Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначала, що її батьки [PERSON] та [PERSON] проживали у [ADDRESS], яка належала їм на праві приватної власності на підставі свідоцтва № 621 про право власності на житло. [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], в якій і мешкали батьки позивача. Спадкоємцями першої черги, після смерті батька, була її мати - [PERSON] та сама позивач, однак прийняла спадщину після померлого лише [PERSON], оскільки постійно проживала з померлим на момент його смерті, позивач до нотаріальної контори з відповідною заявою не зверталась. За свого життя мати позивача свої спадкові права на ? частину квартири не оформила. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. За свого життя остання склала заповіт, яким все своє майно, у тому числі належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. 26.06.2014 року позивач звернулась до Третьої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої державним нотаріусом було заведено спадкову справу після померлої [PERSON] Однак, постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не було надано документів, які би підтверджували реєстрацію права власності на вищезазначене майно. Посилаючись на те, що через відсутність у її померлих батьків державної реєстрації права власності на вказану квартиру, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яка залишилась після смерті її матері, позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Запорізької міської ради у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та ухвалення рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER]. Згідно зі свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] були подружжям. Зі свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], яка після укладення 17.11.1973 року шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER]. За свого життя [PERSON] та [PERSON] набули право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], проте не зареєстрували його у встановленому порядку, що підтверджується свідоцтвом № 621 від 17.06.1996 року про право власності на житло, виданим Орджонікідзевською районною адміністрацією. Зі спадкової справи [PERSON] вбачається, що його єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, в тому числі у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] (право власності на яку існувало, проте не було зареєстровано), у встановленому законом порядку є дружина померлого [PERSON] За свого життя, 19.05.2000 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно, в тому числі належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] Постановою державного нотаріусу Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 22.08.2011 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на ? частини квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] та на ? частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого була [PERSON], дружина, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки право власності [PERSON] та [PERSON] не було зареєстровано у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як роз'яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Частиною 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд повинен вирішувати питання про визнання права на спадщину, щоб не заміщувати функції нотаріальної контори, тільки при наявності Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою відповідною нотаріальною конторою. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], належним чином прийняла спадщину після померлої [PERSON], суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], оскільки спадкодавець фактично мала право на ? частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло та на ? частину квартири як єдиний спадкоємець після померлого [PERSON], а відсутність державної реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно не може обмежувати спадкоємця у праві на отримання у спадщину належного спадкодавцю на момент відкриття спадщини майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved