центру Російської Федерації акціонерного «Всеросійський науково-дослідний проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка Л.І [PERSON] » в особі представництва в Україні, яке розташоване за адресою: Донецька область, м Слов'янськ, вул. Торська (колишня Комунарів), № 3 (р/р 26001246065 в Слов'янському відділенні №1 АТ «Райффайзен банк [PERSON]») на користь її, [PERSON], ІПН [NUMBER], середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за період з 12.12.2014 року по 26.07.2016 року в розмірі 68558,80 грн. Позивач в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 01 січня 2006 року до 24 листопада 2014 року працювала у відповідача - Державного наукового центру Російської Федерації ВАТ Акціонерна холдингова компанія "Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка Целикова" в особі представництва на Україні, що підтверджено записами у трудовій книжці (а.с. 10). Судом встановлено, що [PERSON] була звільнена з підприємства 24.11.2014 року, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 11.12.2014 року по цивільній справі № 2/243/2938/2014, стягнуто з Державного наукового центру Російської Федерації ВАТ Акціонерна холдингова компанія "Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка\~\~Целикова" в особі представництва на Україні на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 25888 грн. 26 коп.,\~\~середній заробіток за час затримки розрахунку з 25.11.2014 року по 11.12.2014 року включно у сумі 2206 грн. 10 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.. (а.с.4-5) \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вирішуючи питання стосовно виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.12.2014 року по 26.07.2016 року, суд виходить з наступного. Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 116,117,237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до п. 6\~\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 р.\~\~ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці": "Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення ." \~\~\~\~\~\~ Тому з підприємства -\~\~ Державний\~\~ науковий центр Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдінгова компанія «Всеросійський науково - дослідницький і проектно- конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка [PERSON]» в особі представництва на Україні на користь позивача [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час затримки виплати розрахунку - з 12.12.2014 року по 26.07.2016 року, що\~\~ складає 404 робочих днів за 5-ти денним робочим тижнем. У відповідності до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 ( зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348) середньоденний заробіток позивача складає 169,70 грн., зазначена сума визначена з урахуванням Довідки відповідача № 15 від\~\~ 20 листопада 2014 року(а.с.12), в якій зазначено, що її середньомісячна заробітна плата за останні два місяці роботи складала 3818 грн. 29 коп. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин). У зв'язку з чим\~\~середній заробіток за час затримки розрахунку складає: 169,70 грн. (середньоденна заробітна плата) х 404 (робочих днів) = 68558,80 грн. \~\~\~\~ Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 685,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved