Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох повнолітніх дітей та на її утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Станом на день звернення до суду із позовом діти є повнолітніми. На даний час [PERSON] є студенткою 2 курсу Волинського відділення навчально-наукового інституту заочного навчання Національної академії внутрішніх справ. [PERSON] є інвалідом 1 групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, допомоги та відповідного утримання. Вона позбавлена можливості фінансово забезпечити себе, оскільки здійснює догляд за дитиною-інвалідом. Просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, ? частину коштів на її навчання на минулий рік та до його закінчення, на утримання дочки [PERSON], як на повнолітню дитину інваліда 1/3 частину всіх видів заробітку, та на її утримання аліменти в розмірі 1000 грн.. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та подав до суду заперечення проти позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з договору № 304 від 14.09.2015 року, то [PERSON] є студенткою 2 курсу Волинського відділення навчально-наукового інституту заочного навчання Національної академії внутрішніх справ (а.с. 8). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання. Отже, враховуючи матеріальне становище сторін те, що [PERSON] хворіє хронічними захворюваннями, [PERSON] навчається на заочній формі навчання та не отримує стипендію, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, на період її навчання до досягнення двадцять трьох років. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК від 11.03.2015 року, [PERSON] є інвалідом дитинства І ("Б") групи у зв'язку з психічним захворюванням, де інвалідність встановлена довічно та потребує стороннього догляду та нагляду. Відповідно до ст. 198, ст. 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги. Тобто, обоє батьків - і відповідач, і позивач, зобов'язанні разом утримувати свою повнолітньою непрацездатну дочку [PERSON] в рівних долях. Повнолітня непрацездатна дочка [PERSON] згідно довідки № 398 від 04.12.2015 року отримує державну соціальну допомогу інваліда з дитинства в розмірі 1611 грн. Відповідач, згідно довідки КП «Волиньенергософт» № 172 від 27.11.2015 року працює у даному товаристві та отримує зарплату у 2015 році після сплати належних податків та зборів у розмірі 5542 грн. 32 коп. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сину). При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення ( ст. ст. 182, 200 СК України). Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід непрацездатного не забезпечує йому підтримання нормальної життєдіяльності, яка і є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Разом з тим, судом встановлено, що непрацездатна [PERSON], яка хворіє та якій встановлена 1 група інвалідності по життєво, потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду, їй необхідне систематичне медикаментозне лікування, що свідчить про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач несе значні витрати на ліки та лікування дочки, не має змоги влаштуватись на роботу, оскільки дитині потрібен догляд. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно п. 15 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється у судовому порядку за позовною заявою. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, де суд бере до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача, а також враховуючи обов'язок обох батьків разом утримувати повнолітньою непрацездатну дочку, яка являється інвалідом дитинства 1 групи та потребує постійного стороннього нагляду та догляду, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно довічно та на утримання [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. Саме такий розмір аліментів суд вважає розумним і справедливим, та таким, що не може негативно вплинути на матеріальне становище відповідача. Що ж стосується вимоги про стягнення з [PERSON] витрат за навчання повнолітньої дититни., то вона до задоволення не підлягає, оскільки діючим законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дітей.

Outcome: partial