Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

04.07.2019 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він працював на посаді кореспондента власного регіонального відділу творчо-виробничого об`єднання інформативно-аналітичних програм в Українське телебачення головної редакції кореспондентської мережі Державної телерадіокомпанії України. Відповідно до наказу № 345-к від 15 червня 2016 року його було звільнено з 30 червня 2016 року з посади кореспондента власного регіонального відділу творчо-виробничого об`єднання інформативно-аналітичних програм Національної телекомпанії України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці - скорочення штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року у справі № 520/9267/16-ц його поновлено на роботі на посаді кореспондента власного регіонального відділу творчо-виробничого об`єднання інформативно-аналітичних програм в ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», стягнуто з ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2016 року по 03 травня 2017 року в розмірі 25 314,10 грн., невиплачену заробітну плату за період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2016 року у розмірі 29 928,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. Рішення набрало законної сили. Враховуючи, що станом на 03.12.2018 року ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» не виконало свого обов`язку в частині поновлення на роботі та виплати заробітку за час вимушеного прогулу, позивач звернуся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві для примусового виконання рішення суду. З наказом про поновлення на роботі позивач була ознайомлений лише 08.01.2019 року. Враховуючи, що з наказом про поновлення на роботі його було ознайомлено лише 08.01.2019 р. він вважає, що не можна вважати період з 05.05.2017 року по 08.01.2019 року прогулом, адже він не був повідомлений про фактичний допуск до роботи та просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення та компенсацію втрати. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву відповідно до якого просив відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що 30.10.2017 року після отримання ухвали ВССУ позивача було поновлено на роботі відповідно до наказу № 1066-к та виплачено заробітну плату за один місяць, вищевказаний наказ позивач отримав 07.11.2017 року поштою, запис у трудову книжку не вбачалось можливим внести, оскільки позивач не з`являвся до відділу кадрів, окрім того позивачем неправильно здійснено розрахунок середнього заробітку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 травня 1992 року [PERSON] був прийнятий на посаду кореспондента власного регіонального відділу творчо-виробничого об`єднання інформативно-аналітичних програм в Українське телебачення головної редакції кореспондентської мережі Державної телерадіокомпанії України. Відповідно до наказу № 345-к від 15 червня 2016 року позивача було звільнено з 30 червня 2016 року з посади кореспондента власного регіонального відділу творчо-виробничого об`єднання інформативно-аналітичних програм Національної телекомпанії України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці - скорочення штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року у справі № 520/9267/16-ц задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та поновлено його на роботі на посаді кореспондента власного регіонального відділу творчо-виробничого об`єднання інформативно-аналітичних програм (таб. № 7363) в ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», стягнуто з ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2016 року по 03 травня 2017 року в розмірі 25 314,10 грн., невиплачену заробітну плату за період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2016 року у розмірі 29 928,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2017 року у справі № 520/9267/16-ц апеляційну скаргу ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» відхилено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року залишено без змін. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 520/9267/16-ц (провадження № 61-28934св18) касаційну скаргу ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2017 року - без змін. 03.12.2018 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавчі провадження з примусового виконання зазначених вище виконавчих документів, а саме: - виконавче провадження № 57821601 про стягнення з ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь [PERSON] 25 314,10 грн.; - виконавче провадження № 57821487 про стягнення з ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь [PERSON] 20 000,00 грн.; - виконавче провадження № 57821540 про стягнення з ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь [PERSON] 29 928,00 грн.; - виконавче провадження № 57821651 про поновлення [PERSON] , на роботі. Відповідно до положень частини другої\~статті 235 Кодексу законів про працю України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з частиною сьомою\~статті 235 КЗпП України\~рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За змістом\~статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Позивач зазначає, що жодних листів із наказом від 30.10.2017 № 1066-к та/або письмових чи усних повідомлень про поновлення його на роботі в ПАТ «НСТУ» на посаді кореспондента власного регіонального відділу творчо-виробничого об`єднання інформаційно-аналітичних програм він не отримував від ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» у період з 30.10.2017 по 08.01.2019 У зв`язку із зазначеним позивачем 20.09.2019 подано до Київського районного суду м. Одеси клопотання про витребування доказів, а саме:? 1) \~ \~ \~ \~клопотання про витребування у ПАТ «НСТУ» оригіналу опису вкладення у цінний лист № 0411908885139 (так як з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0411908885139 вбачається, що Відповідач відправляв вказане поштове відправлення з оголошеною цінністю та з описом вкладеного); 2) \~ \~ \~ \~клопотання про витребування у ПАТ «НСТУ» оригіналу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0411908885139. Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 у справі № 520/15496/19 вищезазначені клопотання задоволено у повному обсязі. На вказані ухвали судові в судовому засіданні на огляд було надано оригінал рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштової кореспонденції. Оригінал опису вкладеного суду не надано. Виходячи зі змісту п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила поштового зв`язку), документами, які підтверджують відправлення певного документа і доданих до нього копій документів., є касовий чек, який підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку з надсилання особі листа та опис вкладення, який підтверджує, що саме надсилалося у відповідному листі. Правилами надання поштового зв`язку визначено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення (п.59). У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення (п.61). Таким чином, опис вкладення підтверджує перелік документів, надісланих адресату. Повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджує отримання адресатом надісланого йому листа. Ідентифікація поштового відправлення здійснюється за номером поштового відправлення - він зазначений і на фіскальному чеці, і на поштовому поверненні і на описі вкладення. З наданого відповідачем рекомендованого поштового\~повідомлення про\~вручення поштової\~кореспонденції не вбачається, що саме відправлялося позивачу і які саме документи він отримав 07.11.2017 року. Законодавством не передбачено обов`язок працівника виходити на роботу наступного робочого дня після оголошення рішення про його поновлення на роботі. Працівник має протягом установленого законом строку звернутися до державної виконавчої служби з відповідною заявою про примусове виконання цього рішення. Якщо після виконання роботодавцем рішення про поновлення працівника на роботі (тобто після видання відповідного наказу) працівник фактично не приступив до роботи з вини роботодавця, а саме роботодавець несвоєчасно ознайомив працівника з наказом, не забезпечив робочим місцем, працівник має право вимагати виплатити йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу до дня, коли він фактично приступить до роботи. Таку вимогу роботодавець може виконати добровільно, протабелювавши працівника як такого, що приступив до роботи, або видавши відповідний наказ про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому має зазначити причини, через які поновлений працівник не міг фактично приступити до роботи, тривалість вимушеного прогулу та розмір належної йому виплати. Якщо роботодавець відмовляється добровільно виконати вимогу працівника, останній має право звернутися з відповідною заявою до комісії по трудових спорах (якщо така створена на підприємстві) або безпосередньо до суду. Приступити до роботи\~це право працівника, тоді як виконати рішення про поновлення працівника на попередній роботі\~обов`язок роботодавця. Якщо роботодавець добровільно не виконає рішення суду про поновлення працівника на роботі, змушений буде виконати його в примусовому порядку. Таким чином, не отримуючи від роботодавця повідомлення про добровільне виконання рішення [PERSON] звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що свідчить про бажання виконати рішення суду. 04.01.2019 року позивач дізнався, що ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» надіслано на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження № 57821651 копію наказу від 30.10.2017 № 1066-к «Про поновлення на роботі [PERSON] ». 08.01.2019 року [PERSON] особисто ознайомлено з наказом про поновлення його на роботі, що підтверджується відміткою на наказі. Відповідно до змісту статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середньою заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100. якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Вказаним абзацом встановлено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.99 р. № 377 «Про реалізацію статей 14 і 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» передбачено, що журналістам державних засобів масової інформації, які мають почесне звання «заслужений», установлюється надбавка в розмірі 5% посадового окладу за умови, якщо характер їхньої діяльності відповідає профілю почесного звання. Згідно з пп. 2 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1038 «Про умови оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації» установлено щомісячну надбавку за вислугу років журналістам державних і комунальних засобів масової інформації на рівні 3 відсотків посадового окладу за кожен календарний рік стажу роботи, визначеного згідно з Порядком обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств, затвердженим цією постановою, але не більш як 50 відсотків посадового окладу. Так як позивач працює в ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» з 1992 року, його стаж роботи журналістом становить більше 25 років. А тому, у відповідності до вищезазначеного мені належить до встановлення надбавка до посадового окладу у розмірі 50 %. Таким чином, при обчисленні позивачу середньої заробітної плати враховуються усі надбавки і доплати, передбачені чинним законодавством України. Верховний суд у своїй постанові від 13 лютого2020 року у справі № 408/34210/17-ц також вказував на ту обставину, що заробітна плата виплачується (та відповідно і розраховується) працівникові зa виконану роботу, a не за факт перебування у трудових правовідносинах, зокрема судом було зазначено: «При цьому, сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК Свердловантрсцит» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпІІ України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. ». Таким чином його середній заробіток за період з 05.05.2017 по 08.01.2019 року необхідно вираховувати виходячи із посадового окладу у розмірі 1727,19 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50 % від посадового окладу - 863,59 грн. та надбавки за почесне звання «Заслужений журналіст України» у розмірі 5 % від посадового окладу - 86,36 грн., а всього - 2 677,14 грн. Верховний суд у своїй постанові від 13 лютого2020 року у справі № 408/34210/17-ц також вказував на ту обставину, що заробітна плата виплачується (та відповідно і розраховується) працівникові зa виконану роботу, a не за факт перебування у трудових правовідносинах, зокрема судом було зазначено: «При цьому, сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК Свердловантрсцит» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпІІ України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. ». Таким чином, розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення складатиме 53779,02 грн. Щодо стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 (надалі - Порядок № 159), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. З п. 3 даного Порядку № 159 вбачається, що одним з грошових доходів разом із сумою індексації, який одержують громадяни в гривнях на території України і не має разового характеру, який підлягає компенсації є заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року у справі № 520/9267/16-ц позивач мав право отримувати у ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» заробітну плату з 05.05.2017 року. Така заробітна плата підлягала індексації у відповідності до ст.ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці» та ч. 5 ст. 95 КЗпП України. Водночас, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем рішення суду у справі № 520/9267/16-ц, він не мав можливості отримувати заробітну плату з урахування індексації, а середній заробіток, який заявлений до стягнення з відповідача, розрахований на підставі показників посадового окладу та надбавок, але без врахування індексації. Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (із змінами), визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. Компенсація громадянам доходів у разі їх несвоєчасної виплати здійснюється відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (зі змінами), а проведення такої компенсації здійснюється у відповідності до Порядку № 159. Таке ж твердження міститься у листі Міністерства соціальної політики України від 22.05.2018 р. №2/0/216-18. Відповідно до пп. 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Наприклад, коли воно мало бути виконано до січня 1998 р., то він і є місяцем, з якого обчислюється (береться за 100 відсотків) величина порога індексації. Спір із цього приводу розглядається судом за заявою стягувана в позовному провадженні. Так як рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року у справі № 520/9267/16-ц позивача поновлено на роботі, і дана вимога підлягає негайному виконанню, вбачається, що рішенням суду у справі № 520/9267/16-ц фактично зобов`язано ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» поновити позивача на посаді та нараховувати і виплачувати йому заробітну плату у відповідності до приписів чинного трудового законодавства України. Тобто, з 05.05.2017 він мав право на оплату своєї праці, однак не отримував її з вини відповідача, оскільки останні не виконували рішення суду у справі № 520/9267/16-ц. Таким чином, чуд дійшов висновку, що з відповідача додатково підлягає стягненню, у відповідності до Порядку № 159, компенсація, за несвоєчасно виплачену позивачу заробітну плату за період з 05.05.2017 по 08.01.2019. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з Порядком № 159, сума компенсації, що належить за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з 05.05.2017 по 08.01.2019 року складає 12338,31 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial