Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

07.09.2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором кредиту. В позові посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.07.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору, останній складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку. Відповідач була ознайомлена і згідна з умовами надання кредиту, що підтверджується її підписом в заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Позивач свої зобовязання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 22.08.2016 року відповідач має заборгованість 16393,82 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 959,67 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 11277,3 грн., заборгованість за пенею та комісією 2900 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 756,85 грн. штраф (процентна складова). Позивач зазначає, що наслідком порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання за кредитним договором, не погашає заборгованість, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 27.07.2009 р. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився. Подав клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась повторно, про час і місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] 27.07.2009 року подала ПриватБанку заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду), 27.07.2009 р. банк надав їй кредитну картку та ПІН. У заяві на отримання кредиту термін дії картки не визначено. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що погоджується з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Отже, між сторонами по справі укладено договір № б/н від 27.07.2009 року, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в розмірі 30% на рік, а відповідач зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 цієї статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг визначено, що кредитом (кредитною лінією, кредитним лімітом) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг («Правила користування платіжною картою») - строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Відповідно пункту 6.5 розділу І Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 530 ЦК України визначено - якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п. 9.12 розділу І Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Пунктом 9.3 розд. І Умов передбачено, що картрахунки відкриті на невизначений строк, за винятком п.п. 9.6,9.7 цих Умов. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення кредитного договору жодна зі сторін до цього часу не заявила про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку. За змістом п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Враховуючи, що сума заборгованості за основним боргом становить 959,67 грн., а розмір неустойки (пені) 2900 грн., що значно перевищує основну суму боргу, суд приходить до висновку, що розмір несплаченої неустойки (пені) за кредитом слід зменшити та визначити сумою 960 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 14453,82 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 27.07.2009 р. станом на 22.08.2016 р., з яких 959,67 грн. заборгованість за кредитом, 11277,3 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 960 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 756,85 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 526,527, 530, 611,612, 631,1054 ЦК України,

Outcome: partial