Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

06 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій просить стягнути на аліменти на утримання її, як дружини, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за час шлюбу з відповідачем в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею, оскільки відповідач коштів на утримання дочки та їй не дає, що ставить сім`ю у важке матеріальне становище. Відповідач має можливість її утримувати, оскільки є фізично здоровий, офіційно працює та має стабільно високий заробіток. 16 листопада 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено перше судове засідання. 07 грудня 2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору[PERSON] 23 грудня 2020 року позивач подала заяву про зміну порядку стягнення аліментів, а саме в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) в місяць з дня подачі позовної заяви до суду та досягнення дочкою трьох річного віку (а.с.36). Представник позивача [PERSON] , виступивши з вступним словом 15 січня 2021 року та надавши пояснення, в судове засідання, призначене на 29 січня 2021 року не з`явився, про час, час і місце цього засідання був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.44). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, час і місце цього засідання була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.34; 41; 45). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відтак, неявка вказаних учасників справи не є перешкодою для проведення судового засідання . Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.35). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, відзив не надав, а, відтак, згідно ч.2 ст.191 ЦПК України, суд приймає рішення, на підставі наявних доказів у справі. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони з 23 жовтня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). В цьому шлюбі [INFO] народилася дочки [PERSON] , яка проживає разом з матір"ю [PERSON] (а.с.6, 7). Відповідач є молодою особою працездатного віку, здоровий, офіційно працює, має стабільний дохід (а.с.32). Так, з матеріалів справи вбачається, що він працює стрільцем в Регіональній філії «Львівська залізниця» «Виробничий структурний підрозділ» Львівський загін воєнізованої охорони» та загальна суму нарахованої заробітної плати з березня по серпень 2020 року становить 59 702,17 грн., середньомімячний дохід становить 9950,36 грн. (а.с.32). З вказаного доходу з нього утримуються аліменти на двох дітей, яких він має утримувати згідно вимог закону. Так, на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2008 року визначено розмір аліментів на користь [PERSON] (дружину від першого шлюбу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 29% від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.31). Також, згідно судового наказу цього ж суду від 03 грудня 2020року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.48). На даний час його дружина [PERSON] також заявила вимоги про стягнення аліментів на її утримання на підставі ст. 84 СК України в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Так, згідно статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов"язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Розмір аліментів на утримання дружини у зв`язку з проживанням з нею дитини сімейним законодавством не визначено, тому суд вважає за можливе застосувати ст.80 СК України, за якою розмір аліментів на утримання подружжя за рішенням суду може бути присуджено у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дружини, проживаючи разом, хоча має можливість надання такої допомоги, оскільки отримує стабільний дохід. За наведених підстав, суд приходить до висновку, що позивач, як дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - відповідача у справі, який є батьком дитини, до досягнення дитиною трьох років грошових коштів на своє утримання і про наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, оскільки він знаходиться у працездатному віці, офіційно працює та має можливість утримувати дружину. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що з відповідача на підставі підставі судових рішень стягуються аліменти на двох дітей в розмірі 54 проценти від його доходів. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 128 КЗпП України, при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цьому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При визначенні розміру коштів на утримання дружини, суд враховує факт проживання дочки [PERSON] з позивачем; її малолітній вік та не досягнення нею трьох років, перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відсутність додаткових доходів, стан здоров`я платника аліментів, який є працездатним, фізично здоровим, отримує регулярний дохід, сплату ним аліментів наутримання двох дітей та приходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не має можливості працювати, оскільки доглядає їх спільну дитину, однак в меншому розмірі, ніж заявлений позивачем (1/6 частка), а саме у розмірі 1/12 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] трьох років, що є об`єктивним і справедливим. Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами - 06 листопада 2020 року, тому з 07 листопада 2020 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та ст. 75, 84, 91 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial