Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

15.06.2010 року по 04.12.2015 року перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «АзовЕлектроСталь», та на день звільнення відповідач заборгував їй нараховану, проте не виплачену заробітну плату з серпня 2014 року, внаслідок відсутності грошових коштів. Також їй не було виплачену компенсацію за невикористану відпустку. На підставі викладеного та у зв'язку з порушенням трудових прав позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 10396,99 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яку обґрунтовує тим, що у зв'язку з тяжким матеріальним становищем вона постійно нервувала та перебувала у нестабільному психічному стану. В судове засідання позивачка не з'явилась, в позові зазначила проханням про його розгляд за її відсутності. Відповідач в судове засідання свого представника не спрямував з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, не сповістив суд про причини неявки, проте надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що визнає позовні вимоги в частині заборгованості із заробітної плати перед [PERSON] в розмірі 6788,87 грн., в яку входить і компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3413,89 грн., в задоволенні інших позовних вимог просив відмовити. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 226 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «АзовЕлектроСталь» з 15.06.2010 року по 04.12.2015 року, та 04.12.2014 року була звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] Як вбачається з наданої позивачкою копії розрахункового листа за грудень 2014 року нарахована [PERSON], проте не виплачена заробітна плата становить: серпень 2014 року - 1023,34 грн., вересень 2014 року - 955,03 грн., жовтень 2014 року - 955,03 грн., листопад 2014 року - 955,03 грн., грудень 2014 року - 2900,44 грн., тобто всього в розмірі 6788,87 грн. Даний розмір наявної заборгованості також підтверджується наданою відповідачем довідкою гл.бухгалтера ПрАТ «АзовЕлектроСталь» від 12.08.2015 року за №1864, та згідно якої компенсація за невикористану відпустку кількістю 46 календарних днів становить 3413,89 грн. та входить до загальної суми заборгованості в розмірі 6788,87 грн. Відповідно до ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин. У відповідності до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Вказаним правом обґрунтовано скористалась [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом. Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Частиною 1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. У відповідності до ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Таким чином, оскільки відповідачем була нарахована, але вчасно не виплачена [PERSON] заробітна плата, тому ним були порушені вищевказані трудові права позивачки. При цьому, визначаючи розмір наявної заборгованості по заробітній платі, суд виходить з наданої відповідачем довідки від 12.08.2015 року за №1864 та з положень ст. 60 ЦПК України відповідно до яких, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, в той час, як позивачкою на обґрунтування та підтвердження заявлених позовних вимог в розмірі 10396,99 грн. не надано суду жодного достовірного та належного доказу. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року, включно в розмірі 6788,87 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача завданої позивачці моральної шкоди, то відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з принципів справедливості та розумності, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що невиплатою заробітної плати позивачці була спричинена моральна шкода, оскільки вона мала право на оплату своєї праці з метою забезпечення засобами для існування, однак сума, яку просить стягнути позивачка, є надмірною, не відповідає перенесеним стражданням, тому суд визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 300 гривень. Крім того, враховуючи те, що позивачка на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, в силу положень частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. за майнові вимоги та 243,60 грн. за немайнові вимоги (стягнення моральної шкоди).

Outcome: partial