Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

05.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з відповідачем був укладений кредитний договір б/н від 21.07.2011 року, за яким останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач всупереч норм закону та умов договору зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 25.11.2015 року наявна заборгованість в розмірі 22 273 грн. 59 коп., з якої: 4 980 грн. - заборгованість за кредитом; 13 756 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 036 грн.84 коп. - штраф (процентна складова). Судові витрати у розмірі 1218 грн. просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився з невідомої суду причини, хоча повідомлявся про судовий розгляд у порядку ст. 74 ЦПК України за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою. Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що передбачено ст. 224 ЦПК України. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові докази, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач у простій письмовій формі 21.07.2011 року уклали кредитний договір, б/н. Відповідно до умов кредитного договору позивач випустив та надав відповідачу - держателю платіжну картку "Універсальна", на яку на день укладення цього договору встановив ліміт у розмірі 5 000 грн., відсоткова ставка - 30% річних. Вказане підтверджується Анкетою-заявою [PERSON] від 21.07.2011 року, Довідкою про умови і правила надання банківських послуг використанням кредитки « Універсальна, 55 днів льготного періоду», Правилами надання банківських послуг, з якими боржник був ознайомлений в день укладення договору письмово. Згідно умов кредитування, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, погашення відбувається в строк до 25 числа наступного за звітним. Відповідач суму кредиту отримав та зобов»язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором, не виконав, у зв»язку з чим у останнього перед кредитором виникла заборгованість. Кредитний ліміт банком не збільшувався, що вбачається з довідки про рух грошових коштів по картці. Станом на 25.11.2015 року, згідно розрахунку ПАТ, який відповідач не спростував належними доказами, заборгованість становить 22 273 грн. 59 коп., з якої: 4 980 грн. - заборгованість за кредитом; 13 756 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 036 грн.84 коп. - штраф (процентна складова). Останнє погашення відповідачем було здійснено 19.02.2014 року у розмірі 50 грн., а всього по кредиту сплачено 650 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості від 21.07.2011 року. Після останнього погашення , відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов»язань за цим договором, які і до цього виконував неналежно. Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини, та вимоги кредитного договору, укладеного між сторонами. Так відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 3. ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі та до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046 -1053 ЦК України. Що стосується стягнення пені і штрафів, то суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, що є невід»ємною частиною кредитного договору, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, тобто за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. ( ч. 3 ст. 509 ЦК України). Згідно до вимог п. 6 ч. 1 \~ст. 3 ЦК України\~одним із загальних засад цивільного законодавства України є справедливість, добросовісність і розумність, а також судовий захист цивільного права та інтересу. Така правова позиція міститься у висновку Верховного Суду України по справі №6-2003цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України. Отже, суд приходить до висновку, що штрафи у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1036.84 грн. - штраф (процентна складова), загальна сума -1536 грн. 84 коп. не підлягають стягненню. Таким чином, з відповідача на користь банку підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 20736 грн. 75 коп., з якої: 4 980 грн. - заборгованість за кредитом; 13 756 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 000 грн. - заборгованість за пенею та комісією. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~суд з відповідача стягує на користь позивача судові витрати у розмірі 1 133 грн. 96 коп., пропорційно до задоволеної суми позову.

Outcome: partial