Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

03.06.2015 року представник позивача [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку побачень. В обґрунтування вимог зазначив, що в 2012 році [PERSON] познайомився з відповідачем у справі, між ними виникли стосунки, внаслідок чого з травня 2013 року по 23.12.2014 року позивач та відповідач проживали разом однією сім'єю, спільно вели господарство та мали спільний бюджет, планували подальше сімейне життя та реєстрацію шлюбу. Від вказаних стосунків у позивача та відповідача народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після припинення фактичних сімейних відносин, відповідач була негативно налаштована на спілкування дітей з батьком, робила все від неї залежне, щоб зашкодити позивачу брати участь у вихованні доньок, взагалі не допускала його до дітей або допускала лише за умови виконання певних дій - придбання усіх речей та продуктів по списку, що попередньо надсилала позивачу. Представник позивача посилався на те, що позивач з моменту народження дуже полюбив доньок, приймав безпосередню участь у їх вихованні та догляді, та, незважаючи на припинення стосунків з відповідачем, бажає у подальшому також приймати участь у вихованні своїх доньок. Таким чином, посилаючись на відповідні норми законодавства, просив суд усунути перешкоди у спілкуванні батька [PERSON] з доньками - [PERSON] та [PERSON], встановивши графік зустрічей, а саме: щотижня кожну середу з 18-00 до 21-00 год., кожну суботу та неділю з 10-00 год. до 21-00 год. за місцем зареєстрованого та фактичного проживання відповідача, частково кожен день народження дітей з 10-00 год. до 14-00 год., а також 15 днів кожного літнього та зимового періоду для оздоровлення та лікування дітей на території України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Зазначили, що позивач останній раз бачив доньок в травні 2015 року, з того часу відповідач з невідомих для позивача причин чинить перешкоди у побачені з дітьми. Позивач робив спроби домовитися з відповідачем про зустріч з дітьми, однак вони були марними, раз на місяць приходив до помешкання відповідача, проте двері йому не відчиняли. Щодо місця зустрічей позивача з дітьми, то вказали, що зустрічі також можуть відбуватися на нейтральній території, як в присутності відповідача, так і в присутності особи, яка виконує функції няні дітей. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представники просили у задоволенні позову відмовити. Зазначили, що з точки зору відповідача, позивач не відповідає критеріям батька, з дій [PERSON] не вбачається, що він може бути гарним батьком для малолітніх [PERSON] та [PERSON] Вказали, що відповідач забороняла побачення відповідача з дітьми зважаючи на те, що діти в присутності батька поводили себе нервово, крім того відповідач має сумніви, що позивач зможе впоратися одразу з двома дітьми, оскільки діти є двійнятами, та мають кожна свій графік сну, прогулянок, годування. Також просила прийняти до уваги, що позивач дозволяє собі періодично вживати міцні алкогольні напої, а також має шкідливу звичку - паління, як свідчення аморальної поведінки останнього. Крім того, зазначила, що встановлення графіку побачень позивача з дітьми відповідно до вимог позовної заяви, буде перешкоджати, по-перше, її особистому життю, у разі якщо судом буде визначено, що зустріч батька з дітьми має відбуватися за місцем проживання відповідача, а по-друге, встановлення графіку зустрічей батька з дітьми щотижня кожну суботу та неділю з 10-00 год. до 21-00 години, призведе до порушення прав матері, оскільки вона є само зайнятою особою, постійно перебуває на роботі, а вихідні дні приділяє вихованню та догляду за дітьми. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надав суду клопотання, згідно якого просив проводити розгляд справи за його відсутності, з рахуванням наданого висновку. Згідно вказаного Висновку, за результатами проведення дослідження житлово-побутових умов сторін, встановлення їх соціальних характеристик, Служба вважає за доцільне передбачити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], наступним чином: кожну середу щотижня з 18-00 год. до 20-00 год., кожну 1 та 3 суботу місяця з 09-00 год. до 12-00 год., кожну 1 та 3 неділю місяця з 17-00 год. до 20-00 год. за місцем фактичного проживання матері дітей - [PERSON], день народження малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за домовленістю з матір'ю - [PERSON]. Допитана в судовому засіданні, як свідок, [PERSON], суду показала, що з 07.07.2014 року за усною домовленістю, спочатку з позивачем, а в подальшому з відповідачем, влаштувалася на роботу для виконання функцій няні малолітніх [PERSON] та [PERSON] Також показала, що під час спільного проживання позивача та відповідача всі обов'язки щодо догляду за дітьми було покладено на неї, як няню, та відповідача, позивач не приймав участі у догляді за дітьми, ніколи не дзвонив та не цікавився дітьми. Водночас, тривалий час приділяв власним потребам, не зважаючи на графік дітей, після вкладання їх спати голосно вмикав гаджети, від чого діти прокидалися та були знервовані, неодноразово дозволяв собі підвищувати голос на відповідача у присутності дітей. Зазначила, що дітьми позивач наразі сприймається як стороння людина, а тому встановлення графіку побачень батька з дітьми негативно відобразиться на їх психо-емоційному стані, а також враховуючи фізіологічний графік дітей, які прокидаються о 09-00 год., снідають о 10-00 год., з 12-00 год. до 15-00 год. відпочивають, о 21-00 лягають спати, вважає, що відсутня можливість участі батька у вихованні дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 19.08.2014 року. (а.с. 11), [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 19.08.2014 року. (а.с. 12) Також судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що малолітні [PERSON] та [PERSON] постійно проживають разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями до ч. 1 ст. 159 СК України передбачається, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, вбачається, що за батьками закріплено рівне право на участь в вихованні дитини та право на безперешкодне спілкування з нею. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як встановлено з відмітки в паспорті позивача [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8) Згідно Висновку Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві працівниками Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі 21.07.2015 року проведено обстеження житлово-побутових умов за адресою реєстрації батька, та з'ясовано, що в квартирі чисто, світло, зроблений ремонт, квартира об лаштована необхідною побутовою технікою, в достатній кількості є меблі. Для дітей виділена окрема кімната, в якій є окремі спальні місця, іграшки. Умови для проживання та виховання малолітніх створені належним чином (а.с. 49-50) З наданого суду Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду Серія 12ЯЯХ № 737960 за результатом огляду проведеного 28.05.2015 року встановлено, що [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 14). З наданого суду Медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серія 12ЯЯХ № 122745 за результатом огляду проведеного 28.05.2015 року у [PERSON] ознак психіатричних захворювань не виявлено (а.с. 15). Суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача щодо аморальної поведінки позивача [PERSON] під час спільного проживання позивача разом з відповідачем та малолітніми дітьми, з підстав періодичного вживання позивачем міцних алкогольних напоїв та тютюнопаління, оскільки відповідно до чинного законодавства особам, які досягли 21-річного віку дозволяється вживати міцні алкогольні напої, крім того, як зазначає відповідач, позивач вживав зазначені напої не систематично, а періодично, вдома чи в закладах харчування. Щодо тверджень відповідача, що позивач в нетверезому вигляді здійснював керування транспортним засобом, чим піддавав небезпеці життя дітей, вказане не підтверджено належними та допустимими доказами. Щодо посилань відповідача на те, що позивач дозволяв палити тютюнові вироби при дітях, то вказане не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, зокрема свідок [PERSON], показала, що позивач палив тютюнові вироби на балконі квартири або в туалеті, але не в присутності малолітніх дітей. Таким чином, факт аморальної поведінки [PERSON] відповідачем належним чином не підтверджений. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (справа "Савіни проти України") у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя. У рішенні цього ж суду по справі Еріксон проти Швеції від 22 червня 1989 року зазначено, що взаємне спілкування батька та дитини є основним елементом сімейного життя навіть і в разі, якщо стосунки між батьками зіпсувались. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON], яка показала, що побачення малолітніх дітей з батьком буде призводити до їх нервового збудження, а отже, негативно впливати на стан дітей, оскільки суду не надано доказів того, що [PERSON], як особа, яка виховує функції няні малолітніх [PERSON] та [PERSON], має педагогічну освіту, навики роботи з дітьми, а тому може, враховуючи професійні навички, об'єктивно оцінити вплив на дітей від регулярних зустрічей з батьком. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про те, що спілкування дітей з батьком перешкоджатиме нормальному вихованню дітей. Враховуючи все викладене вище, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити та усунути перешкоди в спілкуванні батька [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], шляхом встановлення графіку їх постійних побачень, оскільки право батька на безперешкодне спілкування з дітьми передбачене чинним сімейним законодавством України, а обставин, які б свідчили про те, що таке спілкування буде шкодити інтересам дитини, судом не встановлено. Згідно ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають значення. Згідно ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення вказаних статтей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Приймаючи рішення про визначення графіку постійних побачень [PERSON] з малолітніми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], суд враховує вимоги положень ст. 159 СК України, зокрема бере до уваги вік дітей, розпорядок їх дня, графік прийому їжі та проведення дозвілля, в тому числі прогулянок на свіжому повітрі. Так, з пояснень матері дітей [PERSON] встановлено, що малолітні діти сплять двічі на день, графік дітей може не співпадати, оскільки залежить від години о котрій діти прокидаються, також зазначила, що час та тривалість прогулянок дітей на свіжому повітрі залежить від погодніх умов, та настрою самих дітей, та відбувається у період після денного та до нічного сну. З пояснень свідка [PERSON], яка виконує функції няні малолітніх дітей, встановлено, що діти прокидаються о 09-00 год., снідають о 10-00 год., з 12-00 год. до 15-00 год. відпочивають, о 21-00 лягають спати, разом з тим, графік може варіюватися залежно від години о котрій діти прокидаються. Щодо проведення вказаних зустрічей за місцем фактичного проживання матері та дітей, то зазначила, що у разі якщо вказані зустрічі будуть проводитися у її присутності як няні, то має сумніви, що впорається з дітьми, оскільки останні нервово реагують на батька, який вже став для них чужою людиною, а тому не може взяти на себе відповідальність за здоров'я та емоційний стан дітей під час зустрічей з батьком. Третя особа Служба у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києва, врахувавши вікові особливості дітей, надала суду Висновок згідно якого вважає за доцільне передбачити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], наступним чином: кожну середу щотижня з 18-00 год. до 20-00 год., кожну 1 та 3 суботу місяця з 09-00 год. до 12-00 год., кожну 1 та 3 неділю місяця з 17-00 год. до 20-00 год. за місцем фактичного проживання матері дітей - [PERSON], день народження малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за домовленістю з матір'ю - [PERSON]. Крім того, як вбачається з Довідки Дитячого розвивального центру «Малюк Арістотель», малолітня [PERSON] відвідує заняття в Центрі чотири рази на тиждень, зокрема у всі будні дні, крім четверга. За таких обставин, в ході судового розгляду справи суд дійшов висновку про те, що Висновок Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві не в повному обсязі враховує графік малолітніх дітей, крім того враховуючи вік дітей, зокрема те, що [PERSON] та [PERSON] лише півтора роки, вони потребують підвищеного догляду у звичній для них обстановці, а також те, що зустрічі позивача з дітьми з грудня 2014 року мали вкрай нерегулярний характер, в тому числі і внаслідок протидії відповідача, що призвело до того, що діти фактично були позбавлені можливості сприймати батька, як близьку їм людину, суд приходить до висновку про встановлення позивачу графіку побачень з часовим проміжком в дві години, а саме кожну першу та третю середу місяця з 17:00 години по 19:00 годину, кожну другу та четверту суботу місяця з 10:00 години по 12:00 годину Стосовно побачень [PERSON] з дітьми на святкові дні, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги частково та передбачити право батька на побачення з дітьми з 10:00 години по 14:00 годину дня наступного, після дня народження малолітніх [PERSON] та [PERSON], а саме 07 червня кожного року, зважаючи на те, що день народження дітей припадає на 06.06.2015 року. Стосовно надання відповідачу 15 днів кожного літнього та зимового періоду для оздоровлення та лікування дітей на території України, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задовленні позову у вказаній частині, зважаючи на малолітній вік дітей, та тісний зв'язок між матір'ю та дітьми, оскільки тривале розлучення дітей з матір'ю може негативно відобразитися на їх психо-емоційному стані. Стосовно місця проведення зустрічей [PERSON] з малолітніми [PERSON] та [PERSON] та заперечень відповідача [PERSON], щодо того, що відповідач може самостійно не впоратися з обома дітьми одночасно, суд зазначає наступне. Враховуючи, що відповідач має право на таємницю приватного життя, та те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що за місцем фактичного проживання позивача в м. Києві, створено належні умови для виховання та розвитку дітей, суд приходить до висновку, що зустрічі позивача з дітьми можуть відбуватися у попередньо узгодженому між позивачем та відповідачем місці, що забезпечить найкраще врахування інтересів дітей Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач довгий час не мав тривалого спілкування з дітьми, їх побачення не мали постійного характеру, що призвело до втрати тісного контакту між дітьми та їх батьком, та зважаючи на те, що діти враховуючи їх вік, мають найбільш тісний контакт з матір'ю [PERSON] та нянею [PERSON], обумовити зустрічі батька з дітьми присутністю матері, або іншої уповноваженої нею особи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial