Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири № 611 від 07 серпня 2014 року. До 2013 року у вказаній квартирі проживали відповідачі і власником квартири був [PERSON]. Відповідачі не проживають у належній позивачу квартирі більше року, однак зареєстровані за цією адресою. У зв'язку з викладеними обставинами, просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON], яка повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не прибула. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду клопотання, в якому просить виключити її із співвідповідачів по даній справі, так як вона зареєстрована в смт. Якимівка Запорізької області. Представник Приазовського районного сектору УДМС України в Запорізькій області, в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням) і тому визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є достатньою підставою для зняття їх з реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що, відповідно договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області Шевченко С.О, та зареєстрованого в реєстрі за № 611, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (4-5). Згідно копії домової книги, в квартирі [ADDRESS], з 28 січня 1993 року зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; 31 липня 2012 року зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO] (а.с.6-10). Відповідно довідок про реєстрацію місця проживання/перебування особи Приазовського РС УДМС України в Запорізькій області від 19.12.2014 року (а.с.12-14), місце проживання [PERSON] і [PERSON] дійсно зареєстроване за вказаною адресою в смт.Приазовському, а [PERSON] знята з реєстрації та вибула до смт. Якимівка Запорізької області. З урахуванням зазначених обставин, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а вимоги позивача відносно відповідача [PERSON] є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial