Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після зміни (доповнення) підстав позову просить скасувати Рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] №32188277 від 03.11.2016 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю торгово-реабілітаційного центру, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. О. Теліги, 12, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1073918356101, на підставі договору іпотеки р. № 1594 від 25.04.2008 р., договору про відступлення права вимоги р. № 457 від 15.04.2015 р., іпотечного повідомлення (вимоги) №2179 від 27.07.2016 р. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] №32188277 від 03.11.2016 р. було здійснено на користь ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» (код ЄДРПОУ 39440451) державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а саме: нежитлова будівля торгово-реабілітаційного центру, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. О. Теліги, 12, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1073918356101, на підставі договору іпотеки р. № 1594 від 25.04.2008 р., договору про відступлення права вимоги р. № 457 від 15.04.2015 р., іпотечного повідомлення (вимоги) №2179 від 27.07.2016 р. Під час здійснення реєстраційних дій по реєстрації права власності на вищевказане майно, відповідачами було порушено вимоги чинного законодавства України. Зокрема, вимога про усунення порушень за кредитним договором (іпотечне повідомлення) не була надіслана та вручена Позивачу. Крім того на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області знаходяться виконавчі провадження № 37813440, 52083861, 50125364, за якими наявні вимоги третіх осіб до позивача. Оскільки одна з оцінок нежитлової будівлі за адресою м. Рівне, вул. О. Теліги, 12 була здійснена на суму 10677700 грн. є вищою за суму стягнення на користь ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» за виконавчим листом № 2-1913/11 від 24.04.2013 р. виданого Рівненським міським судом (2 919 163,49 грн.), то ймовірний продаж нежитлового приміщення через прилюдні торги дозволив би задовольнити вимоги третіх осіб у зведеному виконавчому провадженні. В заяві про зміну (доповнення) підстав позову від 14.12.2016 р. позивач додатково вказав, що при здійсненні реєстрації права власності обєкта нерухомості відповідачем-2 було подано недостовірну інформацію про предмет іпотеки щодо фактичної площі нежитлової будівлі, а саме: не враховано перепланування та переобладнання нежитлової будівлі, чим збільшено загальну площу обєкта з 611 кв. м. до 819 кв. м. Відтак, ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» набуло у власність обєкт нерухомого майна, який за своїми технічними характеристиками є відмінними від фактично наявних та, відповідно, за вартістю, яка не відповідає ринковій, у звязку із оцінкою обєкту з меншою загальною площею 611,1 кв. м. Крім того позивач зазначив, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя за правовою природою є договором купівлі-продажу. Внаслідок зміни площі обєкта нерухомого майна було порушено істотні умови договору про задоволення вимог заставодержателя: предмет та ціна договору (ст. 632 ЦК України). Також позивач вважає підставою для скасування рішення про реєстрацію права власності є те, що державним реєстратором приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] не було перевірено оцінку нерухомого майна та суму заборгованості за кредитним договором №014/10615/4/14461, оскільки вказана в розрахунку сума відрізняється від суми визначеної рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07.03.2013 р., а оцінка нерухомого майна не враховує зазначені позивачем відомості щодо зміни площі нерухомого майна. [PERSON] як третя особа з самостійними вимогами пред'явив позов, в обґрунтування якого зазначає, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 01.12.2016 р. було скасовано Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2016 року по справі № 569/13054/16-ц, яким було скасовано арешти нерухомого майна за адресою: м. Рівне, вул. О. Теліги 12, накладені Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області. Оскільки рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2016 р. було скасоване судом апеляційної інстанції, на думку третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON] арешти продовжують діяти, а тому право власності відповідачем-1 зареєстровано незаконно. Ухвалою суду про забезпечення позову від 08.11.2016 р. було накладено арешт на нерухоме майно ТОВ «ФІНАНС [PERSON]», а саме: будівлю торгово-реабілітаційного центру розташовану в м. Рівне, вул. О. Теліги, 12. Ухвалою суду від 10.11.2016 р. було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача 2 [PERSON] (адреса проживання: 35364, Рівненська область, Рівненський район, с. Грушвиця Перша, вул. Квітнева, 1) та [PERSON] (адреса проживання: 33000, [ADDRESS]). Ухвалою суду про забезпечення позову від 10.11.2016. р. було накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON], а саме: нежитлову будівлю, будівлю торгово-реабілітаційного центру, яка розташована за адресою м. Рівне, вул. О. Теліги, 12, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1073918356101, загальною площею 611,1 кв.м., номер запису про право власності 17258110 та заборонено будь-яким особам, в тому числі державним реєстраторам, вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією (перереєстрацією) права власності на нерухоме майно, внесення будь-яких змін до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, будівлі торгово-реабілітаційного центру, яка розташована за адресою м. Рівне, вул. О. Теліги, 12, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1073918356101, загальною площею 611,1 кв.м., номер запису про право власності 17258110. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач-1 Державний реєстратор приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні на вимогу суду надала копію реєстраційної справи, позовні вимоги позивача та третьої особи з самостійними вимогами не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю, вважаючи, що реєстраційні дії були виконанні у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», надала письмові заперечення. Представник Відповідача-2 ТОВ «ФІНАНС [PERSON] » в судовому засіданні позовні вимоги позивача та третьої особи з самостійними вимогами не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю, надав письмові заперечення. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Рівненській області не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надійшло. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача та третьої особи з самостійними вимогами не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю, надала письмові заперечення. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надійшло. Заслухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25.04.2008 р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого по всіх правах та обовязках є ПУАТ «ФІДОБАНК»), було укладено Кредитний договір з фізичною особою №014/10615/4/14461 (невідновлювальна кредитна лінія). Відповідно до Договору кредиту позичальник отримав у тимчасове користування, грошові кошти в сумі 250 000,00 дол. США (двісті пятдесят тисяч доларів США 00 центи) з кінцевим терміном повернення кредиту до 24.04.2018 р. 25.04.2008 р. в забезпечення виконання зобовязань за Договором кредиту між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» було укладено Договір іпотеки №014/10615/4/14461/1, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1593, та відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно будівля торгово-реабілітаційного центру, загальною площею 611,1 кв.м., яка розташована за адресою: м. Рівне, вул. О. Теліги, буд. 12. 28.08.2014 р. між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «АВЕРАЖ» було укладено Договір про відступлення права вимоги №1 та Договір №1 про відступлення права за договором іпотеки, відповідно до яких було відступлене право вимоги за Договором кредиту та Договором іпотеки. В свою чергу ТОВ «ФК «АВЕРАЖ» відступило вказані права вимоги до ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» на підставі Договору про відступлення права вимоги (факторингу) №4 від 15.04.2015 р. та Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, від 15.04.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №457. У звязку із порушенням позичальником [PERSON] взятих грошових зобовязань по повернення кредиту, ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» було надіслано боржнику [PERSON] вимогу про усунення порушення основного зобовязання № 2181 від 27.07.2016 р., іпотекодавцю [PERSON] вимогу про усунення порушення основного зобовязання № 2180 від 27.07.2016 р. та поручителю [PERSON] вимогу про усунення порушення основного зобовязання № 2179 від 27.07.2016 р., які були вручені 01.08.2016 р., що підтверджується квитанціями, описами вкладення цінних листів та повідомленнями про вручення рекомендованих відправлень. З письмової відповіді Центру поштового зв»язку №1 Рівненської дирекції «Укрпошти» № 14 від 17.01.2017 року, наданої [PERSON], вбачається, що поштові відправлення «Прискорена пошта» з оголошеною цінністю 1,00 грн. за № 0105417267090, № 0105417267103, № 0105417267073 з м.Київ-54 вручені адресатам 01.08.2016 року. Відповідно до п. 5.5. Іпотечного договору у випадку невиконання іпотекодавцем або позичальником письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобовязання за цим договором або Кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. Згідно із п. 5.5.1. у відповідності до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечені іпотекою вимоги іпотекодержателя за кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 31.08.2016 року сплив тридцятиденний строк з моменту отримання боржником та іпотекодавцем відповідних вимог ТОВ «Фінанс [PERSON]» (іпотекодержателя) про виконання основного зобовязання. 03.11.2016 р. ТОВ «Фінанс [PERSON]» звернулось з заявою про реєстрацію за ним права власності на нежитлову будівлю торгово-реабілітаційного центру, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. О. Теліги, 12 (предмет іпотеки) шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] № 32188277 від 03.11.2016 року було задоволено заяву ТОВ "ФІНАНС [PERSON]" про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю торгово-реабілітаційного центру, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. О. Теліги, 12, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1073918356101, на підставі договору іпотеки р. № 1594 від 25.04.2008 р., договору про відступлення права вимоги р. №457 від 15.04.2015 р., іпотечного повідомлення (вимоги) №2179 від 27.07.2016 р. Зареєстровано за ТОВ "ФІНАНС [PERSON]" право власності на нежитлову будівлю торгово-реабілітаційного центру, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. О. Теліги, 12. Надаючи правову оцінку обставинам\~\~вказаної справи, суд зважає на наступне. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, врегульовані, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV,\~Постановою Кабміну № 1127 від 25.12.2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч. 1ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 3\~\~цього Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону\~\~ державній реєстрації прав підлягають зокрема право власності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 зазначеного Закону Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2)виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 6 Постанови Кабміну № 1127 від 25.12.2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Згідно із п.9 вказаного Порядку передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. Відповідно до п. 19 Порядку державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав. Згідно із п. 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Отже, державний реєстратор реєструє право власності у встановленому законом порядку та на підставі чітко визначених правовстановлюючих документів. Судом встановлено, що ТОВ "ФІНАНС [PERSON]",\~\~разом із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно подало передбачені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень документи, зокрема, письмова вимога про усунення порушень, а також повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, що підтверджують дату вручення вимог та сплив 30 денного терміну з моменту їх вручення. Згідно з ч. 1 ст. 24 вказаного Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. За змістом ч. 4 зазначеної ст. 24 цього Закону відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. Жодних передбачених ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~ підстав для відмови у державній реєстрації права власності на вказане нерухоме майно не встановлено. Крім того, Порядком визначеним Постановою № 1127 від 25.12.2015 р. не передбачено отримання та перевірки державним реєстратором оцінки нерухомого майна та розрахунку заборгованості при реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Тому доводи позивача щодо достовірності того чи іншого звіту про оцінку чи розрахунку заборгованості жодним чином не впливають на правомірність дій Відповідача-1. Зміна площі нежитлового приміщення, на яку посилається Позивач, як підставу для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,є реконструкцією обєкта нерухомого майна. Згідно із п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 реконструкція нерухомого майна можлива виключно шляхом проведення будівельних робіт. Згідно з ч. 2 ст. 875 ЦК України на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта укладається договір будівельного підряду. Пунктом 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабміну від 13.04.2011 № 466, передбачено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів I - III категорії складності;видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів IV і V категорії складності. Відповідно до п. 26 Порядку № 466 виконання будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорії складності без реєстрації декларації забороняється. У відповідності до п. 16 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт № 466 від 13.04.2011 замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації про початок виконання будівельних робіт. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Пунктом 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461 встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Позивачем не було надано суду передбачених чинним законодавством доказів, а саме: договору будівельного підряду, декларації про початок будівельних робіт, декларації про готовність обєкта до експлуатації тощо, на підставі яких могли б бути дійсно змінені технічні характеристики нежитлової будівлі. У відповідності до ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки вцілому з усіма його невідємними частинами на підставі ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Статтею 187 ЦК України передбачено, що Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, як встановлено ч. 2 ст. 188 ЦК України. Виключною ж підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно з іншою площею, ніж зазначено у правовстановлюючих документах у відповідності до п. 45 Постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Пунктом 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461,ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що таким документом є виключно зареєстрована органом державного архітектурно-будівельного контролю декларація про готовність об'єкта до експлуатації. Жодних доказів чи обґрунтованих пояснень щодо наявності такої декларації на підтвердження своїх позовних вимог Позивачем надано не було. Тому можливе приєднання до предмета іпотеки частини нерухомого майна, що не може бути виділена в натурі, не може слугувати підставою для скасування державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно. Окрім того відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі зміни відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Таким чином зміна технічних характеристик обєкта нерухомого майна, у разі її доведеності, може слугувати виключно підставою для внесення зміни до записів Державного реєстру прав, а не скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Щодо посилань [PERSON] на розбіжності в розрахунках розміру його заборгованості перед ТОВ «ФІНАНС [PERSON]», слід зазначити, що на підставі п. 3.1.4 Договору іпотеки № 014/10615/4/14461/1 від 25.04.2008 р., Відповідач-2, як іпотекодержатель, має право у випадку невиконання зобовязань позичальником за Кредитним договором або Іпотекодавцем за Договором іпотеки звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, що визначені на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, комісій, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, повязаних з реалізацією Предмета іпотеки. Відтак, врахуванню підлягає сума заборгованості саме на день звернення стягнення, а не зазначений у виконавчому листі станом на 24.04.2013 р. розмір заборгованості. Також суд враховує правову позицію ВСУ, викладену в Постанові від 23.09.2015 р., відповідно до якого наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Тому рішення суду та виконавчий лист, на який посилається [PERSON], не припиняє договірні зобовязання та не підміняє їх, а лише визнає в межах позовних вимог на певну дату. Вказана правова позиція є обовязковою для застосування у відповідності до ст. ст. 360-7 ЦПК України. Власного розрахунку заборгованості чи доказів часткового погашення заборгованості за Кредитним договором [PERSON] не було надано. За таких умов суд приходить до висновку, що слід вважати встановленим розмір заборгованості [PERSON] на момент фактичного задоволення забезпечених іпотекою вимог ТОВ «ФІНАНС [PERSON]», що відбулося 03.11.2016 р. Вказані вимоги були зазначені у відповідному Повідомленні ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» від 01.12.2016 р. та склали суму еквівалентну 11 887 938,79 грн. (одинадцять мільйонів вісімсот вісімдесят сім тисяч девятсот тридцять вісім грн. 79 коп.) грн., з яких: заборгованість за кредитом 254 268,32 дол. США (що еквівалентно 6 498 761,61 грн. за офіційним курсом НБУ на 03.11.2016); заборгованість за відсотками 86 231,99 дол. США (що еквівалентно 2 203 975,49 грн. за офіційним курсом НБУ на 03.11.2016); заборгованість зі сплати пені за період з 03.11.2015 р. по 02.11.2016 р. 124 623.11 дол. США (що еквівалентно сумі 3 185 201,69 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 03.11.2016 р.). Суд не приймає до уваги наданий [PERSON] витяг зі звіту про оцінку нерухомого майна за адресою м. Рівне, вул. О.Теліги, буд. 12 станом на 17.05.2016 на суму 10 677 700 грн., оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 72154035 від 03.11.2016 р. звернення стягнення на нерухоме майно шляхом набуття Відповідачем-2 права власності на нього відбулося 03.11.2016 р. Тому наданий Позивачем [PERSON] про вартість нерухомого майна станом на 17.05.2016 р. не є допустимим доказом в розумінні ст. 58 ЦПК ціни набуття нежитлового приміщення ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» у власність станом на 03.11.2016 р., так як відповідний висновок виготовлений задовго до дати позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того наданий звіт про оцінку за площею не відповідає правовстановлюючим документам на обєкт нерухомого майна. За таких умов суд бере до уваги Звіт про оцінку від 31.10.2016 р. виготовлений МПП Виробнича фірма «Науктехпроект», у відповідності до якого вартість нежитлового приміщення за адресою м. Рівне, вул. О.Теліги 12 складає 5 427 301 грн. (пять мільйонів чотириста двадцять сім тисяч триста одну грн.), що був виготовлений на підставі діючих правовстановлюючих документів безпосередньо перед зверненням стягнення на предмет іпотеки. Оскільки інших належних доказів актуальної вартості предмету іпотеки станом на час набуття її у власність ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» сторонами та особами, що беруть участь у справі надано не було, суд вважає встановленою вартість нерухомого майна за адресою м. Рівне, вул. О.Теліги 12 станом на момент звернення стягнення 03.11.2016 р. в розмірі 5 427 301 грн. (пять мільйонів чотириста двадцять сім тисяч триста одну грн.). Звернення стягнення на предмет іпотеки не порушує прав [PERSON] та [PERSON], а їх посилання на оцінку не мають прямого відношення до предмету доказування у цій справі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Тому вказана норма гарантує захист майнових інтересів [PERSON], та його кредиторів, в разі якщо б такі інтереси дійсно були порушені. Посилання [PERSON] на наявність арештів на нерухоме майно, внаслідок чого реєстрація права власності була проведена незаконно, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 72125959 від 03.11.2016 р. станом на момент прийняття рішення Відповідачем-1 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно будь-які арешти нерухомого майна, щодо якого вчинялася реєстраційна дія, були відсутні. При прийнятті рішення щодо державної реєстрації прав Відповідач-1 повинен був користуватися даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та передбаченими п. 61 Постанови Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» переліком документів. Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Приватний нотаріус [PERSON] при прийнятті оспорюваного рішення про державну реєстрацію права власності повинен діяти у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку», Постанови Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що регулюють вказані правовідносини. Наявності будь-яких, передбачених чинним законодавством підстав для відмови в державній реєстрації прав при прийнятті оспорюваного рішення приватним нотаріусом [PERSON], чи порушень процедури розгляду заяви про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за наслідками розгляду справи не встановлено.

Outcome: dismissed