Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] - про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної працівником. Позивач мотивував свої вимоги тим, що з 22.03.2013 р. у фізичної особи-підприємця [PERSON] на посаді керуючого магазину, що знаходиться в [ADDRESS], працює [PERSON] За час роботи ним, як керуючим магазином, здійснювалось отримання за відповідними видатковими накладними товарно-матеріальних цінностей. Однак за наслідками проведеного 29.04.2014 р. переобліку за період з 04.11.2012 р. по 29.04.2014 р. було складено відповідний звіт, з якого слідує, що за результатами переобліку була виявлена недостача в розмірі 106444,40 грн. Вказаний звіт було підписано членами комісії, що проводили переоблік, а також директором магазину [PERSON] (відповідач), який вказав, що із сумою недостачі він погоджується. З огляду на зазначене позивач вважаючи свої права порушеними просив суд стягнути з відповідача на свою користь в якості покриття шкоди, заподіяної працівником 106444 грн. 40 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також відповідачем було подано до суду заперечення проти позову в яких відповідач посилаючись на те, що матеріальна шкода була завдана не з його вини просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 22.03.2013 р. у фізичної особи-підприємця [PERSON] на посаді керуючого магазину, що знаходиться в [ADDRESS], працює [PERSON] Вбачається, що за час роботи відповідачем, як керуючим магазином, здійснювалось отримання за відповідними видатковими накладними товарно-матеріальних цінностей. Встановлено, що за наслідками проведеного 29.04.2014 р. переобліку за період з 04.11.2012 р. по 29.04.2014 р. було складено відповідний звіт, з якого слідує, що за результатами переобліку була виявлена недостача в розмірі 106444,40 грн. Вбачається, що вказаний звіт було підписано членами комісії, що проводили переоблік, а також директором магазину [PERSON], який вказав, що із сумою недостачі він погоджується. Згідно з п 5 ч. 1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Таким чином, можна дійти висновку, що оскільки відповідач мав у користуванні вироби (продукції), відсутність якої на суму 106444,4 грн. була встановлена в ході перевірки, з вини відповідача позивачу було завдано шкоду недостачею таких товарів. З огляду на наведене, [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність за виявлену недостачу продукції. Окрім того, факт недостачі продукції було також підтверджено у пояснювальній записці, складеній прийомщиком товару у магазині по [ADDRESS], який зазначив, що також погоджується із встановленою комісією сумою недостачі, що складає 106444,4 грн. Таким чином, зважаючи на те, що в ході перевірки була виявлена недостача продукції на значну суму, факт існування якої підтверджений звітом про переоблік від 29.04.2014 p., а керівник магазину, в свою чергу, погодився із вказаною сумою недостачі, слід зробити висновок, що саме він, як особа, у користуванні якої перебувала зникла продукція, має нести повну матеріальну відповідальність за недостачу, тобто має відшкодувати позивачу завдані своїми діями збитки. Згідно з ч. ч. 2-4 cт. 136 КЗпП України розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу або за заявою прокурора. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, судом встановлено, що в зв'язку з неправомірними діями відповідача, позивачу було завдано майнову шкоду в сумі 106444,40 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного вище суд приходить до висновку що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 1064,44 грн. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved