Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] , 18 листопада 2020 року звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Секістова Тетяна Іванівна та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна та просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Секістовою Тетяною Іванівною щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» коштів в сумі 82142,30 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною 07 вересня 2020 року вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №656, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 82142,30 грн. (вісімдесят дві тисячі сто сорок дві гривні 30 копійок), відповідно до якого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною 18 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження №63151947. Вказала, що у неї були кредитні відносини з ПАТ «Альфа Банком». 23.07.2015 ПАТ «Альфа Банк» у зв`язку із простроченням боржника [PERSON] направив їй вимогу про повне дострокове погашення боргу (тіла кредиту, відсотків та санкцій за затримку платежів). 28.07.2015 до Котовського міськрайонного суду Одеської області ПАТ «Альфа Банк» подало позовну заяву про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором разом з відсотками по простроченню кредита та неустойкою. 02.03.2016 позовну заяву ПАТ «Альфа Банк» було задоволено, на підставі рішення було відкрито виконавче провадження, під час якого позивачка повністю виконала судове рішення та 18.12.2017 зазначене виконавче провадження було закінчене у зв`язку з виконанням. З виконавчого напису нотаріуса позивачка дізналась, що 21.06.2016 ПАТ «Альфа Банк» відступила право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», яке в свою чергу 26.12.2018 відступило право вимоги ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а те відступило права вимоги 16.01.2019 ТОВ «Вердикт Капітал». Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням Порядку та статей 88,89 Закону України «Про нотаріат» та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Наведені у позові обставини підтверджуються доданими до останнього доказами. Вважає, що виконавчий напис винесено в порушення вимог чинного законодавства, є протиправним та таким, що не підлягає виконанню, тому і звернувся до суду з позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить підпис у поштовому рекомендованому повідомленні про вручення. Проте, 12.10.2021 надав відзив в якому просив відмовити позивачці у задоволені позовних вимог, вказуючи, що заборгованість боржника є безспірною заборгованістю, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, за відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійснені виконавчого напису. Крім того, законодавством не визначений перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи та про розгляду справи в його відсутність до суду не подавала. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи та про розгляду справи в його відсутність до суду не подавала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.2014 [PERSON] уклала договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з ПАТ «Альфа-Банк», відповідно до якого банк відкрив їй картковий рахунок та встановив ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 20000,00 грн., а вона зобов`язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Проте, [PERSON] зобов`язання до зазначеного терміну не виконала, тому ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 30788,90 грн. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2015 позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та вирішено стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» з [PERSON] заборгованість у розмірі 30788,90 грн. та судові витрати у розмірі 307,88 грн. Постановою головного державного виконавця Котовського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Нуждіною Н.М. 05.07.2016 було відкрито виконавче провадження №51573501 відповідно до виконавчого листа №505/3595/15-ц виданого 02.03.2016 про стягнення с [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошову суму у розмірі 31096,78 грн. та надано строк боржнику самостійно сплатити борг до 11.07.2016. Постановою головного державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Баланюк М.В. 18.12.2017 було закінчено виконавче провадження №51573501 відповідно до виконавчого листа №505/3595/15-ц виданого 02.03.2016 про стягнення с [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошову суму у розмірі 31096,78 грн. у зв`язку з виконанням рішення суду повному обсязі, борг сплачений. 07.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №656, згідно якого звернено стягнення з [PERSON] за кредитним договором 630195404 від 24.08.2014 укладеним з АТ «Альфа-Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», які в свою чергу відступили права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно виконавчого напису нотаріуса, стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 11.03.2020. Сума заборгованості складає 81642,30 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 31147,62 грн.; прострочена заборгованість за комісією у сумі 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту у сумі 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією у сумі 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі - 28556,92 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями у сумі - 21937,76 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а в подальшому і постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису №656 від 07.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 81642,30 грн. Ухвалою суду від 30.30.2021 було витребувано у Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни належним чином посвідчені копії документів, що стали підставою для вчинення нею 07.09.2020 виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості. Однак ухвалу суду не виконано та витребувані документи до суду надані не були. Із наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних, достатніх та достовірних доказів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили ; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей87, 88 Закону України "Про нотаріат"у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд наголошує, що як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Секістова Т.І. посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідні зміни до Постанови №1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 визнано незаконною та не чинною постанову КМУ від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в тому числі за кредитними договорами. Отже, станом на 07.09.2020 - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Окрім цього, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України №1172 в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати сплачені ним при подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 1261,20 грн. Разом з тим, позивачка просила стягнути на її користь судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1,2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Однак, доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу не надано (договір про правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг), також не надано розрахунку розміру витрат на правову допомогу, тому підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial