Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

16.04.2018 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 825,00 грн. щомісяця, з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває справа про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Зазначає, що їх донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач починаючи з 2010 року і по теперішній час добровільно надавав незначну допомогу на утримання дитини, що в середньому складала 300-400 грн. на місяць, участі у вихованні та спілкуванні з донькою не приймав. Позивач вказала, що відповідач офіційно не працює, але є фізичною особою- підприємцем, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. Позивач стверджувала, що на утримання дитини потрібно не менше 5650 грн., внаслідок чого вона повинна витрачати щомісячно грошові кошти на наступне: на шкільні потреби - 250 грн., на відвідування занять на аеробіці - 300 грн., на оренду костюмів для конкурсів, внески за участь у конкурс, проїзд, проживання та інші витрати - 1000 грн., на їжу - 1500 грн., на одяг, взуття - 800 грн., комунальні послуги - 500 грн., на ліки (в разі потреби) - 800 грн., підручники (щороку) - 500 грн. Таким чином, вважає, що з відповідача підлягає стягненню на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 825,00 грн. щомісяця, з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 16.04.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 17.04.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів у розмірі 1750 грн. щомісяця. Також у судовому засіданні пояснив, що перераховував поштовими переказами кошти на утримання дитини. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 01.02.2005, серія [NUMBER] , актовий запис № 220. Встановлено, що дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості належного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З точки зору закону та викладеного вище правового обґрунтування обов`язок утримання неповнолітніх дітей лежить на кожному з батьків. Звертаючись до суду, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 825,00 грн. щомісяця, з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні відповідач заперечував проти заявленої позивачем суми, яка підлягає стягненню як аліменти, вважає обґрунтованими суми, зазначені позивачкою, які нею витрачаються на утримання дитини: на їжу, одяг та взуття, та на комунальні послуги. Вважає, що кошти на шкільні потреби, відвідування занять на аеробіці, на оренду костюмів для конкурсів, внески за участь у конкурс, проїзд, проживання та інші витрати, на ліки (в разі потреби) та підручники є додатковими витратами, та не підлягають стягненню в якості аліментів. Відповідач також посилався на те, що він є фізичною особою-підприємцем, однак, має невеликий заробіток, в середньому 5 тис. грн. щомісяця, проживає разом з матір`ю, яка перебуває на його утриманні. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивачки та вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2018 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. На думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Судом не приймається до уваги позиція відповідача, що на його утриманні перебуває матір, з огляду на те, що обов`язок утримувати і батьків, і дітей, є окремим і не може взаємопов`язуватися. Крім того, посилання відповідача, що дитина може одягатися у вживані речі, суд оцінює, як на неповагу відповідача до гідності його дитини та позбавлення з його сторони дитини нa достойний рівень життя. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial