Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

04.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання та на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 07.06.2008 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Наприкінці березня 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Відповідач вихованням та матеріальним утримуванням дітей не займається. Діти знаходиться на утриманні позивачки. Тому позивачка просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2759 грн. та аліменти на своє утримання у розмірі 1450 грн., оскільки вона доглядає за дитиною, яка не досягла трирічного віку. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти стягнення аліментів у сумі, яку зазначила позивачка, обґрунтовуючи це тяжким матеріальним становищем відповідача. Суд, вислухавши пояснення представників сторін дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, сторони з 07.06.2008 перебувають в шлюбі (а.с.7). Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дітей та дружину, хоча в змозі надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Звернення позивача до суду з даним позовом свідчить про відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів та їх розмір. Ці обставини сторонами не заперечуються. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. За правилами ст. 183 СК України якщо матір, батько, мають постійний заробіток (дохід), розмір аліментів на дитину визначається судом у частці від заробітку (доходу). Як передбачено статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 182 СК та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на жовтень 2016 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років становив 1228 грн., на дитину віком від 6 до 18 років становить 1531 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, дослідив надані відповідачем письмові докази (трудову книжку, витяг з наказу), які підтверджують те, що відповідач не працює, постійних доходів не має. Проте враховуючи, що він має працездатний вік, задовільний стан здоров'я, не має на утриманні інших дітей, суд, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дітей, дружини, можливостей відповідача, вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial