Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

23 березня 2015 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з уточненими у подальшому позовними вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що на підставі договору б/н від 13 жовтня 2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, станом на 31 січня 2015 року його заборгованість склала 13050,21грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позовну заяву позивача, в якому позовні вимоги визнав частково, в розмірі 8127,7 грн., з яких 3916,87 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2510,82 грн. заборгованість за відсотками, 1200,00 грн. пеня та 500,00 грн. штраф, через незаконне збільшення позивачем відсоткової ставки за кредитом, необхідність застосування позовної давності до пені та необґрунтоване нарахування відсоткової складової штрафу. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів (а.с.7-32). Згідно п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає йому право в будь-який момент змінювати його. У відповідності до п.2.1.1.7.6. зазначених Умов при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобов'язань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом. За умовами п. 2.1.1.12.6.1. вказаних умов, у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобов'язань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 31 січня 2015 року йому нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 13050,21 грн., з яких 3916,87 грн. заборгованість за кредитом, 6135,71 грн. заборгованість за відсотками, 1900,00 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф фіксована частина та 597,63 грн. - штраф процентна складова (а.с.4-5,52). Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позові вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, в розмірі 3916,87 грн. та заборгованості за відсотками, в розмірі 6135,71 грн., є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Доводи відповідача про зменшення заборгованості за відсотками до 2510,82 грн. через незаконне збільшення позивачем відсоткової ставки за кредитом та початок їх нарахування лише з 01 березня 2013 року є безпідставними, оскільки зміна тарифів банком передбачена п.1.1.3.2.3. Умов і правил надання банківських послуг, а обов'язок відповідача сплачувати банку плату за використання кредитних коштів щомісячно з дати укладення договору, визначений умовами кредитування з використанням кредитної картки "Кредитка Универсальная" (а.с.8). Щодо стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання то відповідно до ч.2 ст.258 та ч.1 ст.261 ЦК України до вказаних вимог, застосовується позовна давність в один рік і перебіг її починається від дня, коли особа дізналася про порушення свого права. Згідно ч.1 ст.259 вказаного Кодексу, зазначена позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін, а договір про її збільшення укладається в письмовій формі. Частина 4 ст.267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. За такого, враховуючи, що відповідач договору про збільшення позовної давності не підписував, вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають задоволенню в межах річного строку до дня звернення до суду (з 23 березня 2014 року по 23 березня 2015 року), в розмірі 1000,00 грн. (1900,00 грн. - 900,00 грн.). Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд виходить з того, що за ч.2 ст.549 ЦПК України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення штрафу є обґрунтованими лише в розмірі фіксованої частини - 500,00 грн., яка передбачена Умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial