Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що він має 23 роки педагогічного стажу і до 01.07.2020 року упродовж 12 років займав посаду директора Тарасо-Шевченківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів (надалі ЗЗСО) Любецької селищної ради. Одночасно позивач являється депутатом Любецької селищної ради, очолюючи у вказаному органі місцевого самоврядування постійну комісію. Упродовж трьох років зі сторони Любецького селищного голови та начальника відділу освіти на позивача чиниться адміністративний тиск, пов`язаний з його депутатською діяльністю, та спрямований на звільнення [PERSON] як із займаної посади, так і з роботи взагалі. 02.07.2020 року з телефонного повідомлення заступника директора школи [PERSON] позивач дізнався, що його звільнено з посади керівника закладу освіти. На день звернення до суду з позовом [PERSON] не видали трудову книжку, не ознайомили з наказом про звільнення, не провели повний розрахунок та письмово не повідомили про здійснені нарахування, що стало підставою для звернення позивача до управління Держпраці в Чернігівській області із заявою про проведення перевірки додержання трудового законодавства відділом освіти та Любецькою селищною радою. У зв`язку з відмовою управління Держпраці надати [PERSON] висновок про результати перевірки, позивачеві достеменно не відомий зміст наказу про звільнення, а також приводи і підстави які слугували для прийняття рішення про звільнення. [PERSON] вказує, що починаючи з 30.06.2020 року він, згідно затвердженого графіку, повинен був знаходитись у щорічній відпустці, про надання якої подавав заяви начальнику відділу освіти 09.06.2020 року та 16.06.2020 року. Враховуючи відомі позивачеві з чужих слів обставини, підставою для звільнення стала його незгода продовжувати роботу директором навчального закладу на умовах контракту та відмова від підписання контракту. Разом з цим, п.п.1 п.3 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту», який набрав чинності 18.03.2020 року, передбачено, що умовою для продовження трудової діяльності є згода керівника закладу освіти на укладення трудового договору на строк шість років, без проведення конкурсу, і лише у разі незгоди керівника закладу освіти з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору, він підлягає звільненню на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України. Позивач вказує, що свою письмову згоду на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору терміном шість років без проведення конкурсу він надавав після ознайомлення з наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради № 72к від 27.04.2020 року, що підтверджується вказаним наказом. В той же час, розпорядження Любецького селищного голови № 31 від 27.04.2020 року, всупереч вимогам закону містить вказівку на укладення строкових трудових договорів у формі контракту та уповноваженою на це особою, а не уповноваженим органом, як передбачає закон. Внаслідок незаконного звільнення і затримки у видачі трудової книжки позивач був позбавлений засобів до існування та можливості працевлаштуватись або стати на облік до центру зайнятості. Крім того, [PERSON] не зміг отримати страхового відшкодування в розмірі 10000 грн. за договором добровільного страхування непередбачуваних фінансових витрат внаслідок втрати роботи від 18.12.2014 року. Таким чином, [PERSON] просив: 1) визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради від 01.07.2020 року № 140к, про що здійснити відповідний запис в трудовій книжці; 2) поновити позивача на посаді директора Тарасо-Шевченківської ЗЗСО І-ІІІ ступенів; 3) стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу; 5) стягнути з відповідачів вихідну допомогу передбачену ст.44 КЗпП України, в розмірі тримісячного середнього заробітку; 4) стягнути з відповідачів в якості відшкодування моральної шкоди 1000 грн. за перенесені душевні страждання і порушення нормальних життєвих зв`язків, а також 10000 грн. безповоротно втраченого відшкодування за договором страхування непередбачуваних фінансових витрат внаслідок втрати роботи; 5) стягнути з відповідачів сплачений судовий збір та понесені судові витрати під час розгляду справи. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги, пояснивши, що відповідачі упродовж тривалого часу створювали передумови для усунення [PERSON] від посади директора навчального закладу, зокрема позбавляли можливості здійснювати представницькі функції, вимагали термінових та нічим не передбачених звітів з різних аспектів освітньої та господарської діяльності, безпідставно притягали до дисциплінарної відповідальності. Після звільнення [PERSON] з посади директора, йому відмовили у працевлаштуванні вчителем хімії та біології, незважаючи на наявність вакансії та фактичний допуск до роботи 01.09.2020 року. Що стосується обставин звільнення [PERSON] , то воно відбулося в період відпустки позивача, у той час коли він був відсутнім за місцем проживання і роботи, в тому числі у зв`язку із супроводженням учнів до м.Чернігова для проходження ЗНО. Трудову книжку позивач отримав поштовою кореспонденцією 03.09.2020 року, із запису в якій дізнався про формулювання причин звільнення. Розроблений за ініціативи відповідачів контракт суперечить вимогам законодавства, обмежує права працівника і не оприлюднений у передбачений законом спосіб. Примірник вказаного документа після його затвердження сесією Любецької селищної ради 24.06.2020 року на підписання [PERSON] не надавався, а доводи представників відповідачів про надсилання цього документа позивачеві поштовою кореспонденцією належним чином не підтверджені. Крім того, під час розгляду справи відповідачі не надали суду заповнений і підписаний примірник контракту, який за їх твердженнями надсилався [PERSON] , що взагалі ставить під сумнів існування такого документа. На завчасно сплановане звільнення позивача вказує і той факт, що в матеріалах справи відсутні фінансові документи про нарахування [PERSON] коштів пов`язаних із звільненням після видання наказу від 01.07.2020 року, оскільки платіжне доручення на виплату заробітної плати педагогічним працівникам було подано Любецькою селищною радою до Державної казначейської служби 25.06.2020 року. В судовому засіданні представники Любецької селищної ради позов не визнали з тих підстав, що затвердження типової форми строкового трудового договору (контракту) з керівниками ЗЗСО, і подальше укладення контрактів було здійснено уповноваженим на те органом, в порядку та спосіб передбачені Конституцією і законами «Про освіту», «Про місцеве самоврядування в Україні», та на виконання вимог п.3 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про повну загальну середню освіту», який набрав чинності 18.03.2020 року. Типовий строковий трудовий договір, який затверджений сесією Любецької селищної ради, не містить положень про зміну істотних умов праці, а контрактна форма договору узгоджується з положеннями ст.25 Закону України «Про освіту», яким визначено компетенцію органів місцевого самоврядування у сфері освіти. В свою чергу, позивач не оскаржував рішення про затвердження типової форми строкового трудового договору у виді контракту та ухилився від його підписання, що і стало підставою для звільнення [PERSON] згідно п.9 ст.36 КЗпП України, як це передбачено п.3 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про повну загальну середню освіту». Напередодні і в день звільнення [PERSON] не перебував у відпустці, однак був відсутнім на робочому місці і в подальшому ухилився від отримання трудової книжки та наказу про звільнення, а до суду звернувся з порушенням строку, визначеного ч.1 ст.233 КЗпП, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Представник відділу освіти Любецької селищної ради в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про повну загальну середню освіту», на підставі розпорядження Любецького селищного голови № 31 від 27.04.2020 року, вона була призначена уповноваженою особою на укладення строкових трудових договорів з керівниками ЗЗСО комунальної власності. 27.04.2020 року Грищенко Т.М. , як начальник відділу освіти, видала наказ № 72к яким керівників ЗЗСО було попереджено про припинення трудових відносин на умовах безстрокового трудового договору з 01.07.2020 року, з одночасним укладенням строкового трудового договору терміном на 6 років, без проведення конкурсу, за умови письмової згоди. Із вказаним наказом всі керівники закладів освіти були ознайомлені під розпис. Упродовж травня-червня 2020 року з керівниками закладів освіти проводились наради з приводу затвердження типового строкового трудового договору у формі контракту, однак [PERSON] участі в цих нарадах не приймав, висловлюючи свою незгоду зі змістом запропонованого проекту та посилаючись на карантинні обмеження пов`язані з пандемією СОVІD-19. Відділ освіти отримував документи про введення карантинних обмежень у Тарасо-Шевченківському ЗЗСО та запровадження дистанційного навчання, однак ці обмеження не поширювались на адміністрацію навчального закладу. Відділ освіти отримував графік відпусток працівників Т.Шевченківського ЗЗСО та заяву [PERSON] від 09.06.2020 року про надання йому чергової щорічної відпустки з 30.06.2020 року, однак ця заява не була погоджена у зв`язку з неналежним її оформленням. Грищенко Т.М. пропонувала [PERSON] переписати заяву, однак він цього не зробив, в тому числі 16.06.2020 року не надсилав електронною поштою виправленої заяви, у зв`язку з чим наказ про надання відпустки не видавався. Позивачеві не надавали письмових повідомлень як про погодження відпустки, так і про відмову в погодженні. 24.06.2020 року [PERSON] був присутнім на пленарному засіданні сесії селищної ради під час прийняття рішень про затвердження типової форми строкового трудового договору та призначення селищного голови уповноваженою особою на укладення (припинення) строкових трудових договорів, однак після оголошення перерви в засіданні він відмовився отримати у секретаря ради для ознайомлення і підписання примірник договору та залишив приміщення ради. В подальшому [PERSON] рекомендованою кореспонденцією надсилали примірники трудового договору для підписання, однак спочатку вони були не вручені, а в подальшому, у зв`язку з тим, що пересувне відділення Укрпошти в с.Т.Шевченка працює один раз на тиждень, кореспонденція була відкликана у зв`язку із втратою актуальності вручення, яке могло відбутися лише 02.07.2020 року. З метою вручення, ознайомлення і підписання трудового договору була створена комісія, яка 30.06.2020 року двічі здійснювала виїзд до с.Т.Шевченка, однак на роботі [PERSON] був відсутній, додому до нього потрапити не вдалося, а дружина позивача яку зустріли в населеному пункті, відмовилася від отримання документів. 01.07.2020 року [PERSON] також був відсутній на робочому місці, у зв`язку з чим було прийнято рішення про звернення до профільної комісії селищної ради, з метою врегулювання питання подальшої роботи позивача. На засіданні постійної комісії ради було прийнято рішення рекомендувати відділу вжити вичерпних заходів щодо виконання вимог закону, у зв`язку з чим [PERSON] було звільнено із займаної посади згідно п.9 ст.36 КЗпП. Розрахунок належних позивачеві до виплати сум при звільненні був проведений працівниками селищної ради, з урахуванням фактично відпрацьованого часу та періоду трудової діяльності як педагогічного працівника, з 09.12.2019 року. Наказ про звільнення позивача був залишений для ознайомлення в приміщенні Т.Шевченківського ЗЗСО, а трудова книжка [PERSON] була надіслана поштовою кореспонденцією після отримання від нього письмової згоди на пересилання. Представники третьої особи у вирішенні спору поклались на розсуд суду, одночасно вказавши, що вони не вважають обґрунтованим позов [PERSON] , оскільки положення строкового трудового договору який він не підписав, не дають підстав для висновку про зміну істотних умов праці. Звільнення позивача відбулося не з ініціативи роботодавця, а на виконання вимог закону. Під час інспекційних відвідувань Любецької селищної ради працівники управління Держпраці досліджували лише ті питання, які були визначені наказом і завданням на інспекційне відвідування. За результатами перевірки в Любецькій селищній ради та відділі освіти були виявлені порушення в кадровій роботі, зокрема в обліку робочого часу та відпусток, не повідомлення працівникам про належні їм виплати. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. В судовому засіданні сторони визнавали той факт, що Любецька селищна рада є засновником Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів. Сторони також не оспорювали, що на день винесення оскаржуваного наказу та у зв`язку з прийняттям закону «Про повну загальну середню освіту», зміни до статуту ЗЗСО, до колективного договору укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ЗЗСО, до посадової інструкції директора навчального закладу, а також до положення про відділ освіти не вносились. З оглянутої в судовому засіданні трудової книжки позивача вбачається, що 09.12.1996 року [PERSON] був прийнятий на роботу вчителем хімії та біології Тарасо-Шевченківської середньої школи Ріпкинського району Чернігівської області. З 01.09.2001 року позивача переведено на посаду заступника директора школи з навчально-виховної роботи. 27.08.2008 року [PERSON] був переведений на посаду директора навчального закладу. 31.07.2018 року начальником відділу освіти Ріпкинської РДА [PERSON] було звільнено з посади директора навчального закладу, згідно п.5 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з переведенням до Тарасо-Шевченківського ЗЗСО. Наказом начальника Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради № 10-05/1 від 31.07.2018 року, [PERSON] прийнято на посаду директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО з 01.08.2018 року. Прийняття [PERSON] на посаду директора ЗЗСО було здійснено на виконання рішення районної ради про передачу в комунальну власність Любецької селищної ради закладів освіти та вихід зі складу засновників. Пунктом 1.5 Положення про відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради (в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що відділ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку. Пунктами 5.1, 5.3.3, 5.3.4, 5.5, 5.7 вказаного вище Положення передбачалось, що відділ очолює начальник, який діє без доручення від імені відділу; видає в межах своєї компетенції накази; приймає на роботу та звільняє з роботи у порядку, передбаченому законодавством про працю працівників, які не є посадовими особами місцевого самоврядування, їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відділ, як юридична особа зареєстрований 18.04.2018 року, а його повна назва значиться як «Орган місцевого самоврядування відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради». Таким чином, суд приходить до висновку, що відділ освіти є належним відповідачем по справі. Частиною 2 ст.2 КЗпП України встановлено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. У відповідності до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 3 ст.21 КЗпП визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Частиною 2 ст.23 КЗпП передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Таким чином, серед трудових договорів закон виділяє строковий трудовий договір і контракт, який також укладається на певний строк. Частина 1 ст.24 КЗпП передбачає, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Закон також передбачає додержання обов`язкової письмової форми трудового договору при укладенні контракту. За загальним правилом закріпленим в ч.3 ст.24 КЗпП України, укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. 18.03.2020 року набрав чинності Закон України «Про повну загальну середню освіту», статтею 2 якого визначено, що законодавство України про загальну середню освіту складається з Конституції, Закону України "Про освіту", цього Закону, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України. Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року, засновник закладу освіти або уповноважений ним орган (особа) укладає строковий трудовий договір (контракт) з керівником закладу освіти, обраним (призначеним) у порядку, встановленому законодавством та установчими документами закладу освіти. Разом з цим, статтею 39 закону «Про повну загальну середню освіту» від 16.01.2020 року, визначено, що посадова особа засновника (голова відповідної ради чи керівник державного органу) або керівник уповноваженого ним органу (структурного підрозділу з питань освіти), укладає строковий трудовий договір з керівником ЗЗСО. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень закону «Про повну загальну середню освіту», встановлено, що до 01.07.2020 року засновники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти або уповноважені ними органи зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з керівниками таких закладів та одночасно укласти з ними (за їх згодою) трудові договори строком на шість років без проведення конкурсу. У разі їх незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору - звільнити згідно з п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України. Закон України «Про повну загальну середню освіту», який є спеціальним законом у галузі загальної середньої освіти, та прийнятий за часом пізніше ніж закон «Про освіту», не містить положень про укладення з керівниками закладів загальної середньої освіти такого виду трудових договорів як контракт. Частиною 3 ст.32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Розпорядженням Любецького селищного голови № 31 від 27.04.2020 року особою, уповноваженою на укладання (припинення) строкових трудових договорів з керівниками ЗЗСО Любецької селищної ради було призначено начальника відділу освіти Грищенко Т.М . Наказом начальника відділу освіти № 72к від 27.04.2020 року підтверджується, що на виконання п.п.1 п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про повну загальну середню освіту», [PERSON] було попереджено про припинення трудових відносин на умовах безстрокового трудового договору починаючи з 01.07.2020 року, з одночасним укладенням строкового трудового договору терміном на шість років, за умови письмової згоди. Таким чином, станом на 27.04.2020 року, начальник відділу освіти виконала вимоги ч.3 ст.32 КЗпП щодо попередження [PERSON] про зміну істотних умов праці та ст.49-2 КЗпП, в частині можливості наступного звільнення. В подальшому, нарадою з керівниками навчальних закладів, яка оформлена протоколом № 4 від 10.06.2020 року, проект типової форми строкового трудового договору (контракту) було схвалено, а до відома керівників ЗЗСО доведено пропозицію про призначення Любецького селищного особою, уповноваженою на підписання строкових трудових договорів. Повідомленням № 292 від 22.06.2020 року начальник відділу освіти довела до відома керівників ЗЗСО про проведення 23.06.2020 року сесії селищної ради, на якій буде розглядатися питання про затвердження типового контракту для директорів ЗЗСО. Таким чином, вказане повідомлення містить невірну інформацію про дату проведення сесії і в ньому не зазначено, що до порядку денного буде включено питання про призначення особи, уповноваженої на укладення строкових трудових договорів. В подальшому, 24.06.2020 року рішенням 26 сесії 7 скликання Любецької селищної ради було затверджено типову форму строкового трудового договору, а особою уповноваженою на укладання (припинення) строкових договорів (контрактів) з керівниками ЗЗСО було призначено селищного голову [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що станом на 01.07.2020 року вона займала посаду завідувача сектору персоналу та юридичного забезпечення Любецької селищної ради і до кола її посадових обов`язків не входило ведення кадрової роботи у відділі освіти. В розробці типового контракту з керівниками закладів освіти [PERSON] участі не приймала, і не має відношення до звільнення [PERSON] з посади директора ЗЗСО. Свідкові відомо, що нарахуванням заробітної плати працівникам навчальних закладів Любецької ОТГ займалася працівник бухгалтерії ради [PERSON] , яка звільнилася із займаної посади 15.06.2020 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що станом на червень-липень 2020 року вона займала посаду заступника директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО, являлась депутатом Любецької селищної ради та входила до складу постійної комісії з питань регламенту, освіти, культури, молоді і спорту, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності і правопорядку та депутатської етики, яку очолював [PERSON] . Станом на 30.06.2020 року [PERSON] перебувала в черговій щорічній відпустці, не заміщувала директора навчального закладу і їй не відомо, чи знаходився [PERSON] 30.06.2020 року та 01.07.2020 року на роботі. У зв`язку з особливостями трудової діяльності всі педагогічні працівники школи, в тому числі і директор, зазвичай вибувають у щорічну відпустку в один день у останніх числах червня, згідно графіку який щорічно затверджується директором у січні. Разом з цим, за усталеною практикою на період відпустки директора ЗЗСО розробляється графік його заміщення, однак [PERSON] на той час не виконувала обов`язків директора. Наприкінці 2020 навчального року, у зв`язку з карантинними обмеженнями, в ЗЗСО була запроваджена дистанційна форма навчання. Одночасно учні школи приймали участь у ЗНО, яке проходило в різних освітніх закладах м.Чернігова. [PERSON] вважала, що станом на 01.07.2020 року [PERSON] також перебував у відпустці, однак того дня її після 15 години запросили на засідання постійної комісії з метою вирішення питання яким чином укласти контракт з [PERSON] . Вказану комісію очолював [PERSON] , але на засіданні він був відсутній, і про ситуацію яка склалася доповідала секретар ради [PERSON] . Свідок приймала участь в голосуванні та підписувала протокол засідання комісії. Комісія прийняла рішення рекомендаційного характеру, але не про звільнення [PERSON] з посади директора, а про необхідність прийняття відділом освіти управлінського рішення котре відповідало б вимогам законодавства. Свідок не була присутньою на сесії під час затвердження типової форми контракту з директорами шкіл, їй відомо, що на сесію подавався альтернативний проект який не був проголосований і [PERSON] обізнана, що [PERSON] не був згоден з положеннями затвердженого контракту та не погоджувався його підписувати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона займаючи посаду заступника директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО була відповідальною за ведення табелів обліку робочого часу і за 30.06.2020 року та 01.07.2020 року не ставила [PERSON] прогулів, вважаючи що він перебуває у відпустці та проставляючи відповідні відмітки у табелі. За усталеною практикою, з кінця червня кожного року педагогічні працівники школи, перебуваючи у відпустці приходили до навчального закладу та приймали участь в проведенні ремонту. На період карантинних обмежень у школі було запроваджено дистанційне навчання, однак ЗНО проводилось, вчителі здійснювали супровід учнів до м.Чернігова, в тому числі і [PERSON] 30.06.2020 року. Свідок не пам`ятає, щоб 30.06.2020 року та 01.07.2020 року до школи прибували представники відділу освіти та селищної ради. 02 чи 03 липня 2020 року свідкові зателефонувала начальник відділу освіти і повідомила про звільнення [PERSON] у зв`язку з не підписанням контракту та запропонувала [PERSON] виконувати обов`язки директора, на що остання дала згоду. Наступного дня до ЗЗСО прибула Грищенко Т.М. , привезла наказ про звільнення позивача та повідомила, що [PERSON] необхідно отримати трудову книжку. На той час позивача у школі не було і [PERSON] зателефонувала йому, повідомила про звільнення, а також вказала, що залишила відповідний наказ на столі. В подальшому у табелі обліку робочого часу свідок ставила відмітки про відсутність [PERSON] . Влітку 2020 року свідок не бачила наказів про надання щорічних відпусток як їй особисто, так і [PERSON] . Позивач, займаючи посаду директора школи, здійснював викладання хімії, біології та природознавства і в подальшому, на його прохання [PERSON] допустила [PERSON] 01.09.2020 року до роботи вчителем, однак не встигла оформити відповідний наказ. Наступного дня, після телефонної розмови з начальником відділу освіти, [PERSON] не був допущений до роботи, оскільки до податкової інспекції не було подано звітність про його працевлаштування. Нова трудова книжка, яку позивач придбав перед працевлаштуванням, залишилась на зберіганні в навчальному закладі. На час розгляду справи судом у ЗЗСО відсутній вчитель хімії. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона доводиться дружиною позивачеві і працює бібліотекарем Тарасо-Шевченківського ЗЗСО. Починаючи з 30.06.2020 року [PERSON] перебував у відпустці і того дня він супроводжував дітей на шкільному автобусі до с.Павлівка, а потім до м.Чернігова, так як учні мали проходити ЗНО, а вчитель [PERSON] проживає в с.Павлівка. Вдень 30.06.2020 року свідок пішла на город, а коли повернулася, то від власних дітей дізналася, що до їх двору під`їжджали двоє жінок та чоловік, які ходили під парканом, однак не змогли потрапити на територію домоволодіння. Того ж дня близько 16 години, коли свідок із сином їхали до магазину, дорогу їм перегородив мікроавтобус, у якому знаходились секретар селищної ради [PERSON] , заступник селищного голови Лопатін В.І., працівники відділу освіти Грищенко Т.М. і [PERSON] . При цьому, [PERSON] намагалася вручити свідкові якийсь пакет для чоловіка, однак [PERSON] відмовилась його отримувати. Про вказані події свідок повідомляла чоловікові, він намагався додзвонитися до Грищенко Т.М. , але остання не відповіла. Того дня позивач залишився в м.Чернігові та повернувся додому пізно ввечері. 01.07.2020 року [PERSON] у першій половині дня також був відсутній в с.Т.Шевченка, однак ввечері він ходив до школи, де виявив, що працівник [PERSON] використовує шкільні верстати у власних цілях, після чого позивач викликав до школи заступника директора [PERSON] і відносно [PERSON] було складено акт. В с.Т.Шевченка проживає поштар і один раз вона приносила кореспонденцію для позивача, однак свідок цю кореспонденцію не отримала через відсутність чоловіка вдома. 02.07.2020 року позивач отримав СМС-повідомлення про надходження коштів у сумі меншій ніж зазвичай виплачується при відпустці. Після цього [PERSON] зателефонував [PERSON] і остання повідомила, що до школи приїздили Грищенко Т.М. і [PERSON] , котрі довели до її відома, що [PERSON] звільнено. Про обставини, що передували звільненню позивача з роботи свідкові невідомо, однак вподальшому, у липні 2020 року він ходив до школи влаштовуватись вчителем хімії та біології, відпрацював 01.09.2020 року, але ввечері того ж дня йому зателефонувала [PERSON] і сказала, щоб наступного дня [PERSON] на роботу не виходив. 02.09.2020 року до навчального закладу приїздив Любецький селищний голова в супроводі Лопатіна В.І. , Грищенко Т.М. і [PERSON] та повідомив, що [PERSON] не буде працювати ні директором, ні вчителем. На даний час у ЗЗСО відсутній вчитель хімії та біології. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона, займаючи посаду головного спеціаліста відділу освіти Любецької селищної ради, разом з Грищенко Т.М. і [PERSON] входила до складу комісії створеної з метою ознайомлення [PERSON] з типовим трудовим договором. З метою доведення до відома позивача змісту вказаного документа 30.06.2020 року Грищенко Т.М. спочатку телефонувала [PERSON] , однак він на дзвінки не відповідав. Після цього члени комісії телефонували до школи, але там повідомили, що [PERSON] відсутній. Того дня комісія двічі здійснювала виїзд в с.Т.Шевченка і спочатку не змогли потрапити додому до позивача, а коли здійснили повторний виїзд, то чекали шкільний автобус, яким [PERSON] не прибув, а потім зустріли дружину останнього, яка відмовилась від отримання документів, незважаючи на те, що [PERSON] повідомляла про їх зміст. 30.06.2020 року [PERSON] особисто бачила заповнений і підписаний селищним головою [PERSON] контракт. 30.06.2020 року акт про відсутність [PERSON] на робочому місці складався в с.Т.Шевченка, однак не в приміщенні школи, а в автомобілі, на якому здійснювали виїзд члени комісії, оскільки вони того дня до приміщення навчального закладу не заходили. Акти про відсутність позивача на роботі складались не в присутності працівників школи. Після того, як комісія не змогла вручити [PERSON] на підписання контракт, було прийнято рішення про звернення до профільної комісії з метою врегулювання ситуації. 01.07.2020 року, коли було видано наказ про звільнення [PERSON] , свідок надсилала вказаний документ позивачеві рекомендованою кореспонденцією з описом та повідомленням про необхідність отримання трудової книжки, однак вказана кореспонденція повернулася не врученою, що підтверджується квитанцією про відправлення листа. Свідкові відомо, що 09.06.2020 року [PERSON] надсилав до відділу освіти заяву про надання йому відпустки, однак наказ з даного питання не видавався, так як заява була складена неналежним чином. 16.07.2020 року виправлена заява про надання [PERSON] відпустки до відділу освіти в електронній формі не надходила. Свідок обізнана про те, що питання про зміну істотних умов праці директорів ЗЗСО обговорювались на нарадах з директорами шкіл, однак [PERSON] на цих нарадах присутнім не був. 24.06.2020 року [PERSON] знаходилась на робочому місці і після затвердження сесією ради типової форми контрактів з керівниками ЗЗСО вона поїхала до м.Чернігова, де з поштової установи направила на адресу [PERSON] два заповнених примірники контракту для підписання. В подальшому ця кореспонденція була відкликана з поштової установи у зв`язку з тим, що вперше її не вручили адресатові, а наступне вручення мало відбутися вже після 01.07.2020 року, що робило вручення неактуальним. Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що вона займає посаду секретаря Любецької селищної ради і 24.06.2020 року розпорядженням селищного голови було оголошено сесію, одним з питань порядку денної якої було затвердження типової форми трудового договору з керівниками ЗЗСО. [PERSON] як депутат приймав участь у сесії, але голосував проти вказаного питання. Рішенням сесії було затверджено проект контракту з керівниками навчальних закладів, а на [PERSON] було покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цього рішення. Інші директори освітніх закладів участі в сесії ради не приймали, а [PERSON] під час перерви після голосування відмовився від ознайомлення з текстом типового трудового договору і залишив приміщення селищної ради. У зв`язку з цим [PERSON] того ж дня попросила [PERSON] відправити з м.Чернігова рекомендований лист позивачеві з двома примірниками заповненого і підписаного роботодавцем трудового договору, а інші директори шкіл підписали цей документ 25.06.2020 року. Після сесії [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідав та не з`являвся для ознайомлення і підписання затвердженого документа. 30.06.2020 року [PERSON] у складі комісії з Грищенко Т.М. і [PERSON] , в присутності заступника селищного голови Лопатіна В.І. двічі здійснювали виїзди до с.Т.Шевченка з метою ознайомлення [PERSON] з умовами трудового договору та вручення для підпису цього документа, однак в навчальний заклад вони не заходили, тому що позивача там не було, а додому до нього члени комісії потрапити не змогли. Того ж дня члени комісії дочекалися повернення шкільного автобуса з м.Чернігова, яким возили учнів для проходження ЗНО, однак [PERSON] не прибув і в подальшому біля магазину комісія зустріла дружину позивача, котра відмовилася від отримання документів. Про відсутність [PERSON] на робочому місці акти складалися ймовірно того ж дня, однак свідок ускладнилася пояснити, чому вони не зареєстровані. [PERSON] не була обізнана про те, що 30.06.2020 року на підставі наказу про заміну, обов`язки директора ЗЗСО виконувала [PERSON] . В протоколі засідання сесії селищної ради від 24.06.2020 року відсутні відомості про оголошення перерви, оскільки це обумовлено усталеною практикою складання протоколів. Свідкові відомо, що акти прийняті органом місцевого самоврядування набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення. Свідок обізнана про те, що оприлюднення, тобто вкладення файлу із типовою формою контракту з керівниками ЗЗСО, було здійснено на офіційному веб-сайті Любецької селищної ради 01.07.2020 року. Працівники селищної ради цікавились на Укрпошті, чи отримував [PERSON] примірники контракту які йому були надіслані 24.06.2020 року, та отримавши інформацію що поштова кореспонденція не вручена, відкликали її у зв`язку з тим, що подальше вручення кореспонденції відбулося б після 01.07.2020 року. У зв`язку з неможливістю вручення [PERSON] примірників контракту для підписання, на розгляд профільної комісії ради було винесено питання врегулювання даної проблеми, і комісія прийняла рішення про необхідність діяти у відповідності до законодавства. Про засідання постійної комісії [PERSON] повідомлений не був. Станом на 01.07.2020 року уповноваженою особою на укладення (припинення) контрактів з керівниками ЗЗСО був селищний голова [PERSON] . Свідкові відомо, що на сесію ради подавався альтернативний проект трудового договору, однак їй не відомо, з яких причин цей проект не виносився на голосування. На день звільнення [PERSON] з роботи заробітну плату педагогічним працівникам нараховувала бухгалтерія селищної ради. Компенсація позивачеві за невикористану відпустку була нарахована за відпрацьований період з 09.12.2019 року. Питання про не оспорювані до виплат суми на день звільнення [PERSON] з останнім не узгоджувались. Заповнений примірник трудового договору, який [PERSON] відмовився підписати, ймовірно зберігається у відділі освіти. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він, займаючи посаду інспектора управління Держпраці в Чернігівській області приймав участь в інспекційному відвідуванні під час розгляду скарги [PERSON] про порушення трудового законодавства і чув заперечення Любецького селищного голови щодо допуску до перевірки [PERSON] і [PERSON] . Свідок бачив перелік питань які просив перевірити представник [PERSON] і не відмовляв у цьому. [PERSON] не був основним інспектором під час відвідування і не перевіряв документів про нарахування, здійснені роботодавцем [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він, займаючи посаду головного інспектора управління Держпраці приймав участь в інспекційному відвідуванні при розгляді скарги [PERSON] та висвітлив всі питання зазначені в направленні для інспекційного відвідування. Свідок не пам`ятає де знаходилась трудова книжка [PERSON] . Свідок бачив у селищній раді [PERSON] , у якого була довіреність на представництво інтересів [PERSON] , і пам`ятає, що останнього від участі в перевірці усунув селищний голова. [PERSON] висвітлював питання які були в направленні на інспекційне відвідування, а також питання поставлені [PERSON] і його представником. За результатами інспекційного відвідування скаржнику надавалася письмова відповідь. Рішень сесії селищної ради пов`язаних з обставинами звільнення [PERSON] свідок не перевіряв. За результатами інспекційного відвідування Любецькій селищній раді було внесено припис про усунення порушень законодавства про оплату праці. Пунктом 9 ч.1 ст.36 КЗпП України до підстав припинення трудового договору віднесено підстави, передбачені іншими законами. Виходячи зі змісту п.3 Розділу Х Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про повну загальну середню освіту», у разі відсутності згоди керівника ЗЗСО укласти трудовий договір строком на шість років, безстроковий трудовий договір з таким керівником може бути припинено на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП. В той же час, доводи відповідачів про те, що [PERSON] не надав згоди на укладення строкового трудового договору спростовуються матеріалами справи. Так, з розпорядження Любецького селищного голови № 31 від 27.04.2020 року вбачається, що особою, уповноваженою на укладання (припинення) строкових трудових договорів з керівниками ЗЗСО було призначено начальника відділу освіти Любецької селищної ради Грищенко Т.М . З наданого позивачем та оглянутого в судовому засіданні примірника наказу начальника відділу освіти, молоді та спорту № 72к від 27.04.2020 року вбачається, що [PERSON] було попереджено про припинення трудових відносин на умовах безстрокового трудового договору з 01.07.2020 року, з одночасним укладенням строкового трудового договору терміном на шість років за умови письмової згоди. У вказаному примірнику наказу навпроти прізвища позивача мається рукописний напис «Згоден», підпис [PERSON] , печатка та підпис начальника відділу освіти. Рішенням 26 сесії 7 скликання Любецької селищної ради від 24.06.2020 року було затверджено типову форму строкового трудового договору (контракту) з керівниками ЗЗСО Любецької селищної ради. Суд вважає хибними твердження представників відповідачів про законність вказаного рішення з огляду на те, що приймаючи його орган місцевого самоврядування керувався ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту», який втратив чинність 18.03.2020 року, у зв`язку з набранням чинності законом «Про повну загальну середню освіту». Рішенням 26 сесії 7 скликання Любецької селищної ради від 24.06.2020 року особою уповноваженою на укладання (припинення) строкових договорів (контрактів) з керівниками ЗЗСО було призначено селищного голову [PERSON] . Матеріали справи містять копію листа за вих. № 03-05/645 від 24.06.2020 року підписаного Любецьким селищним головою та адресованого [PERSON] , якому пропонувалось ознайомитись, підписати і повернути до 30.06.2020 року типовий контракт, який вступає в дію з 01.07.2020 року. З розпорядження Любецького селищного голови № 95-к/тм від 30.06.2020 року вбачається, що останнім було створено комісію для ознайомлення [PERSON] з рішенням селищної ради від 24.06.2020 року «Про затвердження типової форми строкового трудового договору» та надання договору на підписання (у разі згоди). Таким чином, зміст вказаних документів поза розумним сумнівом доводить той факт, що Любецький селищний голова виконував делеговані йому повноваження на укладення (припинення) строкових трудових договорів з керівниками ЗЗСО. Пунктом 3 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про повну загальну середню освіту» передбачено, що засновники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти або уповноважені ними органи зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з керівниками таких закладів та одночасно укласти з ними трудові договори строком на шість років без проведення конкурсу, а у разі їх незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору - звільнити згідно з п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України. З наказу № 104к від 01.07.2020 року вбачається, що [PERSON] було звільнено з посади директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради з 01.07.2020 року на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України. Наказ про звільнення [PERSON] виданий і підписаний начальником відділу освіти Любецької селищної ради Грищенко Т.М. В мотивувальній частині вказаного документа міститься посилання на : п.3 п.п.1 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту»; наказ начальника відділу освіти № 72к від 27.04.2020 року; відсутність згоди [PERSON] продовжувати трудові відносини на умовах строкового трудового договору (контракту); протокол № 5 засідання постійної комісії Любецької селищної ради з питань регламенту, освіти, культури, молоді і спорту, охорони здоров`я, питань соціального захисту населення, законності і правопорядку та депутатської етики від 01.07.2020 року. При цьому, протоколом № 5 засідання постійної комісії Любецької селищної ради від 01.07.2020 року було рекомендовано відділу освіти вжити вичерпних заходів щодо виконання Закону України «Про повну загальну середню освіту». Із запису у трудовій книжці вбачається, що позивача було звільнено з посади директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО начальником відділу освіти Грищенко Т.М. на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України. Разом з цим, в період з 24.06.2020 року по 01.07.2020 року Любецька селищна рада не змінювала і не скасовувала свого рішення про призначення селищного голови [PERSON] уповноваженим на укладання (припинення) строкових договорів з керівниками ЗЗСО, отже за умови належного підтвердження відмови [PERSON] від укладення трудового договору, виключно селищний голова мав право приймати вішення про звільнення позивача в порядку визначеному п.3 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту». Протокол № 5 засідання постійної комісії Любецької селищної ради від 01.07.2020 року, яким обґрунтовано наказ про звільнення, не має правового значення для прийняття відповідного управлінського рішення. Викладене підтверджується тим фактом, що в подальшому, рішенням 26 сесії 7 скликання Любецької селищної ради від 14.07.2020 року, начальник відділу освіти знову була визначена уповноваженою особою на прийняття рішень про проведення конкурсу на посаду керівників ЗЗСО комунальної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ про звільнення позивача з роботи був винесений не уповноваженою на те особою. Крім того, ст.85 Розділу ІІ Регламенту роботи Любецької селищної ради 7 скликання передбачено, що рішення селищної ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію. Типова форма строкового трудового договору була затверджена сесією Любецької селищної ради 24.06.2020 року. В той же час, вкладення файлу з типовою формою контракту з керівниками ЗЗСО було здійснено на офіційному веб-сайті Любецької селищної ради 01.07.2020 року, отже вказана дата являється і днем офіційного оприлюднення затвердженої форми строкового трудового договору. Таким чином, факт оприлюднення строкового трудового договору 01.07.2020 року, тобто в день звільнення позивача, дає підстави для висновку, що саме з цієї дати позивач міг бути обізнаний про повний і точний зміст прийнятого сесією документа, в тому числі про зміну істотних умов праці запроваджених контрактом для керівників ЗЗСО, а саме - перебувати протягом робочого часу на робочому місці у закладі, та можливість звільнення з посади шляхом дострокового розірвання контракту у разі неприйняття від керівника ЗЗСО річного звіту виконкомом Любецької селищної ради. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень відповідачів про можливість завчасного оскарження [PERSON] рішення селищної ради про затвердження типової форми контракту, а також про те, що контракт не містить положень про зміну істотних умов праці. Приймаючи до уваги, що типовий строковий трудовий договір у формі контракту був затверджений 24.06.2020 року, а оприлюднений 01.07.2020 року, роботодавцем в особі Любецького селищного голови були порушені вимоги ч.3 ст.32 КЗпП щодо строків повідомлення працівника про зміну істотних умов праці. Частиною 1 ст.233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2020 року відділ освіти надсилав позивачеві рекомендованою кореспонденцією копію наказу про звільнення і повідомлення про необхідність отримання трудової книжки. В той же час, зі штемпеля на конверті та відмітки про причини повернення вбачається, що 15.08.2020 року вказана кореспонденція була повернута відправнику за закінченням терміну зберігання. З рекомендованого поштового повідомлення вбачається, що 18.08.2020 року [PERSON] надіслав до відділу освіти письмову згоду про надіслання йому трудової книжки. Супровідним листом від 27.08.2020 року відділ освіти надіслав позивачеві трудову книжку. Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять належного підтвердження вручення [PERSON] копії наказу про звільнення, а трудова книжка була надіслана позивачеві вже після відкриття провадження у справі про поновлення на роботі, [PERSON] не пропустив строк звернення до суду. Частиною 1 ст.235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року по справі № 6-33цс14 зроблено висновок, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Таким чином, аналіз зазначених норм у їх сукупності з положеннями ст.240-1 КЗпП України, дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст.235 КЗпП України, працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше вступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Вимога закону щодо повідомлення працівникові про нараховані йому при звільненні суми відповідачем не виконана. Суд констатує також факт порушення роботодавцем вимог ст.ст.83, 129 КЗпП, в частині заборони відрахувань з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, а також в частині неповного нарахування компенсації за невикористану відпустку, оскільки при звільнення педагогічних працівників, які пропрацювали не менш як 10 місяців до звільнення, грошова компенсація їм виплачується за не використані дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості, тобто в даному випадку за 56 днів. Таким чином, наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 01.07.2020 року №104к про звільнення з [PERSON] з посади директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО з 01.07.2020 року згідно з п.9 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд враховує наступне. У відповідності до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно наказу про звільнення та запису в трудовій книжці, позивача звільнено з роботи 01.07.2020 року. В судовому засіданні встановлено, що після звільнення з посади директора ЗЗСО [PERSON] один день, а саме 01.09.2020 року виконував роботу вчителя загальноосвітнього закладу без оформлення трудових відносин, після чого він з будь-якими підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами-підприємцями у трудові правовідносини не вступав. Середній заробіток працівника визначається згідно ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, встановленими «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Так, згідно абз.3 п.2 вказаного вище Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Згідно абз.1 п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, нарахування заробітної плати працівникам Тарасо-Шевченківського ЗЗСО здійснюється бухгалтерією Любецької селищної ради. Приймаючи до уваги, що на вимоги суду Любецька селищна рада надавала декілька варіантів розрахунку заробітку позивача, які різняться між собою та не оформлені в належний спосіб, суд при визначенні належних [PERSON] виплат використовує офіційні відомості про отриманий позивачем заробіток за основним місцем роботи, який відображений в формах ОК-5 та ОК-7 Пенсійного Фонду України, за період що передував звільненню, а саме за травень і червень 2020 року. Зокрема, у травні 2020 року позивачеві було нараховано 13526 грн. 25 коп. заробітної плати, а в червні - 19380 грн. 14 коп., що сукупно становить 32906 грн. 39 коп. Середньоденна заробітна плата [PERSON] за вказаний період становила 865 грн. 96 коп. . На день ухвалення рішення по справі позивач перебував у вимушеному прогулі 193 дні. Таким чином розмір заробітної плати [PERSON] за час вимушеного прогулу складає 167130 грн. 28 коп. (із розрахунку 865 грн. 96 коп. х 193 дні). Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі № 6-511цс16, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна проводитись за весь період такого прогулу і не підлягає зменшенню у зв`язку з отриманням допомоги по безробіттю. Водночас, суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення на його користь вихідної допомоги передбаченої ст.44 КЗпП України, оскільки виплата такої допомоги пов`язується з припиненням трудового договору з підстав визначених п.п.3, 6 ст.36; ст.ст.38, 39; п.п.1, 2, 6 ст.40; п.5 ч.1 ст.41 КЗпП, а саме: 1) при розірванні трудового договору у разі призову або вступу працівника на військову службу, направлення на альтернативну службу; 2) при відмові працівника від переведення на роботу в іншу місцевість, відмові працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 3) при розірванні трудового договору укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника; 4) при розірванні строкового трудового договору з ініціативи працівника; 5) у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; 6) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі, у разі відмови в наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці; 7) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 8) припинення повноважень посадових осіб. Зайвою є вимога [PERSON] про внесення до його трудової книжки записів про незаконність звільнення, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, оскільки внесення відповідних записів є обов`язком роботодавця та врегульовано п.2.10 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється зокрема ст.237-1 КЗпП України, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом закону, компенсація моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення, а має самостійне юридичне значення і реалізується в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення прав позивача, яке полягало в незаконному звільненні, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Звертаючись до суду позивач просив стягнути на його користь моральну шкоду в сукупному розмірі 11000 грн., а саме: 1000 грн. за перенесені душевні страждання і порушення усталених соціальних зв`язків та 10000 грн. безповоротно втраченого відшкодування за договором страхування непередбачуваних фінансових витрат внаслідок втрати роботи. Приймаючи до уваги, що розгляд справи здійснюється в межах заявлених вимог, на користь [PERSON] підлягає стягненню заявлена ним до відшкодування моральна шкода за перенесені душевні страждання і порушення сталих соціальних зв`язків, в розмірі 1000 грн. Вимога про стягнення безповоротно втраченого відшкодування за договором страхування непередбачуваних фінансових витрат внаслідок втрати роботи, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2014 року між [PERSON] і ПАТ «СК «Інгосстрах» було укладено договір добровільного страхування непередбачених фінансових витрат № DNH0JL-14ВІ4СО, за умовами якого страховим випадком визначено втрату постійного місця роботи. Сторонами договору було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 10000 грн. Страхове відшкодування [PERSON] сплачено не було і позивач вважає, що втрата цього відшкодування стала наслідком бездіяльності відповідачів, котрі після звільнення його з роботи затримали видачу трудової книжки, копію якої, разом з іншими документами, позивач не зміг надати ПАТ «СК «Інгосстрах» у визначений договором строк. В той же час, пунктом 5.2 договору страхування передбачено, що під втратою постійного місця роботи розуміється розірвання трудового договору страхувальника за ініціативою роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) лише у випадках зміни в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, тобто з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, звільнення [PERSON] на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України, не являється страховим випадком у розумінні п.5.2 договору страхування від 18.12.2014 року, отже в задоволенні вимог позивача в цій частині необхідно відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений [PERSON] при зверненні до суду за вимогами майнового характеру, а також судовий збір в дохід держави за вимогою про поновлення на роботі.

Outcome: partial