Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], з третьою особою Жовтоводською державною нотаріальною конторою, де просить ухвалити судове рішення, яким усунути відповідачів від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. 21 листопада 2016 року в судовому засіданні [PERSON], усвідомлюючи наслідки передбачені ч.3 ст.206 ЦПК України (в редакції станом на 2016 рік), які наступають при відмові від частини позовних вимог заявила про відмову від частини позовних вимог, а саме, від позову у частині усунення від права на спадкування [PERSON]. Ухвалою суду від 21.11.2016 року відмова прийнята судом та закрито провадження в цій частині. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 12.04.1991 року вона уклала шлюб із [PERSON]. За життя [PERSON] на підставі договору дарування набув у власність житловий будинок із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений житловий будинок із господарськими спорудами. Заповідального розпорядження стосовно свого майна спадкодавець не залишив. Спадкоємцями першої черги є вона та діти померлого - [PERSON], [PERSON], [PERSON] В установлений законом строк всі вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про отримання спадщини. Однак, [PERSON] вважає, що відповідачі повинні бути усунуті від спадкування після смерті [PERSON], померлого 02.12.2015 року, так як її чоловік тяжко хворів на онкологічне захворювання від якого і помер, до своєї смерті, [PERSON] потребував постійного догляду та значних витрат на придбання медичних препаратів, Але відповідачі взагалі не дбали про свого непрацездатного батька і всіляко нехтували своїм обов'язком по його утриманню, який закріплений у ст.202 Сімейного кодексу України. Таким чином, фактично кинули хворого батька напризволяще, незважаючи на те, що сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані між собою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають у м. Жовті Води та мали змогу надавати хоча б фактичну допомогу своєму батькові (доглядати за ним, давати у призначений лікарем час медичні препарати, здійснювати гігієнічні процедури), але відмовились надавати таку допомогу своєму батькові. Протягом хвороби [PERSON] вона одноособово доглядала за своїм чоловіком та батьком відповідачів. В цей же час відповідачі не надавали ніякої ні матеріальної, ні фактичної допомоги. Організація поховання і витрати, пов'язані з похованням чоловіка, повністю були виконані позивачкою, що підтверджується копіями договору-замовлення на проведення поховання померлого [PERSON] від 03.12.2015 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №671, товарного чека №236 від 03.12.2015 року, квитанцією про оплату поминального обіду від 04.12.2015 року. Ритуальні послуги, надані СМСЧ-9 м. Жовті Води, також були оплачені позивачем самостійно, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №131 від 04.12.2015 року. Відповідачі ж ніяким чином і ніякими коштами не приймали участь в організації та проведенні поховання свого батька. В зв`язку з чим змушена була звернутися до суду з даним позовом. 21 листопада 2016 року в судовому засіданні [PERSON] усвідомлюючи наслідки передбачені ч.3 ст.206 ЦПК України (в редакції станом на 2016 рік), які наступають при відмові від частини позовних вимог заявила про відмову від частини позовних вимог, а саме, від позову у частині усунення від права на спадкування [PERSON]. Ухвалою суду від 21.11.2016 року відмова прийнята судом та закрито провадження в цій частині. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснивши суду, що з батьком [PERSON] вона мала нормальні стосунки, він допомагав їй матеріально. Про те, що батько хворий на рак дізналась лише у липні 2014 року. Батько працював теслярем КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради. Бачилась з батьком приблизно один раз на тиждень. Не знає, коли точно батько став лежачим. Останнього разу бачила батька 27 жовтня 2014 року вони разом збирали виноград. Про погіршення стану батькового здоров'я, позивач її не повідомляла. Про те, що він потребує сторонньої допомоги вона не знала, але завжди прохання батька виконувала, допомагала йому, і якщо б він попросив про допомогу то обов'язково допомогла б йому. Батько ніколи не просив про матеріальну допомогу, навпаки сам допомагав їй матеріально. Позивач [PERSON] негативно відносилась до побачень її та брата [PERSON] з батьком, тому бачились вони за її відсутності у різних місцях. Сама вона має двох дітей, які є повнолітніми та на даний час доглядає за хворою матір'ю та онуком. Коли вона дізналась про смерть батька, прийшла до нього додому, знайшла людей, які будуть нести померлого, допомагала прибирати в домі, на поховання замовила булочки, запропонувала матеріальну допомогу, але позивачка відмовилась. Витрати на поховання позивачці компенсувала держава. Позивачка отримала від держави на поховання батька допомогу у розмірі 2612,38 грн. та від пенсійного фонду позивач отримала допомоги в сумі 3382,38 грн., а витратила на поховання 2802,68 грн. Ніяких протиправних дій щодо свого батька за його життя вона не вчиняла і завжди намагалась йому допомогти, чому заважали напружені стосунки між нею та [PERSON] - позивачкою по справі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] також позовні вимоги не визнала, підтримавши пояснення відповідача [PERSON] у судовому засіданні. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. В минулому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що завжди спілкувався з померлим батьком, зустрічався з ним, вони телефонували один одному. Матеріальної допомоги батькові він не надавав. На даний час неофіційно працює охоронцем в охоронному підприємстві «Явір 2000» в м. Кривому Розі, їздить на роботу вахтами по 28 днів. При нагоді спілкувався з батьком. Останній раз приходив до батька та вони разом ремонтували велосипед. Доказів спілкування з батьком він не має. Також зазначив, що зареєстрований у [ADDRESS], квартира знаходиться в комунальній власності. З позивачкою [PERSON] завжди були напружені стосунки. З нею він не спілкувався. Приходив у гості до батька, коли [PERSON] не було вдома. Про хворобу батька дізнався за місяць до його смерті. На похованні батька присутнім не був, оскільки перебував на роботі. Сестра [PERSON], повідомляла його про день поховання, але його не відпустили з роботи. Доказів того, що в день поховання батька він був на роботі він не має. Третя особа, Жовтоводська державна нотаріальна контора, також у судове засідання свого представника не направила, від завідувача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки [PERSON] та проживає поряд з нею більше 10 років. Позивачка проживала у будинку [ADDRESS] разом з чоловіком та донькою [PERSON]. Чоловік позивача дуже хворів, навесні 2015 року лежав у лікарні. [PERSON] розповідав їй, що має ще сина й доньку від першого шлюбу, знайомив їх з нею. Також він розповідав, що дуже свариться з сином, що син раніше перебував у місцях позбавлення волі, є наркоманом приходить до нього тільки тоді, коли йому потрібні гроші. Відповідач [PERSON] іноді приходила до батька, бачила як остання на городі збирала вишні, востаннє бачила її приблизно у жовтні 2015 року. Вона ніколи не бачила, щоб діти приносили продукти харчування батькові. Дочка позивача та померлого [PERSON] - [PERSON] приїздила додому на вихідних, а в грудні 2015 року була довго, доглядала батька. Були такі випадки, що сусідам комунальні служби відключали за несплату то воду, то газ. Вона, як сусідка, допомагала їм - давала воду. Води не було кілька місяців, відповідачів в цей час вона не бачила. Померлий [PERSON] був в лежачому стані останній місяць свого життя, вдома грілись обігрівачем, так як газу не було. Померлий розповідав, що залишив першій дружині з дітьми квартиру. На похороні вона бачила лише відповідачку [PERSON], відповідача [PERSON] не було. Чи допомагали відповідачі з похороном батька їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку як колегу по роботі, працювала з позивачкою [PERSON] разом у дитячому садочку вихователем. Її чоловіка також давно знала. Позивачка ділилась з нею своїм сімейним життям. Коли у позивачки захворів чоловік, вона допомагала колезі, та весь колектив дитячого садочка пропонував [PERSON] свою допомогу. Вона особисто приходила допомагати [PERSON] до дому у вихідні, позичала гроші, приносила продукти, пелюшки. Найтяжчий період почався у листопаді 2015 року, [PERSON] вже не вставав з ліжка з ним особисто вона майже не спілкувалась. Бачила, як приїжджала дочка [PERSON]. Зі слів позивача [PERSON] знає, що у [PERSON] є ще двоє дітей від попереднього шлюбу та про їх спілкування з батьком знає тільки зі слів позивачки. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.13 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017р.) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до пункту 6 постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року від «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] у віці 61 рік, актовий запис про смерть №788 зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку житловою площею 28,9 кв.м з господарськими прибудовами льох кирп. «В», літня кухня «Б», вбиральня «Г», огорожа, замощення бетонне, що розташований за адресою: [ADDRESS]. /а.с.9-10/ Відповідно до договору дарування від 08.12.1988 року право власності на вищезазначене нерухоме майно належить на праві власності в цілому померлому [PERSON] За час життя [PERSON] заповіт не залишив. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] В установлений законом строк всі четверо звернулися до Жовтоводської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак, позивач [PERSON], вважає, що діти від попереднього шлюбу її чоловіка [PERSON] повинні бути усунуті від спадкування, так як не дбали про свого непрацездатного батька, всіляко нехтували своїм обов'язком по його утриманню, який закріплено у ст. 202 СК України, фактично кинули свого хворого батька на призволяще, хоча могли б наглядати за батьком, давати у призначений час ліки, здійснювати гігієнічні процедури, але відмовились це робити. Зазначаючи при цьому, що самостійно дбала про хворого [PERSON] і в цьому їй допомогала її донька [PERSON], та після його смерті організовували поховання, а тому вони мають бути єдиними спадкоємцями після померлого [PERSON] В підтвердження позовних вимог позивач представила суду довідки про причину смерті (а.с.13), про стан здоров'я [PERSON] (а.с.58) та квитанції про витрати на поховання (а.с.15-17). Судом встановлено, що відповідачі, [PERSON], [PERSON], проживають в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Відповідач, [PERSON], заперечувала проти позовних вимог вважаючи, що вона постійно намагалась допомагати батькові за його життя, але напружені стосунки між нею та позивачкою іноді заважали це робити, тому вона намагалась бачитись з батьком у її відсутність. Позивач, [PERSON], негативно відносилась до побачень її та брата [PERSON] з батьком, тому бачились за її відсутності у різних місцях. Сама вона має двох дітей, які є повнолітніми на сьогоднішній день, та на даний час доглядає за хворою матір'ю та онуком. ЇЇ заробітна плата на час смерті батька складала 1540 грн. на місяць, тому матеріально не мала можливості допомогати батькові. Коли вона дізналась про смерть батька, пропонувала позивачці допомогу, але позивачка відмовилась. На поминальний обід замовляла булочки, про що не заперечувала сама позивачка в судовому засіданні. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт того, що діти від попереднього шлюбу [PERSON] та [PERSON] дуже стисло спілкувались з батьком. Також свідки не заперечували і наявність напружених стосунків між позивачкою та відповідачами. З пояснень свідка [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON] з'являвся до батька лише для того, щоб той дав йому гроші, постійно сварився з батьком та батько постійно скаржився на його поведінку та аморальний спосіб життя сусідам. А відповідачку [PERSON] вона іноді бачила у дворі, бачила її також і на похоронах батька. Згідно довідки від 11.10.2016 року №1-33/666 наданої ДЗ "СМСЧ №9 МОЗ України", померлий [PERSON] у лікаря онколога перебував на диспансерному нагляді з травня 2015 року та потребував стороннього догляду протягом останнього місяця життя. /а.с.58-59/ Згідно ст.202 СК України, повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та такими, що потребують матеріальної допомоги. Згідно довідки №01-07/618 від 20.03.2017 року та довідки про доходи від 22.03.2017 року наданих КП ВЖРЕО, [PERSON] з березня 2003 року по травень 2015 року працював в КП ВЖРЕО та у 2015 році розмір його середньої заробітної плати складав 2490,96 грн. (а.с.114,115). Також, [PERSON] будучи пенсіонером, отримував щомісячно пенсію. За таких умов, відсутні підстави вважати його таким, що був покинутий напризволяще та потребував матеріальної допомоги. При цьому, згідно довідки про доходи відповідача, [PERSON], її заробітна плата на місяць складала на час смерті батька 1540,00 грн. (а.с.42,43), а тому в неї не було матеріальної можливості йому допомогати. Згідно норм, встановлених Сімейним кодексом України, утримання - є видом правовідносин, у межах яких одна фізична особа зобовязана надавати іншій особі матеріальну підтримку в грошовій або в натуральній формі у випадках та за дотримання умов, визначених законом або договором про надання утримання, а інша фізична особа має право вимагати від першої фізичної особи виконання обов`язку щодо надання утримання. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що [PERSON] звертався до відповідача, [PERSON], з проханням чи вимогою щодо свого утримання, а за таких обставин і відсутні підстави вважати, що [PERSON] ухилялася утримувати свого батька. Згідно ст.3 СК України, сім`єю являються особи, що спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов``язки. Норми ст.75 СК України у відносинах між дружиною та чоловіком, перш за все, встановлюють взаємний безумовний обов`язок матеріально підтримувати один одного. Тому, твердження позивача, що протягом хвороби [PERSON] вона одноособово за ним доглядала, тривалий час, до дня смерті самостійно дбала про нього: купувала продукти харчування та готувала їжу, купувала лікарські засоби, здійснювала гігієнічний догляд за хворим чоловіком, є лише докором, який не може бути належним доказом по справі. Також, судом встановлено, що витрати на поховання [PERSON] позивачці в повному об`ємі компенсувала держава . Згідно довідки від 03.06.2016 року №01-07/1216, виданої КП ВЖРЕО ЖМР, останнє забезпечило Позивачу послуги з поховання на суму 770 грн.(а.с.47). З пенсійного фонду позивачка отримала допомогу на поховання свого чоловіка у розмірі 2612,38 грн. (а.с.61). Загальна сума коштів, яку позивачка отримала на поховання [PERSON] становить 3382,38 грн. А витратила на поховання складають 2802,68 грн. (а.с.15-17). Одже, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту того, що [PERSON] був кинутий на призволяще чи перебував в безпорадному стані та за життя потребував допомоги для свого існування. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що [PERSON] звертався до [PERSON] за допомогою, а остання ухилялася б її надати. Окрім того, згідно інформації наданої Жовтоводським ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2017 року за №47/24-2402 по облікам Жовтоводським ВП ГУНП в Дніпропетровській області фактів вчинення протиправних дій громадянкою [PERSON] у відношенні громадянина [PERSON], не значиться. /а.с.113/ Відповідно до ст.81 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017р.) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одже, вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови, якщо таке право на спадкування існує. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержувать особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкуваня за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік був у безпорадному стані. Оскільки, відповідач, [PERSON] не підтримував з померлим родинних стосунків, а отже між ним та померлим [PERSON] були відсутні зв`язки, характерні для сімейних відносин, то суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача [PERSON] і наявність підстав для їх задовалення. Але, судом також встановлено недоведеність у судовому засіданні достовірними та допустимими доказами вказаний факт нехтування своїми обов'язками відповідачем [PERSON], оскільки вона приходила до батька, намагалась допомагати йому, приймала участь у організації поховання батька. Доводи сторони відповідача, [PERSON], у судовому засіданні, на думку суду, були більш переконливими та доведеними у судовому засіданні ніж доводи позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial