Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

18 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в рахунок компенсації моральної шкоди 5000 грн., заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві, а також судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243грн. 60 коп. та правової допомоги у розмірі 2500 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.12.2010 року працюючи слюсарем-ремонтником з виробництва труб та балонів ПАТ «ММК ім. Ілліча» з ним трапився нещасний випадок на виробництві. Так, в цей день під час виконання робіт по заміні брехшпинделя пільгерстана №2 за допомогою електромостового крану №17 проводив обтяжку болтів М64 муфти брехшпинделя. Подавши машиністу крану команду на підйом, не прибрав праву руку з головки болту, у результаті чого між головкою болту і муфтою був прижатий другий палець правої руки. Відповідно до довідки лікувально-діагностичного центру ПАТ «ММК ім.Ілліча» ВКК №3143/1 від 01.08.2011 року позивачу встановлено діагноз - травматична ампутація нігтьової фаланги ІІ пальця правої руки, легка ступень тяжкості. За висновком МСЕК від 21.03.2014 року встановлено 5% ступені втрати професійної працездатності, безстроково. 29.07.2011 року складено акт № 50/1 по формі Н-1 про нещасний випадок, що пов'язаний з виробництвом, основною причиною якого визначено незадовільна організація робот майстром [PERSON], який не здійснював контроль за безпечним виконанням робот по заміні брехшпинделя; супутня - невиконання вимог інструкцій по охороні праці слюсарем-ремонтником [PERSON], який при виконанні роботи по заміні брехшпинделя проявив особисту необережність. Позивач наполягає, що оскільки заподіяна шкода випливає з трудових правовідносин, то має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Моральна шкода, що йому заподіяна, полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав безпосередньо під час травмування, так і тих, які він переносить по теперішній час. Його життя після травми зазнало суттєвих змін, які полягають у позбавленні можливості виконувати повсякденну побутову роботу по господарству. Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, позивач посилаючись на вимоги ст.1167 ЦК України, просить стягнути з відповідача 5000 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково зазначив, що в наслідок травмування позивач 45 діб перебував у відпустці, а в подальшому продовжив виконувати обов'язки слюсаря-ремонтника. Ампутована фаланга пальця, тривалий час загоювалась - більше 5 місяців, протягом яких та по теперішній час позивача часто турбують болі. Наголошує, що стан здоров'я позивача не відновлювальний, оскільки втрата працездатності визначена безстроково. Останній страждає через обмеженість фізичних можливостей при здійснення повсякденної господарської роботи. Переконаний, що відповідач умисно ухиляється від виконання обов'язку по відшкодуванню шкоди, через що вимушений звертатись до суду з захистом своїх прав та інтересів. Представник відповідача Шевелев В.Г. зауважив, що виникненню шкоди сприяла особиста необережність позивача, у зв'язку з чим, розмір відшкодування повинен бути зменшений. Позивач на час травмування мав 9 років трудового стажу за професією, неодноразово проходив навчання з техніки безпеки на виробництві. Відповідач жодним чином не ухилявся від обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду, про що свідчить складання акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, але вимоги позивача про компенсацію моральної шкоди вважає безпідставно завищеними. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду у м.Маріуполі Бобровська Н.Є. вказала, що 16.05.2014 року потерпілому призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати працездатності в сумі 18007, 45грн. та щомісячна грошова допомога в разі часткової втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 183грн. 75коп., безстроково. Суд, з'ясувавши правову позицію сторін та правове обґрунтування наведене їх представниками, дослідивши надані письмові докази та оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Актом №50/1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом встановлено, що 27.12.2010 року приблизно о 09:30 год. при проведенні робот по заміні брехшпинделя пильгерстана №2 слюсар-ремонтник [PERSON] за допомогою електромостового крану №17 почав обтяжку болтів М64 муфти брехшпинделя. Подав машиністу крана команду на підйом, не забравши праву руку з головки болта внаслідок чого, між головкою болта та муфтою був зажатий другий палець правої руки [PERSON] (а.с.11-12) За медичним висновком від 21.03.2014 року [PERSON] спрямовано на МСЕК з кінцевим діагнозом: наслідки травми на виробництві 2010 року у вигляді ампутованої культі ІІ пальця правої кісті на рівні головки середньої фаланги. Функції хвата кісті задовільні. (а.с.15) Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкода покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом від 29.07.2011 року, розслідування нещасного випадку, який відбувся 27.12.2010 року в 09:30 год. на ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» комісія вивчивши обставини та причини нещасного випадку прийшла до висновків, особами дії яких призвели до нещасного випадку, з'являються: майстер з ремонту обладнання металургійної ділянки станів та печей (механослужба) ПАТ «ММК ім. Ілліча» [PERSON], який порушив п.15.32.4.СТП 227-10.03-2009 «Система управління охорони труда на комбінаті» та слюсар-ремонтник ПАТ «ММК ім. Ілліча» [PERSON], який проявивши особисту необережність, порушив п.5.1 ІОП 600-19-10 «За загальними вимогами правил безпеки для працівників комбінату». (а.с.16) За правилами ст.14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що моральна шкода, завдана позивачу внаслідок ушкодження здоров'я, при виконанні ним трудових обов'язків. Доводи, представника відповідача про те, що ПАТ «ММК ім.Ілліча», як роботодавцем не були порушені норми трудового законодавства та норми з охорони праці, а травмування позивача відбулось внаслідок власної необережності є безпідставними та такими, що не поширюються на спірні правовідносини, оскільки вимогами ст.237-1 КЗпП України, передбачено право працівника на відшкодування моральної шкоди за умов порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань. Так, за висновками розслідування нещасного випадку на виробництві викладених в акті від 29.07.2011 року визначена основна організаційна причина нещасного випадку - незадовільна організація робіт майстром з ремонту обладнання металургійної ділянки станів та печей (механослужба) ПАТ «ММК ім. Ілліча» [PERSON], який порушив п.15.32.4.СТП 227-10.03-2009 «Система управління охорони труда на комбінаті». Враховуючи, гарантоване Конституцією України право людини на безпечні умови праці, встановлення факту завдання шкоди здоров'ю позивача під час виконання ним трудових обов'язків, дає підстави на відшкодування моральної шкоди заподіяної безпосередньо ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві. За висновком МСЕК від 28.04.2014 року позивачу первинно встановлено 5% втрати професійної працездатності починаючи з 15.04.2014 року, безстроково. (а.с.16). Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди суд виходить з обставин нещасного випадку встановлених в судовому засіданні, керується доведеною глибиною фізичних та душевних страждань позивача, що були спричинені йому внаслідок захворювання, тяжкістю вимушених змін у житті позивача у зв'язку із ступенем втрати працездатності, часу протягом якого він відновлював свій звичний стан здоров'я, характер протиправної дії чи бездіяльності відповідача, за умов якого з позивачем сталось виробнича травма, при цьому суд керується загальними принципами цивільного судочинства. Проаналізувавши фактичні обставини справи, тяжкість отриманої виробничої травми, та її наслідки, суд приходить до висновку, що розумним та достатнім буде грошова компенсація спричиненої моральної шкоди [PERSON] у розмірі 500 грн. Розподіляючи судові витрати по справі, суд виходить з вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, згідно до яких, у випадку часткового задоволення позовних вимог, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так,частка задоволених позовних вимог [PERSON] складає 0,1 оскільки первинно заявлялись вимоги про стягнення 5000 грн. моральної шкоди, з яких доведеними за наслідками розгляду справи складає 500 грн., поділ зазначених сум та подальше множення на 100% вказує, що лише 10 % заявлених вимог підлягають задоволенню. Відповідно до договору про надання правової допомоги, укладено 17.01.2014 року між позивачем та СПД - ФОП [PERSON], останній зобов'язався забезпечувати участь на досудовій підготовці справи та при судовому розгляді судом І інстанції. Позивачем за наданні послуги було сплачено 2500 грн., що підтверджується власноручно зробленим написом позивача у договорі та відомостями відображеними у книзі обліку доходів [PERSON] Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 250 грн.., що складає 10 % від суми сплаченого гонорару. Крім того, відшкодуванню підлягає 10% від суми судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду у розмірі 243грн. 60коп., що дорівнює 24грн. 36коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial