Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

15.06.2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.04.2013 року (надалі [PERSON]) відповідач [PERSON] 17.04.2013 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, підписання даного Договору з боку відповідача є прямою і безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого [PERSON]. При цьому, як вказує позивач ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач [PERSON] підписом у Заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають єдиний [PERSON] між ним та банком. Також позивач ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами [PERSON]», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невідємних частин Договору, відповідно розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись [PERSON] за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 Умов та Правил. [PERSON] свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Уразі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу [PERSON] відповідач згідно з п.2.1.1.5.6 Умов та Правил,повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди [PERSON]. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил, передбачено при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач [PERSON] своєчасно не надав ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто порушив зобовязання за Договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за Договором, у відповідача [PERSON] станом на 11.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 25326,39 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 15888,95 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 7455,23 грн.; заборгованість за пенею та комісією 300 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1182,21 грн. Посилаючись, зокрема на [PERSON], ст.ст.526, 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 25326,39 гривень за кредитним договором №б/н від 17.04.2013 року, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 15888,95 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7455,23 грн.; заборгованості за пенею та комісією 300 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1182,21 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], що діє на підставі довіреності, під час судового засідання підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, додатково надав письмові пояснення. Відповідно до ч.1 ст.628, ч.1 ст.629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. [PERSON] є обовязковим для виконання сторонами. Крім того зазначила, що згідно з ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах. На підставі вказаних норм закону, 17.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про отримання кредиту на умовах, які були затверджені банком і доведені до відома клієнта, про що свідчить підпис відповідача [PERSON] на заяві, яка разом з Умовами надання та Правилами користування платіжною карткою складають єдиний договір. Вказувала, що відповідальність клієнта настає з моменту використання кредитного ліміту, як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Вказувала, що належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка по картці. Як вбачається з наданого суду руху грошових коштів по карті відповідача, останній користувався такою послугою як оплата частинами, тобто перший платіж списується з кредитної картки клієнта в момент покупки, всі наступні платежі автоматично. При цьому, клієнтові необхідно до 25-го числа поповнювати карту будь-яким зручним способом, а в разі відсутності надходжень платежів за користування сервісом, джерелом погашення договору є кредитна карта. Також зазначала, що наказами № СП-2013-6500941 від 28.01.2013, СП-2013-6776448 від 19.09.2013 внесені зміни до Умов та Правил в частині нарахування неустойки (штрафів) за активами з порушеними термінами виконання зобов'язання; наказом № СП-2013-6500941 від 28.01.2013 внесені зміни в частині нарахування неустойки (штрафів) у розмірі 50 гривень у разі сплати щомісячного платежу на суму від 100 гривень; наказом № СП-2013-6776448 від 19.09.2013 внесені зміни в частині нарахування неустойки (штрафів) у розмірі 100 гривень у разі сплати щомісячного платежу на суму від 100 гривень другий місяць поспіль. Вказувала, що умови про порядок внесення змін до тарифів і умов договору по кредиту були закладені з самого початку і позичальник перед підписанням кредитного договору мав можливість з ними ознайомитися і був згоден з ними про що свідчить його підпис, тому що на сьогоднішній день відповідач не звертався в банк з повідомленням про незгоду з внесеними змінами і не ініціював розірвання договору, а більше того активно користувався картою, свідчить про прийняття ним діючих умов банківського обслуговування, у зв'язку з чим вважає, що заперечення відповідача є необґрунтованими. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичних послуг, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнали, проти їх задоволення заперечували. У наданих до суду письмових запереченнях зазначили, що [PERSON] № б/н від 17.04.2013 року відповідач не підписував, відповідно йому не було відомо про розмір процентів та інші платежі за кредитом, з ним ні хто із робітників банку не погоджував розмір процентів, комісії та інших платежів, він був повідомлений тільки про розмір кредитного ліміту в сумі 13000 грн., який йому ніхто не збільшував. Вказував, що він не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були визначені у договорі. Таким чином, вважає, що договір не відповідає вимогам закону, так як не містить узгодження обовязкових суттєвих умов, відповідно є неукладеним, тому у сторін за даним договором не виникає жодних обовязків. На підставі вищенаведеного просив відмовити [PERSON] у стягненні процентів, комісії, пені та штрафу. Що стосується тіла кредиту у розмірі 15888,95 грн., то з посиланням на банківську виписку за договором вважає, що станом на 22.07.2013 року непогашена заборгованість відповідача складала 30,39 грн. З урахуванням тим сум, які відповідач особисто отримував за рахунок кредитних коштів зі свого карткового рахунку за період з 22.07.2013 по 20.02.2015 року, та з урахуванням тих сум, які він за цей же період сплатив банку, його борг за тілом кредиту перед банком складає 10520,32 грн. Доказів внесення змін до договору про збільшення сум кредитування до 15888,95 грн. банком не додано. Крім того, Банк посилається на довідку, де вказано, що кредитний ліміт з 03.03.2014 року за даною карткою складає 13000 грн., а за межі встановленого ліміту кредитування відповідач жодного разу не виходив. Відповідно банк збільшив заборгованість відповідача за тілом кредиту в односторонньому порядку за рахунок самостійного списання банком з його карткового рахунку нарахованих процентів, та інших платежів на свою користь. Вважає такі дії банку неправомірними, тому відповідальність за це не може бути покладено на відповідача. Вважали, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17.04.2013 року відповідач [PERSON], ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «ПриватБанку» та отримав кредитну картку «Універсальна» (а.с.8). У наступному зазначена картка була замінена з 04.01.2014 року на картку «Універсальна Голд», відповідно до якої [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 13367,62 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7; 153). Згідно п.1.1.1.33 Умов та Правил надання банківських послуг, заява-анкета про надання послуг - звернення клієнта до [PERSON] про відкриття йому банківського рахунку та / або надання йому інших банківських послуг на умовах цих Умов та Правил. У разі приєднання до цих Умов і Правил не в повному обсязі послуг, які надаються [PERSON] за цими Умовами і Правилами, клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються банком з реальним умовам і Правилам. Як встановлено у судовому засіданні за виключенням заяви-анкети з іншими заявами відповідач до [PERSON] не звертався, відповідно підписана відповідачем заява-анкета від 17.04.2013 року свідчить про його звернення до [PERSON] про відкриття банківського рахунку та надання банківських послуг зазначених в Умовах та Правилах. При цьому, посилання відповідача та його представника на обставини не підписання даної заяви-анкети, не узгодження сторонами суттєвих умов Договору, та як наслідок визнання Договору не укладеним, не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки дії відповідача спочатку по кредитній карті «Універсальна», в наступному «Універсальна Голд» свідчать про його обізнаність об умовах укладеного договору. Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання [PERSON] від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість надання кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і клієнт надає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого [PERSON]. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та Тарифами [PERSON], складає між ним та позивачем [PERSON], відповідно до умов якого відповідач зобовязався повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним. Однак, як встановлено судом умови погашення кредиту відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 11.05.2015 року становить 25326,39 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 15888,95 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7455,23 гривень, заборгованості за пенею та комісією 300 грн. а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в сумі 500,00 гривень (фіксована частина) та в сумі 1182,21 гривень (процентна складова), що підтверджується наданим з боку позивача розрахунком заборгованості (а.с.80-129). Згідно долученої позивачем до позовної заяви довідки вбачається в які саме періоди встановлювався кредитний ліміт, збільшувався та знижувався (а.с.7). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 1 статті 509 ЦК України передбачає, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При цьому ст.599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так, відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до наданої з боку представника позивача інформації, дія платіжній картки «Універсальна Голд», яка була видана [PERSON] визначена на картці до липня 2017 року з кредитним лімітом 13000 грн., залишком за 28065,54 грн. (а.с.153). У судовому засіданні представник позивача зазначав, що у період з 26.04.2014 року по 26.01.2015 рік відповідач користувався сервісом «оплата частками», а саме оплатив карткою 26.04.2014 року в ТОВ «Комфі Трейд» за придбаний товар тільки суму першого платежу 572,03 грн., з яких 550,03 грн. (щомісячний регулярний платіж), 22 грн. комісія банку за користування кредитними коштами 4% (550х4%)=22 грн.), послідуючі платежі здійснювалися рівними частками по 572,03 грн. Як вказував у судовому засіданні представник позивача списання коштів за "оплаті частинами" відбувається наступним чином, перший платіж списується з кредитної картки клієнта в момент покупки, всі наступні платежі списуються з картки автоматично, згідно чек-договору. Клієнт щомісяця повинен до 25-го числа тільки поповнювати карту будь-яким зручним способом, а за відсутності надходжень платежів за користування сервісом, джерелом погашення договору є кредитна карта. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу [PERSON] виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди [PERSON]. Згідно із п.1.1.1.49 Умов та правил, за користування кредитом, якій наданий позичальнику, при наявності пільгового періоду , позичальник сплачує відсотки за пільговою процентною ставкою (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду за кожною платіжною операцією (готівку, безготівкові платежі, операції зі зняття готівки в банкомату або через касу). Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до п.2.1.1.12.9 Умов та правил, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в [PERSON] в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Як визначено у п.1.1.2.4 Умов та правил, за незгодою зі зміною Правил та/або [PERSON], які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. У судовому засіданні було встановлено, що з боку відповідача таких заяв на адресу позивача не надходила, напроти відповідач активно користувався наданою кредитною карткою. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено, що банк має право на зміну тарифів, викладених на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до частини першої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед ПАТ КБ Приватбанк. Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити ПАТ КБ Приватбанк в частині позовних вимог щодо стягнення штрафу, як його фіксованої частини та і процентної складової за порушення виконання зобовязання за кредитним договором, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України. Умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.25 за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим Договором, Умовами та Правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України у справі № 6-2003 цс-15. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.04.2013 року станом на 11.05.2015 року, яка складається заборгованості за кредитом - 15888,95 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7455,23 грн.; заборгованості за пенею та комісією 300 грн., а всього 23644 гривні 18 копійок. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial