Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до відповідача з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження №12-к від 22.03.2015 року,допустити його до виконання обов»язків охоронця відповідно до трудового договору,стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу,та стягнути матеріальну та моральну шкоду.В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те,що з 11.10.2013 року він прийнятий на роботу в ККП «Ринок» охоронником на умовах трудового контракту.22.03.2015 року відповідач видав розпорядження №12-к про відсторонення позивача від роботи,мотивуючи тим,що він є причетним до крадіжок які сталися на території ринку.Вважає дії відповідача незаконними,тому і змушений звернутися до суду із захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився,про день та час слухання справи був належним чином повідомлений,причину неявки до суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.10.2013 року,позивач був прийнятий на роботу в ККП «Ринок» охоронником на умовах контракту.В цей же день між позивачем та головою правління ККП «Ринок» І.І.Кучерявенком був укладений контракту терміном закінчення до 31.12.2013 року. 22.03.2015 року,голова правління ККП «Ринок» видав розпорядження №12 «Про відсторонення від роботи « [PERSON],мотивуючи його із зверненням до міліції по факту крадіжок. Цим розпорядженням позивач був відсторонений від роботи на період службового розслідування без збереження заробітної плати. 02.04.2015 року,о\\у СКР Радомишльського РВ УМВС л-т міліції Галюк В.А.виніс висновок в якому зазначив,що [PERSON]не причетний до будь-яких злочинів,і перевірка по зверненню директора ККП «Ринок» була закінчена,однак позивач до виконання своїх обов»язків допущений не був. Неордноразові звернення позивача до керівництва ККП «Ринок» поновити його на своїй посаді,або звільнити його з роботи за угодою сторін залишились без задоволення ,тому позивач змушений був звернутись з захистом своїх прав до суду. Частиною ч. 3 ст. 21 КЗпП України передбачено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії встановлюється угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття (найняття) працівника на роботу з дня, встановленого в контракті за угодою сторін. Оскільки контракт має строковий характер, то однією з основних підстав його припинення є закінчення строку (п. 2 ст. 36 КЗпП). За два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк . Постановоюою КМУ від 19 березня 1994 р. № 170 Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору, із змінами, внесеними згідно з Постановою KM N 1038 ( і 038-2000-п ) від 27.06.2000, в п. 24 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників),зазначено, що коли по закінченні строку дії контракту його належним чином не переоформлено (продовжено чи переукладено), а трудові відносини тривають і жодна зі сторін не вимагає їх припинення, контракт, як і інший строковий трудовий договір, трансформується в звичайний безстроковий трудовий договір, а не в контракт на новий термін,тому на дану обставину поширюються пункти 2 та 8. 2 ст. 36 КЗпПУ,де визначено, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їхнє припинення. Ст. 113 КЗпП України передбачено, що відсторонення від роботи здійснюється відносно працівників, які ухиляються без поважних причин від навчання, інструктажу й перевірки знань з охорони праці та протипожежної безпеки,і відсторонення від роботи з підстав звернення до міліції по факту крадіжок законодавством не передбаченно. Згідно з п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати /далі Порядок/, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до ч.3 п. 2, п. 5, 8 Порядку середньомісячна заробітна плата, у випадку нарахування середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження, згідно з чинним законодавством не враховуються одноразові виплати/матеріальна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо/, а також компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати / підпункт л) п. 4 Порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивач відсторонений від роботи розпорядженням №12 від 22.03.2015 року. Отже, для розрахунку середньоденної заробітної плати необхідно брати заробіток позивача за січень- 2428 грв.77 коп.,та лютий-2165 грв.50 коп. 2015 року /без врахування компенсації втрати частини заробітку/на кількість фактично відпрацьованих протягом цих місяців робочих днів: у січні-22 дня,у лютому-20 днів. Середньоденна заробітна плата позивача буде становити 109 гривень 39 коп.,тому на користь позивача підлягає стягненню 15 861 гривня 55 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дня його відсторонення по день постановлення рішення судом /145 робочих днів Х на 109 грв.39 коп. Дана сума визначена без врахування податків та обов'язкових платежів. При вирішення питання про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що грубе порушення з боку відповідача дотримання вимог трудового законодавства щодо незаконного відсторонення позивача від роботи, призвело до порушення нормальних умов життя позивача. Порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя,стан його здоров»я погіршився,від змушений був витрачатись на купування ліків, тому суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково і визначає розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн, які підлягають стягненню з відповідача, згідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Також суд стягує з відповідача і понесені позивачем витрати на лікування. Так як позивач згідно з законодавством був звільнений від сплати судового збору, то судовий збір стягується з відповідача на користь держави, згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial