Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», [PERSON], про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.09.2013 року о 12.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д/н [NUMBER], не впорався з управлінням і допустив зіткнення з автомобілем «HONDA CRV», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність такої особи на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі - Відповідач) на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Позивач вказує, що вона 09.09.2013 року звернулася до такого відповідача із заявою про настання страхової події, і лише 25.09.2014 року позивачеві була надана відповідь страховика, в якій зазначалось, що розмір страхового відшкодування складає 16 164 грн. 00 коп. та буде перерахована на її реквізити, які вона зазначила в своїй заяві. Однак відповідач у наданий законом 90 денний строк з дня подачі заяви про виплату страхового відшкодування не здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON]. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду та просити суд в уточненій позовній заяві стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь [PERSON] відшкодування матеріальних збитків у розмірі 30 477 грн. 00 коп., пеню за прострочення страхової виплати у розмірі 1753 грн. 00 коп., а також, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат по справі. 03 листопада 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій така особа, що бере участь у справі, просить суд справу розглядати без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позов, в якому просить в задоволені позову позивачу відмовити в повному обсязі (а.с. 67). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлені такі обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що автомобіль марки «HONDA CRV», д/н [NUMBER] на праві приватної власності належить позивачеві, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію такого транспортного засобу (а.с.6). Судом також встановлено, що 06.09.2013 року о 12.00 год. гр. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д/н [NUMBER], не впорався з управлінням допустив зіткнення з автомобілем «HONDA CRV», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Судом також встановлено, що постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2013 року по справі за № 3/199/3305/13 притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КупАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 420 грн. 00 коп. (а.с.8). Вказана постанова набула чинності у встановленому законом порядку. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що на момент скоєння означеної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АВ /4500999 від 05.11.2012 року на суму 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. зі встановленим розміром франшизи 510 (п'ятсот десять) грн. 00 коп. (а.с. 6 зворотній бік). Спору з цього приводу між сторонами не має. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана в тому числі неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного «ВАЗ 2107», д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то до правовідносин, що виниклі між сторонами по даній цивільній справі також слід застосувати положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до вказаного полісу страховик, яким є Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У ч.22.1 ст.22 вказаного Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю та (або) майну третьої особи. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом положень зазначеного Закону та вказаної ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. За відсутності згоди вказаної особи Позивач звернулася із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування (а.с. 11-12). В даному випадку, страховик, що є відповідачем по справі, не погодився з такою виплатою в межах ліміту відповідальності та не здійснив її відшкодування на користь позивача. За вказаних обставин та вимог матеріального закону суд повинен врахувати відповідальність страховика. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Матеріалами справи підтверджено, зокрема відповідним рахунком № 625 від 05 травня 2014 року про сплату витрат на роботи та матеріали спеціалізованого підприємства, що для відновлення свого транспортного засобу позивачем були здійснені витрати на загальну суму 30 477 грн. 90 коп., з яких 5 079 грн. 65 коп. є податком на додану вартість Стороною відповідача сума збитків визнана лише у розмірі 16164 грн. 00 коп., однак доказів на спростування доводів та розрахунків позивача така сторона суду не надала, обмежившись лише твердженням про не визнання позову. Суд зауважує, що в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи зі змісту ст.ст. 3.2.3, 3.2.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові послуги не є об'єктом оподаткування податку на додану вартість. Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 5 липня 2012 року № 5090-VI, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) здійснюється з урахуванням зносу безпосередньо за рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Таким чином в суду відсутні правові підстави для стягнення з страховика суми ПДВ у розмірі 5 079 грн. 65 коп. Також відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовуються збитки, заподіяні майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ /4500999 від 05.11.2012 року встановлено франшизу в розмірі 510 (п'ятсот десять) грн. 00 коп., обов'язок по сплаті зазначеної сума покладається на особу, яка є винною у завданні шкоди. Відтак в суду також відсутні правові підстави для стягнення з страховика суми франшизи в розмірі 510 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначені вимоги Закону, різницю між повною сумою завданих збитків, та сумою, яку повинен відшкодувати страховик за виключенням сум ПДВ та франшизи, повинна сплачувати особа, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Однак таких вимог до означеної особи позивачем заявлено не було, а суд за власною ініціативою не може змінювати відповідача за певною позовною вимогою, адже за загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог. За вищевказаних обставин, суд вважає, що відповідач ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», зобов'язана відшкодувати позивачеві шкоду, заподіяну внаслідок вказаної ДТП (із врахуванням ліміту відповідальності страховика, та без врахування сум франшизи та сум ПДВ) дорівнює 24 888 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім) 25 коп. Щодо стягнення з відповідача ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь [PERSON] суми пені у розмірі 1 753 грн. 00 коп. суд виходив із наступного. Згідно ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ст. 36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ст. 36.2. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Зі змісту викладених норм матеріального закону випливає, що передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимагати сплати пені за прострочення виплати страхового відшкодування має право саме особа, яка має право на отримання такого відшкодування, а не страхувальник. При цьому, обставина прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика виникає після спливу означеного 90 денного терміну на виплату страхового відшкодування, а не з дня подання заяви, як це зазначає позивач по справі. Таким чином, з відповідача ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА на користь позивача слід стягнути пеню - 1237 грн. 00 коп. (16164 грн. 00 коп. (сума яка визнана страховиком, та саме з якої просить обрахувати пеню позивач) * 13% (подвійна облікова ставка НБУ за спірний період): 365* 215 днів прострочення). Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому також відшкодовується моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 % ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди . Відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.09.2013 року позивачу не було заподіяно каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Згідно ч.2 ст.1166 та ч.5 ст.1187 ЦК у випадку спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, звільняється від обов'язку відшкодування шкоди тільки тоді, коли доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто, володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред'явити позов про її відшкодування. Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) було роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб, а розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 7 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що за змістом норм законодавства, які регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна шкода відшкодовується особі, права якої були порушені неправомірними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи вищенаведене, зокрема ту обставину, що внаслідок ДТП, яка сталася 06.09.2013 року позивачу не було заподіяно каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, та беручи до уваги вищевказані вимоги матеріального закону, суд доходить висновку, що в даному випадку відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди повинна бути покладена на заподіювача шкоди - [PERSON]. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі та підтверджуються належними та допустимими доказами по справі. Разом з цим, з огляду на тривалість вказаних страждань, характеру ушкодження майна, характеру немайнових втрат, суд визнає заявлений розмір моральної шкоди у загальному розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. надмірно завищеним, у зв'язку з чим, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. на користь позивача. Таким чином, з відповідача приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (код ЄДРПОУ 13490997) слід стягнути на користь [PERSON], [INFO] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.09.2013 року, у загальному розмірі 24 888 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім) 25 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1237 грн. 00 коп., з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 00 коп., а в задоволені решти позовних вимог відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Також, на підставі ст.88 ЦПК України із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та [PERSON] слід стягнути судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 131 (сто тридцять одна) грн. 84 коп. з кожного відповідача окремо. На підставі викладеного,

Outcome: partial