Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПрАТ«Український страховий дім», [PERSON], стверджуючи, що 27 серпня 2014 року о 14 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на перехресті вулиць Котовського та 8 Березня у м. Котовську Одеської області, виїжджаючи з другорядної на головну дорогу проігнорувала вимоги дорожнього знаку 2,1 Правил Дорожнього руху, у результаті чого допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Автомобіль [PERSON] зазнав механічних пошкоджень вартістю 86563,47 грн. Також позивач стверджував, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав значної моральної шкоди. Позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та ПрАТ «Український страховий дім» матеріальну шкоду у сумі 86563,47 грн., стягнути з [PERSON] моральну шкоду у сумі -10000,00 грн., а також стягнути з відповідачки усі судові витрати. У судове засідання позивач не зявився, його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідачка не зявилась, її представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, стверджував, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки застрахована у ПрАТ «Український страховий дім», то позивач повинен спочатку звернутись до страхової компанії, а вже після відмови стягувати відшкодування з відповідачки. Також вказував, що витрати на проведення експертизи у розмірі 2600,00 грн. належать до відшкодування страховою компанією. Представник ПрАТ «Український страховий дім» у судове засідання не зявився, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року о 14 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на перехресті вулиць Котовського та 8 Березня у м. Котовську Одеської області, виїжджаючи з другорядної на головну дорогу проігнорувала вимоги дорожнього знаку 2,1 Правил Дорожнього руху, у результаті чого допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 вересня 2014 року [PERSON] визнана винною у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON] Між водієм автомобіля [NUMBER], [PERSON] і ПрАТ «Український страховий дім» був укладений поліс №АІ/0394450 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк діях від 01 травня 2014 року по 20 квітня 2015 року. Згідно полісу №АІ/0394450 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності ПрАТ «Український страховий дім» становить: життю і здоровю 100000,00 грн., шкода майну 50000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. Згідно звіту №21092014-1 незалежної оцінки з визначення матеріального збитку від 12 вересня 2014 року вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля [NUMBER] склала 86563,47 грн. Представник відповідачки у судовому засіданні вказував, що звіт №21092014-1 незалежної оцінки з визначення матеріального збитку від 12 вересня 2014 року готував [PERSON], який є спеціалістом ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», а отже він не мав права здійснювати оцінку з визначення матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля. Проте суд з такими висновками представника відповідачки не погоджується. ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» отримало сертифікат субєкта оціночної діяльності №12691/11 від 01 грудня 2011 року за напрямком оцінка обєктів у матеріальній формі. Згідно кваліфікаційного свідоцтва оцінювача №3768 від 09 липня 2005 року [PERSON] успішно склав кваліфікаційний іспит та підтверджує його достатній рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки за напрямком оцінки майна «Оцінка обєктів у матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напрямку «Оцінка машин та обладнання», «Оцінка дорожніх транспортних засобів». Згідно свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №6951 від 31 жовтня 2008 року [PERSON] має право здійснювати оцінку майна та майнових прав у тому числі і за напрямком оцінка дорожніх транспортних засобів. Представник відповідача не погодився з висновками вказаного вище звіту, однак, заявивши клопотання про призначення експертизи, відмовились оплачувати проведення експертизи. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Спір у справі витікає із цивільних правовідносин та регулюється відповідними положеннями норм ЦК України щодо відшкодування шкоди та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується в повному об'ємі, особою яка її заподіяла. Згідно вимог ч. 2 ст. 1187 ГК України шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і так далі) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або зміст якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що заподіяла його, за наявності його провини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1194 ГК України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому тільки різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 9 і 22 Закони України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку, страховик відповідно до обов'язкових лімітів відповідальності страховика, відшкодовує в установленому порядку шкоду, яка була причинна в результаті дорожньо-транспортної події. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору. Полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0394459 розмір страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика, в межах якого збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи розрахованій по правилами цього підпункту. Вимоги позивача про солідарне стягнення з ПрАТ«Український страховий дім» та [PERSON] матеріальної шкоди є необґрунтованими, оскільки страхова компанія повинна виплатити страхове відшкодування лише в межах ліміту без урахування франшизи, а з відповідачки, яка є винною у дорожньо-транспортній пригоді, повинна бути стягнена сума збитків непокрита страховим відшкодуванням. Таким чином ПрАТ «Український страховий дім» зобов'язана зробити виплату страхового відшкодування матеріального збитку в сумі 49000,00 грн., згідно встановленого ліміту в сумі 50000,00 грн. за вирахуванням франшизи в сумі 1000,00 грн. У свою чергу, [PERSON] у відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України зобов'язана відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що складає 36563,47 грн., та франшизу в сумі 1000,00 грн., оскільки у добровільному порядку вона цього не виконала, ця вимога позову підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім матеріального збитку потерпілому унаслідок дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується також моральна шкода передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому суді розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного в пункті 9.3 статей 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування визначену судом і сумою, яка має бути відшкодована страховиком виплачує особу, яка визнана винною в здійсненні дорожньо-транспортної події. Згідно положень ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на ті обставини, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль позивача, також він зазнав моральних страждань через наслідки дорожньо-транспортної пригоди, тому суд визначає моральну шкоду, спричинену позивачу, у розмірі 500,00 грн., яка згідно до вимог позову підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] Позивач просив також стягнути на свою користь з [PERSON] судові витрати, повязані із оплатою правової допомоги. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011року, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Доказів понесення позивачкою витрат на правову допомогу не надано (квитанцію про оплату, звіт про виконання робіт), також не надано розрахунку розміру витрат на правову допомогу, тому підстави для стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу відсутні. Також, оскільки позивач поніс судові витрати, повязані з отриманням висновку спеціаліста, що складають 2600,00 грн., тому на підставі ст.ст. 86,88 ЦПК України вказані витрати відшкодовуються на користь позивача з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» підлягає стягненню 1463,28 грн., з [PERSON] підлягає стягненню 1136,72 грн.

Outcome: partial