Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

ФОП [PERSON] 22.10.2013 року звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який в подальшому уточнив та в обґрунтування якого зазначив, що між сторонами по справі було укладено договір №73 про надання послуг позивачем, а відповідач повинна була сплатити вартість цих послуг в сумі 3 775 грн. згідно з актом прийому-передачі. Відповідач не виконала умови договору в повному обсязі, тому в неї виникла заборгованість в розмірі 1175 грн. Не дивлячись на спроби врегулювати спір мирним шляхом з боку позивача, відповідач не реагує на листи-попередження та відмовляється сплатити суму заборгованості. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1175 грн., інфляційні втрати в розмірі 23,50 грн., 3% річних - в розмірі 50,00 грн., а також поштові витрати в розмірі 9,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 450 грн. та судові витрати в розмірі 229,40 грн. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з наступних підстав. Представник відповідача зазначила, що [PERSON] дійсно уклала договір з позивачем, згідно якого останній зобов'язався відремонтувати меблі (диван та два крісла). Договір відповідач підписала, але в подальшому сторони домовилися про знижку вартості робіт та можливість розстрочки оплати послуг на 10 місяців. Позивач пообіцяв підготувати додаткову угоди та привезти разом з меблями, однак додаткової угоди в письмову вигляді так і не уклали. Дійсно представник відповідача не заперечує також про підписання акту прийому-передачі меблі, яка тривалий час знаходилась в [ADDRESS] за адресою місця проживання відповідача та не розпаковувалася. Але коли меблі були доставлені до м. Кривого Рогу за місцем проживання дочки відповідача було виявлено недоліки в роботі, а саме меблі скрипіли, на обшивці була виявлена пляма. Тому позивачу був направлений лист з проханням відремонтувати меблі або зробити знижку. Після того як позивач тривалий час не реагував на її звернення, вона припинила виплати за надання послуг. Також вона не скористалися послугую доставки за іншою адресою меблів, про що оговорено в калькуляції. Тому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не виконав належним чином умови договори, та відмовляється усунути недоліки роботи. Вислухавши сторони, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних законним підставі. Як встановлено судом, 02.06.2012 року між позивачем ФОП [PERSON], як виконавцем, та відповідачем [PERSON], як замовником, було укладено договір про надання послуг №73, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов'язання надати послуги щодо ремонту одного дивана та двох крісел щодо заміни зовнішньої та внутрішньої конструкції, а замовник зобов'язався прийняти виконаний обсяг робіт та оплатити вартість наданих послуг у строки та у розмірах визначених цим договором (а.с. 5-6). Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору сторони погодили загальну вартість послуг в сумі 3775,00 грн. у відповідності з калькуляцією, яка є додатком до договору, п. 2.2 передбачена оплата послуг згідно акту здачі-приймання. Отже оцінивши умови, викладені в договору, суд вважає, що між сторонами було фактично укладено договір підряду. За договором підряду, відповідно ст. 873 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Позивач ФОП [PERSON] умови договору виконав та відповідно акту приймання-передачі від 06.06.2012 року передав, а замовник - [PERSON] прийняла виконані згідно договору роботи з ремонту дивану та двох крісел. При цьому сторони визначили, що замовник претензій до якості наданих послуг немає, вартість послуг склала 3 775,00 грн., та цей акт є підставою для розрахунків, порядок яких визначений у Договорі (а.с. 6 - зворотній бік). Статтями 843, 846 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення та строки виконання роботи. Відповідно до ст. 854 ЦК України за договором підряду замовник зобов'язаний сплатити підряднику обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином та у погоджений строк. На виконання умов договору відповідач частково сплатила вартість робіт за спірним договором в сумі 2600 грн., про що свідчать меморіальні ордери про сплату за даним договором (а.с. 15-21) та квитанція про внесення суми авансу (а.с. 22), остання оплата відбулася 26.02.2013 року . В подальшому відповідач припинила виплату залишкової частини боргу, про що не заперечувала в судовому засіданні представник відповідача, зазначивши, що відповідачем були виявлені недоліки роботи, про що позивачу в лютому 2013 року направлений відповідний лист (а.с. 7). З метою врегулювання питання щодо усунення недоліків в роботі позивач намагався обстежити меблі, однак відповідач не забезпечила можливості доступу до них, що вбачається з відповідних листів та актів, складаних позивачем (а.с. 39-42) Відповідач не надала суду жодних доказів неналежного виконання позивачем умов договору щодо якості надання послуг. Навпаки в матеріалах справи мітиться зазначений вище акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого замовник претензій до якості наданих послуг безпосередньо після виконання договору не мала. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник відповідно до ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наведене дає суду підстави прийти до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача погашення заборгованості за договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому, перевіривши розрахунки позивача сум, передбачених ст. 625 ЦК України, і знайшовши їх правильними, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення заборгованості за договором підряду в розмірі 1248, 50 грн., яка складається з заборгованості в сумі 1175, 00 грн., інфляційних втрати в розмірі 23,50 грн. та 3 % річних в розмірі 50,00 грн., і вважає за можливе задовольнити повністю вимоги в цій частині. Відповідно до ст.. 22 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення також поштові витрати в розмірі 9.00 грн. на відправлення листа-попередження щодо наявної заборгованості (а.с. 23-24) Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, то з відповідача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 229,40 грн. на користь позивача. Суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача витрат на правову допомогу. Згідно ст.. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правої допомоги. Частиною 1 ст.56 ЦПК передбачено, що «правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги». В ст.1 закону «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI встановлено, що «розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні». Як вбачається з матеріалів справи позивач уклав з ФОП [PERSON] договір про надання юридичних послуг від 07.05.2012 року (а.с. 8-9) та згідно додатку до договору сторони домовилися про оплату правових послуг в розмірі 450 грн. за ознайомленням з матеріалами справи і досудового вирішення спору та складання позовної заяви (а.с. 10) . В той же час в судовому засіданні [PERSON] представляв інтереси позивача на підставі довіреності (а.с.27). На неодноразові пропозиції суду надати докази в підтвердження права представником позивача [PERSON] надавати правову допомогу як фахівцем у галузі права, сторона позивача не відреагувала, надавши лише свідоцтво про державну реєстрацію Фізичної особи-підприємця без зазначення виду його діяльності. Отже з вищевикладеного слід зробити висновок щодо недоведеності вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: partial