Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Херсонський державний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про навчання. У період з вересня по листопад 2014 року оплата за навчання [PERSON] не здійснювалася, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 1245,00 грн, а тому 24.11.2014 року на підставі наказу відповідача було відраховано з університету. Оскільки [PERSON] заборгованість за навчання в добровільному порядку не повертає, позивач був змушений звернутися до суду. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за навчання в розмірі 1245,00 грн та судові витрати. 26.02.2016 року судове засідання проводилося в режимі відеоконференції, яку забезпечив Апеляційний суд Херсонської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що строк, який встановлений пунктом 4.6 договору визначає початковий момент не раніше якого в університету виникає зобов'язання відрахувати боржника, при цьому, термін місяць стосується саме прострочення оплати, а не визначення обов'язкової дати відрахування. Тому на виконання умов договору, встановивши факт порушення строків оплати більше ніж на місяць з боку відповідача, університетом було прийнято рішення та відраховано [PERSON] Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, показання свідка - [PERSON], вивчивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 22.08.2013 року між Херсонським державним університетом в особі ректора університету [PERSON] та [PERSON]. було укладено договір про навчання №434955 (а.с.3-4). Згідно довідки №152/47 виданої Херсонським державним університетом від 06.02.2015 року, [PERSON] була зарахована студенткою першого курсу заочної форми навчання за напрямом підготовки «Соціальна педагогіка» з 01.09.2013 року (а.с.5). 09.11.2013 року, в зв'язку з укладенням шлюбу [PERSON]. змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Пунктом 3.1 договору передбачено, що замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором (а.с.3-зворот). Відповідно до п. 4.4 договору про навчання, замовник вносить оплату за своїм вибором у наступні періоди - щомісяця до 20 числа місяця, що передує звітному 450,00 грн, шляхом перерахування суми оплати за навчання на рахунок Університету через будь-яку банківську установу (а.с.3-зворот). В судовому засіданні було встановлено, що з вересня 2014 року [PERSON] не здійснювала оплату за навчання, в зв'язку з чим, 24.11.2015 року була відрахована з університету, що підтверджується довідкою №152/47 від 06.02.2015 року. Пунктом 4.6 договору про навчання, передбачено, за порушення строків оплати, більше ніж на один календарний місяць, виконавець зобов'язаний відрахувати студена без попередження та передати документи до суду для стягнення боргу (а.с.3-зворот). Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що згідно умов договору, плата за вересень 2014 року в сумі 450,00 грн, повинна була бути внесена [PERSON] до 20.08.2014 року, проте, остання не сплатила дану суму, так як вимушена була припинити заочне навчання у Херсонському державному університеті, про що повідомила методиста університету телефоном. Таким чином, позивач був зобов'язаний відрахувати відповідача за порушення договору через один місяць та один день прострочення, тобто з 22.09.2014 року, а не з 24.11.2014 року. Однак, суд не бере до уваги дане твердження, оскільки, повідомлення методиста по телефону про припинення навчання, по своїй суті не містить ознак, які б давали підстави стверджувати про можливість припинення договору та відрахування відповідача з університету. Показання свідка [PERSON], який в судовому засіданні повідомив, що особисто повідомляв методиста про відсутність наміру його доньки [PERSON] продовжувати навчання в Херсонському державному університеті, суд сприймає критично, оскільки, свідок є зацікавленим у вирішенні даного спору, так як здійснював оплату за навчання [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 901 ЦК України, передбачено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] погодилася з умовами договору про навчання, про що свідчить особистий підпис відповідача. Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Представник відповідача зазначила в судовому засіданні, що позивач безпідставно нарахував заборгованість в розмірі 1245,00 грн, оскільки оплата за 22 дні вересня становить 330,00 грн, однак і дана сума не підлягає до стягнення, у зв'язку з тим, що договором передбачено, що оплаті підлягає лише освітня послуга, отримана замовником, а з вересня [PERSON] освітніх послуг не отримувала. Однак, суд критично оцінює дані пояснення, оскільки, договором чітко передбачено, що вартість за навчальний рік становить 4500,00 грн і замовник зобов'язаний вносити до 20 числа кожного місяця грошові кошти в розмірі 450,00 грн, крім того, представником відповідача не було надано доказів, які б підтверджували, що відповідачка не отримувала освітніх послуг з вини позивача. Враховуючи, що відповідачем було порушено умови договору про навчання, а саме не внесення плати за навчання, а також те, що позивач зобов'язаний відрахувати студента без попередження, відповідно до п. 4.6 договору про навчання від 22.08.2013 року, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за навчання за один місяць в розмірі 450,00 грн, оскільки, обов'язок університету виникає за умови порушення строку оплати більше ніж на один календарний місяць. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial