Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про визнання\~права на\~земельні частки\~(паї),\~мотивуючи свої\~позовні вимоги\~наступним. 18.12.1997 року позивач купив у [PERSON] та [PERSON] сертифікати на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0107947 та серія ХС № 0107655, згідно якого останнім належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний Жовтень» розміром 6,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). За договорами купівлі-продажу права на земельні частки (паї) позивач передав [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, а вони продали своє право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Червоний Жовтень» розміром 6,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та передали сертифікати на них. ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI, ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII, Порядок посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затверджений наказом Мінюсту та Державного комітету України по земельних ресурсах № 14/5;48 від 06.06.1996 року, які діяли на час виникнення цивільних правовідносин, не встановлювали нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу земельних часток (паїв). Стаття 18 ЗК України та п. 2.3 Порядку передбачали лише нотаріальне посвідчення договорів відчуження земельної ділянки. Наказом Міністерства юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах від 01.06.1998 року за № 31/5; 59 до Порядку були внесені зміни, які хоч і не містили вказівки на нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу земельних часток (паїв), але у зразку договору купівлі-продажу земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом, містився пункт договору про нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу земельних часток (паїв). Вказані зміни до Порядку набрали чинності 11.06.1998 року відповідно ст. 3 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 року № 493/92. Відповідно до ч. 2 ст. 12 закону України «Про власність» № 697-ХІІ від 07.02.1991 р. (надалі Закон № 697-ХІІ), який діяв на час виникнення цивільних відносин, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 224 ЦК України Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI, який був чинним на момент укладення договорів купівлі-продажу, за договором купівлі- продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до пунктів 2 та 3 ч. 1 ст. 44 ЦК України Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI вказані договори між громадянами, повинні були бути укладені лише в письмовій формі, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу земельної частки (паю) чинне на той час законодавство не вимагало. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Тому, відповідно до ст. 128, 224 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI позивач став власником права на земельні частки (паї) з моменту їх передачі (отримання сертифікату) 18.12.1997 року, а тому договори купівлі-продажу земельних часток (паїв) були укладені ним відповідно до вимог цивільного та земельного законодавства, що діяло на час їх укладення. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 року (надалі Закон № 899-IV) позивач вирішив виділити в натурі (на місцевості) вказані земельні ділянки із земель колишнього КСП «Червоний Жовтень», якими в даний час розпоряджається Рубанівська сільська рада, але коли звернувся до Рубанівської сільської ради, щоб отримати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, то отримав відмову, де йому було роз`яснено, що відповідно до ст. 2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Також документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). І оскільки договори купівлі-продажу земельних часток (паїв) позивача не посвідчені в установленому порядку, то йому необхідно звернутись до суду для визнання права. Таким чином, Рубанівська сільська рада не визнала право позивача на земельні частки (паї) та не врахувала, що Закон № 899-IV набрав чинності лише у 2003 році, нотаріальний порядок посвідчення договорів купівлі-продажу земельної частки (паю) був передбачений Порядком лише з 11.06.1998 року, а позивачем письмові договори були укладені раніше. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону № 899-IV право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. Позивач просить суд визнати за [PERSON] право на земельні частки (паї) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний жовтень» розміром 6,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), які належали [PERSON] та [PERSON] на підставі сертифікатів на право на земельні частки (паї). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просить суд розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов визнав та просить розглядати справу у його відсутність. Прийнявши відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання представником відповідача позову і враховуючи наявність законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно договору від 18.12.1997 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , позивач купив сертифікат серії ХС № 0107947 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Червоний Жовтень" розміром 6,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частини в натурі (на місцевості), виданий Великолепетиською районною державною адміністрацією 02.07.1997 року на ім`я [PERSON] та зареєстрований 27.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 811. Згідно договору від 18.12.1997 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , позивач купив сертифікат серії ХС № 0107655 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Червоний Жовтень" розміром 6,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частини в натурі (на місцевості), виданий Великолепетиською районною державною адміністрацією 02.07.1997 року на ім`я [PERSON] та зареєстрований 27.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 813. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 12 закону України «Про власність» № 697-ХІІ від 07.02.1991 року громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 224 ЦК України Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. \~ \~ \~ \~Відповідно до пунктів 2 та 3 ч. 1 ст. 44 ЦК України Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI договори між громадянами, повинні були бути укладені лише в письмовій формі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. \~ \~ \~ \~ ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI, ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII, Порядок посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затверджений наказом Мінюсту та Державного комітету України по земельних ресурсах № 14/5;48 від 06.06.1996 року, які діяли на час виникнення цивільних правовідносин, не встановлювали нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу земельних часток (паїв). \~ \~ \~ \~Тому відповідно до ст. 128, 224 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI позивач став власником права на земельні частки (паї) з моменту їх передачі (отримання сертифікату) 18.12.1997 року, а тому договори купівлі-продажу земельних часток (паїв) були укладені ним відповідно до вимог цивільного та земельного законодавства, що діяло на час їх укладення. \~ \~ \~ \~Позивач вирішив виділити в натурі (на місцевості) вказані земельні ділянки із земель колишнього КСП «Червоний Жовтень», якими в даний час розпоряджається Рубанівська сільська рада та отримати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, але отримав відмову від відповідача, оскільки договори купівлі-продажу земельних часток (паїв) позивача не посвідчені в установленому порядку і відповідно до ст. 2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Також документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-IV від 05.06.2003 року право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Враховуючи, що [PERSON] належить право власності на земельні частки (паї), які перебувають у колективній власності КСП "Червоний Жовтень" та визнання представником відповідача, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 року, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 392 ЦК України за [PERSON] необхідно\~визнати право на земельні частки (паї) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний жовтень» розміром 6,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), які належали [PERSON] та [PERSON] на підставі сертифікатів на право на земельні частки (паї), а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 року, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 392 ЦК України,

Outcome: approved