Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ „Дельта Банк" про стягнення одноразово операцією з відповідача на її користь коштів, які знаходяться на банківському рахунку [NUMBER] у розмірі 11000 доларів США, а також три проценти річних у розмірі 112, 30 доларів США, пеню у розмірі 1241, 33 грн. та 1366, 40 доларів США, моральної шкоди у розмірі 10000 грн., оплату послуг на правову допомогу у розмірі 5000 грн. При цьому, посилається на те, що 21.03.2014 р. між нею з однієї сторони та ПАТ «Дельта Банк» в особі Київського відділення №5 з другої сторони був укладений договір №002-28516-210314 на відкриття та обслуговування поточного рахунку [NUMBER] у доларах США з видачею електронної платіжної картки. Також 21.03.2014 р. між нею з однієї сторони та ПАТ «Дельта Банк» другої сторони був укладений договір №001-28516-210314 на відкриття та обслуговування поточного рахунку [NUMBER] у гривнях з видачею електронної платіжної картки. Нею у повному обсязі виконано умови вищевказаних договорів і впродовж періоду з 21.03.2014 р. по 15.10.2014 р. на поточний рахунок в іноземній валюті [NUMBER] та на поточний рахунок в національній валюті [NUMBER] вносились грошові кошти, розміщувались депозити, нараховувались проценти на умовах та в порядку, передбеному укладеними договором банківського рахунку в іноземній валюті та договором банківського рахунку в національній валюті. В подальшому, коли у неї виникла необхідність отримати свої грошові кошти готівкою з поточного рахунку в іноземній валюті та з поточного рахунку в національній валюті, вона зіткнулася із відмовою банку повертати їй її грошові кошти. Вважає такі дії банку протиправними та такими, що порушують її права. 16.10.2014 р. (вх.. №2475581) вона звернулась до банку (Київського відділення №5) з вимогою видати належні їй грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-17.10.2014 р. Цього ж дня, 16.10.2014 р., банк видав письмову відповідь за вих. №05-2475581, якою відмовив їй у видачі готівкових коштів у доларах США, посилаючись на постанову Правління Національного банку України від 29.08.2014 р. №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», якою нібито встановлено видачу банками готівкових коштів в іноземній валюті за електронними платіжними засобами виключно у національній валюті. Однак, наступного дня, 17.10.2014 р., банк все ж таки видав через касу готівкові кошти з поточного рахунку в іноземній валюті у розмірі 100 доларів США і цим самим визнав неправомірність своїх висновків, що були викладені ними у листі від 16.10.2014 р. №05-2475581. 23.10.2014 р. (вх. №2495650) вона звернулась до банку (Київського відділення №5) з вимогою видати належні їй грошові кошти в гривнях, що знаходились на її поточному рахунку в національній валюті у розмірі 70000 грн. через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-24.10.2014 р. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України, 24.10.2014 р. в касі Київського відділення №5 банку останній безпіставно відмовив їй у видачі готівкою коштів у розмірі 70000 грн., і замість цього було видано 1000 грн. та згодом отримано відповідь банку на її звернення від 01.11.2014 р. №05-2495650, яким банк не дає пояснення своїм діям, а лише дублює положення вищезгаданої постанови правління НБУ від 29.08.2014 р. №540. В подальшому вона зверталась до банку (Київського відділення №5) письмово: - 29.10.2014 р. (вх. №2511972) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в національній валюті у розмірі 50000 грн. та належні їй грошові кошти, що знаходились на поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-30.10.2014 р., а також сплатити пеню у відповідності до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за порушення банком строків виконання її доручень, встановлених чинним законодавством України; - 30.10.2014 р. (вх. №2517088) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-30.10.2014 р.; - 03.11.2014 р. (вх. №2528276) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-04.11.2014 р.; - 10.11.2014 р. (вх. №2548766) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку того ж операційного дня; - 20.11.2014 р. (вх. №2592437) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 18000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-21.11.2014 р., та кожного наступного робочого дня, а також сплатити пеню у відповідності до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за порушення банком строків виконання її доручень, встановлених чинним законодавством України; - 04.12.2014 р. з вимогою видати пояснення щодо обмеження банком їй у вільному користуванні власними коштами у національній та іноземній валюті, що знаходяться на її поточних рахунках в банку, а також видати їй її 11000 доларів США, що знаходяться на її рахунку в банку в максимально допустимому відповідно до законодавства розмірі. На її звернення банк видав письмові відповіді, в яких підтвердив свій обов'язок видавати клієнту готівкові кошти з поточного рахунку в іноземній валюті в один операційний день в межах еквіваленту 15000 грн. за курсом НБУ на день отримання коштів. Однак, незважаючи на це, вона безпідставно отримувала відмову у видачі їй готівкою належних їй коштів, і за весь період банк 04.11.2014 р. видав їй через касу готівкові кошти з поточного рахунку в іноземній валюті у розмірі 100 доларів США. Вона не мала змоги отримати власні кошти ні в касі банку, ні через банкомати, і кошти у доларах США, які знаходяться на її поточному рахунку в іноземній валюті у розмірі 11000 доларів США, на сьогодні банк на її вимоги не повернув. Банк продовжує порушувати її законні права та інтереси й позбавляє права на розпорядження нею її власним майном. Банк також зобов'язаний сплатити їй проценти за користування грошовими коштами в іноземній валюті у доларах США на поточному рахунку [NUMBER] відповідно до чинного законодавства України та умов договору банківського рахунку в іноземній валюті. Пунктом 1.4 договору банківського рахунку в іноземній валюті передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, банк сплачує клієнту проценти згідно з умовами Правил. Розмір діючої на дату укладення договору процентної ставки зазначається в Тарифах, і може бути змінений згідно з умовами, зазначеними в Правилах. Згідно з п. 1.7.1. Тарифів на обслуговування поточних рахунків у гривні та в доларах США процентна ставка на позитивний залишок становить 13.00 % річних у гривні та 5, 5 річних у доларах США. Пеня за невиконання банком доручень клієнта на переказ коштів у гривні за договором банківського рахунку в національній валюті за період з 24.10.2014 р. по 30.11.2014 р. включно становить 1241, 33 грн. та за прострочення платежів у доларах США за період з 17.10.2014 р. по 05.02.2015 р. включно за договором банківського рахунку в іноземній валюті у розмірі 1366, 40 доларів США. Грошові кошти у доларах США банк у встановлені строки їй не повернув, просрочив виконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим зобов'язаний сплатити їй 3 % річних за договором №002-28516-210314 від 21.03.2014 р. у доларах США, що за період з 15.11.2009 р. по 05.02.2015 р. становить 112, 30 доларів США. За прострочення виконання грошового зобов'язання за договором №002-28516-210314 від 21.03.2014 р. в гривнях три проценти річних не нараховувались. Своїми діями відповідач завдав їй крім матеріальної шкоди, ще й моральну шкоду, бо вона перенесла переживання, перебуває у стані приниження, не може розпорядитись належними їй коштами. Вона неодноразово зверталася до відповідача із вимогами повернути грошові кошти, витрачала багато часу на це, проте завжди отримувала безпідставну відмову. У неї погіршився стан здоров'я, вона стала нервовою та агресивною у відношенні з оточуючими, рідними та близькими. Крім того, принижується її честь та гідність. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в 10000 грн. Крім того, розмір послуг на правову допомогу склав 5000 грн. В ході розгляду справи позивач уточнила та збільшила позовні вимоги та просить стягнути одноразово операцією з відповідача на її користь кошти, які знаходяться на банківському рахунку [NUMBER] у розмірі 11166, 27 доларів США, а також три проценти річних у розмірі 148, 67 доларів США, пеню у розмірі 1241, 33 грн. та 1808, 80 доларів США, моральну шкоду у розмірі 1000 грн., оплату послуг на правову допомогу у розмірі 4872 грн. При цьому, мотивує свої вимоги тим, що відповідно до виписки банку, сформованої 02.03.2015 р., на її поточному рахунку в іноземній валюті [NUMBER], заборгованість відповідача перед нею становить 11167, 27 доларів, сума пені в іноземній валюті доларах США за період з 17.10.2014 р. по 05.03.2015 р. включно становить 1808, 80 доларів США, 3 % річних за договором №002-28516-210314 від 21.03.2014 р. у доларах США становить за період з 17.10.2014 р. по 05.03.2015 р. включно 148, 67 доларів США. Відповідно до договору №05/01 про надання правової допомоги складено розрахункок вартості правової допомоги у розмірі 4872 грн. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що у банку «Дельта-Банк», який визнано неплатоспроможним, запроваджено з 03.03.2015 р. тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Жодним договором та нормативно-правовим актом не передбачена можливість стягнення з банку коштів, які належать клієнту та зберігаються на його рахунку, оскільки банк не набув право власності на ці кошти. Позивач перед підписанням договору була ознайомлена з Правилами та визнавала їх обов'язковість для виконання та дотримання, тому встановлення лімітів на зняття готівки з карткових рахунків, яке передбачене в договорі, не є порушенням банком своїх зобов'язань перед клієнтом. Сума, яка зберігається на поточних рахунках позивача, не підтверджена позивачем та жодним належним та допустимим доказом. В діях ПАТ «Дельта Банк» не було жодного порушення законодавства відносно позивача по справі, тому банк не заподіював моральну шкоду позивачу. Крім того, нічим не доведено нанесення моральної шкоди позивачу у причинному зв'язку з діями чи бездіяльністю банку. Після оголошення перерви в судовому засіданні представник відповідача перестав з'являтися в судові засідання, належним чином про час, місце слухання справи представник відповідача, відповідач повідомлялись, тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 21.03.2014 р. між [PERSON] з однієї сторони та ПАТ «Дельта Банк» в особі Київського відділення №5 з другої сторони був укладений договір №002-28516-210314 на відкриття та обслуговування поточного рахунку [NUMBER] у доларах США з видачею електронної платіжної картки. Також 21.03.2014 р. між [PERSON] з однієї сторони та ПАТ «Дельта Банк» другої сторони був укладений договір №001-28516-210314 на відкриття та обслуговування поточного рахунку [NUMBER] у гривнях з видачею електронної платіжної картки. [PERSON] у повному обсязі виконано умови вищевказаних договорів і впродовж періоду з 21.03.2014 р. по 15.10.2014 р. на поточний рахунок в іноземній валюті [NUMBER] та на поточний рахунок в національній валюті [NUMBER] вносились грошові кошти, розміщувались депозити, нараховувались проценти на умовах та в порядку, передбеному укладеними договором банківського рахунку в іноземній валюті та договором банківського рахунку в національній валюті. 16.10.2014 р. (вх. №2475581) [PERSON] звернулася до ПАТ «Дельта Банк» (Київського відділення №5) з вимогою видати належні їй грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-17.10.2014 р. Цього ж дня, 16.10.2014 р., банк видав письмову відповідь за вих. №05-2475581, якою відмовив їй у видачі готівкових коштів у доларах США, посилаючись на постанову Правління Національного банку України від 29.08.2014 р. №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», мотивуючи тим, що вказаною постановою встановлено видачу банками готівкових коштів в іноземній валюті за електронними платіжними засобами виключно у національній валюті. Однак, наступного дня, 17.10.2014 р., банк видав [PERSON] через касу готівкові кошти з поточного рахунку в іноземній валюті у розмірі 100 доларів США. 23.10.2014 р. (вх. №2495650) [PERSON] звернулась до ПАТ «Дельта Банк» (Київського відділення №5) з вимогою видати належні їй грошові кошти в гривнях, що знаходились на її поточному рахунку в національній валюті у розмірі 70000 грн. через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-24.10.2014 р. Однак, 24.10.2014 р. в касі Київського відділення №5 банку останній відмовив [PERSON] у видачі готівкою коштів у розмірі 70000 грн., і замість цього було видано 1000 грн. та згодом отримано відповідь банку на її звернення від 01.11.2014 р. №05-2495650, яким банк не дає пояснення своїм діям, а лише дублює положення вищезгаданої постанови правління НБУ від 29.08.2014 р. №540. В подальшому [PERSON] зверталась до банку (Київського відділення №5) письмово: - 29.10.2014 р. (вх. №2511972) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в національній валюті у розмірі 50000 грн. та належні їй грошові кошти, що знаходились на поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-30.10.2014 р., а також сплатити пеню у відповідності до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за порушення банком строків виконання її доручень, встановлених чинним законодавством України; - 30.10.2014 р. (вх. №2517088) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-30.10.2014 р.; - 03.11.2014 р. (вх. №2528276) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-04.11.2014 р.; - 10.11.2014 р. (вх. №2548766) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 1000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку того ж операційного дня; - 20.11.2014 р. (вх. №2592437) з вимогою видати належні їй грошові кошти, що знаходились на її поточному рахунку в іноземній валюті, у розмірі 18000 доларів США через касу Київського відділення №5 банку наступного операційного дня-21.11.2014 р., та кожного наступного робочого дня, а також сплатити пеню у відповідності до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за порушення банком строків виконання її доручень, встановлених чинним законодавством України; - 04.12.2014 р. з вимогою видати пояснення щодо обмеження банком їй у вільному користуванні власними коштами у національній та іноземній валюті, що знаходяться на її поточних рахунках в банку, а також видати їй 11000 доларів США, що знаходяться на її рахунку в банку в максимально допустимому відповідно до законодавства розмірі. На звернення [PERSON] ПАТ «Дельта Банк» видав письмові відповіді, в яких підтвердив свій обов'язок видавати клієнту готівкові кошти з поточного рахунку в іноземній валюті в один операційний день в межах еквіваленту 15000 грн. за курсом НБУ на день отримання коштів. Однак, незважаючи на це, [PERSON] отримувала відмову у видачі їй готівкою належних їй коштів, і за весь період банк 04.11.2014 р. видав [PERSON] через касу готівкові кошти з поточного рахунку в іноземній валюті у розмірі 100 доларів США. Кошти у доларах США, які знаходяться на її поточному рахунку в іноземній валюті у розмірі 11166, 27 доларів США, банк на її вимоги не повернув і продовжує порушувати її законні права та інтереси й позбавляє права на розпорядження нею її власним майном. Банк також зобов'язаний сплатити [PERSON] проценти за користування грошовими коштами в іноземній валюті у доларах США на поточному рахунку [NUMBER] відповідно до чинного законодавства України та умов договору банківського рахунку в іноземній валюті. Пунктом 1.4 договору банківського рахунку в іноземній валюті передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, банк сплачує клієнту проценти згідно з умовами Правил. Розмір діючої на дату укладення договору процентної ставки зазначається в Тарифах, і може бути змінений згідно з умовами, зазначеними в Правилах. Згідно з п. 1.7.1. Тарифів на обслуговування поточних рахунків у гривні та в доларах США процентна ставка на позитивний залишок становить 13.00 % річних у гривні та 5, 5 % річних у доларах США. Пеня за невиконання банком доручень клієнта на переказ коштів у гривні за договором банківського рахунку в національній валюті за період з 24.10.2014 р. по 30.11.2014 р. включно становить 1241, 33 грн. та за прострочення платежів у доларах США за період з 17.10.2014 р. по 05.03.2015 р. включно за договором банківського рахунку в іноземній валюті у розмірі 1808, 80 доларів США. Грошові кошти у доларах США банк у встановлені строки [PERSON] не повернув, прострочив виконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим зобов'язаний сплатити їй 3 % річних за договором №002-28516-210314 від 21.03.2014 р. у доларах США, що за період з 17.10.2014 р. по 05.03.2015 р. становить 148, 67 доларів США. За прострочення виконання грошового зобов'язання за договором №002-28516-210314 від 21.03.2014 р. в гривнях три проценти річних не нараховувались (а.с.15-129). Згідно ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно ст. 47 даного Закону депозитні операції є банківськими операціями. В силу вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно вимог п. 6.1 та 6.3 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Порядок відкриття банками рахунків та їх режим визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом-власником рахунка. Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Частиною 1 статті 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частиною 2 ст.1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Аналогічні положення щодо обов'язку банку видати вклад фізичній особі на її першу вимогу містить п. 33. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516, зареєстрованого в Мін'юсті України 29.12.2003 р. за № 1256/8577. Таким чином, оскільки в укладених між сторонами договорах визначено, що внесений позивачем вклад до Банку повертається на першу вимогу, [PERSON] зверталася із відповідними заявами до відповідача по повернення банківського вкладу, а тому у банку виник безумовний обов'язок відповідно до закону та договору видати (повернути) позивачеві суму вкладу та виплатити [PERSON] суму процентів, нарахованих за договорами. У відповідності до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст.1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Зі змісту договорів, укладених між сторонами по справі, вбачається, що в них встановлені всі істотні умови для таких видів договорів, відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договори, сторони дійшли згоди щодо укладання договорів на зазначених у них умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено , що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Проте, в порушення вимог ст.ст. 1060, 1068 ЦК України та умов договорів сума вкладу та сума процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладу позивачеві до цього часу не повернуті, незважаючи на її звернення до банку із відповідними вимогами. Разом з тим, згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно банківської виписки, сформованої 02.03.2015 р., по поточному рахунку позивача в іноземній валюті [NUMBER], кошти, які знаходяться на вказаному поточному рахунку позивача в іноземній валюті становлять 11166, 27 доларів США (а.с. 147). За таких обставин, зважаючи на зазначені приписи законодавства та умови договору, укладеного між позивачем та відповідачем, останнім протиправно невиконані обов'язки щодо повернення у строк вкладу (депозиту) та суми процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладу. Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п.1.6. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній валюті чи в національній валюті. З огляду на вказане суд вважає, що позивач обґрунтовано вказує на те, що зобов'язання відповідача щодо повернення їй суми вкладу за укладеним договором та сума процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумою вкладу, має бути виконане у валюті вкладу - доларах США, що не суперечить законодавству. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові ВСУ від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Оскільки ПАТ «Дельта Банк» прострочило виконання грошового зобов'язання за договором, на заяви позивача не відреагувало, то зобов'язане сплатити [PERSON] 3 % річних, за час прострочення виконання зобов'язання за депозитним договором в межах заявлених позовних вимог, що становить 148, 67 доларів США. Подавачем позову наданий розрахунок нарахування 3 % річних, зя ким суд погоджується, бо виконаний вірно та правильно (а.с.145). Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача про відсутність правових підстав для повернення грошових кошітв по вкладу, оскільки саме з вищенаведених норм закону вбачається необхідність повернення таких коштів, належних позивачу по справі, у повному обсязі. [PERSON] є клієнтом ПАТ «Дельта Банк», яка укладала з Київським відділенням №5 банку договори, надавши банку свої грошові кошти, які були розміщені на депозитних рахунках. Доводи представника відповідача про те, 02.03.2015 року постановою Правлінням Національного банку України №150 прийнято рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», а 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», а тому до правовідносин сторін повинні застосовуватись норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є необґрунтованими. Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність сторін. Враховуючи, що позивач звернулася з вимогою про видачу вкладу до відповідача 16.10.2014 р., а до суду - 11.02.2015 р., тобто задовго до введення у банку тимчасової адміністрації, положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на спірні правовідносини не поширюються. Отже у даних правовідносинах є відповідальність саме ПАТ «Дельта Банк» за фінансові дії та операції, які банк вчиняє в сфері банківської діяльності, акумулюючи грошові кошти клієнтів та розпоряджаючись ними на свій розсуд. Проблеми у фінансовому стані банку не знімають обов'язку відповідача щодо виконання своїх зобов'язань по укладеним договорам з його клієнтами, в тому числі й з позивачем по справі. Згідно ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сум неповернутого вкладу обгрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 625, 631, 1058, 1061 ЦК України підлягають задоволенню і вимоги про стягнення сум невиплачених процентів за договором. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 01, відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Пеня за невиконання банком доручень клієнта на переказ коштів у гривні за договором банківського рахунку в національній валюті за період з 24.10.2014 р. по 30.11.2014 р. включно становить 1241, 33 грн., а за прострочення платежів у доларах США за період з 17.10.2014 р. по 05.03.2015 р. включно за договором банківського рахунку в іноземній валюті у розмірі 1808, 80 доларів США. Подавачем позову наданий розрахунок пені, з яким суд погоджується як правильним (а.с.11, 12, 144, 145). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини випливають із встановлених обставин. Виходячи з вищевказаного, є всі законні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ «Делта Банк» на користь [PERSON] грошових коштів за договорами на відкриття та обслуговування поточних рахунків. Згідно ст.611 ЦК України встановлено що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення умов договорів, що були укладені між сторонами, встановлені цими договорами та нормами цивільного законодавства, які регламентують банківську діяльність. Умови договорів та вказані норми закону не передбачають відшкодування моральної шкоди у правовідносинах, що виникли між сторонами. Крім того, з боку позивача по справі залишилось недоведеним заподіяння їй моральної шкоди відповідачем по справі. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди не мають законних підстав для їх задоволення. Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача оплати послуг на правову допомогу у розмірі 4872 грн., бо доказів проведених оплат позивачем Адвокатському бюро «Лев» по договору №05/01 про надання правової допомоги від 05.01.2015 р. та доданого до нього розрахунку витрат на правову допомогу не надано, і представник позивача в судовому засіданні пояснила, що такі витрати не оплачувались (а.с.148-150). В силу ст.88 ЦПК України на користь держави з відповідача по справі підлягають стягненню витрати по справі, понесені судом, в розмірі 2823 грн. 98 коп. відповідно до Закону України «Про судовий збір», бо позивач по закону при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, при цьому розрахунок ціни позову, що виражена в іноземній валюті-доларах США, брався виходячи з курсу Національного банку України на день винесення рішення з розрахунку 1 долар США=21.4235 гривень. Так, пунктом 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Таким чином, спори щодо повернення депозиту є спорами про захист прав споживачів, адже, з таким позовом звертається фізична особа споживач у розумінні ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного,

Outcome: partial