Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням, відшкодування завданої моральної шкоди, вказуючи, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року, справа № 233/3990/15-ц було визнано: - за нею - право власності на 1/5 частку спадщини, - за її малолітнім сином - на 1/5 частку спадщини, - за її малолітньою дочкою - на 1/5 частку спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, та складається з ? часток квартири [ADDRESS]. Ця квартира належить на праві спільної часткової власності також відповідачці [PERSON] - сестрі її померлого чоловіка. Батька померлого - мати [PERSON] і батько [PERSON], спадкоємці першої черги за законом, на підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України відмовилися від прийняття спадщини на користь своєї доньки [PERSON] Згідно з технічною документацією на квартиру станом на 10 грудня 2015 року розмір частки власності у квартирі власника [PERSON] складає 3/20, [PERSON] - 3/20, [PERSON] - 3/20, тобто їй та дітям належить на праві приватної спільної часткової власності 9/20 часток, а відповідачці - 11/20 спірної квартири. Кімнаті у квартирі не ізольовані, поділити її в натурі не можливо. У вказаній квартирі знаходяться її речі, вона з дітьми бажає туди вселитися та проживати. У теперішній час вона з дітьми зареєстровані у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], де незадовільні побутові умови, відсутнє опалення, зручності, для проживання дітей створити нормальні умови неможливо. З цих причин вони у теперішній час тимчасово проживають у її батьків, однак відносини останніх є напруженими, вони часто конфліктують, від чого морально страждають діти. Відповідачка незаконно чинить перешкоди для проживання її з дітьми у спірній квартирі: замінила замки у вхідних дверях, не надає їй ключі, з приводу чого вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів. У зв*язку з тим, що можливість домовитися з відповідачкою про порядок володіння та користування майном відсутня, це питання вона змушена вирішувати в судовому порядку. Також, зазначила, що у зв*язку з неправомірними діями відповідачки щодо порушення її прав, як власника, їй була завдана моральна шкода, яка полягає у відчутті психологічного тиску, душевних стражданнях. Вона змушена витрачати значні зусилля для відновлення її порушених прав та прав її дітей, несе у зв*язку з цим матеріальні збитки як то оплата вартості юридичної допомоги. Також, погіршився стан її здоров*я, вона була змушена звернутися за медичною допомогою до лікаря, відчуває головний біль, погано спить, в неї підвищився кров*яний тиск, слабкість та інше, лікується вона по теперішній час. Завдану відповідачкою моральну шкоду вона оцінює в 7000 грн. Враховуючи викладене, просила суд: - зобов*язати відповідачку не чинити і усунути перешкоди у здійсненні нею та дітьми права володіння, користування, розпорядження належними їм 9/20 частками квартири [ADDRESS] шляхом вселення її з дітьми до даної квартири та передачі одного примірника ключів від неї; - встановити наступний порядок користування вказаною квартирою - у її користування та користування її дітей виділити житлову кімнату площею 14,0 кв.м, - у користування відповідачки залишити житлову кімнату площею 21,80 кв.м, - у загальному користуванні залишити кухню площею 6,10 кв.м, ванну кімнату площею 3,50 кв.м, туалетну кімнату площею 1,30 кв.м, коридор площею 3,20 кв.м; - стягнути на її користь з відповідачки завдану їй моральну шкоду в розмірі 7000 грн.; - відшкодувати з відповідачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору та правової допомоги адвоката. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснила, що вони з чоловіком та дітьми проживали раніше в спірній квартирі, яка на той час була придатна до проживання, в ній були всі комунальні зручності. З 2015 року не має доступу до спірної квартири, так як відповідачка змінила двірні замки. Вона намагалася вирішити дане питання, розмовляла з батьком відповідачки, однак результату це не дало, навпаки, їй були спричинені тілесні ушкодження. З приводу поведінки та вчинків членів сім*ї відповідачки вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Зазначила, що оцінка квартири не відповідає ринковим цінам, тому за кошти, запропоновані відповідачкою та членами її сім*ї у викуп належної їй частки спірної квартири, вона не зможе купили собі та дітям окреме житло, тож вона від такої пропозиції відмовилася. Вважає, що порушенням її права власності з боку відповідачки їй завдано моральної шкоди. Також, останнім часом стан її здоров*я значно погіршився, що вона пов*язує з даною спірною ситуацію щодо квартири. Відповідачка, її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили та пояснили, що квартира перебуває у занедбаному стані, потребує ремонту, наявні борги по сплаті комунальних послуг, участі в оплаті яких позивачка не приймає. Зазначили, що позивачці є де жити, бо вона має частку квартири своїх батьків, приймала участь у її приватизації. Вони намагалися домовитися з позивачкою щодо викупу її частки квартири, але вона відмовилася. При цьому відповідачка не заперечувала, що замінила замок у вхідних дверях, внаслідок чого у теперішній час доступ до спірної квартири має лише вона. Пояснила, що між нею, її батьками та позивачкою існує тривалий конфлікт, через що їх спільне з позивачкою проживання неможливе. Просила відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що підтримувала фактичні шлюбні стосунки з батьком відповідачки у період 2008-2014 р.р., таким чином знайома із сторонами у справі. Їй відомо, що позивачка із [PERSON] на час 2008 року проживали у цивільному шлюбі та мали доньку, у 2011 році вони зареєстрували шлюб, проживали у спірній квартирі. Відносини позивачки з сім*єю чоловіка завжди були напруженими, після смерті [PERSON] позивачку фактично вигнали з квартири. Їй відомо, що іншого житла позивачка не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що за рішенням суду позивачці належить частка спірної квартири, куди потрапити вона не може. Вона була свідком конфлікту, коли влітку 2015 року відповідачка та її батько виносили з квартири речі позивачки, таким чином, виселили її, що бачили також і сусіди. Зі слів сусідів знає, що батько відповідачки зрізав замки у квартирі. Позивачка була змушена звертатись до органів поліції, так як їй були нанесені тілесні ушкодження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім*я відповідачки намагалася вигнати позивачку з дітьми на вулиці ще за життя її чоловіка. Після його смерті, у 2015 році, вони її виселили. Разом із позивачкою свідок якось зустріли відповідачку та остання висловлювала на адресу позивачки погрози у присутності свідка. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 22 вересня 2011 року у відділі ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO] (т.1 а.с. 9), актовий запис про шлюб № 320. Позивачка [PERSON] із [PERSON] є батьками дітей: - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (т.1 а.с. 11-12). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Костянтинівським державним хімічним заводом 16 листопада 1993 року, зареєстрованого у Костянтинівському міському БТІ у кн. [NUMBER] (т.1 а.с. 147 зворот, 231), квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/4 частки кожному. Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Волобуєвою Т.В. 07 травня 2008 року, зареєстрованого у реєстрі за № 830, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17 травня 2008 року за р/№ 7605, кн. 213 (а.с. 148-149), [PERSON], [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 частину квартири [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року в м. Костянтинівка Донецької області, актовий запис про смерть відділу ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області № 1214 від 20 жовтня 2014 року (т.1 а.с. 10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 березня 2017 року, виданого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Сівяковою Г.П., р/№ 1-79 (а.с. 233) [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], який помер [INFO] року, - на 2/5 частки, у зв*язку із відмовою спадкоємців першої черги: батька спадкодавця - [PERSON], матері - [PERSON] Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року у справі № 233/3990/15-ц, що набрало законної сили 01 грудня 2015 року (т.1 а.с. 8), позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування задоволено частково: - визнано за [PERSON], [INFO], право власності на 1/5 частку спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого - [INFO] року та складається з ? часток квартири [ADDRESS], яка складається з 2-х кімнат житловою площею - 35,80 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею - 21,80 кв.м.; 2-а кімната площею -14,0 кв.м.; кухня площею - 6,10 кв.м.; ванної кімнати площею - 3,50 кв.м.; туалетної площею - 1,30 кв.м.; коридору площею - 3,20 кв.м; загальною площею - 49,90 кв.м., які на підставі свідоцтва про право власності ,[NUMBER], Костянтинівський державний хімічний завод та договору дарування ВКІ/919045, 07.05.2008, Костянтинівська ДНК р/№830 належали померлому на праві приватної спільної часткової власності; - визнано за [PERSON], [INFO], право власності на 1/5 частку спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого - [INFO] року та складається з ? часток квартири [ADDRESS], яка складається з 2-х кімнат житловою площею - 35,80 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею - 21,80 кв.м.; 2-а кімната площею -14,0 кв.м.; кухня площею - 6,10 кв.м.; ванної кімнати площею - 3,50 кв.м.; туалетної площею - 1,30 кв.м.; коридору площею - 3,20 кв.м; загальною площею - 49,90 кв.м., які на підставі свідоцтва про право власності ,[NUMBER], Костянтинівський державний хімічний завод та договору дарування ВКІ/919045, 07.05.2008, Костянтинівська ДНК р/№830 належали померлому на праві приватної спільної часткової власності; - визнано за [PERSON], [INFO], право власності на 1/5 частку спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого - [INFO] року та складається з ? часток квартири [ADDRESS], яка складається з 2-х кімнат житловою площею - 35,80 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею - 21,80 кв.м.; 2-а кімната площею -14,0 кв.м.; кухня площею - 6,10 кв.м.; ванної кімнати площею - 3,50 кв.м.; туалетної площею - 1,30 кв.м.; коридору площею - 3,20 кв.м; загальною площею - 49,90 кв.м., які на підставі свідоцтва про право власності ,[NUMBER], Костянтинівський державний хімічний завод та договору дарування ВКІ/919045, 07.05.2008, Костянтинівська ДНК р/№830 належали померлому на праві приватної спільної часткової власності. Право приватної спільної часткової власності позивачки [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [PERSON] на вказану вище квартиру у розмірі 3/20 кожному зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що вбачається з витягів про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 13-15), а також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна від 16 січня 2017 року (т.1 а.с. 121-122), технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с. 16-18). Як вбачається з довідки про склад сім*ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 3/60 від 04 липня 2016 року, виданої Житлово-комунальним відділом Костянтинівського хімічного заводу т.1 а.с. 45), за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] у позасудовому порядку зверталася до [PERSON] з приводу передачі ключів від спірної квартири (т.1 а.с. 57, 72), а також до органів поліції (т.1 а.с. 23-25, 58-59, 73-74, 119). Згідно звіту про оцінку майна, виконаного КП "Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради" 03 липня 2015 року на замовлення [PERSON], строком дії у 6 місяців з дати оцінки (т.1 а.с. 131-158), оціночна вартість 3/4 частки 2-х кімнатної квартири, загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею - 35,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] Згідно звіту про оцінку майна, виконаного КП "Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради" 20 лютого 2017 року на замовлення [PERSON], строком дії у 6 місяців з дати оцінки (т.1 а.с. 131-158), оціночна вартість 2-х кімнатної квартири, загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею - 35,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] складає 45 612,00 грн. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 874 від 18 січня 2018 року (т. 2 а.с. 22-27), з технічної точки зору визначити варіанти користування квартирою [ADDRESS] з урахуванням належних співвласникам часток, згідно діючих на момент дослідження будівельних норм, та без робіт з перепланування квартири, не уявляється можливим. Для проведення робіт з переобладнання та перепланування квартири [ADDRESS] для створення відокремлених жилих кімнат в дослідницькій частині висновку запропоновано варіант (рис. 1), відповідно до якого можливо відокремити житлові кімнати, з подальшим визначення порядку користування згідно належних часток співвласників. Як зазначено у висновку, матеріальні витрати на даний вид робіт з перепланування є мінімальними, перерозподіл площі житлових кімнат - мінімальний; з урахуванням запропонованого варіанту відповідно співвласнику частка якого більша - запропонована кімната більшої площі (т. 2 а.с. 26 зворот). В силу ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як роз*яснив ВСУ у постанові Пленуму "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" N 20 від 22 грудня 1995 року приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом. Квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов (п.п. 1, 14). Таким чином, враховуючи, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS], та позивач як співвласник квартири має право на користування нею, а відповідачка чинить перешкоди для цього, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині зобов*язання [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] та її дітьми щодо належних їм 9/20 частин квартири [ADDRESS] та вселити позивача та її дітей у вказану квартиру. Крім того, враховуючи, що сторони не дійшли спільної добровільної згоди про порядок користування спірною квартирою, приймаючи до уваги, що саме такий порядок найближчий до розміру часток житлової площі сторін, а також враховуючи запропонований експертом варіант переобладнання та перепланування квартири [ADDRESS], за яким є можливим створення відокремлених жилих кімнат, більша площею з яких пропонується співвласнику, частка якого є більшою, суд вважає за необхідним встановити наступний порядок користування квартирою: - виділити [PERSON] та її дітям у користування жилу кімнату площею 14,00 кв.м, залишивши в користуванні [PERSON] жилу кімнату площею 21,80 кв.м; - залишити у спільному користуванні [PERSON], її дітей та [PERSON] приміщення квартири: коридор площею 3,20 кв.м, кухню площею 6,10 кв.м, ванну кімнату площею 3,50 кв.м, туалетну кімнату площею 1,30 кв.м. Суд не приймає заперечення сторони відповідача про неможливість визначення такого порядку користування спірним житлом, оскільки такі доводи ґрунтуються виключно на незгоді відповідачки на спільне користування вказаною вище квартирою разом із позивачкою, крім того, за клопотанням сторони відповідача було призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу, за висновком якої експертом запропоновано варіант переобладнання та перепланування квартири [ADDRESS], за якого є можливим створення відокремлених жилих кімнат з урахуванням належних співвласникам часток, а матеріальні витрати на даний вид робіт з перепланування та перерозподіл площі житлових кімнат є мінімальними. Стосовно позовної вимоги позивачки [PERSON] щодо зобов*язання відповідачки [PERSON] передати один примірник ключів від вхідної двері спірної квартири, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 16 ЦПК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо. Зобов*язання передати ключі на думку суду не є способом захисту цивільного права та інтересу, а є одним із способів виконання рішення суду про вселення, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог. Доводи заперечень сторони відповідача щодо необхідності проведення ремонтних робіт у спірній квартирі, наявності боргів по оплаті комунальних послуг (т. 1 а.с. 129а, 196-204, 206), судом не беруться до уваги, оскільки не стосуються предмету даного спору та за наявності такої потреби за розсудом сторін можуть бути предметом окремого судового розгляду. З цих самих підстав суд не приймає до уваги доводи позивачки щодо будь-якої неправомірної поведінки відносно неї з боку [PERSON], який не є стороною у даній справі та учасником даного процесу (т. 1 а.с. 19-21). Щодо позовної вимоги позивачки [PERSON] про відшкодування завданої моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз*яснень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (п. 3) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В силу ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Приймаючи до уваги викладене вище та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт чинення відповідачкою перешкод у здійсненні позивачкою, як співвласником квартири, права користування цим житлом, що не заперечувалося відповідачкою [PERSON], яка пояснила у судовому засіданні про заміну нею замку у вхідних дверях спірної квартири та відсутності доступу у квартиру у позивачки по справі, суд доходить висновку що позивачка [PERSON] як власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Тому, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивачки, яка є законним представником неповнолітніх дітей та яка була позбавлена можливості користуватися належною їй власністю, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди з вказаних підстав та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 700 грн. При цьому, доводи позивачки шкоди щодо погіршення стану її здоров*я, внаслідок чого вона була змушена звернутися за медичною допомогою (т. 1 а.с. 47-56, 60-71), в обґрунтування позовних вимог до відповідачки про відшкодування моральної шкоди суд не бере до уваги внаслідок непідтвердження наявності у даному випадку причинного зв'язку. В силу ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати у загальному розмірі 1157,52 грн. (551,20 грн. + 551,20 грн. + 55,12 грн.) (а.с. 1-2), а також документально підтверджені витрати на правову допомогу адвоката при підготуванні даного цивільного позову (а.с. 5а) в сумі 500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial