Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Нововолинського міського суду від 12 липня 2006 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від спільного проживання в подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04 листопада 2010 року з відповідача присуджені до стягнення аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Вказана сума аліментів в подальшому була збільшена рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2014 року до 700 грн. щомісячно, а також стягнуто з [PERSON] 1314,36 грн. додаткових витрат на дитину. На даний час значно зросли витрати на утримання дитини, яка потребує повноцінного харчування, одягу, предметів повсякденного вжитку, збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Крім того, син відвідує приватні уроки гітари, курси англійської мови, займається у різних спортивних секціях, всі необхідні витрати, повязані із цим, вона оплачує самостійно. Позивач працює, однак заробітної плати, яку отримує, не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним.Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, так як є працездатним. Крім того, протягом 2015 2017 років вона сплатила за курси англійської мови, які відвідує син, 4200 грн., а також за період його навчання у Нововолинському ліцеї-інтернаті з травня 2016 року по травень 2017 року 2583,77 грн., тому вважає, що половина цих витрат підлягає стягненню з відповідача. Просить суд заявлені вимоги задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог, збільшити розмір стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн., визначивши з дня набрання цим рішенням законної сили їх розмір 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на навчання [PERSON], [INFO], у розмірі 3391,88 грн., а також стягнути судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., оскільки має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, безробітну дружину та хвору матір. Разом з тим аліменти позивачу сплачує регулярно. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду від 12.07.2006 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Рішенням Нововолинського міського суду від 04 листопада 2010 року присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісяця, починаючи з 11 серпня 2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). Рішенням Нововолинського міського суду від 09 грудня 2014 року змінено розмір аліментів, які стягуються рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04 листопада 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 450 грн. щомісячно на 700 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дитиною (а.с.9-10). Як вбачається із копії свідоцтва про зміну імені, позивач змінила прізвище з «Клешніна» на «Міщук» (а.с.4). Із довідки про доходи [PERSON] слідує, що її середньомісячний дохід становить близько 2000 грн.(а.с.11). Згідно квитанції №35 від 23.03.2017, позивач здійснила оплату за навчання [PERSON] у Нововолинському ліцеї-інтернаті в розмірі 2583,77 грн. (а.с.31-35). Відповідач перебуває в шлюбі з [PERSON], від спільного проживання в подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується наданими в судовому засіданні копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Із наданих відповідачем довідок, виданих ЖЕК №3 та Нововолинсько-Іваничівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України, [PERSON] зареєстрований за однією адресою із матір'ю [PERSON], яка отримує пенсію в розмірі 2688,23 грн. Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживає з неповнолітнім сином, який на даний час перебуває на її утриманні та вихованні. З часу встановлення розміру аліментів рішенням Нововолинського міського суду від 09.12.2014 матеріальний стан позивача змінився у зв'язку із підвищенням вартості продуктів харчування, одягу, предметів повсякденного вжитку, житлово-комунальних послуг, тощо, позивачу не вистачає отримуваних від відповідача аліментів на утримання дитини, яка потребує все більших витрат для забезпечення нормального розвитку, і позивач сама не може самостійно утримувати дитину належним чином. Відповідач є працездатною особою і має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж ті, які присуджені рішенням Нововолинського міського суду від 09 грудня 2014 року. Суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що він утримує свою непрацездатну матір, оскільки відповідно до довідки Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №206 від 29.01.208 [PERSON] отримує пенсію віком в сумі 2688,23 грн., що перевищує розмір прожиткового мінімуму. Суд також критично ставиться до пояснень відповідача про відсутність у нього доходів, оскільки водночас [PERSON] стверджує те, що він утримує свою дружину [PERSON] і неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відтак, оскільки батьки несуть однакову відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини, тому суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] до 1300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з урахуванням того, що збільшення розміру аліментів відбувається з моменту набрання рішенням суду законної сили. Частинами 2, 3 статті 150 СК України встановлено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Оскільки при зверненні до суду позивач [PERSON] частково обґрунтувала свої позовні вимоги і подала докази понесення нею додаткових витрат лише на навчання [PERSON] у Нововолинському ліцеї-інтернаті в розмірі 2583,77 грн., суд, з врахуванням ст.180 СК України, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача половини додаткових витрат, понесені нею на навчання сина [PERSON] у Нововолинському ліцеї-інтернаті у розмірі 1291,88 грн. Суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що позивач [PERSON] понесла додаткові витрати, викликані особливими обставинами, зокрема за відвідування неповнолітнім [PERSON] курсів англійської мови, в розмірі 2100,00 грн., оскільки даний факт не підтверджений позивачем належними доказами. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також до стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати за надання правничої допомоги адвоката в розмірі 1000 грн. (а.с.16). В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: partial