Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

15 квітня 2020 з Подільського районного суду м. Києва до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області надійшла цивільна справа № 758/6472/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Подільської в місті Києві районної державної адміністрації, в якому позивач просить: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні йому, [PERSON] , з сином - [PERSON] , [INFO] , та донькою - [PERSON] , [INFO] , а також визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми: у будні дні забирати кожної середи після школи або з дому не менше ніж на три години, без завдання шкоди навчальному процесу; у вихідні дні кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год . 00 хв. суботи до 15 год. 00 хв. неділі; у святкові дні - за домовленістю з [PERSON] . Спільний відпочинок просив визначити таким чином: міжшкільні канікули за попередньою домовленістю між ним та [PERSON] , але не менше 3-4 доби на відповідний період; а також необмежене спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми. В обґрунтування позову позивач зазначив, що після їхнього розлучення з дружиною у них почались непорозуміння щодо участі у вихованні дітей. Відповідач штучно створювала перешкоди для нормального спілкування із дітьми, усі ці непорозуміння відповідач не бажає врегулювати мирним шляхом та перешкоджає йому повноцінно зустрічатись з дітьми. Він регулярно сплачує аліменти на утримання дітей та надає додаткові кошти, які необхідні для розвитку дітей, а також не чинить перешкод для реєстрації та надання дозволів на їх виїзд за кордон, а тому просив суд визначити способи його участі у вихованні дітей шляхом встановлення періодичних побачень, вказаних в позовній заяві. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові, просили позов задовольнити. Позивач, зокрема, пояснив, що не проживав з відповідачкою з часу розірвання шлюбу - з лютого 2018, після цього відповідачка з дітьми ще проживали у його помешканні до 31.05.2019. Потім вона з дітьми переїхала до своїх батьків у Хмельницький так як приміщення, в якому вони проживали було службовим і в зв`язку з розлученням відповідачка повинна була покинути його до 31.05.2019. Вказав, що звертався до служби в справах дітей для вирішення питання щодо правильності використання відповідачкою аліментів та щодо способів участі його у вихованні дітей, однак, рішення не було прийнято, а лише було проведено обстеження умов проживання дітей. Позивач вказав, що приїхав до Хмельницького побачити дітей 21 вересня 2019, але йому це не вдавалося, бо відповідачка перешкоджала, він писав заяви в поліцію, і лише 23 вересня 2019 він зміг побачити дітей на 15 хв. Вказав, що писав сину повідомлення на « Вайбер », вітав його з Днем народження, Новим Роком , а з дочкою контакту у нього немає, хоча під час спільного проживання у нього з дочкою були відмінні відносини. При цьому визнав, що протягом спільного проживання з відповідачкою його не було вдома, в зв`язку з проходженням військової служби, з 14-ти років приблизно 6 років його не було. Вказав, що конфліктів з сином не мав, хоча в нього було прискіпливе відношення до навчання сина. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково та вказала, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні батька з дітьми, навпаки, вона хотіла цього спілкування, але діти не мають бажання спілкуватися з ним, у зв`язку з чим, коли позивач приїжджав до дітей в м. Хмельницький у вересні 2019, вона вмовляла їх вийти до батька на побачення, і коли їй це вдалося, вони вийшли і він їх побачив. Таке ставлення дітей до нього, а саме, небажання з ним бачитись, обумовлено його поведінкою. Вказала, що позивач не може подзвонити до [PERSON] , бо він його заблокував після того як батько взяв у нього телефон і грубо коментував повідомлення, які там містились. З дочкою у позивача емоційного контакту немає, так як після її народження він рідко бував вдома. Коли вони переїхали в Хмельницький, [PERSON] заблокував його після кількох розмов з батьком, а у дочки був годинник з телефоном і вона сказала не додавати номер батька до контактів. Коли вони ще жили разом, її викликали в навчальний заклад, де вчився [PERSON] (керівник закладу та психолог), сказали, що в дитини проблеми з батьком, сина оглядав невропатолог, поставив діагноз «невроз», його направили в спеціальний санаторій, батько був проти, поїхав туди і хотів забрати сина. Після її звернення до кризового центру, батько участі у вихованні дітей не брав, контакт між ними відновлено не було. Зі сторони позивача намагання налагодити контакт з дітьми не було. В грудні 2020 був зв`язок позивача з [PERSON] по «Вайберу», але дочка боялася спілкуватися з батьком і сховалася під стіл. Ухвалою суду від 30.06.2020 до участі в справі в якості третіх осіб залучено службу в справах дітей Хмельницької міської ради та службу у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; службу у справах дітей Подільської в м. Києві державної адміністрації виключено зі складу учасників справи. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04.10.2003 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 20.02.2018 було розірвано. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджуються: свідоцтвами про народження серії: [NUMBER] від 22.11.2005 та [NUMBER] від 21.03.2013, з яких вбачається, що батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.02.2018, яким шлюб між сторонами розірвано. Щодо вимоги про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Встановлено, що позивач двічі - 04.04.2019 та 18.04.2019 звертався з заявами до служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. При цьому перша заява стосувалася переважно висвітлення його позиції щодо неправильного виховання відповідачкою їхніх дітей та необхідності письмово звітувати про цільове використання аліментів. У другій заяві позивач просив службу в справах дітей провести роботу щодо контролю за цільовим витрачанням аліментів та зобов`язати [PERSON] щомісячно звітувати про витрачені на потреби дітей кошти (т.1 а.с.23-31). Крім того, позивач в судовому засіданні підтвердив, що до від`їзду відповідачки з дітьми до Хмельницького, тобто до 01.06.2019 у нього не було жодних проблем зі спілкуванням з дітьми. Як повідомила в судовому засіданні відповідач, після переїзду їх в Хмельницький, з 01.06.2019 і протягом всього літа, позивач не робив спроб побачитися з дітьми, хоча вона проти цього не заперечувала. Як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні він приїхав в Хмельницький 21 вересня 2019 побачити дітей, однак, відповідачка перешкоджала йому в цьому, в зв`язку з чим він звертався до поліції з заявами. Вказані заяви досліджувалися судом (т.2 а.с.176, 182). Однак, як пояснила відповідач в судовому засіданні, вона не була проти побачень батька з дітьми, навпаки, вона просила і вмовляла їх вийти до батька, але вони не хотіли. І лише на третій день після приїзду позивача - 23 вересня 2019 їй вдалося вмовити дітей і вони вийшли до батька. Дані пояснення відповідача підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON] від 24.09.2019, згідно яких 21.09.2019, 22.09.2019, 23.09.2019 до них за місцем проживання приходив його батько та звинувачував матір в тому, що вона не дозволяє йому з сестрою зустрічатися з батьком. Однак, причиною цього є те, що він сам особисто не бажає спілкуватися з батьком, оскільки в них немає психологічного контакту, він не може знайти з батьком спільної мови, оскільки батько не сприймає його точку зору, а нав`язує свою, крім того, він з дитинства спостерігав конфліктні ситуації між батьками (т.1 а.с.96). Вказані письмові пояснення підтверджуються поясненнями [PERSON] в судовому засіданні, під час дачі яких він повідомив, що не бажає зустрічатися з батьком та проводити з ним свій час, оскільки в них виникали конфлікти, батько встановлює свої правила спілкування, заганяє в свої рамки і йому некомфортне таке спілкування. У вересні 2019 батько неочікувано приїхав до них, вони разом гуляли, потім батько сказав сідати в машину і їхати з ним гуляти в центр. Вказав, що заблокував батька в телефоні та соцмережах і що йому не потрібне спілкування з батьком, а достатньо виховання матері та саморозвитку. Згідно з висновком психолога Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги від 29 травня 2020 до «кола власної сім`ї» і [PERSON] , і [PERSON] включають маму, один одного та бабусю і дідуся. [PERSON] є авторитетною особою для обох дітей і має з кожним з ним тісний емоційний зв`язок. [PERSON] ні син, ні донька до кола родини не відносять, що свідчить про прийняття та усвідомлення обома дітьми факту розлучення батьків, а також про відсутність системних, послідовних та психологічно сприятливих взаємостосунків між дітьми та батьком. Як [PERSON] , так і [PERSON] не мають тісного емоційного зв`язку з [PERSON] . Обоє дітей не виявляють бажання спілкуватися з батьком. У зв`язку з наведеним рекомендовано встановити години зустрічі [PERSON] з сином та донькою у денний період, два рази на місяць протягом 4-6 годин, у м. Хмельницькому на території ігрових майданчиків або дитячих розважальних центрів, але обов`язково за згоди кожного з дітей на зустріч із батьком та зміни з боку [PERSON] стилю спілкування з дітьми і недопущення ним фактів психологічного тиску на дітей. У випадку погодження на зустріч лише з боку [PERSON] , планувати такі зустрічі спільно з [PERSON] (т.2 а.с.121-123). Враховуючи наведене, враховуючи пояснення [PERSON] в судовому засіданні та висновок психолога Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги від 29 травня 2020 про те, що діти не бажають спілкуватися з батьком, суд вважає вимогу позивача про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною такою, що задоволенню не підлягає, оскільки доказів таких перешкод з боку відповідача суду не надано. Щодо вимоги про встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд виходить з наступного. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування аналізує відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на інші документи, які стосуються справи, й подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Згідно з висновком органу опіки та піклування Хмельницької міської ради від 09.10.2020 року рекомендовано визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні [PERSON] та [PERSON] , місце та час їх спілкування: при умові встановлення психологічного контакту з дітьми та за їх бажанням у другу та четверту суботу з 10:00 до 18:00 та неділю з 10:00 до 15:00 у розважальних закладах, парках відпочинку м. Хмельницького, частину шкільних канікул [PERSON] та [PERSON] (після досягнення десятирічного віку) можуть за їх бажанням проводити з батьком. Враховуючи встановлені обставини, висновок психолога Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги від 29 травня 2020, висновок органу опіки та піклування Хмельницької міської ради від 09.10.2020 року, враховуючи відносини, які склалися між батьком та дітьми, та враховуючи найкращі інтереси дітей, суд вважає, за необхідне визначити наступний порядок спілкування позивача із дітьми: - кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. та кожну другу та четверту неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. за місцем проживання дітей у місті Хмельницькому, в громадських місцях, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей, з урахуванням розпорядку дня та стану здоров`я дітей, виключно за їх бажанням, при умові встановлення психологічного контакту батька з дітьми, а щодо [PERSON] , - у присутності матері до досягнення нею 10-ти річного віку; - шкільні канікули за попередньою домовленістю між матір`ю та батьком, але не менше 3-4 діб на відповідний період, враховуючи стан здоров`я дітей та режим дня, виключно за бажанням дітей, а щодо [PERSON] - спільне проведення міжшкільних канікул з батьком - після досягнення нею 10-ти річного віку; - необмежене спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, виключно за бажанням дітей. В решті позовних вимог відмовити.

Outcome: partial