Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

14.05.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням його здоров`я, якою просить стягнути моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. Вказує, що з 23.12.1996 по 01.03.2000 та з 11.04.2001 по 31.12.2008 працював на підприємстві відповідача, на посаді механіка в управлінні ремонтів технологічного устаткування спеціалізованої дільниці № 10 по ремонту технологічного устаткування, з 03.05.2012 по 13.04.2021 на посаді механіка цеху рудозбагачувальної фабрики № 1. 26.01.2021 йому встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легенів другої стадії), група С, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь, Легенева недостатність другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до Акту розслідування причини виникнення професійного захворювання від 03.03.2021 професійні захворювання [PERSON] виникли, оскільки останній підпадав під вплив шкідливих умов праці механіка дільниці рудозбагачувальної фабрики № 1, які відносяться: - по вмісту пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі»; - по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 1 ступеня «шкідливі» . Внаслідок недосконалості технології збагачення руди та робочого місця, підпадав під вплив підвищених параметрів пилу фіброгенної дії з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% та шуму, показники, яких перевищували нормативні значення. Відповідно довідки МСЕК від 22.04.2021р., йому з 05.04.2021р. безстроково встановлено третю групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності, з яких 50%- ХОЗЛ, 5% - туговухість. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. Ухвалою суду від 26.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.06.2021 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Савельєва Т.Д. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, отримував компенсації, свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працював в проміжок часу з 23.12.1996 по 01.03.2000 та з 11.04.2001 по 31.12.2008 на посаді механіка в управлінні ремонтів технологічного устаткування спеціалізованої дільниці № 10 по ремонту технологічного устаткування, з 03.05.2012 по 13.04.2021 - на посаді механіка цеху рудозбагачувальної фабрики № 1 у ПрАТ "Північний ГЗК", що підтверджується копією трудової книжки, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 18-25). Під час роботи у ПрАТ в позивача виникли професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легенів другої стадії), група С, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь, Легенева недостатність другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), що підтверджується Актом від 03.03.2021 розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 6-10). Відповідно до п. п. 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.03.2021 року, причиною хронічних професійних захворюваннь позивача є робота механіком дільниці збагачення руди механослужби рудозбагачувальної фабрики № 1 з 18.03.2005 по 31.12.2008 та 03.04.2020 по 17.08.2020 і вплив шкідливих факторів: пилу фіброгенної дії з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70%, шуму, а також раніше працюючи механіком цеху з 03.05.2012 по 03.04.2020 з тих же причин підпадав під вплив підвищених пилу фіброгенної дії, показники, яких перевищували нормативні значення: - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фіброгенної дії з вмістом кремніюдіоксиду кристалічного (SiO2) від 10% до 70% в 1,4 рази (2,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88; - перевищення еквівалентного рівня шуму на 3 дБА (83 дБА при ГДР 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99. Винних осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити не вдалось, оскільки позивач працював на ПрАТ впродовж тривалого часу, у зв`язку із чим запропоновано генеральному директору [PERSON] розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвели до професійних захворювань шляхом дотримання основних напрямків в організації технологічних процесів та раціоналізації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; згідно вимог «Правил охорони праці під час дроблення і сортування, збагачення корисних копалин і огрудкування руд та концентратів», затверджених наказом Мінсоцполітики України від 15.05.2018р. за № 704; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання,слуху та інших засобів індивідуального захисту згідно з НПАОП 0.00-3.10-08 (а.с. 18-25). Умови виробничого середовища праці позивача механіком дільниці рудозбагачувальної фабрики №1 по вмісту пилу в повітрі робочої зони відносяться - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка умов праці відноситься - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі» у відповідності з санітарно - гігієнічною характеристикою умов праці (а.с. 6-10). Як випливає з довідки МСЕК від 22.04.2021 року [PERSON] , з 05.04.2021р. було встановлено безстроково третю групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності, з яких 50%- ХОЗЛ, 5% - туговухість, він потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування. Протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу та шуму (а.с. 11,12). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.6-10), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач протягом значного часу працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 12 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 55 %, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 137 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 375 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial