Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття його з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником вказаної квартири, частину якої вона придбала у відповідача. Останній зареєстрований у квартирі, проте пообіцяв знятись з реєстрації, однак із жовтня 2008 року та до даного часу відповідач не проживає у вказаній квартирі та відмовляється у добровільному порядку знятись з реєстрації. На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а також стягнути судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явилась, проте надала суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.18). Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с.24). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно до ст.71 ЖК України - є відсутність наймача або члена його сім'ї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом цього часу не мають правового значення. Згідно вимог ст.7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до договору купівлі - продажу від 24.10.2008 року [PERSON] передав у власність [PERSON] 51/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). [PERSON], [INFO], змінила ім'я на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER], яке видано 22.04.2009 року відділом РАЦС Кіровоградського РУЮ, актовий запис №03 (а.с.9). Відповідно до договору дарування від 29.01.2014 року [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] 49/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12). Відповідно довідки №1015 від 06.11.2014 року, яку видано виконкомом Первозванівської сільської ради, Кіровоградського району та області, [PERSON] дійсно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає [PERSON] (а.с.14). [PERSON] не заперечує факт не проживання у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] тривалий час. Зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням підлягають задоволення, оскільки їх підтверджено достатніми та належними доказами. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідача, то вона задоволенню не підлягає, оскільки стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання і додаткового підтвердження рішенням суду - не потребує. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судовго збору та витрат на правову допомогу. В якості обгрунтування вимоги щодо витрат на правову допомогу суду надано квитанцію №50 від 17.11.2014 року (а.с.15) в якій зазначено, що за складання адвокатом даної позовної заяви позивачем сплачено 500 грн. Виходячи з положень ст.88 ЦПК України, а також враховуючи положення Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витратри вказані в позовній заяві, які понесені позивачем.

Outcome: partial