Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 24.09.2015 року відповідач [PERSON] отримала від [PERSON] під виплату транспортний засіб, автомобіль [NUMBER], за домовленою ціною 3400 дол. США, внісши часткову оплату в сумі 800 дол. США, і зобовязувалася виплатити решту суми до 24.11.2015 року, про що на його вимогу написала розписку від 24.09.2015 року. Не зважаючи на те, що час повернення боргу минув, відповідач борг в розмірі 2600 дол. США, що на момент звернення до суду згідно курсу НБУ еквівалентно 66637, 48 грн., не повернула, просить стягнути з [PERSON] на його користь зазначену суму боргу, а також судові витрати. Крім того, посилаючись на те, що у звязку з неповерненням коштів йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у зневірі у порядності людей, що змушує його захищати свої порушені права в суді, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в сумі 10000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Щодо постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, двічі в судове засідання не з'явилися та не повідомила про причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2015 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] під виплату транспортний засіб, автомобіль [NUMBER], за домовленою ціною 3400 дол. США, внісши часткову оплату в сумі 800 дол. США, і зобовязувалася виплатити решту суми до 24.11.2015 року, про що на його вимогу написала розписку від 24.09.2015 року. (а.с. 5). У визначений договором строк, до 24.11.2015 року, відповідач своїх договірних зобов'язань не виконала, кошти позивачу не повернула. Розмір заборгованості становить 2600 дол. США, що на момент звернення до суду згідно курсу НБУ еквівалентно 66637, 48 грн. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження правовідносин, що виникли між сторонами, відповідач видав позивачеві розписки про позичені гроші. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Вказаний договір недійсним не визнано, позов про це не заявлявся і предметом судового дослідження не був. Ніяких клопотань з цього приводу відповідач не заявляла. Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, відповідач підтвердила факт придбання у позивача автомобіля "Мерседем - 2100" та не заперечувала щодо няавності боргу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості та стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 66637 грн. 48 коп. Вирішуючи позов в частині відшкодування з відповідача спричинену позивачеві моральну шкоду суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Зі змісту договору позики вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору позики й спеціальною нормою - ст. 1050 ЦК України. Разом з тим, позивачем не надано доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди внаслідок порушення відповідачем його права. Тому, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 10000 грн. до задоволення не підлягають. Відповідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 666,37 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: partial