Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складає вимога про поновлення йому строків звернення за захистом порушеного права та визнання за ним права на земельну частку (пай) в межах встановлених норм з земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП "Авангард". Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст. 22 ЗК України (в редакції 1992 року), ст. ст. 15, 267 п.5 ЦК України, ЗУ "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Указ Президента України "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: паспорт громадянина України та картка платника податків на ім"я [PERSON] (а.с.5), трудова книжка БТ-I №7087714 (а.с.6), повідомлення [PERSON] райдержадміністрації від 12.08.2014 року (а.с.7). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив наступне. 26.06.1990 року відповідно до запису в трудовій книжці №18 - наказ №9 від 04.08.1990 року, позивач [PERSON] був прийнятий в члени колишнього колгоспу "Авангард" скотарем і різноробочим. Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року №720/95 було вирішено порядок розпаювання земельних ділянок. Згідно запису у трудовій книжці позивача №19 від 14.03.1995 року колгосп "Авангард" перейменовано у КСП "Авангард". Згідно запису у трудовій книжці позивача №20 від 26.06.2000 року КСП "Авангард" реорганізовано у СВК "Оріль", який є юридичним правонаступником КСП "Авангард". 26.12.2000 року відповідно до запису у трудовій книжці №21 за наказом №6 від 26.12.2000 року позивач був звільнений з членів СВК "Оріль" в зв"язку зі скороченням чисельності підприємства. На час розпаювання позивач був членом колишнього КСП "Авангард" та відповідно підпадав під коло осіб, визначених Указом, але з невідомих причин не був включений до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 04.07.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо визнання його права на земельний пай. 12.08.2014 року отримав відповідь відповідача про відсутність у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП "Авангард" Царичанського району Дніпропетровської області сертифікату на ім"я [PERSON]. Для визнання права запропоновано звернутись до суду. Позивач не знав, що він має право на земельну частку (пай), а дізнався про порушення свого права з письмової відмови [PERSON] райдержадміністрації Дніпропетровської області від 12.08.2014 року, яку він отримав від рідних лише 30.06.2015 року. До цього часу знаходився за межами України на заробітках. У зв"язку з вище викладеним просить задовольнити повністю заявлені позовні вимоги [PERSON] Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не з"явився. Від завідувача сектору правового забезпечення райдержадміністрації [PERSON] до суду надійшла заява з проханням про розгляд даної справи без представника райдержадміністрації, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти визнання права на земельну частку (пай) за позивачем. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ст. 174 ч.4 ЦПК України). Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються в ньому членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представника відповідача, встановивши наявність для того законних підстав, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, даючи оцінку доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] дійсно 26.06.1990 року був прийнятий в члени колгоспу "Авангард" Царичанського району Дніпропетровської області скотарем і різноробочим, який 14.03.1995 року перейменовано у КСП "Авангард", яке в подальшому 26.06.2000 року було реорганізовано у СВК "Оріль", який є юридичним правонаступником КСП "Авангард". 26.12.2000 року відповідно до запису у трудовій книжці №21 за наказом №6 від 26.12.2000 року позивач [PERSON] був звільнений з членів СВК "Оріль" в зв"язку зі скороченням чисельності підприємства (а.с.6), а отже, на момент паювання землі він був членом колишнього КСП "Авангард" Царичанського району Дніпропетровської області, та відповідно підпадав під коло осіб, визначених Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95, а тому має право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП "Авангард" Царичанського району Дніпропетровської області. Під час передачі земель у колективну власність він безпідставно не був включений до списку додатку до Державного акта про право колективної власності на землю, і тому повинен був стати співвласником землі, переданої у колективну власність. Відновлення порушеного права повинно бути проведене шляхом поновлення позивачу [PERSON] строку звернення за захистом порушеного права та визнання за ним права на земельну частку (пай). За викладених підстав суд вважає, що маються законні підстави для винесення рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 244,00 грн. (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved