Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позову зазначено, що з 19 серпня 1999 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 23 серпня 2018 року розірвано. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідач проживає окремо від дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, вихованням дітей не цікавиться. Згоди про добровільну сплату аліментів між батьками не досягнуто. Позивачка немає можливості утримувати дітей самостійно. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду клопотання про слухання справи без її участі. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач позов визнав частково, направив на адресу суду заяву, де зазначив, що немає можливості сплачувати судовий збір у вказаному позивачкою розмірі, проти стягнення аліментів не заперечив, зазначив, що згідний платити аліменти в розмірі до 1500 грн. на кожну дитину. В судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , виданих виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] в с. Довге Іршавського району Закарпатської області.Батьки дітей - [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 серпня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки виконавчого комітету Козарівської сільської ради № 100 від 09 квітня 2019 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] . В склад її сім`ї входить: дочки [PERSON] 2003 року народження та [PERSON] 2009 року народження, співмешканець [PERSON] його батько [PERSON] та брати [PERSON] і [PERSON] Діти перебувають на утриманні матері. [PERSON] навчається в Бурштинському торговельно - економічному коледжі, що підтверджується довідкою № 322 від 09 квітня 2019 року. Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2022 року. Відповідач по справі [PERSON] проживає в [ADDRESS] , в будинку батьків співмешканки, не працює, що підтверджується довідкою Чумалівської сільської ради № 190 від 11 червня 2019 року, актом обстеження матеріально-побутових умов. Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, Врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітям необхідного матеріального утримання, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків, з урахуванням інтересів та потреб дітей, суд прийшов до висновку про те, що аліменти на кожну дитину необхідно стягувати в розмірі по 1800 грн. щомісячно. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial