Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], треті особи ПАТ «[PERSON] Аваль», Орган опіки та піклування КРА ОМР, в якій, з урахуванням останньої редакції уточнень до позовної заяви, просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м; автомобіль [PERSON], державний номер [NUMBER], 1999 року випуску; поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: визнати за нею - [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м.; залишити в праві власності [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., стягнути з [PERSON] на її користь ? частину вартості автомобіля [PERSON], державний номер [NUMBER], 1999 року випуску, у розмірі 51500 гривень, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що вона перебувала із відповідачем [PERSON] у шлюбі з 25 вересня 2004року, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2015року було розірвано. Від даного шлюбу, 21 березня 2007року у них народилася донька [PERSON]. Позивачка вказує, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] ними було набуто у власність насупне майно: автомобіль [PERSON], державний номер [NUMBER], 1999 року випуску, зареєстрований на ім'я відповідача - [PERSON], та квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., яка також зареєстрована на ім'я відповідача - [PERSON] Позивачка зазначає, що вказана квартира була придбана ними за рахунок коштів, отриманих відповідачем за кредитним договором від 24 грудня 2007року №014/0018/74/87343, укладеним між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], та укладеного в інтересах сім'ї. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/0018/74/87343 від 24 грудня 2007року, як вказує позивачка, 15 січня 2008року відповідачем укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Строк дії договору до 24 грудня 2027 року. Позивачка також вказує, що 29 липня 2014року між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль» було укладено додаткову угоду до кредитного договору №014/0018/74/87343/81-1-0-00/8022, якою відстрочена сплата процентів. За даним договором кредиту, як зазначає позивачкою, нею та відповідачем погашено приблизно 13\~000,00 доларів США, станом на 29 липня 2014року заборгованість за кредитним договором складає - 36967,63 доларів США, а відповідач, на даний час, припинив погашати заборгованість за кредитом. Позивачка вважає, що оскільки спірна квартира придбавалась сторонами у шлюбі за рахунок коштів, отриманих відповідачем за кредитним договором, укладеного в інтересах сім'ї, при поділі сумісного майна, а саме: визнання за нею права власності на частку в квартирі, на неї необхідно покласти обов'язок виконання зобов'язань за договором кредиту від 24 грудня 2007року за №014/0018/74/87343, пропорційно її частки у спільному майні. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач залишив сімю, ухиляється від своїх батьківських обовязків, матеріально дитині не допомагає, донька знаходиться на її утриманні, у звязку з чим, позивачка вважає, що вона з донькою мають право на 2/3 частини вказаної квартири, вартість якої складає 167\~441,00грн., відповідно частка відповідача складає 1/3, вартість 83\~720,00грн. У звязку з тим, що у добровільному порядку розподілити вищезазначене майно не вдається можливим,[PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судове засідання 02.10.2015року [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву, в якій просив розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, у судові засідання не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - ПАТ «[PERSON] Аваль» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 02.10.2015року не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 02.10.2015року не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Органу опіки та піклування КРА ОМР, просив суд прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2004 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2015року шлюб між сторонами у справі було розірвано. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є малолітня донька - [PERSON], 21.03.2007року народження. 15.01.2008року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого, [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв у власність належну продавцю на праві приватної власності квартиру під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, яка складається з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 49,6кв.м., у тому числі житловою площею 21,6кв.м. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 15 січня 2008року, зареєстровано в реєстрі за №117. Зазначений договір було зареєстровано також в КП «ОМБТІ та РОН» номер запису: 2588 в книзі 677пр-117. Таким чином, суд зазначає, що вказана квартира була придбана відповідачем - [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON]. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 11) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Згідно положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 71 СК України вказує, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Згідно п. 23 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Також судом встановлено, що під час шлюбу, 24 грудня 2007року відповідачем - [PERSON] був взятий кредит в ПАТ «[PERSON] Аваль» (ВАТ «[PERSON] Аваль») в розмірі 49\~735,00 доларів США для придбання квартири, що підтверджується копією кредитного договору №014/0018/74/7/87343 від 24.12.2007року, яка наявна у матеріалах справи. В забезпечення виконання умов кредитного договору №014/0018/74/7/87343 від 24.12.2007року, 15.01.2008року між ПАТ «[PERSON] Аваль» (ВАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надавала згоду своєму чоловікові [PERSON] на отримання кредиту в сумі 49735,00 доларів США для придбання квартири №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою, яка наявна в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому, суд зазначає, що за загальним правилом, майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка і дружини. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, суд зазначає, що квартира під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], як така, що придбана за рахунок кредитних коштів, одержаних в інтересах сімї, та їх частки у зазначеній квартирі є рівними. Положення Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки про те, що іпотекодавець не має права розпоряджатись будинком без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки, не означає, що в судовому порядку не можна поділити майно подружжя шляхом визначення права власності на нього, оскільки право власності подружжя у рівних частках встановлюється законом, право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням майном. Що стосується боргових зобовязань перед банківською установою, то в результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобовязання перед банком несуть чоловік та дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Виходячи зі змісту наведених норм, суд вважає за необхідне визнати за позов [PERSON] право власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні її позову в частині визнання за нею права власності на 2/3 частини зазначеної квартири, оскільки частки майна дружини та чоловіка є рівними, а позивачкою, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних доказів того, що вона має право на більшу частку в спільному сумісному майні, а також не надано доказів того, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обовязків, матеріально дитині не допомагає, а донька знаходиться на її утриманні. Крім того, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні її вимоги в частині залишення в праві власності [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS], оскільки [PERSON] має повну цивільну дієздатність та самостійно може звернутися до суду із відповідною позовною заявою, тим більше, що за ним зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], у встановленому законом порядку. При цьому доходячи висновку про визнання за позивачем прав власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м. суд зазначає про те, що відповідно до приписів діючого законодавства (зокрема ст. 23 Закону України "Про іпотеку"), у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Також, судом встановлено, що за період знаходження у шлюбі сторонами було придбано автомобіль [NUMBER], 1999р.виг., який був зареєстрований 09.09.2006року на імя відповідача - [PERSON] З відповіді УДАІ слідує, що вказаний автомобіль 24.02.2015року перереєстрований в центрі №2 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Одеса, на підставі довідки-рахунок на іншу фізичну особу. Згідно розяснень, наданих у п.п. 23, 24 Постанови Пленуму ВСУ № 11 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд виходить з того, що [PERSON] має право на ? частину грошових коштів від продажу автомобіля [NUMBER], оскільки цей автомобіль куплявся у період шлюбу та належав сторонам на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вкладене, приймаючи до уваги відсутність обґрунтованих заперечень відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину вартості автомобіля [NUMBER], 1999 року випуску, у розмірі 51500,00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки - [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial