Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

21.01.2015 року [PERSON] звернувся з позовом до суду та просив відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 липня 2014 року о 14.30 години на регульованому перехресті по вул. Ак. Корольова у м. Одеса трапилася ДТП за участі автомобіля TOYOTA, д/н [NUMBER] та автомобілю Hyundai, д/н [NUMBER]. Внаслідок зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Вищевказані факти підтверджуються постановою Болградського районного суду Одеської області від 19.08.2014 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує, тому, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування шкоди, завдану його автомобілю, у повному обсязі. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2014 року о 14.30 години [PERSON], керуючи автомобілем Hyundai, д/н [NUMBER] в м. Одеса по вул.. Ак. Корольова, на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч на вул.. Левітана при зеленому сигналі світлофора, не надала перевагу автомобілю TOYOTA, д/н [NUMBER], який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого скоїла з ним зіткнення. Під час ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вищевказані факти також знайшли своє відображення в постанові Болградського районного суду Одеської області від 19.08.2014, відповідно до якої [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Завдання технічних пошкоджень автомобілю позивача підтверджуються проведеним автотоварознавським дослідженням. Так, згідно вищевказаного дослідження внаслідок ДТП, автомобіль марки TOYOTA, д/н [NUMBER] отримав матеріальні збитки, вартість яких складає 12016,77 гривень. З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, сталося з вини відповідача [PERSON] Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів… надалі за текстом. Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до п.9 Пленуму Верховного Суду України «про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така вартість повинна бути визначена експертним шляхом. Згідно з висновком автотоварознавського дослідження, матеріальні збитки нанесені позивачу в наслідок скоєння ДТП складають -12016,77 гривень. Порядок оцінки дорожніх транспортних засобів та визначених матеріальних збитків , завданих власнику у випадку пошкодження дорожніх транспортних засобів визначено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074 / 8395. У відповідності з п.1.3 даної Методики вимога даної методики являються обов'язковими під час проведення товарознавчих досліджень судовими експертами, суб'єктами ведення господарства, до компетенції яких входить проведення судових авто- товарознавчих експертиз, а також усіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки дорожніх транспортних засобів у випадках, передбачених законодавством України або угодами суб'єктів цивільно- правових відносин. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з подальшими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Враховуючи доведеність вини відповідача, а також наявність висновку автотоварознавського дослідження, суд вважає за можливим стягнути з відповідача витрати за проведення автотоварознавчої оцінки майна по визначенню вартості матеріального збитку завданого автомобілю в наслідок ДТП у розмірі 700 гривень. Крім того, суд вважає за можливе відмовити позивачу в частині позовних вимог щодо стягнення витрат на відправлення телеграми, оскільки будь-яких належних доказів тому судові не надано. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial