Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] 28.04.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 15.11.2015 року на перехресті вул. Краснова та просп. Адміральський відбулася дорожньо-транспортна пригода. Водій автомобіля Mercedes - Benz S 400, реєстраційний номер [NUMBER], здійснюючи рух по регульованому перехресті вул. Краснова та просп. Адміральський скоїв наїзд на пішоходів: [PERSON] та [PERSON] Від отриманих внаслідок ДТП тілесних пошкоджень пішохід [PERSON] загинув на місці пригоди, а [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому зводу та основи черепу, забою головного мозку, перелому кісток тазу, з якими Позивач була госпіталізована до ВРІТ КУ "МКЛ №1 м. Одеси". 15.11.2015 року, біля будинку №4 по вул. Артилерійська в м. Одеса, було виявлено автомобіль Mersedes Benz S 400, реєстраційний номер [NUMBER]. Після скоєння ДТП водій автомобіля Mersedes Benz S 400, реєстраційний номер [NUMBER] зник з місця події. Автомобіль Mercedes - Benz S 400, реєстраційний номер [NUMBER], згідно з даними національної бази транспортних засобів зареєстрованих в Україні, належить на праві власності [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За вказаними фактами, 15 листопада 2015 року СУ ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 12015160000000259 від 15.11.2015 р. В ході досудового розслідування було з'ясовано, що до вчинення злочину причетний легковий автомобіль Mercedes - Benz S 400, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON] Особу водія, який керував даним автомобілем та вчинив наїзд на пішоходів, слідством не встановлено. Під час допитів на досудовому розслідуванні, відповідач повідомила, що належний їй автомобіль Mercedes - Benz S 400 було продано [PERSON], що підтверджується розпискою та довіреністю, виданою на ім'я останнього. Таким чином, за твердженням відповідача, з моменту продажу автомобіля - 22.06.2015 року - вона не має жодного відношення до автомобіля Mercedes - Benz S 400, реєстраційний номер [NUMBER]. Вищенаведене, на думку позивача, не відповідає дійсності, оскільки відповідачем не були виконані вимоги законодавства України щодо відчуження транспортних засобів, а саме продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). У свою чергу, видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Більш того, позивач зазначає, що не зважаючи на свої пояснення під час досудового розслідування щодо продажу автомобіля, [PERSON] у вересні 2016 року зверталася до Київського районного суду м. Одеси (кримінальна справа №520/11024/16-к) з клопотанням про зняття арешту з автомобіля Mercedes - Benz S 400, реєстраційний номер [NUMBER], позиціонуючи себе при цьому як власник даного транспортного засобу. Особу водія, який перебував за кермом вищезазначеного автомобіля слідством не встановлено. Однак, відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, який здійснив наїзд на Позивача та завдав їй тілесні ушкодження. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України. На думку позивача, відповідач є єдиним власником та володільцем джерела підвищеної небезпеки, у зв'язку з чим саме вона має нести цивільну відповідальність, яка полягає у відшкодуванні позивачеві матеріальної та моральної шкоду, завданої внаслідок ДТП. В частині обґрунтування матеріальної шкоди позивач посилається на те, що з моменту госпіталізації та до сьогоднішнього дня сім'я позивача несе фінансові затрати на підтримання її життєдіяльності. Так, 15.11.2015 року лікарським складом КУ Міською клінічною лікарнею № 1 [PERSON] було поставлено діагноз: перелом зводу і основи черепа, забій головного мозку, перелом кісток тазу, що підтверджується Довідкою №9408. Внаслідок отриманих травм [PERSON] була змушена дотримуватися тривалого постільного режиму та потребувала тривалого курсу медичної допомоги. В період з 15.11.2015 року до 22.11.2015 року [PERSON] перебувала в комі. Медичні заходи, які застосовувалися лікарями, полягали у підтримці та стабілізації роботи головного мозку, а також у відновленні належного функціонування нервових закінчень кінцівок тіла. [PERSON] 21.12.2015 року було виписано зі стаціонару Одеської обласної дитячої клінічної лікарні і призначено курс домашнього лікування: медикаментозне лікування, фізіотерапія та курс масажів, на що, відповідно, було витрачено грошові кошти. В лютому 2016 року, за рекомендаціями лікарів, [PERSON] перебували впродовж трьох тижнів в санаторії. На даний час, позивачу необхідне регулярне лікарняне обстеження організму: відвідування лікарів, проходження магнітно-резонансної томографії не рідше ніж 1 раз на 6 місяців. Витрати на лікування, підтверджені квитанціями, наданими суду та становлять 18 512 (вісімнадцять тисяч п'ятсот дванадцять) гривень 85 (вісімдесят п'ять) копійок. Також Позивач посилається на те, що внаслідок наїзду були зіпсовані особисті речі на суму 2000 (дві тисячі) гривень. В частині обґрунтування моральної шкоди позивач зазначає, що їй було заподіяно непоправні моральні страждання, адже тяжкі ушкодження та важкий стан після ДТП, а також тривала госпіталізація та період відновлення після травм, спричинили тяжкі душевні страждання, як для позивача, так і для її рідних та близьких. Останні були змушені залишити свої повсякденні справи та протягом декількох місяців зосередити свою увагу на догляді за постраждалою. Наслідки дорожньо-транспортної порушили життєвий устрій сім'ї Позивача. Як зазначає позивач, наслідки ДТП відчутні до сьогодні, тобто більше ніж через два з половиною роки з моменту ДТП. З урахуванням тяжких душевних страждань, Позивач оцінила розмір моральної шкоди у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень. З приводу вищенаведеного, Позивач звернулась до суду з позовом та просила стягнути з Відповідача на її користь у якості відшкодування матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 20 512 (двадцять тисяч п'ятсот дванадцять) гривень 85 (вісімдесят п'ять) копійок, та моральної шкоди, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень. Станом на 27.06.2018 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, за згодою сторони позивача, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу заочно за відсутності відповідача, який був сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які були присутні у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б. від 03.05.2017 року було відкрито провадження. У зв'язку з повторним перерозподілом на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси № 864/18 від 21.02.2018 року, вказана цивільна справа передана для розгляду по суті судді Науменко А.В. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України (в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно п. 11 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що позовну заяву подано, в цілому, із додержанням вимог, викладених у статтях 174,175,177 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Outcome: partial