Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

12 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до відповідачів про вселення та надання можливості користуватися документами на квартиру. Посилався на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] з серпня 1986 року по червень 2010 року. Від шлюбу у них є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також у [PERSON] є двоє дітей від попередніх шлюбів [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. На сім'ю із шести чоловік, через обмін ними придбана квартира за адресою: [ADDRESS]. З 18 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] почала перешкоджати йому проживати у вказаній квартирі, вона встановила нові вхідні металеві двері. Мала намір позбавити його частини майна. У зв'язку з цим він змушений проживати у своєї матері за адресою: [ADDRESS]. Просив, вселити його у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідача [PERSON] надати можливість користуватися документами на приватизацію квартири та ордером на квартиру. 25 березня 2014 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги. Просив, вселити його у квартиру [ADDRESS] та надати можливість користуватися документами на квартиру. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив, що він є власником 1/7 частини квартири [ADDRESS]. Він перебував у місцях позбавлення волі, у жовтні 2011 року відбув покарання , повернувся додому, але його у квартиру не пустили, ключі від квартири не дають. Він вимушений проживати разом зі своєю матір»ю в однокімнатній квартирі, щоналежить його матері. Також пояснив, що він бажає користуватись документами на квартиру, які відповідачі тримають у себе. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Не заперечуючи того, що [PERSON] є їхнім співвласником у квартирі, зазначали, що проживання з позивачем в одній квартирі для них є небезпечним, оскільки позивач влаштовує сварки в нетверезому стані, б»є їх, наносить тілесні ушкодження, заподіює вред їхньому здоров"ю, нищить майно, неодноразово до вказаної квартири викликалась міліція. Пояснили, що саме з вини позивача [PERSON] став інвалідом третьої групи, перебуває на обліку у Полтавському обласному психоневродогічному диспансері, а проживаючи у квартирі позивач систематично з нього знущається. Після всіх цих обставин, вони його у квартиру не пускають та ніколи не будуть з ним проживати разом. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про неможливість з'явитися до суду, у зв'язку із матеріальною відповідальністю на роботі, просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у їхню відсутність суду не надали. Суд заслухавши позивача, відповідачів, дослідивши матеріал справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1997 року виданого Відділом приватизації житла бавовнопрядильної фабрики є співласником квартири [ADDRESS]. Його частка у квартирі не визначена, але відповідно до вимог ст. 370 ЦК України розмір частки співласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а отже позивач є власником 1/7 частини спірної квартири. Позивач проживав і зареєстрований у спірній квартирі на час розгляду справи у суді. Відповідачі є співвласниками спірної квартири . Відповідачі [PERSON], [PERSON] підтвердили у судовому засіданні ту обставину, що вони, після звільнення позивача з місць позбавлення волі, перешкоджають йому проживати у спірній квартирі та не бажають, щоб позивач проживав разом з ними, бо він порушує правила співжиття та представляє реальну загрозу для їхнього життя і здоров»я. Позивач є власником квартири, має право на проживання у квартирі, в якій він зареєстрований. Іншого житла позивач немає. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Суд встановив, що позивач будучи співвласником спірної квартири порушує правила співжиття, застосовує до відповідачів фізичну силу, нищить майно, але вказані питання відповідачі повинні вирішувати в установленому законом порядку , однак жодних позовних вимог до позивача вони не пред"явили, не звертались до правоохоронних органів з заявами про застосування до позивача кримінального переслідування за нанесені їм тілесні ушкодження та пошкодження їхнього майна. Та обставина, що між позивачем та відповідачами виникають конфлікти, із-за негативної поведінки позивача в сім»ї, не позбавляє його права на житло, яке гарантовано ст. 47 Конституції України, а отже його порушене право на проживання у квартирі, частина якої належить йому на праві приватної власності, підлягає захисту, шляхом вселення позивача у спірну квартиру. Щодо позовних вимог про надання можливості позивачеві користуватися документами на квартиру, то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивач не навів суду доказів того, що у зв»язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на квартиру, його право власності на неї порушене. Ухвалою суду від 14.02.2014 року суд відстрочив сплату судового збору до розгляду справи Позовні вимоги [PERSON] в частині вселення його у квартиру підлягають задоводенню, а тому судові витрати за вказані позовні вимоги, що полягають у сплаті судового збору у розмірір 243 грн. 60 коп. необхідно стягнути на користь держави з відповідачів.

Outcome: partial