Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] 11.05.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, свої вимоги обґрунтував тим, що він 26.11.2014 року надав відповідачу в позику грошові кошти у сумі 66000,00 доларів США до 01 жовтня 2015 року, що підтверджується розпискою відповідача від 26.11.2014 року. Однак по закінченню терміну відповідач грошові кошти позивачу не повернув та ухиляється від виконання зобов`язань щодо повернення грошових коштів. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 66000,00 доларів США основного боргу, а також відсотки за користування грошовими коштами в сумі 27944,09 доларів США та три відсотки річних в сумі 5164,27 доларів США, а всього 99108,36 доларів США, а також понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинської В.Е. від 14.06.2018 року відкрито провадження за справою та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.11.2018 року забезпечено позов та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать [PERSON] в межах ціни позову, а саме 99108,36 доларів США, що становить 2595862,02 гривень. 11.04.2018 року відповідач надав до суду відзив проти позову, в якому просить відмовити у задоволенні позову, вважає заявлені вимоги необґрунтованими, зазначив, що відповідач заперечує наявність боргу, та в наданій позивачем копії розписки відсутня інформація про строк повернення переданих у борг речей та не визначений порядок їх повернення позикодавцеві. Постановою Херсонського апеляційного суду від 17.01.2019 року скасовано ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2018 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що належать [PERSON] в межах ціни позову, а саме 99108,36 доларів США, що становить 2595862,02 гривень, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовлено. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2019 року цивільну справу №766/8558/18 передано до провадження судді Майдан С.І. Ухвалою Верховного Суду від 04.04.2019 року відкрито касаційне провадження у справі за заявою [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за касаційною скаргою [PERSON] на постанову Херсонського апеляційного суду від 17.01.2019 року та витребувано з Херсонського міського суду Херсонської області цивільну справу №766/8558/18 за заявою [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Постановою Верховного Суду від 03.06.2020 року постанову Херсонського апеляційного суду від 17.01.2019 року в частині вирішення вимог про накладення арешту на грошові кошти [PERSON] скасовано, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2018 року в цій частині залишено в силі. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. від 25.06.2020 року визначено щодо розгляду цивільної справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 06.10.2020 року заяву представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення. Ухвалою суду від 06.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 11.02.2021 року заяву представника відповідача про зустрічне забезпечення позову залишено без задоволення. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Зазначив, що на підтвердження укладеного договору позики та передачі відповідачу грошових коштів у розмірі 66000 доларів США відповідачем у день передачі коштів 26.11.2014 року була власноруч написана розписка. Кошти передавалися у доларовому еквіваленті. Термін повернення коштів був узгоджений сторонами та зафіксований у розписці як 01.10.2015 року. Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про невиконання боргових зобов`язань відповідачем. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні. Зазначили, що за текстом розписки не вбачається, що грошові кошти передавалися в доларовому еквіваленті, розписка не містить інформації про те, що саме було передано в борг, в ній застосовано слово "сума", але не зазначено суму чого передано, слово гроші або грошові кошти взагалі не застосовується у ній. Тому надана стороною позивача розписка не є доказом передачі певної кількості речей відповідного роду та якості. Крім того, в ній не міститься зобов`язання [PERSON] щось повернути [PERSON] Розписка нагадує чернетку. Відповідач також зазначив, що оригінал розписки, дата та підпис у ній виконано ним особисто, обставини її написання не пам`ятає, грошових коштів за цією розпискою у позивача не отримував. Можливо розписка писалася на підтвердження будь-яких інших правовідносин, але доказів наявності інших правовідносин з позивачем він не має. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до розписки, написаної відповідачем, 26 листопада 2014 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг строком до 01.10.2015 року суму, еквівалентну 66000,00 доларів США по курсу НБУ. Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вищезазначених норм Цивільного кодексу України та правового висновку Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі № 6-63цс13 розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, і підтверджує як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про невиконання зобов`язань за договором позики. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Статтею 524 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Згідно з ч.1 та 2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зі змісту розписки вбачається, що 24.11.2016 року відповідачем отримано позику у сумі, еквівалентній 66000 доларів США за курсом НБУ, тобто у національній валюті України - гривні, а тому стягненню підлягає сума боргу у гривневому вираженні. З урахуванням положень ст.99 Конституції України та ст.ст.524, 533 ЦК України, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в рахунок повернення суми позики у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ 1 долар США складає 14,97 гривень станом на 26.11.2014 року в сумі 988020,00 гривень, а стягнення суми боргу у доларах США задоволенню не підлягає та відповідно суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості. Також з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування грошовими коштами за період з 02.10.2015 року по 11.05.2018 року (день звернення до суду з позовом) в загальній сумі 418555,04 гривень, виходячи з наступного розрахунку: відсотки = сума боргу х ставка пені (%) / 100% / 365 днів х кількість днів: -за період прострочення з 02.10.2015 року по 21.04.2016 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 203, з урахуванням ставки 22% у рік нараховується 120890,34 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 35, з урахуванням ставки 19% у рік нараховується 18000,91 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 28, з урахуванням ставки 18% у рік нараховується 13642,80 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 35, з урахуванням ставки 16,5% у рік нараховується 15632,37 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 49, з урахуванням ставки 15,5% у рік нараховується 20558,94 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 42, з урахуванням ставки 15% у рік нараховується 17053,49 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 168, з урахуванням ставки 14% у рік нараховується 63666,38 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 42, з урахуванням ставки 13% у рік нараховується 14779,70 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 154, з урахуванням ставки 12,5% у рік нараховується 52107,90 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 49, з урахуванням ставки 13,5% у рік нараховується 17906,17 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 42, з урахуванням ставки 14,5% у рік нараховується 16485,05 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 35, з урахуванням ставки 16% у рік нараховується 15158,66 гривень інфляційних втрат; -за період прострочення з 02.03.2018 року по 11.05.2018 року на суму заборгованості 988020,00 гривень та кількість прострочених днів - 71, з урахуванням ставки 17% у рік нараховується 32672,33 гривень інфляційних втрат. За період прострочення з 02.10.2015 року по 11.05.2018 року загальна сума трьох відсотків річних складає 77390,39 гривень, виходячи з наступного розрахунку: -сума боргу (988020,00 гривень) х 3% / 100% / 365 днів х кількість днів (953). Доводи сторони відповідача суд до уваги не приймає як безпідставні, оскільки за змістом розписки вбачається, що між сторонами склалися правовідносини щодо договору позики, в ній визначені умови позики та строк її повернення. На спростування зазначених обставин стороною відповідача не надано будь-яких доказів. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача на користь позивача 988020,00 гривень боргу за договором позики, 418555,04 гривень відсотків за користування грошовими коштами за період з 02.10.2018 року по 11.05.2018 року та 77390,39 гривень трьох відсотків річних за період з 02.10.2018 року по 11.05.2018 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 8810,08 гривень.

Outcome: partial