Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу №1/4-2013 від 24.04.2013 року, вказавши, що 24.04.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу за №1/4-2013, згідно якого [PERSON] зобов`язався передати у власність [PERSON] обладнання, а останній прийняти його та сплатити договірну суму. До складу обладнання входило: прес-форма «Старе місто», прес-форма «Кирпич», прес-форма «Бордюр», вібропрес, конвеєр загрузки преса, мішалка будівельних сумішей, влагомер, на загальну суму 318100,00грн. Згідно п.3.2.1 Договору покупець вносить попередню оплату в сумі 160000,00грн. протягом 5 днів з дати підписання даного договору. Інші виплати проводяться з відстрочкою на 4 місяці, онуентними платежами в сумі 39525,00грн. кожного місяця. 26.07.2013 року обладнання було передано покупцеві. Попередню оплату [PERSON] здійснив в сумі 160000,00грн. В подальшому [PERSON] порушив вимоги договору, здійснив лише один платіж в сумі 7000,00грн. 25.12.2013 року, хоча згідно договору він мав розрахуватись з урахуванням відстрочки до 26.11.2013 року, сплативши суму 158100,00грн. на підставі цього, позивач змушений звернутись до суду, та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу в сумі 188908,10грн., що складається з основного боргу в сумі 151100,00грн, 3%річних - 4868,30грн, інфляційні витрати - 32939,80грн., та просив стягнути понесені судові витрати. Представник позивача - [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні збільшила позовні вимоги, пояснивши, що дійсно між ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №1/4-2013 від 24.04.2013 року. В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем, він мав упущену вигоду. Тому представник позивача просила стягнути на користь ФОП [PERSON] основну суму заборгованості за товар в сумі 151000,00грн. В зв`язку з навмисним затягуванням розгляду справи відповідачем, позивач просив перерахувати суму боргу з урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення по 24.04.2015 року, а не по 24.12.2014 року, як заявлено в позовній заяві. Тому стягнути 3% річних в сумі 6383,45грн., втрати від інфляції на суму 76909,90грн. та стягнути пеню на користь позивача на суму 53607,90грн. Крім того, просила стягнути судові витрати, що складаються з судового збору та витрат, на загальну суму 2200.00грн. та стягнути з відповідача на користь держави недоплачену суму судового збору 990,93грн. Представник відповідача адвокат Конякін М.С. позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що дійсно договір купівлі-продажу обладнання між [PERSON] та [PERSON] був укладений, відповідач [PERSON] сплатив перший внесок в сумі 160000,00грн., потім він здійснював проплати відповідними сумами, тому, враховуючи всі виплати він згоден сплатити лише 105000,00грн., як суму боргу. Вся сума, враховуючи пеню, інфляційні втрати, що просить позивач стягнути значно завищена, доказів на підтвердження своїх заперечень у нього немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтримав пояснення свого представника. Судом було встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач [PERSON] являється фізичною особою - підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію ФОП(а.с5). 24.04.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №1/4-2013.(а.с.6-9). Згідно п.1.1 Договору [PERSON] зобов'язується передати у власність [PERSON] обладнання, а останній зобов'язується прийняти виробниче обладнання згідно списку передбаченого п.2.1 Договору й сплатити за нього договірну суму, що згідно п.3.1 становить 318100,00грн. Згідно п.3.2.1 Договору покупець вносить попередню оплату в сумі 160000,00грн. протягом 5 календарних днів з дати підписання даного договору. Остаточна сума 158100,00грн. сплачується по готовності обладнання, з відстрочкою платежу 4 місяці, онуентними платежами в сумі 39525,00грн. кожного місяця всього строку відстрочки.(п.3.2.2 Договору). Обладнання було передано відповідачу [PERSON] у тимчасову власність, що передбачено п.4.1 Договору, шляхом складання й підписання двостороннього Акту прийому-передачі від 26.07.2013 року(а.с.12). До складу обладнання входило: прес-форма «Старе місто» К7-СВП99.000 в кількості 1 шт. за ціною 17600,00грн., прес-форма «Кирпич» К7-СВП 97.000 в кількості 1 шт. за ціною 17600,00грн., прес-форма «Бордюр» К7-СВП 90.000 в кількості 1 шт. за ціною 17600,00грн., вібропрес К7-СВП 00.000 в кількості 1 шт. за ціною 175000,00грн., конвеєр загрузки преса К7-КЛЗ в кількості 1 шт. за ціною 30500,00грн., мішалка будівельних сумішей К7-СМС в кількості 1 шт. за ціною 49800,00грн., влагомер в кількості 1 шт. за ціною 10000,00грн., на загальну суму 318100,00грн. ФОП [PERSON] свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а [PERSON], відповідач по справі, виконав свої зобов'язання частково, сплативши попередню оплату в сумі 160000грн., однак решту суми, яка повинна була бути сплачена протягом 4 місяців, тобто до 26.08.2013р., 26.09.2013р., 26.10.2013р. та 26.11.2013 року, в сумі 39525,00грн. щомісячно не сплатив, лише один раз, а саме 25.12.2013 року в сумі 7000,00грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем вчинялись дії по врегулюванню даного спору в досудовому порядку, що підтверджується копією претензії від 30.10.2013 року, надісланої відповідачу, яку він отримав, однак жодних дій не вчинив(а.с.13-14). Суд критично ставиться до наданих відповідачем копій квитанцій про оплату згідно договору купівлі - продажу, оскільки довідкою №2372228 від 24.04.2015 року виданою ПАТ КБ «Приватбанк» встановлено, що гр.[PERSON] з 2013 року у ПАТ КБ «Приватбанк» не має рахунків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ЦК не встановлено загальних вимог щодо форми договору купівлі-продажу. У зв'язку з цим на нього поширюються загальні вимоги, встановлені щодо форми правочину (ст.ст. 205- 209 ЦК). На підставі ст.611 ЦК України У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки доведено, що відповідач ухилявся від виконання покладених на нього зобов'язань, з нього підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення з 27.11.2013 року по 24.04.2015 року, що становить: 3% річних - 6383,45грн., втрати від інфляції на суму 76909,90грн. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення неустойки. Оскільки в Договорі не визначено розмір неустойки(пені), слід обраховувати дану суму за правилами чинного законодавства. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня. Таким чином, пеня обрахована за формулою «сума боргу х подвійну облікову ставку НБУ / 365 х кількість днів прострочення платежу» становить 53607,90грн. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви та документально підтверджені, що складаються з суми судового збору, сплаченого при зверненні до суду - 2010,88грн., та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме: витрати представників, пов'язані з явкою до суду. Представником позивача надано до суду проїзні документи та квитанції про оплату за проживання в готелі для участі в судовому засіданні на суму 2200,00грн., що підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved