Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Фізична особа-підприємць [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що між ним та відповідачем було укладено договір-доручення від 22.01.2018 року. Згідно останнього, ФОП [PERSON], як виконавець, виконує комплекс інформаційних та консультаційних послуг з реклами, продажу та передачі у власність покупця квартири [ADDRESS], а саме: пошук потенційних покупців обєкту нерухомості; допомога в підготовці документів для здійснення угоди, при надання доручення для підготовки документів; ведення переговорів про вартість обєкту нерухомості та порядку заключення угоди. Виконавець може надавати частину перерахованих послуг, якщо не вимагається інше. За умовами вказаного договору, надані послуги складають 500 доларів США. При цьому, оплата послуг позивачу проводиться в день підписання відповідачем або особою, уповноваженою діяти в інтересах замовника, договору купівлі-продажу або іншого документа, передбаченого законодавством України, який посвідчує зміну власника обєкту нерухомості, незалежно від того чи був повідомлений позивач про час і місце заключення такого договору. При цьому, за умовами наведеного договору, послуги позивача рахуються виконаними на момент підпису замовником під договором купівлі-продажу або договору дарування. На виконання вказаних умов договору позивач знайшов для відповідача покупця вказаного житлового приміщення. Однак, після укладення 09.02.2018 року між відповідачем та покупцем вказаної квартири [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, відповідач не сплатив позивачу кошти за послуги в сумі 500 доларів США. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задоволити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, пояснив, що послуги з пошуку покупця відповідачу проведено іншим агентством нерухомості. Для підтвердження чого, суду було надано відповідний договір та акт надання послуг підписаний сторонами. Щодо договору-доручення від 22.01.2018 року укладеного між відповідачем та ФОП [PERSON], то він не відповідає вимогам закону. В ньому, зокрема, зазначено оплату послуг в іноземній валюті, а позивач на виконання умов такого договору не представив в суді акта надання послуг. Додатково представник відповідача в суді зазначив, що послуга позивачем надавалася неякісно та неповно. Просили в задоволені позову відмовити повністю. Допитаний в суді в якості свідка [PERSON] суду показав, що він мав бажання придбати квартиру [ADDRESS]. Перед покупкою оглядав цю квартиру. Тому був присутній в приміщенні агентства нерухомості позивача під час укладення попереднього договору від 22.01.2018 року. В подальшому він відмовився від укладення основного договору. [PERSON] він не знає. Пояснити суду чому він зареєстрований з нею за однією адресою не може. Заслухавши пояснення учасників процесу та свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір-доручення про продаж обєкту нерухомості. Згідно п.п. 1.1 вказаного Договору, відповідач, як замовник, доручає, а ФОП [PERSON], як виконавець, виконує комплекс інформаційних та консультаційних послуг з реклами, продажу та передачі у власність покупця обєкту нерухомості: 1)\~пошук потенційних покупців обєкту нерухомості; 2)\~допомога в підготовці документів для здійснення угоди, при надання доручення для підготовки документів; 3)\~ведення переговорів про вартість обєкту нерухомості та порядку заключення угоди. Виконавець може надавати частину перерахованих послуг, якщо не вимагається інше. Відповідно до п.п. 1.2 згаданого Договору, адреса обєкту нерухомості: [ADDRESS]. Як вбачається із п.п. 4.1 такого Договору надані послуги складають 500 доларів США. При цьому, оплата послуг позивачу, як виконавцю, проводиться в день підписання відповідачем, як замовником, або особою, уповноваженою діяти в інтересах замовника, договору купівлі-продажу або іншого документа, передбаченого законодавством України, який посвідчує зміну власника обєкту нерухомості, незалежно від того чи був повідомлений позивач, як виконавець, про час і місце заключення такого договору (п.п. 4.2 Договору). Крім того, п.п. 4.3 Договору встановлено, що послуги позивача, як виконавця, рахуються виконаними на момент підпису відповідачем, як замовником, під договором купівлі-продажу або договору дарування. Судом встановлено, що 09.02.2018 року між відповідачем та покупцем вказаної квартири [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу такої квартири, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.03.2018 року. Суд погоджується із позивачем, що позивач на виконання вказаних умов договору, знайшов для відповідача покупця квартири [ADDRESS]. Однак, в супереч наведеним умовам договору, відповідач не сплатив позивачу кошти за послуги в сумі 500 доларів США. Суд критично відноситься до пояснень свідка [PERSON], який\~ повідомив суду, що він хотів придбати житло для себе, але потім передумав. Судом встановлено, що він був присутній в приміщенні агентства нерухомості позивача під час укладення попереднього договору від 22.01.2018 року. З пояснень наданих в суді позивача вбачається, що під час укладення такого попереднього правочину, свідок в інтересах [PERSON] передавав завдаток за квартиру відповідачці. Такі обставини підтверджуються тим, що у [PERSON] та [PERSON] однакове місце реєстрації, що вказує на те, що вони проживають за однією адресою. Відповідно він діяв в інтересах [PERSON]. При цьому, в суді такий свідок не зміг суду пояснити чому у нього однакове місце реєстрації з покупцем квартири. Аналогічно суд не бере до уваги договір укладений між відповідачкою та іншим агентство нерухомості. Оскільки, зі справи вбачається, що послуги надавалися саме позивачем. При цьому, представник відповідача в суді не заперечував факт надання таких послуг позивачем. Натомість в судових дебатах він вказував лише на те, що такі послуги позивачем надані неповні та неякісні. Однак, це не може бути підставою для відмови в позові, бо за умовами п.п. 1 Договору-доручення, укладеного між сторонами, позивач, як виконавець, може надавати частину перерахованих послуг, якщо не вимагається інше. Покликання представника відповідача на недійсність договору-доручення укладеного між позивачем та відповідачем не заслуговує на увагу суду. Оскільки, ч. 3 ст. 215 ЦК України передбачено те, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. В матеріалах справи немає доказів того, що вказаний правочин визнавався недійсним, або у спосіб та в порядку передбаченому законом оспорювався відповідачем. При цьому, суд враховує те, що п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено серед загальних засад цивільного законодавства свободу договору. Приписами ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який непередбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Суд погоджується із позивачем, що хоча договір укладений між сторонами по справі має назву договору доручення, проте він містить всі обовязкові умови для договору надання послуг. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві замовлену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частина перша ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Так само, згідно загальних засад цивільного законодавства, що регулює відносини, які виникають за договором доручення, у відповідача виникає обовязок сплатити позивачу обумовлену договором суму коштів. Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні прав та обовязки довірителя. Частиною 1 ст. 1002 ЦК України передбачено, що повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1007 ЦК України встановлено, що довіритель зобовязаний, якщо інше не встановлено договором відшкодувати повіреному витрати, повязані з виконанням доручення. Довіритель зобовязаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. При цьому, стаття 524 ЦК України дає право сторонам визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання строк якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як уже зазанчалося, п.п. 4.1 Договору укладеного між сторонами по справі, передбачено, що надані послуги складають 500 доларів США. При цьому, оплата послуг виконавцю (позивачу) проводиться в день підписання замовником (відповідачем) або особою, уповноваженою діяти в інтересах замовника, договору купівлі-продажу або іншого документа, передбаченого законодавством України, який посвідчує зміну власника обєкту нерухомості, незалежно від того чи був повідомлений виконавець (позивач) про час і місце заключення такого договору (п.п. 4.2 Договору). Оскільки, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] було підписано 09.02.2018 року, то повний розрахунок між сторонами за договором доручення від 22.01.2018 року мав відбутися саме в цю календарну дату. Однак, такі послуги відповідачем позивачу не оплачені і на час ухвалення рішення по справі. Як наслідок, на сьогодні є всі підстави для стягнення з відповідача на корить позивача 500 (пятсот) доларів США, які еквівалентні згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 26,54 грн.) 13 270 (тринадцять тисяч двісті сімдесят) грн. 00 коп. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved