Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка за життя працювала в КСП «Заповіт Леніна» Зачепилівського району Харківської області та з членів даного колгоспу не виходила. Як запевняє позивач нещодавно з відповіді на адвокатський запит її представника - адвоката Прасолова І.В., їй стало відомо про те, що її матір було внесено за № 345 до Додатку-списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Заповіт Леніна» Зачепилівського району Харківської області серія ХР-11-00-00271 від 27.06.1995 за № 32, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю від 26.01.1996 за №15. Однак по невідомим причинам її мати не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) та не оформляла право власності на дану земельну частку. [PERSON] стверджує, що прийняти та оформити спадщину не має можливості по причині відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Заповіт Леніна» Зачепилівського району Харківської області, розміром відповідно до розпаювання, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Від представника позивача Прасолова І.В. до суду надійшла письмова заява в якій він просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] просив суд задовольнити в повному обсязі. Від представника Зачепилівської селищної ради Харківської області Губченка О.В. до суду надійшла письмова заява, згідно якої останній просив розглянути справу без його участі та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується той факт, що позивач є донькою [PERSON] . Зміна прізвища позивача підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно пунктів 1,4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Аналогічні роз`яснення містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138 цс13, згідно яких відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадщини. Згідно ст. 529 ЦК України (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Виходячи з того, що мати позивача [PERSON] на день відкриття спадщини була внесена за № 345 до списку Додатку до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Заповіт Леніна» Зачепилівського району Харківської області серії ХР-11-00-000271, але не встигла отримати сертифікату та оформити своє право власності на землю, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Беручи до уваги те, що мати позивача за життя не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) та не оформила право власності на дану землю, а позивач, згідно чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу УРСР 1963 року,входить до кола спадкоємців за законом першої черги, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі, оскільки це не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved