Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

14.03.2013 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], Зміївської міської ради Харківської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, залучив у якості 3-тьої особи Управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області. 07.05.2013 року [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про встановлення меж земельної ділянки в натурі, залучив до участі у якості 3-х осіб відділ Держземагенства у Зміївському районі Харківської області, Зміївську міську раду та Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області. 10.06.2014 року [PERSON] звернулась із заявою про залишення її позову без розгляду. Ухвалою суду від 10.06.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Зміївської міської ради Харківської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним залишено без розгляду. (а.с.168 т.1) 11.06.2014 року [PERSON] уточнила зустрічний позов і остаточно 27.03.2015 року. (відповідно а.с.170, 231 т.1) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 246741, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.237 т.1) У позовах [PERSON] до [PERSON], залучив до участі в справі 3-х осіб - Відділ Держземагенства у Зміївському районі Харківської області, Зміївську міську раду зазначила. 26.08.2003 року згідно договору дарування отримала у власність нежитлову будівлю з надвірними спорудами за адресою: м.Зміїв, вул.Мжанська, б.20 «а». 14.03.2007 року Зміївською міською радою прийнято рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки в оренду для ведення комерційної діяльності за вищевказаною адресою. На підставі рішення Зміївської міської ради, ФОП [PERSON] було складено проект землеустрою. 27.02.2012 року до автоматизованої системи державного земельного кадастру були внесені відомості про присвоєння орендованій земельній ділянці кадастрового номеру, що підтверджується протоколом проведення перевірки документації із землеустрою та обмінного файла. Таким чином, як вказала позивачка, земельна ділянка для обслуговування належної їй будівлі магазину за вищевказаною адресою була надана в оренду на підставі договору у повній відповідності до норм чинного законодавства України. Договор оренди земельної ділянки було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Зміївському районі Харківської області 21.08.2012 року та в Зміївській міській раді 27.08.2012 року. Земельній ділянці [PERSON] за адресою: м.Зміїв, вул. 152 Стрілецької дивізії, 18 згідно Державного акту не присвоєно кадастровий номер, відсутні документи, які б підтверджували геодезичні дані земельної ділянки, встановлення та закріплення меж земельної ділянки в натурі, що унеможливлює встановлення її точного місця розташування, меж, точок поворотів та інших ідентифікуючих земельну ділянку даних. За таких обставин, державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюєтся на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власника. Таким чином, передумовою державної реєстрації права власності на землю є встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. Як зазначила позивачка з посиланням на ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. [PERSON] ігнорувала неодноразові пропозиції встановити (відновити) межові знаки належної їй земельної ділянки. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку був виданий [PERSON] 14.11.2001 року. Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю станом на 14.11.2001 року регулювався Інструкцією, яка була затверджена Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №43 від 04.05.1999 року. П.1.12 цієї Інструкції, складання державного акта на право приватної власності на землю проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженими в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. На земельній ділянці відповідачки відсутні межові знаки. П.1.16 вказаної Інструкції, за наявності необхідної технічної документації [PERSON] має можливість встановити (відновити) межі належної їй земельної ділянки. Такої можливості, щодо встановлення чи відновлення меж земельної ділянки відповідачки, не має у [PERSON], яка орендує суміжну земельну ділянку. Посилаючись на висновки судової земельно-технічної експертизи № 7827 від 26.01.2015 року, позивачка зазначила, що для вирішення питання щодо встановлення меж земельної ділянки №18 за вказаною вище адресою, необхідно скласти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з урахуванням фактичного використання земельної ділянки, вимог ДБН 360-92 щодо відстані до межі сусідньої ділянки від стіни не менше 1,0 м та відповідно до такої документації закріпити межі ділянки на місцевості. Крім того, земельна ділянка [PERSON] не відповідає даним щодо площі, параметрів земельної ділянки згідно Державному акту від 14.11.2001 року. Фактично площа земельної ділянки №18 по вул. Стрілецької Дивізії складає 0,1022 га, що на 0,0222 га більше, чим має право відповідачка. Таким чином, вказала [PERSON] [PERSON] самовільно зайняла 222 кв.м. В свою чергу землекористування [PERSON] за адресою: м.Зміїв, вул.Стрілецької Дивізії, 20 «а» не відповідає даним щодо площі, параметрів земельної ділянки гідно договору оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року та даним акту приймання-передачі земель від 27.08.2012 року, акту перенесення на місцевість меж земельної ділянки. Це виразилось у порушенні межі з боку земельної ділянки №18, невідповідності відстані ліній межі та площі землекористування. Фактична площа земельної ділянки позивачки складає 0,0360 га, що на 0,008 га (8 кв.м.) менше вказаної у договорі оренди земельної ділянки. Позивачка вказала, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку площею 8 кв.м., яку було надано в оренду. Посилаючись на ст.212 Земельного кодекса, [PERSON] вказала, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власником або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Таке повернення відбувається виключно за рішенням суду. Крім того, [PERSON] побудувала на самовільно зайнятій земельній ділянці шиферний паркан, який підлягає знесенню згідно вимог ч.2 ст.212 Земельного кодексу. [PERSON] просить суд зобовязати [PERSON] встановити межі належної їй земельної ділянки за адресою: м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії (колишня Мжанська) 18 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 9694165 від 14.11.2001 року, повернути [PERSON] частину земельної ділянки за адресою: м.Зміїв, вул. вул.152 Стрілецької Дивізії (колишня Мжанська) 20 «а», загальною площею 8 кв.м, яка самовільно зайнята [PERSON] з боку земельної ділянки №18, зобовязати [PERSON] привести земельну ділянку за адресою: м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії (колишня Мжанська) 20 «а» у придатний для використання стан шляхом знесення шиферного паркану з боку північно-східної сторони (ділянка №18) довжиною 4,93 м та з боку вул.152 Стрілецької Дивізії довжиною 1 м. Позивачка просить стягнути всі понесені нею судові витрати. Представник [PERSON] [PERSON] наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в позовах. [PERSON] позов не визнала та пояснила, що їй на праві приватної власності згідно Державного акту належить земельна ділянка за адресою: м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії (колишня Мжанська) 18. Площа земельної ділянки становить 0,080 га. На момент оформлення технічної документації були встановлені межі її земельної ділянки, які були узгоджені з іншими суміжними землевласниками. Тобто, Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 694165 є дійсним та таким, що підтверджує її право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, з визначеними параметрами та конфігурацією. Відповідачка вказала, що не порушувала землекористування орендаря [PERSON], оскільки фактично межі її, позивачки, земельної ділянки не були встановлені. Користування земельною ділянкою більшою площею, аніж зазначеною у Державному акті пояснює тим, що в глибині земельної ділянки, яка належить Зміївській міській раді росли буряни, які вона знищувала. Рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Зміївському районі від 27.06.2013 року прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у звязку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме перетин ділянок з ділянкою 6321710100:01:003:0055, площа співпадає на 1,4683%. [PERSON] та її предтавник адвокат [PERSON] просили відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Представник Відділу Держземагенства у Зміївському районі, який повідомлявся про розгляд справи належним чином, в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення. Так, заступник начальника Відділу Держземагенства у Зміївському районі Харківської області [PERSON] пояснив, що у Відділі Держземагенства в Зміївському районі Харківської області згідно записів державної реєстрації договорів оренди землі 21.08.2012 року зареєстровано за № 63217104000962 договір оренди землі між Зміївською міською радою та [PERSON] земельна ділянка площею 0,0368 га для обслуговування нежитлової будівлі (магазину), розташованої за адресою: м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії, 20 «а». Строк договору оренди землі 10 років. Також, згідно Книги записів державної реєстрації державних актів на праві приватної власності на землю 14.11.2001 року зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю за № 6552 на [PERSON] Земельна ділянка площею 0,0800 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: м.Зміїв, вул.Мжанська (152 Стрілецької Дивізії) 18. Записи про державну реєстрацію вищевказаного договору оренди землі та державного акту на право приватної власності не скасовувались. Представник Зміївської міської ради [PERSON] позов [PERSON] вважає обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Він зазначив, що багато років триває спір між [PERSON] та [PERSON] щодо межі землекористування. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] Зміївською міською радою незаконно передано частину належної їй земельної ділянки не підтвердженні, оскільки із Державного акта [PERSON] та плану до нього, де зазначені лише розміри ділянки без геопросторових координат поворотних точок, що робить неможливим встановити, яку саме землю було передано [PERSON] Укладений 02.08.2012 року з [PERSON] договір оренди земельної ділянки, площею 0,0368 га за адресою: м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії (колишня Мжанська), 20 «а» відповідає вимогам чинного законодавства та діє до тепер. Позивачка позбавлена можливості обслуговувати належну будівлю, оскільки [PERSON] зайняла частину її земельної ділянки, яка межує зі стіною нежитлової будівлі. Ознайомившись з матеріалами справи, вислухав пояснення сторін та їх представників, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Договір оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року, укладений між Зміївською міською радою Харківської області, в особі міського голови [PERSON], що діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", повноваження якого підтверджуються рішенням 1 сесії 6 скликання Зміївської міської ради від 12.11.2010 року, та [PERSON], відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (магазину), яка розташована за адресою: м. Зміїв, вул. 152 Стрілецької Дивізії, 20-а, Зміївського району Харківської області, загальною площею 0,0368 га - забудовані землі, у тому числі: 0,0224 га - капітальна одноповерхова будівля, 0,0018 га - тимчасова, 0,0126 га - під проїздами, проходами, площадками для обслуговування нежитлової будівлі (магазину). (а.с.9 т.1) Орендодавець Зміївська міська рада в особі міського голови [PERSON] та орендар [PERSON] склали акт про те, що Зміївська міська рада передає земельну ділянку загальною площею 0,0368 га забудовані землі, у т.ч. 0,0224 га капітальна одноповерхова будівля, 0,0018 га тимчасова, 0,0126 га під проїздами, проходами, площадками для обслуговування нежитлової будівлі (магазину), яка розташована за адресою: м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії, 20-а, а [PERSON] приймає в оренду земельну ділянку згідно плану земельної ділянки, який є додатком до договору оренди землі. (а.с.12 т. 1) Актом перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки, яка надається в оренду [PERSON] для ведення комерційної діяльності, а саме обслуговування магазину підтверджується, що комісія в присутності суміжних землекористувачів провели роботу по перенесенню в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки, розташованої на землях Зміївської міської ради - м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії, 20-а, яка надається в оренду [PERSON] для ведення комерційної діяльності, а саме обслуговування магазину. Згідно плану відведення земельної ділянки має площу 0,0368 га. (а.с.13 т.1) З копії свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №246741 від 22.11.2014 року вбачається, що прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 237 т.1) Відповідно вимог ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Копією Державного акта на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3-793 від 31.10.2001 року підтверджується передача їй у приватну власність земельної ділянки, площею 0,080 га., в межах згідно плану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6552 від 14.11.2001 року. (а.с.7,62 т.1) Із копії технічного звіту до видачі Державного акту Р1 № 694165 на право приватної власності на землю, виданого [PERSON], вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АЕЕ № 413695 від 31.10.2001 року, [PERSON] є спадкоємицею в т.ч. й земельної ділянки, площею 0,08 га за адресою: м.Зміїв, вул.Мжанська,18, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських споруд після смерті батька [PERSON] (а.с.65 т.1), протоколом узгодження меж про закріплення в натурі та узгодження меж земельної ділянки (а.с.67 т.1), висновком відділу земельних ресурсів Зміївського району Харківської області про склад та повноту матеріалів по видачі Державного акту на право приватної власності на землю про те, що земельна ділянка розташована на землях Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області та має площу 0,080 га, що відповідає рішенню ради. Межі земельної ділянки встановлені на місцевості та закріплені межевими знаками встановленого зразка вірно. (а.с.71 зв.сторона т.1) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2004 року у справі № 2-103/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист порушеного права, поновлення меж землекористування, визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди, у задоволенні позову відмовлено. ( а.с.109-111 т.1) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12.03.2014 року у справі № 621/1458/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними частини свідоцтва про право на спадщину та державного акта на право власності на землю, 3-ті особи Зміївська міська рада Харківської області, Зміївська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Зміївського районного управління юстиції Харківської області, Відділ Держземагенства у Зміївському районі Харківської області, у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Цими судовими рішеннями було встановлено, що [PERSON], яка є власником торгівельного павільону по вул.Мжанській, 20-а на підставі договору дарування №3092 від 26.08.2003 року, а користувачем вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди від 02.08.2012 року, не надала доказів того, що вона мала право користування земельною ділянкою по вул. Мжанській, 20-а на час оформлення права власності [PERSON] на земельну ділянку по вул.Мжанській, 18. Таким чином, доводи позивачки [PERSON] про те, що при оформленні відповідачкою [PERSON] права власності на земельну ділянку по вул.Мжанській, 18 в м. Змієві порушені права землекористувача неспроможні, оскільки вона не надала доказів, що підтверджують її право власності або користування земельною ділянкою по вул.Мжанській, 20-а на той час, коли оформлялося право власності [PERSON] (а.с.141-143 т.1) Тобто, з урахуванням обставин, встановлених вказаними судовими рішеннями та у відповідності вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, на момент розгляду цього позову Державний акт на право власності на землю Р1 № 694165 від 14.11.2001 року є правовставлюючим документом на землю [PERSON] Висновком судової земельно-технічної експертизи №7827 від 26.01.2015 року встановлено, що земельна ділянка [PERSON] за адресою: м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії (колишня Мжанська) 18, не відповідає даним щодо площі, параматерів земельної ділянки згідно Державного акту серії РІ № 694165, який виданий [PERSON] 14.11.2001 року. Це виразилось у невідповідності площі, міри ліній межі та її вірогідного розташування. Зіставлення фактичної межі земельної ділянки та кутів повороту з межами та кутами повороту, наведеному у Державному акті та відповідній документації, носить вірогідний характер. Фактична площа земельної ділянки по вул. 152 Стрілецкої Дивізії 18 складає 0,1022 га, що на 0,0222 га (0,1022 0,0800) більше вказаної у відповідному Державному акті. Землекористування [PERSON] за адресою: м.Зміїв, вул. 152 Стрілецької Дивізії (колишня Мжанська) 20 «а» не відповідає даним щодо площі, параметрів земельної ділянки згідно договору оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року та акту прийома-передачі земель від 27.08.2012 року, акту перенесення на місцевість меж земельної ділянки. Це виразилось у порушенні межі з боку земельної ділянки №18, невідповідності відстані ліній межі та площі землекористування. Так, фактична площа земельної ділянки по вул 152 Стрілкової Дивізії ( колишня Мжанська) 20 «а» складає 0,0360 га, що на 0,0008 га (0,0368-0,0360) менше вказаної у відповідному договорі оренди земельної ділянки. Конфігурація та довжина ліній з боку земельної ділянки №18 не відповідає даним, наведеним у акті перенесення на місцевість меж земельної ділянки та землевпорядній документації. Шляхом проведення порівняльного аналізу меж та площі земельних ділянок, встановлено невідповідність фактичної межі та площі земельних ділянок №№ 18,20 «а» по вул. 152 Стрілкової Дивізії даним Державного акту серії Р1 № 694165, договору оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року. На земельній ділянці, наданій у оренду [PERSON] знаходиться капітальна одноповерхова будівля, в якій розташовано магазин. По зовнішній стіні будівлі, з боку суміжної земельної ділянки №18 розташована труба газопостачання. Відповідно до вимог законодавства у сфері містобудування, - відстань до межі сусідньої ділянки від стіни треба приймати не менше 1,0 м. Така мінімальна довжина необхідна для обслуговування, ремонту та експлуатації будівлі та частини газової мережі. Забезпечення такої відстані можливо у разі внесення змін у відповідну землевпорядну документацію на цю земельну ділянку, або встановлення сервітуту на право користування частиною суміжної земельної ділянки. Розташування земельної ділянки з вихідними даними, які зазначені у Державному акті серії РІ № 694165 та у технічному звіті до видачі Державного акту фактично неможливо, так як у такому разі межі земельної ділянки накладаються на фактичні межі суміжної ділянки та проходять по існуючим будівлям. Імовірно, що під час складання технічного звіту до видачі Державного акту серії Р1 № 694165, розташованих будівель та межі земельної ділянки було іншим, або допущена технічна помилка. Згідно п.2 Розділу УІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначену земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Згідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Для вирішення питання щодо встановлення меж земельної ділянки №18 по вул. 152 Стрілецької Дивізії в м.Змієві необхідно складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з дотриманням вимог до такої документації та безпосередньо встановити межі ділянки на місцевості. У додатку №1 до висновку надані вихідні дані Державного акту серії Р1 № 694165, у додатку №2 план земельних ділянок по вул.152 Стрілецької Дивізії, додатку №3 план земельних ділянок по вул.152 Стрілецької Дивізії із зазначенням межі земельних ділянок №20 «а» та 18 за документами відмічено синім кольором та фактична межа земельної ділянки №20 «а» - відмічено червоним кольором. (а.с. 197-215 т.1) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.05.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Зміївської міської ради Харківської області, ФОП [PERSON], Відділу Держземагенства у Зміївському районі Харківської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та вилучення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку (справа №621/1898/14-ц) відмовлено у задоволенні позову. Тобто договір оренди земельнї ділянки між [PERSON] та Зміївською міською радою є чинним. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним судовим рішенням спростовані твердження [PERSON] про збільшення площі нежитлової будівлі позивачки до 0,0224 га, що порушує її право на землю. Тобто, відсутні підстави для тверджень про зміщення межі землекористування внаслідок збільшення площі забудови. Крім того, суд встановив, що за ненаданням [PERSON] доказів встановлення на місцевості межі її земельної ділянки з боку земельної ділянки, щодо якої укладено спірний договір оренди, та присвоєнння їй кадастрового номера, немає підстав вважати належну їй земельну ділянку сформованою та відсутні підстави для тверджень, що з боку землекористувача [PERSON] є порушення прав землевласника [PERSON] Тобто, вказані обставини не підлягають доказуванню. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами триває багаторічний спір щодо землекористування. На думку суду, для остаточного вирішення спору та з урахуванням того, що Державний акт серії Р1 № 694165 [PERSON] є дійсним, необхідно частково задовольнити позов [PERSON] та встановити межі належної відповідачці земельної ділянки за адресою: м.Зміїв, вул.152 Стрілецької Дивізії (колишня Мжанська) 18 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 9694165 від 14.11.2001 року. [PERSON] не доведене протилежне, хоча й не спростовано, що за обставин, що склалися, вона не взмозі внести відомості про свою земельну ділянку до Державного земельного кадастру. У судовому засіданні встановлено, що землекористування [PERSON] порушено [PERSON], про що свідчить вищевказаний експертний висновок. Як вказано вище, фактична площа земельної ділянки по вул 152 Стрілкової Дивізії (колишня Мжанська) 20 «а» складає 0,0360 га, що на 0,0008 га (0,0368-0,0360) менше вказаної у відповідному договорі оренди земельної ділянки. Конфігурація та довжина ліній з боку земельної ділянки №18 не відповідає даним, наведеним у акті перенесення на місцевість меж земельної ділянки та землевпорядній документації. Шляхом проведення порівняльного аналізу меж та площі земельних ділянок, встановлено невідповідність фактичної межі та площі земельних ділянок №№ 18,20 «а» по вул. 152 Стрілкової Дивізії даним Державного акту серії Р1 № 694165, договору оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року. Протилежне [PERSON] не доведено. Ст. 212 Земельного Кодексу України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Тому, порушене право [PERSON] на оренду саме 0,0368 га повинне бути відновлено, шляхом саме зобовязання [PERSON] повернути [PERSON] самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 08 кв.м., що відповідає вимогам ст.16 ЦК України. Так як відповідачкою не визнаються позовні вимоги [PERSON], суд з метою виконання судового рішення приймає рішення послатись на графічні матеріали додаток №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №7827 від 26.01.2015 року, де зазначене фактичне землекористування та на підставі документів, позначив буквами земельну ділянку позивачки та спірну межу. Таким чином, виконання рішення про повернення самовільно зайнятої ділянки [PERSON] повинно відбуватись відповідно до схеми в додатку №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №7827 від 26.01.2015 року на лінії межування із земельною ділянкою № 18, позначену буквами «г» - «в»- «ж» - «б» - «е» відміченою синім кольором. Оскільки позивачкою не надано доказів про конкретне місцерозташування шиферного паркану, суд зобовязує [PERSON] знести шиферний паркан з боку північно-східної сторони (земельна ділянка №18) довжиною 4,93 м по межі відповідно до схеми в додатку №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №7827 від 26.01.2015 року на лінії межування, позначену буквами «г» - «в»- «ж» - «б» - «е» відміченою синім кольором та з боку вул. 152 Стрілецької Дивізії м.Змієва Харківської області довжиною 01м. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання [PERSON] встановити довгострокові межові знаки на відстані не менше 1,0 м. від стіни одноповерхової будівлі, яка знаходиться на земельній ділянці [PERSON] Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що згідно діючого законодавства у сфері містобудування, мінімальна довжина від стіни будівлі позивачки та межі ділянки відповідачки повинна прийматись не менше 1,0 м. Однак, забезпечення такої відстані можливо у разі внесення змін у відповідну землевпорядну документацію на цю земельну ділянку, або встановлення сервітуту на право користування частиною суміжної земельної ділянки. Судові не надано даних про внесення змін у землевпорядну документацію на цю земельну ділянку та даних про встановлення сервітуту. За таких обставин, встановлення довгострокових межових знаків на відстані не менше 1,0 м. від стіни одноповерхової будівлі і по всій її довжині буде складати близько 25 кв.м. ( а.с.13 т.1) , а це порушить право на землю [PERSON] згідно чинного Державного акту на земельну ділянку №18. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що [PERSON] 07.05.2013 року звернулась із зустрічним позовом немайнового характеру - зобовязати [PERSON] встановити (відновити) межі земельної ділянки на підставі Державного акту на право приватної власності на землю та сплатила судовий збір 114,71 грн. У подальшому, уточнила зустрічний позов та доповнила їх вимогами, які повязані та витікають з первинного і не є самостійними в розумінні п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Закон України «Про судовий збір» не передбачає обовязку за таких обставин проводити сплату судового збору за кожну вимогу немайнового характеру. Крім того, позивачкою не підтверджена сплата судового збору на загальну суму 729,30 грн. (114,71 грн.(а.с. 45 т.1) + 486,20 (а.с.229 т.1) = 600,91 грн.). На думку суду, 486,20 грн. сплачено зайво. Згідно п.п.2,4,5 ч.3 ст.79 ЦПК України стягненню з [PERSON] підлягають 1500 грн. за правову допомогу, 3478 грн. за проведенення судової експертизи та виготовлення зйомки для проведення експертизи 1000 грн. Таким чином, стягненню підлягає 6092, 71 грн. судових витрат.

Outcome: partial