Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

У червні 2020 року заявники [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із вищезазначеною заявою. Як підставу зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком заявника [PERSON] та чоловіком заявника. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить спадкове майно у вигляді 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заявники є спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки померлий заповіту не залишив. З метою реалізації своїх спадкових прав заявники звернулися до нотаріального органу, проте при ознайомленні із правовстановлюючим документом, а саме свідоцтвом про право власності на житло від 23.07.1996 року на житловий будинок виявлено невідповідності у написанні прізвищ заявників та спадкодавця у вищезазначеному свідоцтві прізвищам заявників у паспортах громадян України, інших офіційних документах та свідоцтві про смерть спадкодавця, в зв`язку з чим в усній формі відмовили заявникам в оформленні спадщини. Письмову відмову працівники нотаріального органу не надали. Так, прізвище спадкодавця [PERSON] у свідоцтві про право власності на будинок зазначене як « [PERSON] », що не відповідає прізвищу, зазначеному у свідоцтві про смерть, а саме « [PERSON] ». Крім того, прізвища заявників [PERSON] (дівоче прізвище - « [PERSON] ») та [PERSON] у свідоцтві про право власності на будинок зазначені під прізвищами « [PERSON] », що не відповідає прізвищам заявників, зазначеним у паспортах громадян України, картках платників податків, свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб, тощо, де прізвища заявників зазначені - « [PERSON] ». У житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , заявники [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] »), [PERSON] і спадкодавець [PERSON] були зареєстровані з 13.11.1985 року згідно довідці виконкому Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 228/02-29 від 15.06.2020 року. Внаслідок помилкового написання прізвищ заявників та спадкодавця у правовстановлюючому документі, [PERSON] , [PERSON] позбавлені права на спадкування 1/3 частини нерухомого майна, яка залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] , права на оформлення спадщини, отримання свідоцтва про право спадщину, тощо. Заявникам [PERSON] , [PERSON] необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу на нерухоме майно їм та спадкодавцю з метою офіційного підтвердження статусу власників нерухомого майна та реалізації права розпорядження власністю. З метою досудового врегулювання питання щодо внесення виправлень у правовстановлюючий документ заявники зверталися до комунального підприємства «Шевченківське БТІ», однак отримали офіційну відмову. Заявники просять встановити факт належності їм особисто та спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 23.07.1996 року, виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла на підставі рішення № 129 від 23.07.1996 року на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на імена власників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судове засідання заявники не з`явилися, надавши заяви про проведення судового розгляду справи за їхньої відсутності на підставі наявних доказів, заявлені вимоги підтримують та наполягають на задоволенні заяви. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, надавши заяви про проведення судового розгляду справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, з`ясувавши позиції заявників та заінтересованих осіб, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями частини 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявникам: [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] »), [PERSON] та спадкодавцеві [PERSON] , померлому [INFO] на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , по 1/3 частині за кожним /а.с. 18/. 23.07.1996 року Шевченківським фондом комунального майна та державного житла на підставі рішення № 129 від 23.07.1996 року видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на житловий будинок, загальною площею 85,0 кв.м., вартістю 1488000 карб., розташований за адресою: [ADDRESS] , яке 23.07.1996 року зареєстровано Шевченківським МПТІ у реєстровій книзі за № 2/29 (а.с. 18). Власниками нерухомого майна у свідоцтві помилково зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким на праві власності належить житловий будинок, по 1/3 частині за кожним /а.с. 18/. [INFO] помер [PERSON] /а.с. 15/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить спадкове майно у вигляді 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заявники є спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки померлий заповіту не залишив. З метою реалізації своїх спадкових прав заявники [PERSON] , [PERSON] звернулися до нотаріуса. Проте, у свідоцтві про право власності на житло від 23.07.1996 року працівниками виявлено невідповідність у написанні прізвищ заявників [PERSON] /дівоче прізвище [PERSON] /, [PERSON] та спадкодавця [PERSON] у вищезазначеному свідоцтві /а.с. 18/ - прізвищам заявників у паспортах громадян України, інших офіційних документах та свідоцтві про смерть спадкодавця [PERSON] , в зв`язку з чим в усній формі відмовили заявникам в оформленні спадщини. Письмову відмову працівники нотаріального органу не надали. Так, прізвище спадкодавця [PERSON] у свідоцтві про право власності на будинок зазначене як « [PERSON] » /а.с. 18/, що не відповідає прізвищу, зазначеному у свідоцтві про смерть /а.с. 15/, а саме « [PERSON] ». Крім того, прізвища заявників [PERSON] (дівоче прізвище - « [PERSON] ») та [PERSON] у свідоцтві про право власності на будинок зазначені - « [PERSON] » /а.с. 18/, що не відповідає прізвищам заявників, зазначеним у паспортах громадян України, свідоцтвах про народження, свідоцтвах про шлюб, тощо, де прізвища заявників зазначені - « [PERSON] » /а.с. 8 - 14/. Так, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 17.01.2015 року, картці платника податків від 21.01.2015 року заявник зазначена як [PERSON] , [INFO] /а.с. 8, 9/. Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] від 19.02.1999 року /повторному/ заявник [PERSON] /дівоче прізвище « [PERSON] »/ народилася [INFO] в с. Бригадирівка Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 6 від 05.08.1982 року, батьками зазначені: [PERSON] ; [PERSON] /а.с. 12/. Відповідно до витягу із Державного реєстру актів цивільного стану № 00014590700 від 16.10.2014 року заявник [PERSON] /дівоче прізвище - « [PERSON] 26.01.2002 року Борівською сільською радою зареєстровано шлюб з [PERSON] , актовий запис № 3, після укладення шлюбу заявник змінила прізвище на « [PERSON] », на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області № 2037/1389/12 від 25.10.2012 року вищезазначений шлюб розірвано /а.с. 13/. Згідно свідоцтву серії [NUMBER] від 23.12.2014 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 95, складний відділом ДРАЦС Шевченківського РУЮ Харківської області /а.с. 14/. В той час, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 31.05.1996 року, картці платника податків від 26.03.2010 року заявник зазначена як [PERSON] , [INFO] /а.с. 10, 11/. Крім того, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 31.05.1996 року, картці платника податків від 29.10.2013 року спадкодавець зазначений як [PERSON] , [INFO] /а.с. 16, 17/. Згідно технічному паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , виданому 12.07.1996 року Шевченківським МПТІ та зареєстрованому за реєстровим № 2/29, власником будинку зазначено [PERSON] /а.с. 19 - 23/. За інформацією виконкому Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 228/02-29 від 15.06.2020 року за адресою: [ADDRESS] з 13.11.1985 року зареєстровані та фактично проживають: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] - по теперішній час; [PERSON] , [INFO] - до дня смерті [INFO] /а.с. 24/. З приводу внесення виправлень до свідоцтва про право власності на житло від 23.07.1996 року заявник [PERSON] 12.05.2020 року зверталася із заявою до комунального підприємства «Шевченківське бюро технічної інвентаризації. Листом КП «Шевченківське БТІ» № 42 від 12.05.2020 року заявнику відмовлено у виправленні помилки, оскільки 31.12.2012 року відповідно до законодавства повноваження реєстраторів бюро технічної інвентаризації закінчились та рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (а.с. 25). Крім того, із вищезазначеного листа КП «Шевченківське БТІ» вбачається, що в архівних реєстраційних матеріалах станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] нерухоме майно зареєстровано в рівних долях кожному [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с. 25/. Таким чином, різниця у написанні прізвищ заявників [PERSON] , [PERSON] та спадкодавця [PERSON] у правовстановлюючому документі іншим офіційним документам є наслідком довільного перекладу прізвищ з російської мови на українську. Внаслідок помилкового написання прізвищ заявників та спадкодавця у правовстановлюючому документі, заявники [PERSON] , [PERSON] позбавлені права на спадкування 1/3 частини нерухомого майна, яка залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , права на оформлення спадщини, отримання свідоцтва про право спадщину, тощо. Заявникам [PERSON] , [PERSON] необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу на нерухоме майно їм та спадкодавцю [PERSON] з метою офіційного підтвердження статусу власників нерухомого майна, оформлення спадщини та реалізації права розпорядження своєю власністю. З метою досудового врегулювання питання щодо внесення виправлень у правовстановлюючий документ заявники зверталися до комунального підприємства «Шевченківське БТІ», однак отримали офіційну відмову /а.с. 25/. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати особі подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства (п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року). З огляду на викладне, суд вважає за необхідне встановити відповідні факти. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved