Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] 23 квітня 2008 року укладено договір № 1732/1-МК, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 48000 доларів США на термін до 22 квітня 2013 року зі сплатою заборгованості за кредитом, відсотків за його користування в розмірі 17% на рік на суму залишку заборгованості, та комісію щомісячно в період сплати. Однак [PERSON] в установлені кредитним договором строки своїх зобовязань не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої станом на 03 лютого 2016 року становить 115943,21 доларів США з яких: 58443,21 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; 57500 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором укладено договір поруки з [PERSON], який несе солідарну відповідальність. Позивач просить стягнути заборгованість з відповідачів в солідарному порядку. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. У судове засідання відповідачі не зявилися з невідомих суду причин, хоча були належним чином повідомлені про час, місце та дату розгляду даної цивільної справи. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 23 квітня 2008 року укладено договір № 1732/1-МК, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 48000 доларів США на термін до 22 квітня 2013 року зі сплатою заборгованості за кредитом, відсотків за його користування в розмірі 17% на рік на суму залишку заборгованості, та комісію щомісячно в період сплати. [PERSON] підтвердив свою згоду на отримання кредиту, про що свідчить підпис відповідача у договорі (а.с.7-9). В забезпечення виконання зобовязання за договором № 1732/1-МК між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки (а.с.20). Відповідно до п.4 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до вимог ст.ст. 554, 610 ЦК України [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність. Незважаючи на узгоджені сторонами умови при укладенні кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору не виконує належним чином. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1732/1-МК від 23 квітня 2008 року в розмірі 399962,68 грн. (а.с. 4-5). Відповідно до абзацу 2 пункту 17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Згідно розрахунку заборгованості за договором 23 квітня 2008 року № 1732/1-МК, укладеного між позивачем та відповідачем, що додається до матеріалів позовної заяви (а.с.6-8), заборгованість станом на 03 лютого 2016 року становить 115943,21 доларів США з яких: 58443,21 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; 57500 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що строк повернення кредиту та окремих частин траншів кредиту встановлюється договором про видачу траншів кредиту, а також графіком погашення кредиту, відсотків, але не пізніше 22 квітня 2013 року. Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається на споживчі потреби. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами боржник сплачує відсотки у розмірі 17 % річних. Пунктом 6.1 передбачено, що у разі порушення зобовязання встановлено пеню в розмірі 0,2% від суми прострочено платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійності облікової ставки Національного банку України, діючої в період сплати пені. Сплата пені здійснюється в гривні, у разі якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня виплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату щоденного нарахування (а.с. 15-17). В пункті 6.7 кредитного договору встановлено, що строк позовної давності на вимогу про повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів передбачено тривалість 5 років. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Стаття 553 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. \~Статтею 549 ЦК України\~встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Частиною 3\~статті 551 ЦК України\~передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~\~\~\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за\~\~умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (аналогічна позиція виражена в Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 р. у справі № 6-100цс14). Згідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей\~1054,\~1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспіврозмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини тертої\~статті 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання божником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення\~статті 616 ЦК\~передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки за умови, що розмір нарахованої неустойки значно перевищує розмір збитків. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. До правовідносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що виникають із правовідносин позики. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника\~процентів\~від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні\~облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. Відповідно до ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пункт 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" розяснив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національний банк України станом на 29 березня 2016 року встановив наступний курс гривні до іноземної валюти: 100 доларів США дорівнює 2628 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути в солідарному порядку заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 58443,21 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 29 березня 2016 року становить 1535887,55 грн. Вирішуючи питання про стягнення пені, то суд вважає за необхідне зменшити її розмір, та як її розмір значно перевищує розмір тіла кредита, враховуючи, що станом на 29 квітня 2016 року значно зріс курс долара по відношенню до 2008 року, в якому отримувався кредит, а тому необхідно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у сумі 48000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 29 березня 2016 року становить 1261440 грн., відмовивши в решті вимог за необгрунтованістю. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~- стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - у разі якщо суд на підставі частини третьої\~статті 551 ЦК\~зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. \~\~\~ \~Тому\~з [PERSON], [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 22495,88 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial