Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON], звернувся до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позову посилається на те, що 26.11.2011 року на підставі довіреності № 1635 він довірив [PERSON] управляти належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію автомобіль ВАЗ 21063, 1988 року випуску. Довіреність була видана строком на три роки, тобто до 26.11.2014 року. Так як строк дії довіреності закінчився, він неодноразово пропонував відповідачу повернути йому автомобіль, однак останній у добровільному порядку автомобіль не повернув, та продовжує ним користуватися, чим перешкоджає йому здійснювати право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з чим погіршився стан його здоров'я, за вказаний період двічі переніс ішемічний інсульт, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в лікувальних закладах. Тому просить усунути перешкоди у здійсненні його права володіння, користування та розпорядження своїм майном шляхом зобов'язання відповідача повернути йому автомобіль ВАЗ 21063 та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 70 000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, при цьому вказав на виникнення конфліктної ситуації з відповідачем на початку 2018р., внаслідок чого потребував повернути йому автомобіль і оскільки після конфліктної ситуації з відповідачем на початку 2018р. на протязі 2018р. знаходився на двічі на стаціонарному лікуванні вважає що йому завдана моральна шкода, і вказав, що розмір моральної шкоди в розмірі 70 000 гривен визначена ним розміром матеріальних затрат, які він поніс під час лікування в 2018р. Доказів в частині завдання моральної шкоди саме діями відповідача, позивач не надав. Відповідач позов не визнав, та пояснив, що 26.11.2011 року він купив у позивача належний останньому автомобіль ВАЗ 21063, номерний знак [NUMBER], але договір купівлі продажу не укладали, а уклали довіреність, з правом продажі вказаного автомобіля строком на 3 роки, та вважає, що автомобіль належить йому і знаходиться у нього. Оскільки на початку 2018р. між ними виникла конфліктна ситуація, вважає, що дії позивача обумовлені саме конфліктом купівлі продажу будинку, а не користування ним автомобілем. В позові прохає відмовити, вважає, що лікування позивача не пов'язано з користуванням ним автомобілем, при цьому прохає застосувати строки позовної давності до позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії листа від 17.03.2018 року за облікованими даними ТСЦ №1248 РСЦ МВС в Дніпропетровській області станом на 17.03.2018 року автомобіль ВАЗ 21063, 1988 року випуску, номерний знак [NUMBER] зареєстрований з 16.09.2004 року за [PERSON]. (а.с.9) Згідно копії скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреностей) довіреність на право розпорядження ТЗ № 1635 від 26.11.2011 року дійсна до 26.11.2014 року. (а.с.8) Згідно копії нотаріально посвідченої довіреності - 26.11.2011р. [PERSON] уповноважив [PERSON] керувати та розпоряджатися ( продати, здати в оренду, позичку, тощо) належний йому автомобіль ВАЗ 21063, 1988 року випуску, номерний знак [NUMBER], строком до 26.11.2014р.. (а.с.73) Згідно копії листа вих. № 47.3/10-2205 від 01.03.2018 року [PERSON] звертався до П'ятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області із заявою по факту неповернення йому [PERSON] автомобілю марки ВАЗ 2106 д/н [NUMBER]. (а.с.10) 05.06.2018 року [PERSON] надіслав [PERSON] вимогу про повернення в термін 14.06.2018 року автомобіля ВАЗ 21063, 1988 року випуску, яку [PERSON] отримав особисто 09.06.2018 року, що підтверджується копіює рекомендованого повідомлення про вручення. (а.с.11-12) Згідно копій виписок із медичних карт [PERSON], останній з 31.10.2017р. по 13.11.2017р., з 18.12.2017р. по 28.12.2017р., з 29.03.2018р. по 21.04.2018р. знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 3 ст., ризик 4, стенокардія напруження,ІІ Ф.К. СН-Іст., наслідки перенесеного ГПМК за ішемічним типом ( січень 2017р., повторно жовтень 2017р.) - вважає себе хворим з листопада 1990р. - після командировки на ЧАЕС. (а.с.13-15) Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.3 ст. 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Згідно ч.1 ст. 247 ЦПК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Частиною першою статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина перша статті 1004 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 536/378/15-ц. Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, тому до позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України позовна давність до них не застосовується, правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15 тапостанові Верховного Суду від 29.03.2018 року у справі № № 904/10673/16. Таким чином, строк дії довіреності закінчився 26.11.2014 року, однак [PERSON] не повернув транспортний засіб позивачу, тому позовні вимоги позивача, щодо зобов'язання відповідача повернути автомобіль підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.2 вказаної статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.4 вказаної статті - моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін … . Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач в судовому засіданні визнав факт виникнення конфліктної ситуації з відповідачем на початку 2018р., в результаті обставин пов'язаних з купівлею продажем будинку, ( надав договір купівлі продажу будинку від 13.02.2018р. - а.с.83), в той же час згідно позовних вимого вказав на виникнення конфліктної ситуації в 2017р., що потягло за собою погіршення його здоров'я та перебування на лікуванні в кінці 2017р. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає не доведеним спричинення відповідачем моральної шкоди, та відсутність вини відповідача в перенесених позивачем хворобах - оскільки надані медичні документи свідчать про захворювання позивача з 1990р., при цьому позивач зазначив, що моральна шкода полягає в матеріальних затратах, які він поніс в період лікування в розмірі 70000 гривень, внаслідок чого в задоволені позовних вимог, щодо стягнення моральної шкоди з відповідача слід відмовити. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Пунктом 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial