Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що спільне життя з [PERSON] не склалось, що призвело до втрати між ними необхідних для подружжя почуттів любові, взаємоповаги та взаємопорозуміння. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06.09.2013 року і до повноліття дітей. Також [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю та поділити майно, а саме: Теплицю 9-дугову, без арматури - орієнтовною вартістю 10000,00 гривень; Пральну машинку Whirpool, із завантаженням білизни на 5 кг, орієнтовною вартістю 2300,00 гривень; Телевізор LG чорно-сірого кольору, орієнтовною вартістю 2500,00 гривень; Комод коричневого кольору на 8 відділень, орієнтовною вартістю 1200,00 гривень; Ліжко полуторне коричневого кольору, орієнтовною вартістю 1600,00 гривень; Мотоблок Honda GX 160, орієнтовною вартістю 5000,00 гривень; Бетономішалку помаранчевого кольору, орієнтовною вартістю 2500,00 гривень; Циркулярку металеву, орієнтовною вартістю 800,00 гривень; Тример червоно-чорного кольору, орієнтовною вартістю 1200,00 гривень; Дриль Bosch зелено-чорного кольору, орієнтовною вартістю 500,00 гривень; Цифровий багатоцільовий диск (ДВД) ВВК-6 чорного кольору, орієнтовною вартістю 600,00 гривень; Комп'ютер (процесор, монітор Асеr чорний, принтер Canon сірий), орієнтовною вартістю 7000,00 гривень; Електролобзик Bosch зелено-чорного кольору, орієнтовною вартістю 500,00 гривень; Шліфувальну машину, орієнтовною вартістю 400,00 гривень; Кухонний гарнітур перлинного кольору, орієнтовною вартістю 12000,00 гривень; Інтернет антену Belnet, орієнтовною вартістю 1000,00 гривень; Супутникову антену Viassat, орієнтовною вартістю 1200,00 гривень. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі. Зустрічні позовну заяву про стягнення з нього аліментів на утримання дітей визнав частково, не погоджувався з розміром грошових коштів які просять з нього стягнути. Стосовно позовних вимог щодо визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ заявив, що зазначене майно є в наявності, проте придбане за гроші батьків і не є спільним майном подружжя, за виключенням комоду та ліжка. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей підтримала в повному обсязі. Стосовно позовних вимог щодо визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ заявила, що все майно було придбане за період перебування у шлюбі з [PERSON] окрім частини теплиці яка була побудована до шлюбу батьками [PERSON]. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. 09.09.2006 року Надлиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, був зареєстрований шлюб (актовий запис № 2) між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2006 року. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З початку 2012 року сімейне життя між [PERSON] та [PERSON] поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. По цих підставах позивач [PERSON] просить розірвати шлюб. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам діючого законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З питання щодо утримання та виховання дітей у сторін спору не виникло оскільки діти проживають з [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. По цих підставах суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю і розірвати шлюб. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 09.09.2006 року Надлиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, був зареєстрований шлюб (актовий запис № 2) між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2006 року. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти знаходиться тільки на утриманні [PERSON], [PERSON] участі в утриманні дитини не приймає, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06.09.2013 року і до повноліття дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 8 Конституції України й п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" - в Україні діє принцип верховенства права. Суд вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення з [PERSON], на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають частковому задоволенню, а саме: в розмірі 1/3 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку помісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову 17.07.2013 року до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] та у розмірі 1/4 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку помісячно, починаючи з [INFO] до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO]. Стосовно позовних вимог щодо визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ судом встановлено, що інші особи вимог на зазначене майно не заявляли. [PERSON] не оспорював час придбання спірного майна та його вартість, в зв'язку з чим суд вважає, що зазначене майно придбане за час спільного сумісного проживання подружжя. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги свідчення [PERSON], що зазначене майно придбане ним особисто чи за його гроші, оскільки в придбанні майна брали участь особисто сам [PERSON], та брат [PERSON] - [PERSON] Цей факт підтверджується свідченнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спору про оцінку майна в судовому засіданні не було, у зв'язку з чим суд вважає дійсною вартість майна зазначену в позовній заяві. По цих підставах позовні вимоги щодо визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ підлягають задоволенню частково, за виключенням теплиці, стосовно якої сторонами не надано належних та відповідних доказі в якій частині це майно було добудоване за спільні сімейні кошти, На підставі викладеного й

Outcome: partial