Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 21 лютого 2009 року у виконкомі Лугівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області за актовим записом № 2. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонам припинені з липня 2015 року, через постійні сварки, під час яких вони ображали одне одного. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому просить шлюб між ними розірвати. Крім того, зазначає, що відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, у зв'язку з чим позивачка просить стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття. В новій редакції позовної заяви про стягнення аліментів позивачка зазначила, що просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2400 гривень на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] з дня подачі до суду позову і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить шлюб розірвати та стягувати в її користь аліменти у розмірі 2400 гривень на утримання двох дітей. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] на розірвання шлюбу згідний, а розмір аліментів, які просить стягувати позивачка, вважає занадто високим, оскільки відповідач ніде не працює, жодних доходів не має, а тому сплачувати таку суму не в змозі. Згоден на розмір аліментів в сумі 1500 гривень на утримання двох дітей. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2009 року у виконкомі Лугівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, про що зроблено відповідний запис у книзі реєстрації актів про одруження за №2. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З огляду на матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружні відносини між ними припинені з липня 2015 року, що встановлено з пояснень позивачки, викладених у позовній заяві. У даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, тому подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] У відповідності до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. В даному випадку суду відома позиція позивачки, як однієї із сторін подружжя, а саме суперечність її інтересам перебування у шлюбних відносинах з відповідачем, який на розлучення згідний, у наданий сторонам строк сторони до примирення не дійшли, у зв'язку з чим суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Оскільки позивачка, як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу та яка має право після розірвання шлюбу обирати прізвище, яким буде іменуватися надалі, у судовому засіданні заявила про бажання після реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], тому їй слід залишити таке. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що діти сторін: син [PERSON] та дочка [PERSON] перебувають на утриманні позивачки, а відповідач, у порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №72 від 19.01.2016 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], складеним депутатом Квасівської сільської ради - І.Д. Боклажук та затвердженим сільським головою с.Кваси - Рахівського району, Закарпатської област - В.Ю. Діміч. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України, у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів відповідача, поряд з цим предстанвик відповідача в судовому засіданні підтвердила, що він постійного місця роботи не має, інших утриманців також не має, тому суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дітей, а саме те, що вони є неповнолітніми, не мають доходу, матеріальне становище відповідача, який жодних доказів свого матеріального стану чи стану здоров'я, який би підтверджував неможливість сплачувати утримання дітям, суду не надав, аліменти платити згідний, однак вважає суму у 2400 гривень надто великою, оскільки він ніде не працює, тому суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання двох дітей, з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі по 800 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 20.01.2016 року. В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у відділ ДРАЦСу Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, для виконання. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок, а також 551 гривню 20 копійок судових витрат в користь [PERSON], які були сплачені позивачкою при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial