Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

25.04.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану йому майнову шкоду(збитки) вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, в розмірі 348 грн. 37 коп., яка складає загальну вартість придбання ним лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, а також завдану йому моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, в розмірі 6000 грн. (а.с.1-6). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 26 квітня 2015 року, близько 13:30 він під`їжджав на велосипеді до свого будинку по [ADDRESS] , де його зупинив сусід [PERSON] , який безпідставно звинуватив його у крадіжці човна та розпочав бійку. У результаті нападу та бійки, як зазначив позивач, він отримав чисельні забої, наслідком яких було довготривале лікування. Також вказує, що 29 квітня 2015 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування у кримінальному провадженні № 12015270240000093 відносно відповідача [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України. Питання про цивільно-правові наслідки дій засудженого у вказаному кримінальному провадженні не вирішувалося, та цивільного позову в кримінальному провадженні не пред`являв. При проведенні комісійної експертизи його скарги на біль і хворобливі зміни у п`ятому п`ястково-фаланговому суглобі правої кисті, що тривають протягом півроку і які згідно діагнозу від 23.06.2015р. лікаря-травматолога Бориспільської районної лікарні, проставленого у амбулаторній карті є капсулітом 5-го п`ястково-фалангового суглобу правої кисті - не була врахована при визначенні ступеню тяжкості тілесного ушкодження. Причиною того, що експерти не змогли висловитися про прямий причинно-наслідковий зв`язок капсуліту з травмою, отриманою 26.04.2015р. було вказано те, що у медичній карті амбулаторного хворого Сосницької ЦРЛ відсутні дані про наявність тілесних ушкоджень в ділянці 5-го п`ястково-фалангового суглобу на момент первинного звернення по медичну допомогу, та відсутність у медичній документації записів про його звернення по медичну допомогу протягом 2-х місяців з моменту отримання травми. Його заперечення висновку експертизи № 235 від 04.11.2015р., проведеної КЗ "ЧОБ СМЕ", у частині того, що у амбулаторній карті на день первинного звернення зазначено забій 5-го пальця правої руки, та пояснення, що звертався по медичну допомогу до хірурга Сосницької ЦРЛ протягом двох місяців після первинного звернення, суд не прийняв до уваги, оскількиз вини хірурга не було зроблено відповідних записів у амбулаторну карту. Його клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи після усунення недоліків у записах медичної карти Сосницької ЦРЛ суд відхилив. Проте він вважає, що з огляду на тривалий розлад здоров`я отримане у результаті кримінального правопорушення тілесне ушкодження фактично є ушкодженням середньої тяжкості. Вказує, що під час лікування для поновлення свого особистого немайнового права на здоров`я поніс затрати на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, а саме: медикаменти на суму 58 грн. 18коп., хірургічна нитка на суму 48 грн. 50 коп., рентгенівська плівка Оніко КР-ІІ 24 см вартістю 36 грн. 40 коп.. Також, згідно призначень лікаря було придбано: Німід Гель вартістю 31 грн. 78 коп., Диклофен Гель вартістю 21 грн. 24 коп., Депос суспензія, Диклофенак суспензія, Німесулід таблетки та шприц загальною вартістю 100 грн. 51 коп. Загальна вартість перерахованих вище медикаментів складає 261 грн. 61 коп. Крім витрат на лікування позивач поніс витрати на поїздку з с.Змітнів у м.Чернігів для проходження судово-медичної експертизи, вартість квитка - 51 грн.76 коп. Загальна сума витрат, які є збитками (шкодою) складає 348 грн. 37 коп., та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають стягненню з відповідача. Також, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, , які полягають у довготривалому фізичному болю, емоційному стресі в момент отримання тілесних ушкоджень, образі, обуренні і приниженні гідності, у порушенні звичайного способу життя протягом кількох місяців у зв`язку з ушкодженням здоров`я, вважає, що з відповідача необхідно стягнути моральну шкоду, розмір якої не може бути меншим 6000 грн. Ухвалою судді від 17 травня 2018 року ( а.с.26,27) відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. 20.07.2018 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.30,31), за змістом якого З позовними вимогами погоджується частково, а саме згоден відшкодувати позивачу майнову шкоду в розмірі 58 грн. 18 коп. за витрачені кошти на медикаменти 26.04.2015 року та 48 грн. 50 коп. за витрачені кошти на хірургічну нитку 26.04.2015 року, а всього на суму 106 грн. 68 коп. Інші витрати понесені позивачем вважає надуманими. Також зазначив, що згідно вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 25.11.2015 року, травма на яку позивач посилається, а саме «Капсуліт V-го п`ястково-фалангового суглобу правої кисті» не враховувалася експертом при встановленні тяжкості тілесних ушкоджень ні на досудовому слідстві, а ні в судовому. Згідно вироку дане тілесне ушкодження встановлене позивачу через 2 місяця після отримання травм нанесених відповідачем, і тому відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок даного капсуліту з травмою отриманою 26.04.2015 року. Стосовно вимог позивача про стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 6000 грн. 00 коп., вважає її значно завищеною. Фактично позивач у своєму позові акцентує увагу суду на отриманні травми, які не пов`язані з винесеним покаранням по ч.2 ст.125 КК України Сосницьким районним судом Чернігівської області від 25.11.2015 року, але саме її отримання ставить на перший план як значиму травму у своєму позові. Вважає, що внаслідок його протиправних дій 26.04.2015 року позивач має право вимагати відшкодування моральної шкоди, яку погоджується відшкодувати в сумі 350 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, просив суд частково задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди на суму 106 грн. 68 коп. та моральної шкоди на суму 350 грн. 00 коп., відносно інших майнових та моральних вимог - відмовити. Також судове засідання просив провести без його участі в зв`язку з тим, що за станом свого здоров`я не може з`явитися до суду. Ухвалою судді від 14 серпня 2018 року закрите підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.37). 14.08.2018 р. до суду надійшло клопотання позивача про виклик та допит свідка [PERSON] (а.с.39). Ухвалою суду від 20.09.2018р., яка відображена у протоколі судового засідання (а.с.41), клопотання про допит свідка задоволено. 12.10.2018 р. до суду надійшли клопотання позивача про призначення по справі судово-психологічної експертизи та судово-медичної експертизи (а.с.47,48). 26.10.2018 р. від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.54). Ухвалою суду від 29.10.2018 року призначено по справі судово-медичну експертизу, проведення якої доручено Бориспільському районному відділенню судово-медичної експертизи КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», та судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.56-58). Ухвалою судді від 27 вересня 2019 року поновлено провадження у справі та призначити до судового розгляду (а.с.74). 07.10.2019 р. до суду надійшла заява позивача [PERSON] , якою він відмовляється від свого клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, та просить викликати у суд експерта [PERSON], а також віднести до судових витрат та покласти на відповідача оплату судово-медичної експертизи у розмірі 1750,40грн. та комісійний збір у розмірі 17,50грн., загалом 1767,90грн.(а.с.76,77). Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та обставини, викладені у позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Згідно поданого відзиву на позовну заяву (а.с.30,31), позов визнає частково, в частині відшкодування майнової шкоди на суму 106 грн. 68 коп. та моральної шкоди на суму 350 грн. 00 коп., в решті позову просив відмовити. Також судове засідання просив провести без його участі, у зв`язку з тим, що за станом свого здоров`я не може з`явитися до суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON] та судово-медичного експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.13ЦПКУкраїни суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81ЦПКУкраїни доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вироком Сосницького районного суду Чернігівської області №745/499/15-к від 25.11.2015 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.( а.с.7). За змістом вказаного вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 25.11.2015 року також встановлено, що 26.04.2015 р., близько 14.00год., [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: вул. Придеснянська, 75, с. Змітнів, Сосницького району, Чернігівської області, наніс декілька ударів правою рукою та один удар правою ногою в обличчя [PERSON] , від яких останній отримав травми у вигляді забійної рани лівої брови та задньої поверхні лівої вушної раковини, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 235 від 04.11.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.7). Частиною 6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у редакції від 24 жовтня 2003 року, вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до довідки лікаря-травматолога Сосницької ЦРЛ № 164 від 07.08.2015 р.( а.с.11), [PERSON] знаходився під наглядом з 26.04.2015 р. з рваною раною лівої надбрівної дуги. Проведено зашивання рани. Використані медикаменти: печатки-3п., шприци 5.0-1шт., лідокаїн - 5амп., йод -1 фл., спирт -1 фл., салфетки, лейкопластир, хірургічна нитка з голкою-1шт. Довідка видана на основі амбулаторної карти № 8811 . Згідно із переліком медикаментів та їх обсягу, який було використано при лікуванні [PERSON] та відповідно наданих копій: рахунку КП «Ліки України» від 26.04.2015 р. на суму 58,18грн. та накладної ФОП [PERSON] від 26.04.2015 на суму 48,50грн. (а.с.13,14), позивачем понесено матеріальні збитки на загальну суму 106 гривень 69 копійок. Відповідно до Висновку експерта № 20д за результатами проведення судово-медичної експертизи, складеної 16.08.2019, відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 29.10.2018р., судово-медичним експертом [PERSON] КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» Бориспільське відділенні СМЕ (а.с.71-73) встановлено: 1.Згідно представленої медичної документації, у [PERSON] , 1956 р. народження, мало місце тілесне ушкодження-забій V пальця правої кисті. Забій V пальця міг бути заподіяний в день звернення до поліклініки 26.04.2015 р. від прямого механізму травми-удару об твердий предмет, і зазначене тілесне ушкодження могло утворитися за обставин та в строк, зазначені у позовній заяві [PERSON] , а саме: внаслідок нанесення ударів кулаком руки людини, ногою людини у взутті і т.і.; 2. За критерієм тривалості розладу здоров`я дане тілесне ушкодження відноситься до легкого ступеня тяжкості, відповідно п.п.4.6,4.5 та 2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Допитаний в судовому засіданні судово-медичним експертом [PERSON] повністю підтвердив письмовий висновок, який є належним і допустим доказом, жодним чином відповідачем не спростований. Таким чином, твердження позивача [PERSON] про спричинення йому тілесного ушкодження-забій V пальця правої кисті, слід визнати доведеними. Проте твердження позивача, щодо заподіяння йому відповідачем тілесних ушкоджень середньої тяжкості, не знайшли свого підтвердження ні у вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 25.11.2015 року ні у висновку судово-медичного експерта № 20д від 16.08.2019, а отже позивачем не доведені. На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведене, а також ту обставину, що у матеріалах справи відсутні докази про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку «капсуліту 5-го п`ястково-фалангового суглобу правої кисті» з травмою, отриманою 26.04.2015р., протиправним діянням відповідача та вини останнього в заподіянні такої шкоди, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню у межах доведених витрат, пов`язаних із наслідками заподіяних тілесних ушкоджень, в розмірі 106грн. 68 коп. При цьому суд звертає увагу, що проведення медико-соціальної експертизи з цього питання позивач вважав недоцільним. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.п. 3, 9 Постанови від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер моральних страждань позивача, які спричинені фізичним болем внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а також душевними переживаннями з приводу протиправної поведінки відповідача тривалості такої поведінки, та виходячи із засад розумності і виваженості, суд приходить до висновку, що заявлений розмір моральної шкоди є завеликим, тому підлягає частковому задоволенню в розмірі 4000 гривень. Визначений судом розмір відшкодування більш ніж в три рази перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на дату заподіяння шкоди, а також є співмірним з мінімальним розміром заробітної плати (4723 грн.) та, водночас, не перевищує 2,5 розмірів мінімального прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановленим на дату ухвалення судового рішення, а отже є достатнім відшкодуванням заподіяної позивачу моральної шкоди та не буде для відповідача, з урахуванням його непрацездатного віку, індивідуальним надмірним тягарем. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із витрат: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 1750 гривень 40 копійок , розмір яких підтверджується квитанцією від 03.05.2019 р.(а.с.78). Щодо стягнення розміру комісійного збору в розмірі 17,50 грн., то зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки комісійний збір не відноситься до судових витрат, у розумінні ст. 133 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України ''Про судовий збір'', а тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 974 грн.40 коп. (по 487грн.20 коп. за кожною вимогою: майнового характеру - про відшкодування матеріальної шкоди та немайнового характеру - про відшкодування моральної шкоди). На підставі викладеного,

Outcome: partial