Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, яку в подальшому уточнив (а.с.17), посилаючись на те, що з 02.04.2013 року згідно з наказом №190-К від 01.04.2013 року він був прийнятий на роботу до ПАТ «СГ «ТАС» на посаду начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції. Наказом № 610 - К від 24 вересня 2013 року його було звільнено згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, а 26.03.14 року відповідно до рішення суду Вінницького районного суду Вінницької області його було поновлено на роботі. 05.05.2014 року головою правління ПАТ «СГ» ТАС» [PERSON] був виданий наказ №326-ст про дисциплінарне стягнення, згідно якого йому було винесено догану за невиконання наказу №127-В від 09.04.2014 року про відрядження. З підставами, які зазначені в наказі №326-ст від 05.05.2014 року він не згоден, оскільки матеріальних збитків компанії не наносив, трудової дисципліни не порушував, оскільки при направленні у відрядження його було не належним чином проінформовано про відрядження, не надали документи необхідні при відрядженні, не повідомили адресу, куди саме він мав з'явитися, мету відрядження та не надали посвідчення про відрядження. Також, зазначив, що згідно вказівок голови правління ПАТ «СГ «ТАС», він має право залишати приміщення Вінницької регіональної дирекції виключно з письмового погодження з директором [PERSON], а даний письмовий дозвіл на відрядження йому не надали. Окрім того, ПАТ «СГ «ТАС» повідомило його про відрядження шляхом надання ксерокопії наказу в кінці робочого дня, а отже не надали можливості належним чином підготуватися до відрядження (купити квитки, вирішити домашні побутові проблеми, вирішити питання щодо догляду за дітьми), оскільки відрядження мало зайняти значну частину часу. Інформація, яка викладена у наказі, а саме щодо нанесення матеріальної шкоди ПАТ «СГ «ТАС» та привласнення кошти підприємства, не відповідає дійсності, оскільки коштів він не привласнював та не зрозуміло, яким чином компанія понесла матеріальні збитки від його дій. Вважає, що вказані дії з боку відповідача є порушенням його законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань, а саме він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, оскільки на нього постійно здійснюється психологічний тиск з боку відповідача. Фактично відповідач не дає змоги йому працювати та з особистої неприязні змушує звільнитися. Розмір заподіяної йому моральної шкоди незаконними діями відповідача оцінює в 60 000,00 грн. В зв'язку із зазначеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом та просив скасувати наказ №326-ст від 05.05.2014 року та стягнути з відповідача 60 000,00 грн. моральної шкоди. Крім того, [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про скасування наказу про скорочення штату та чисельності працівників та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, щоз 02.04.2013 року згідно з наказом №190-К від 01.04.2013 року він був прийнятий на роботу до ПАТ «СГ «ТАС» на посаду начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції. Наказом № 610 - К від 24 вересня 2013 року його було звільнено згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, а 26.03.14 року відповідно до рішення суду Вінницького районного суду Вінницької області його було поновлено на роботі. 30.04.2014 року виданий наказ № 315-к про скорочення штату та чисельності працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ» ТАС», відповідно до якого посада начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції ПАТ «СГ» ТАС» , яку він займає, підлягає скороченню. Вважає, що скорочення його посади відбувається з порушенням трудового законодавства, а саме роботодавець при скороченні не врахував переважне право на залишення на роботі передбачене ст. 42 КЗпП України. Станом на 30.04.2014 року в нього на утриманні знаходиться двоє дітей віком до 1 року, має дві вищі освіти, займає посаду начальника відділу, однак ці факти керівництво ПАТ «СГ»ТАС» не врахувало при скороченні його посади, оскільки на підприємстві є інші працівники з низькою кваліфікацією та відсутністю двох утриманців. Вказані дії з боку відповідача є порушенням його законних прав на працю, що завдали йому моральних страждань, оскільки відповідач позбавляє його гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти собі та дітям на життя, його звільнення поставить в важке матеріальне становище його та його родину, він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, оскільки його фактично намагаються звільнити безпідставно та з особистої неприязні. Розмір заподіяної йому моральної шкоди незаконними діями відповідача оцінює в 100 000,00 грн. В зв'язку із зазначеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом та просив скасувати наказ №315-К від 30.04.2014 року та стягнути з відповідача 100 000,00 грн. моральної шкоди. Також, [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про скасування наказу щодо контролю виконання посадових обов'язків та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, щоз 02.04.2013 року згідно з наказом №190-К від 01.04.2013 року він був прийнятий на роботу до ПАТ «СГ «ТАС» на посаду начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції. Наказом № 610 - К від 24 вересня 2013 року його було звільнено згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, а 26.03.14 року відповідно до рішення суду Вінницького районного суду Вінницької області його було поновлено на роботі. 10.04.2014 року головою правління ПАТ «СГ» ТАС» [PERSON] був виданий наказ №073/ГО/заг. про створення журналу реєстрації обліку та контролю виконання посадових обов'язків начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції ПАТ «СГ» ТАС» [PERSON]З вимогами, які зазначені в наказі №073/ГО/заг. від 10.04.2014 року він не згоден, оскільки наказ суперечить нормам трудового права, порушує його права на працю, має на меті завдати йому моральних страждань та примусити до звільнення.Даний наказ суперечить ст. 2-1 КЗпП України, стосується виключно його особи і ставить його в не рівне становище відносно інших працівників ПАТ «СГ»ТАС», які займають аналогічні посади та виконують ті ж посадові обов'язки.В даному наказі вказано, що директор Вінницької дирекції ПАТ «СГ»ТАС» [PERSON] та Директор з персоналу [PERSON], або особи, що їх заміщують, самостійно на власний розсуд повинні приймати рішення щодо затвердження чи не затвердження його звітів і планів та, в свою чергу, визначати, чи порушив він трудову дисципліну. Тобто, рішення про порушення мною трудової дисципліни, будуть визначатися не об'єктивними факторами та нормами чинного законодавства, а рішенням декількох осіб.Вказані дії з боку відповідача є порушенням моїх законних прав на працю, які завдали мені моральних страждань та спрямовані на примушення його до звільнення.Моральна шкода, завдана йому в результаті видання наказу №073/ГО/заг. від 10.04.14 року, полягає в тому, незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, втрати душевного спокою, постійного перебування у роздратованому стані, оскільки на нього постійно здійснюється психологічний тиск з боку відповідача. Розмір заподіяної йому моральної шкоди незаконними діями відповідача оцінює в 50 000,00 грн. В зв'язку із зазначеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом та просив скасувати наказ №073/ГО/заг від 10.04.2014 року та стягнути з відповідача 50 000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області від 16.10.2014 року вищевказані позовні заяви позивача були об'єднані в одну цивільну справу та за об'єднаною справою залишено №128/2466/14-ц. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак попередньо через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні 16.01.2015 року позивач підтримав позовні вимоги та обґрунтування їх пояснив, що накази, які є предметом позовних вимог, підлягають скасуванню, так як відносно нього неправомірно було винесено догану, встановлено створення журналу реєстрації обліку та контролю виконання ним посадових обов'язків та в подальшому скорочено його посаду. Зазначені накази суперечать чинному законодавству та винесені, як наслідок здійснення психологічного тиску на його особу за час роботи та виключного негативного ставлення до нього відповідача, що підтверджується матеріалами справи та встановлено рішенням суду. При скороченні його посади відповідачем не було враховано його переважного права залишення на роботі, а саме наявності двох вищих освіт, загального стажу роботи та перебування на його утриманні двох малолітніх дітей. Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак попередньо через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Згідно пояснень, наданих ним в судовому засіданні 16.01.2015 року та заперечень, які подані до суду (а.с. 23, 24, 58-60, 90, 91), представник відповідача позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими, безпідставними виходячи із наступного. 11.04.2014 року на підставі службової записки на відрядження директора Вінницької регіональної дирекції Відповідачем було видано наказ, на підставі якого позивача було направлено у відрядження 14.04.2014 року в Головний офіс АТ «СГ «ТАС» для вирішення виробничих питань. У той же день позивач був ознайомлений з вказаним наказом, йому було вручено копію наказу, посвідчення про відрядження, проте ознайомлюватись під підпис з вказаними документами позивач відмовився, у зв'язку з чим було складено відповідний акт. Незважаючи на те, що позивачу заздалегідь було відомо про направлення його у відрядження, останній розпорядження власника не виконав та 14.04.2014 року у головний офіс не прибув, про що було складено відповідний акт. Листом від 15.04.2014 року відповідач зажадав від позивача надати письмові пояснення з приводу невиконання розпорядження власника про відрядження. 17.04.2014 року позивач надав письмові пояснення з приводу невиконання розпорядження власника про відрядження. На підставі вищевказаних документів відповідачем було прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, про що було видано наказ № 327-СТ від 06.05.2014 року, з яким було ознайомлено позивача 07.05.2014 року, про що свідчить відмітка на наказі. Тому, відповідачем було чітко дотримано порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачений ст.ст. 147-149 КЗпП України. Твердження позивача про те, що він не міг виконати наказ про відрядження у зв'язку з тим, що йому було надано начебто ксерокопію посвідчення про відрядження, не ґрунтуються на законі з огляду на те, що Наказом Міністерства фінансів України від 21 червня 2011 року №738 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державної податкової адміністрації України від 28.07.1997 року №260» було скасовано форму посвідчення про відрядження. Тому оформлення посвідчення про відрядження не являється обов'язковою передумовою направлення працівника у відрядження, для цього згідно вимог чинного законодавства достатньо відповідного наказу, на підставі якого визначається кількість днів, проведених у відрядженні, сума добових тощо. Посилання позивача на те, що він не міг виконати наказ про відрядження у зв'язку з тим, що не міг залишити Вінницьку регіональну дирекцію АТ «СГ «ТАС» без письмового дозволу директора Вінницької РД, у наданні якого йому було відмовлено, не відповідають дійсності, оскільки жодного розпорядження Голови правління Відповідача щодо необхідності отримання позивачем письмового дозволу від директора Вінницької РД для відбуття останнім у відрядження не існує та наказ про відрядження був оформлений на підставі службової записки з резолюцією саме директора Вінницької РД, будь-якого письмового дозволу на залишення Вінницької РД позивач від директора Вінницької РД не вимагав. Посилання позивача на тривалість часу, необхідного щоб дістатись з Вінницької РД до головного офісу, жодним чином не впливають на той факт, що розпорядження про відрядження він не виконав взагалі та навіть не мав на меті його виконати. Тривалість часу у дорозі могла б бути врахована у випадку прибуття позивачем у пункт призначення із запізненням, але не в разі самовільного ігнорування останнім наказу про направлення у відрядження взагалі. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що позовні вимоги в цій частині вважає безпідставними та необгрунтованими, адже жодних незаконних дій відповідач по відношенню до позивача не вчиняв, моральних чи фізичних страждань не завдавав, жодного психологічного тиску на позивача не вчиняв, звільнятися не примушував, а діяв виключно у межах прав та у передбаченому чинним законодавством порядку. Також, щодо позовних вимог позивача про скасування наказу про скорочення штату та чисельності працівників та відшкодування моральної шкоди зазначив, що позивача було ознайомлено з відповідним наказом, попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за 2 місяці, дотримані інші вимоги, передбачені ст. 49-2 КЗпП України. У зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці було прийняте рішення про скорочення саме посади, яку обіймає позивач, а не певної чисельності працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» в цілому. Потреба у посадах, що не підлягають скороченню, та працівниках, які їх обіймають, у роботодавця у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці не відпала. При визначенні посади, яка підлягає скороченню відповідачем було враховано продуктивність праці кожного працівника за період з 01.04.2013 року по 31.08.2013 року з врахуванням стажу їх роботи відповідно до трудової книжки. Обов'язок роботодавця щодо звільнення працівника з посади, яка не підлягає скороченню та переведення на цю посаду позивача, оскільки він має дві вищі освіти та двох малолітніх дітей, законодавством не передбачений. Твердження позивача про те, що він має переважне право на залишення на роботі, не відповідають положенням чинного законодавства, оскільки продуктивність його праці та кваліфікація не є вищою порівняно з іншими працівниками. Сама по собі наявність двох вищих освіт не свідчить про більш високу кваліфікацію позивача, про його сумлінне ставлення до виконання посадових обов'язків, дотримання законних розпоряджень роботодавця, виконання планових показників тощо. Крім того, до позивача застосовувались і дисциплінарні стягнення, зокрема на підставі наказу від 06.05.2014 року №327-ст. Таким чином, видання відповідачем наказу від 30.04.2014 року № 315-к про скорочення штату та чисельності працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС», згідно якого було прийняте рішення про скорочення посади начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції ПАТ «СГ «ТАС», яку обіймає позивач, повністю відповідає нормам чинного трудового законодавства України. Крім того, на момент подачі позову трудовий договір з позивачем не був розірваний, він продовжував працювати із отриманням передбаченої трудовим договором оплати праці. За заявою позивача, з 07 липня 2014 року по 06 липня 2016 року йому було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому фактичного звільнення позивача не було. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що позовні вимоги в цій частині вважає безпідставними та необгрунтованими, адже жодних незаконних дій відповідач по відношенню до позивача не вчиняв, моральних чи фізичних страждань не завдавав, жодного психологічного тиску на позивача не вчиняв, звільнятися не примушував, а діяв виключно у межах прав та у передбаченому чинним законодавством порядку. Також, щодо позовних вимог позивача про скасування наказу щодо контролю виконання посадових обов'язків та відшкодування моральної шкоди зазначив, що оскаржуваний наказ не містить жодних обмежень права позивача на працю, а також не запроваджує нерівність трудових прав позивача в розумінні ст. 2-1 КЗпП України.Оскаржуваним наказом не були встановлені будь-які посадові обов'язки позивача, які не відповідають вимогам КЗпП України, або хоча б істотно відмінні від тих, що існували на момент укладення з ним трудового договору. Наказом не передбачено обов'язку позивача виконувати роботу, не передбачену трудовим договором та посадовою інструкцією. Крім того, здійснення планування та подання звітності по результатах роботи позивачем прямопередбачені посадовою інструкцією, а оскаржуваний наказ лише конкретизує порядок виконання таких посадових обов'язків.Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що позовні вимоги в цій частині вважає безпідставними та необгрунтованими, адже жодних незаконних дій відповідач по відношенню до позивача не вчиняв, моральних чи фізичних страждань не завдавав, жодного психологічного тиску на позивача не вчиняв, звільнятися не примушував, а діяв виключно у межах прав та у передбаченому чинним законодавством порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку осіб, які беруть участь у справі, викладену у письмових заявах, пояснення, надані в судовому засіданні, а також письмові заперечення представника відповідача, оцінивши допустимість, належність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із трудових правовідносин, які регулюються Кодексом законів про працю України, Цивільним кодексом України, актами цивільного законодавства України, які не суперечать положенням КЗпП України, ЦК України та які регулюють встановлені судом відносини сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 26.03.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області винесено рішення, яким позов [PERSON] задовольнити частково. Скасувано наказ Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" № 523-СТ від 27.08.2013 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, наказ Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" № 524-СТ від 27.08.2013 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, наказ Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" № 525-СТ від 28.08.2013 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, наказ Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" № 610-К від 24.09.2013 року про звільнення [PERSON]. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС", стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь [PERSON] 12 390,12 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу, нарахування і утримання з суми середнього заробітку податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів здійснити при виплаті цих коштів, 2 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, 4 000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, а також судовий збір в сумі 487, 20 грн. в дохід держави (а.с.8, 9). 01.04.2014 року в.о. директора ПрАТ «Страхова група «ТАС» винесено наказ №190-К, згідно якого [PERSON] прийтяно начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції з 02.04.2013 року, зі строком випробування три місці (а.с.4). 11.04.2014 року директором з персоналу ПрАТ «Страхова група «ТАС» видано наказ №127-В про відрядження працівників Вінницької регіональної дирекції, згідно якого [PERSON] відряджено у АТ «СГ «ТАС» (приватне) в м. Київ 10.04.2014 року для вирішення виробничих питань (а.с.19). Як вбачається з наказу №326-СТ від 05.05.2014 року про дисциплінарне стягнення, [PERSON], начальнику відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції оголошено догану за порушення трудової дисципліни (а.с.18). З даного наказу також вбачається, що наказом № 127-В від 09.04.2014 року [PERSON], начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції, було направлено у відрядження 10.04.2014 року у м. Київ до головного офісу АТ «СГ «ТАС» (приватне), яке знаходиться за адресою: пр-т Перемоги, 65, м. Київ, для вирішення виробничих питань. Завірена копія даного Наказу 09 квітня 2014 року була надана [PERSON] для ознайомлення під підпис. Ставити підпис про ознайомлення з Наказом про відрядження № 127-В від 09.04.2014 року [PERSON] відмовився, про що був складений відповідний акт. 10.04.2014 р. [PERSON] не прибув у відрядження до м. Києва Головного офісу АТ «СГ «ТАС» (приватне), про що був складений відповідний акт від 10.04.2014 р. [PERSON] був надісланий запит про надання обґрунтованих пояснень щодо причин, з яких він не з'явився та не виконав Наказ. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. ст. 147, 147-1 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Відповідно до п.1 Розділу 2 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №59 від 13.03.1998 року, направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження. Строк відрядження визначається керівником або його заступником але не може перевищувати 30 календарних днів, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 N 98. Відповідно до ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він має право залишати приміщення Вінницької регіональної дирекції виключно з письмового погодження директора [PERSON], оскільки ним не надано допустимих та належних доказів, визначених ст. ст. 57 - 64 ЦПК України, в підтвердження цієї обставини. Також, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що йому не було відомо адреси головного офісу відповідача в м. Києві, оскільки ним до матеріалів справи додано копії листів, адресованих ним на ім'я начальника головного управління ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заначенням адреси. Як зазначає сам позивач у уточненій позовні заяві (а.с.17) відповідач повідомив його про відрядження шляхом надання йому відповідно ксерокопії наказу, однак не надав оригінал вказаного наказу про відрядження. Враховуючи те, що позивачу було повідомлено про відрядження, шляхом надання йому відповідно ксерокопії наказу, а також те, що направлення працівника підприємства у відрядження оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження, що і було зроблено відповідачем, позивач у відрядження не прибув, не виконав наказу про відрядження працівників Вінницької регіональної дирекції, чим допустив порушення трудової дисципліни, тому наказ № 326-СТ від 05.05.2014 року про дисциплінарне стягнення винесений правомірно без порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають. З витягу з протоколу чергового засідання правління №13 від 08.04.2014 року вбачається, що було вирішено затвердити зміни в типовій організаційно - функціональній структурі вертикалі продажів регіональних підрозділів АТ «СГ «ТАС» (приватне), а саме створення трьох видів типових організаційно-функціональних структур вертикалі продажів регіональних підрозділів АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Додатків 1-3.Затвердити індивідуальну (фактичну) організаційно-функціональну структуру Вінницької Регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) на основі типової організаційно - функціональної структури вертикалі продажів регіональних підрозділів АТ «СГ «ТАС» (приватне) № 3 згідно Додатку 4. Виключити посади начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції, начальника відділу з обов'язкових видів страхування та страхування відповідальності Вінницької регіональної дирекції, провідного спеціаліста з медичного та особистого страхування Вінницької регіональної дирекції, спеціаліста з обов'язкових видів страхування та страхування відповідальності Вінницької регіональної дирекції та включити одну посаду начальника відділу страхування Вінницької регіональної дирекції, одну посаду провідного спеціаліста зі страхування Вінницької регіональної дирекції та одну посаду спеціаліста зі страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) з дотриманням норм чинного законодавства. Внести відповідні зміни до штатного розпису Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.131-134). Як вбачається із обґрунтування скорочення у Вінницькій регіональній дирекції, у зв'язку зі зміною індивідуальної (фактичної) організаційно - функціональної структури вертикалі продажів Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне), а саме виключення посад: начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції, начальника відділу з обов'язкових видів страхування та страхування відповідальності Вінницької регіональної дирекції, провідного спеціаліста з медичного та особистого страхування Вінницької регіональної дирекції, спеціаліста з обов'язкових видів страхування та страхування відповідальності Вінницької регіональної дирекції та включення однієї посади начальника відділу страхування Вінницької регіональної дирекції, однієї посади провідного спеціаліста зі страхування Вінницької регіональної дирекції та однієї посади спеціаліста зі страхування Вінницької регіональної дирекції, через економічну необхідність та господарську - доцільність виникла необхідність включення лише однієї посади начальника відділу страхування Вінницької регіональної дирекції. Це призведе до скорочення одного з працівників Вінницької регіональної дирекції, які займають посади, що підлягають виключенню зі штатного розпису Вінницької регіональної дирекції. Згідно вимог ст. 42 КЗпП України було проведено порівняльну характеристику працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне), що знаходяться на посадах: начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції, начальника відділу з обов'язкових видів страхування та страхування відповідальності Вінницької регіональної дирекції, провідного спеціаліста з медичного та особистого страхування Вінницької регіональної дирекції, спеціаліста з обов'язкових видів страхування та страхування відповідальності Вінницької регіональної дирекції та визначено працівників, які мають переважне право на залишення на роботі. Було визначено скоротити начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON] (а.с.135-137). Наказом №090/ГО/заг від 30.04.2014 року про внесення змін в типову організаційно - функціональну структуру вертикалі продажів регіональних підрозділів АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.138), відмінено дію наказу №048/ГО/заг від 26.08.2011 року. Затверджено та введено в дію з 09.07.2014 року три види типових організаційно - функціональних структур вертикалі продажів регіональних підрозділів АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно з Додатками 1-3. Затверджено та введено в дію з 09.07.2014 року: типову організаційно-функціональну структуру вертикалі продажів регіональних підрозділів АТ «СГ «ТАС» (приватне) № 1 для Волинської, Дніпропетровської Донецької, Житомирської, Західної, Київської, Кримської, Південної, Харківської Черкаської регіональних дирекцій та Луганської, Кіровоградської, Нікопольської, Херсонської, Хмельницької філій АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно з Додатком 1; типову організаційно-функціональну структуру вертикалі продажів регіональних підрозділів АТ «СГ «ТАС» (приватне) № 2 для Запорізької регіональної дирекції та Івано-Франківської, Кременчуцької, Миколаївської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Ужгородської, Чернівецької, Чернігівської філій АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно з Додатком 2; типову організаційно-функціональну структуру вертикалі продажів регіональних підрозділів АТ «СГ «ТАС» (приватне) № 3 для Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно з Додатком 3; типові посадові інструкції працівників вертикалі продажів регіональних підрозділів згідно з Додатками 4-29. Наказом №091/ГО/заг від 30.04.2014 року про затвердження індивідуальної (фактичної) організаційно - функціональної структури вертикалі продажів Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.141), затверджено та введено в дію з 09.07.2014 року індивідуальну (фактичну) організаційно - функціональну структуру вертикалі продажів Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно з Додатком 1. Наказом №86-ШТ від 30.04.2014 року про внесення змін до штатного розпису Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.142), затверджено та введено в дію 09.07.2014 року штатний розпис Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне). Як вбачається з наказу №315-К від 30.04.2014 року про скорочення штату та чисельності працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне), з 09.07.2014 скорочено посаду начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) та виключено її із штатного розпису Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.42). Наказом №337-К від 14.05.2014 року про внесення змін до наказу №315-К від 30.04.2014 року про скорочення штату та чисельності працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне), внесені зміни в пункт 1 наказу №315-К від 30.04.2014 року, викладено його в наступній редакції: з 17.07.2014 року скоротити посаду начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) та виключено її із штатного розпису Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.61). 15.05.2014 року позивача [PERSON] у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України було попереджено про майбутнє вивільнення із займаної посади начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції за п.1 ст. 40 КЗпП України 16.07.2014 року, про що свідчить повідомлення в якому позивач розписався особисто (а.с.62). Також, 15.05.2014 року позивача повідомлено про те, що у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне), відсутні вакансії в АТ «СГ «ТАС» (приватне) на дату попередження про звільнення (а.с.63). 04.07.2014 року на підставі заяви позивача було видано наказ №1137-ВН, згідно якого йому з 07.07.2014 року по 06.07.2016 року надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З даного наказу також вбачається, що враховуючи наказ № 315-К від 30.04.2014 року про скорочення штату та чисельності працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) провести звільнення начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції [PERSON] в день фактичного виходу його із відпустки (а.с.65). Наказом №491-К від 04.07.2014 року про внесення змін до наказу №315-К від 30.04.2014 року про скорочення штату та чисельності працівників Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне), внесені зміни в пункт 1 наказу №315-К від 30.04.2014 року, викладено його в наступній редакції: з дати фактичного виходу [PERSON], начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку скоротити посаду начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) та виключити її із штатного розпису Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне). Крім того, внесені зміни в пункті 2.2 наказу №315-К від 30.04.2014 року, викладено його в наступній редакції: в день фактичного виходу з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції, провести звільнення відповідно до п.1 ст. 40, 49 КЗпП України (а.с.66). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України). Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Частиною другою ст. 49-2 КЗпП України встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. При скороченні чисельності або штату працівників переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (частина перша ст. 42 КЗпП України). При вивільненні працівників до уваги береться їх рівень кваліфікації, продуктивність праці, наявність певних пільг, належність до осіб певної категорії (постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідів, ветеранів праці, молоді з першим робочим місцем, вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох, шести років, одиноких матерів тощо). Рівень кваліфікації вимірюється рівнем освіти працівника та здобутими навичками під час виконання робіт за певною спеціальністю. До уваги беруться дані останньої атестації працівника, обґрунтована і об'єктивна характеристика-відгук безпосереднього керівника про його роботу. Особливо слід звертати увагу на якість виконання працівником своїх трудових обов'язків відповідно до статті 139 КЗпП. Враховується також наявність (відсутність) документально підтверджених фактів притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності (догани) за останній робочий рік (ст. 147, 148, 151 КЗпП), інших документів, які характеризують роботу працівника. При цьому думка колективу, в якому працює такий працівник, може мати лише другорядне значення через свою, як правило, необ'єктивність. Продуктивність праці вимірюється певними виробничими показниками. Для працівників з погодинною оплатою праці показником продуктивності праці буде рівень невиробничих витрат робочого часу за останній робочий рік. Це, зокрема, кількість відпусток без збереження заробітної плати, наданих на прохання такого працівника. Враховується також обсяг втрат робочого часу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (крім випадків виробничого травматизму чи професійних захворювань). При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації працівників перевага в залишенні на роботі надається тим, хто має більше (за своєю посадою чи професією) переваг, визначених частиною другою статті 42 КЗпП та іншими законодавчими актами (особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліди, ветерани праці, молодь з першим робочим місцем тощо). Якщо посада, яка підлягає виключенню зі штатного розпису, єдина, то, відповідно, і конкурувати працівникові на умовах, визначених статтею 42 КЗпП, нема з ким. З поданих і досліджених в суді доказів щодо змін в організації виробництва і праці вбачається, що наказ №315-К від 30.04.2014 року про скорочення штату Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне), виданий із дотриманням ст. ст. 40, 49-2 КЗпП України. Суд, врахувавши те, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату працівників, відповідачем додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, що [PERSON] було попереджено за 2 місяці про наступне вивільнення та про відсутність інших вакансій, а також те, що він на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, фактично не звільнений із займаної ним посади, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування наказу про скорочення штату та чисельності працівників та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Поряд з цим, з наказу №073/ГО/заг від 10.04.2014 року про створення журналу реєстрації обліку та контролю виконання посадових обов'язків Начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON] організацію та контроль роботи [PERSON] вбачається, що головою правління ПрАТ «Страхова група «ТАС» наказано: директору Вінницької регіональної дирекції [PERSON] завести журнал реєстрації обліку та контролю виконання посадових обов'язків Начальником відділу майнового страхування Вінницької-регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON] В журналі реєструвати всі плани роботи та звіти. Встановити для [PERSON] щоденне планування. [PERSON] надавати плани на розгляд та погодження Директору Вінницької регіональної дирекції» а у разі його відсутності Заступнику директора з розвитку мережі продажів Вінницької регіональної дирекції [PERSON] о 9:30 щоденно, із реєстрацією в журналі реєстрації обліку та контролю виконання посадових обов'язків Начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON] До 17:45 [PERSON] надавати щоденні звіти щодо проробленої роботи за день на розгляд, та затвердження Директору Вінницької регіональної дирекції, а у разі його відсутності Заступнику директора з розвитку" мережі продажів Вінницької регіональної дирекції [PERSON] [PERSON], крім зазначеного вище, розробити до 16.04.2014 року план роботи на квітень 2014 р. та помісячні плани до кінця 2014 року, починаючи з травня 2014 року. Також розробити до вказаної дати загальний план роботи на 2014 року. Всі плани підлягають обов'язковому погодженню (затвердженню) Директором Вінницької регіональної дирекції, або особою, що його заміщує. Зобов'язати [PERSON] подавати письмові звіти, крім щоденних, до 5 числа місяця, наступного за відпрацьований звітний місяць, а також річний звіт до 15 січня наступного за звітним роком Плани та звіти подавати у письмовому вигляді з дотриманням зазначених термінів, з реєстрацією в журналі реєстрації обліку та контролю виконання посадових обов'язків Начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON], з надсиланням сканкопії Директору з персоналу [PERSON] електронною поштою в системі. Уповноважити Директора Вінницької регіональної дирекції [PERSON] та Директора з персоналу [PERSON] на утримання, коригування, погодження (затвердження) планів роботи, звітів, надання оцінки щодо належного виконання посадових обов'язків та дотримання трудової дисципліни Начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON] У разі не погодження (не затвердження) зазначеними особами ([PERSON] та [PERSON]) планів та звітів, останні є такими, що відповідно не погоджені (плани) і не прийняті (звіти). Неналежне планування та сканування звітування Начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON] порушення вимог визначених цім наказом Начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON], відсутність погодження (затвердження, прийняття) планів та звітів Начальника відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON] буде розцінюватися Компанією як неналежне виконання посадових обов'язків та порушення трудової дисципліни. Погодження (затвердження) планів та прийняття (затвердження) звітності як належного виконання протягом звітних періодів здійснюється вказаними особами (Директор Вінницької регіональної дирекції [PERSON] та Директор з персоналу [PERSON] або особи, що їх заміщують) шляхом проставлення відповідних резолютивних написів: «Погоджено» або «Не погоджено», «Затверджено» або «Не затверджено», «Прийнято» або «Не прийнято» (а.с.79). Стаття 2-1 КЗпП України визначає принцип рівності трудових прав громадян України, а саме забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин. Враховуючи те, що у наказі № 073/ГО/заг від 10.04.2014 року фактично зазначено завдання, обов'язки та відповідальність позивача [PERSON], даний наказ містить зміст посадової інструкції, винесений тільки відносно одного працівника, чим порушує права позивача, суд дійшов висновку, що наказ про створення журналу реєстрації обліку та контролю виконання посадових обов'язків Начальником відділу майнового страхування Вінницької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» (приватне) [PERSON] організацію та контроль роботи [PERSON] підлягає скасуванню, оскільки винесений безпідставно. Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України за №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України за №4 від 31.03.1995 року). Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршання або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршання відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При визначенні розміру відшкодування необхідно враховувати вимоги розумності і справедливості, як того вимагає ч. 3 ст. 23 ЦК України. Суд, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, глибину душевних страждань, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, виходячи із засад розумності, поміркованості та справедливості, дійшов висновку, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 2 000 грн. 00 коп. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначене, з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial