Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

що 15.07.2008 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 61F/4/2007, згідно якого він отримав кредит у сумі 15000,00 грн. та зобов'язувався в порядку та на умовах кредитного договору повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі та визначені строки. В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 15.07.2008 було укладено договір поруки № 61F/4/2008-Р, згідно умов якого поручитель несе солідарну відповідальність разом із позичальником за виконання умов основного зобов'язання. На даний час позичальник [PERSON] свої зобов'язання по кредиту не виконує, тому станом на 12.01.2017 утворилася заборгованість у розмірі 6788,92 грн., з яких 4541,42грн. - заборгованість за кредитом; 2247,50грн. - заборгованість по пені, тому ПАТ «КРЕДОБАНК» звернулося із позовом до суду про стягнення даних коштів із відповідачів та судових витрат у розмірі 1600,00 грн. солідарно. У судовому засіданні представник позивача А. Трефянчин позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак від їхнього представника [PERSON] подано до суду заперечення в якому він вважає, що позивач згідно ст. 257 ЦК України, пропустив загальний строк позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав тривалістю у три роки, оскільки позов поданий у лютому 2017. Просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної даності, а справу розглянути у їхній відсутності (а.с. 41-42). Суд, проаналізувавши докази по справі вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи 15.07.2008 між ПАТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 61F/4/2007, згідно якого він отримав кредит у сумі 15000,00 грн. та зобов'язувався в порядку та на умовах кредитного договору повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі та визначені строки. (а.с. 5). 15.07.2008 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 61F/4/2008-Р, згідно умов якого поручитель несе солідарну відповідальність разом із позичальником за виконання умов основного зобов'язання (а.с. 6). Відповідач [PERSON] своїх зобов'язань по договору не виконує, тому станом на 12.01.2017 утворилася заборгованість у розмірі 6788,92 грн., з яких 4541, 42 грн. - заборгованість за кредитом; 2247,50 грн. - заборгованість по пені, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-10, 11). Згідно до ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Судом встановлено, що строк дії даного кредитного договору згідно п. 2.1. становить до 01.07.2010 (а.с. 5). Позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 28.02.2017 (а.с. 3). Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно представленого банком руху коштів по кредитному рахунку із 15.07.2008 по 12.01.2017 слідує, що останній платіж відповідачем [PERSON] здійснено у 2010 (а.с. 8). За таких обставин, суд вважає, що звертаючись до суду із даним позовом, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки договір укладено 15.07.2008 із кінцевим терміном повернення кредиту до 01.07.2010 таким чином з моменту порушеного права до цього часу минуло 7 років, тому у даних спірних правовідносинах строк позовної давності сплив 01.07.2013. Згідно ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У позовній заяві та в клопотаннях поданих представником позивача не було поставлено вимоги про поновлення строку позовної давності і судом не встановлено підстав для його поновлення. Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки, представником відповідачів подана заява про застосування судом позовної давності, а позивачем не доведено поважності причин її пропуску, то суд враховуючи вимоги законодавства, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «КРЕДОБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 6788,92 грн. у зв'язку із пропуском строку звернення до суду за захистом свого цивільного права або інтересу. На підставі ст. ст. 256, 257, 258, 259, 267, 509, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed