Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

11 травня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 143689,73 грн., посилаючись на те, що між позивачкою та відповідачем в 2011 року був укладений в усній формі договір позики на суму 90000 гривень, які позичальник зобов'язувався повернути до кінця 2013 р. 07.10.2014 р [PERSON] через дружину [PERSON] повернув 2400,00 гривень та зобовязувався повернути гроші до 19.10.2014 р. На підтвердження укладання договору позики відповідачем була видана розписка від 09.10.2014 р. Відповідач зобов'язувався повернути гроші не пізніше 19 жовтня 2014 року, однак в зазначений у розписці термін відповідач грошей не повернув. Під будь- яким приводом ухиляється від виконання свого обов'язку, намагання зустрітися з ним ,виявилися марними. В жовтні 2014 позивачка звернулася з заявою про шахрайські дії [PERSON] та [PERSON] до Дунаєвецького районного відділення міліції. 10.10.2014 р дільничним інспектором Дунаєвецького РВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенантом міліції [PERSON] був винесений висновок про відсутність в діях відповідача кримінального злочину. Відповідно до розрахунку заборгованості, сума основного боргу [PERSON] становить 88600 гривень 00 копійок, сума 3% річних від простроченої заборгованості за період з 19.10.2014 р. по 01.04.2016 р. становить 3 866 гривень 84 копійок; індекс інфляції від простроченої заборгованості за період з 19.10.2014 р. по 01.04.2016 р., становить 46 222 гривня 89 копійок. Крім того, позивачка вважає,що неправомірними діями відповідача їй завдано душевних та моральних страждань, оскільки відповідач обманював її і не повертав борг,а тому завдано їй моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 5000 грн.. і в звязку з цим змушена звернутися до суду та просить стягнути вищезазначені суми з відповідача. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила, що працювала у відповідача продавцем у магазині «Хімія» в м.Дунаївці по вул. Шевченка в 2009-2010 роках. В 2009 році відповідач разом з дружиною попросили кошти для закупки товару. В 2009 році позичила їх 2000 дол.США, а потів 2010-2012 роках ще позичала гроші, всього позичила 90\~000 грн.. В жовтні 2014 року відповідач повернув 2400 грн., на даний час борг відповідача становить 88\~600 грн.. 09 жовтня 2014 року відповідач написав розписку на 88\~600 грн. та зобовязався її повернути кошти в десятиденний строк, але кошти по даний час не повернуті. Позивачка просить стягнути борг, три проценти річних та компенсацію враховуючи індекс інфляції та моральну шкоду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що гроші у позивачки не позичав, їх позичала його дружина. 09.10.2014 року написав розписку про зобовязання повернути позивачці гроші. Мав повернути кошти через десять днів після написання розписки,тобто 19.10.2014 року. Розписка написана ним власноручно, на ній його підпис. Кошти не повернув, оскільки їх немає. Суд, дослідивши матеріали справи,заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2014 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого позивачка надала відповідачу грошові кошти в розмірі 88\~600 грн. і відповідач зобовязався повернути їх в десятиденний строк,а саме 19 жовтня 2014 року, як зазначив у судовому засіданні відповідач,і що підтверджується відповідною розпискою. Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, якою за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої Оскільки відповідачем [PERSON] порушено умови договору щодо виконання зобов'язань належним чином, то суд задовольняє позов і стягує з позичальника даний борг в розмірі 88\~600 грн. за договором позики на користь позивачки. Позивачем заявлені позовні вимоги про сплату відповідачем суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за період з 19 жовтня.2014 року по 01 квітня 2016 року. Заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач зобовязався повернути кошти в десятиденний строк, який рахується від 09 жовтня 2014 року, а отже останній день повернення боргу 19 жовтня 2014 року, тому 20 жовтня 2014 року буде першим днем прострочення зобовязання. Оскільки, грошове зобовязання на вимогу позивача не виконується відповідачем з 20 жовтня 2014 року, а тому 3% річних за не повернення 88\~600 грн. за період з 20.10.2014 року по 01.04.2016 року буде становити : 88\~600 грн. х 3% : 100 х 529 дн. : 365 дн. = 3852,28 грн., які підлягають стягненню на користь позивача, що підтверджується розрахунком. Позивачкою також заявлені позовні вимоги про сплату відповідачем суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції з 19 жовтня по 01 квітня 2016 року, які підлягають частковому задоволенню, оскільки перший день прострочення зобовязання за борговою розпискою рахується 20 жовтня 2016 року. Згідно доданого розрахунку з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 20 жовтня 2014 року по 01 квітня 2016 року компенсація, враховуючи індекс інфляції буде становити 46162, 45 грн., з даною сумою розрахунку відповідач погодився у судовому засіданні. Щодо заявлений вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то слід зазначити, що загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. В даному випадку, чинне законодавство не передбачає стягнення морального відшкодування при не виконанні зобовязань до договору позики, а тому в даній частині позову позивачці слід відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ст.88 ЦК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При присудженні позивачу судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 138688,73 грн. - борг за договором позики та 5000 грн. - моральної шкоди, всього на суму 143689,73 грн.,а задоволено на суму 138614,73 грн., тобто на 96,46 % (138614,73 грн. х 100 : 143689,73 грн.). Позивачці при подачі позову відстрочили сплату судового збору до винесення судового рішення. При подачі позову позивачці необхідно було сплатити 1938,09 грн. судового збору, а тому враховуючи часткове задоволення позову на суму 138614,73 грн., з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1386,15 грн. судового збору.

Outcome: partial