Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Харківський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, в інтересах держави в особі Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, реєстраційна служба головного управління юстиції Харківської області, звернувся до суду з позовом до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, [PERSON], в якому після уточнень просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації №1320 від 04.12.2009 року про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та її кадастровий №6322083000:04:003:0217 на території Черкасько-Лозівської сільської ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області загальною вартістю 250995 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що проведено перевірку за фактом незаконного набуття громадянами права власності на земельні ділянки на території Черкасько-Лозівської сільської ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області, в ході якої встановлено факт незаконного вилучення земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні відповідно до Державного акту на право користування землею серія Б №047674 від 1993 року Данилівського дослідного лісгоспу на території Черкасько-Лозівської сільської ради. Встановлено, що розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 10.07.2008 року за №885 [PERSON] надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у приватну власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення площею 2 га за межами населених пунктів на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. У подальшому ПП «Перспектива - Земля» виготовила проект землеустрою, який погоджено відповідними державними органами, в тому числі управлінням Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області відповідно до висновку від 01.10.2008 року. Висновками відділу містобудування та архітектури Дергачівської райдержадміністрації, санітарно-епідеміологічної станції Дергачівського району, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області, управлінням культури і туризму Харківської облдержадміністрації також погоджено вищевказаний проект землеустрою, відповідно до якого у власність надана земельна ділянка сільськогосподарського призначення. Крім того, на підставі Вказівки Державного комітету України по земельних ресурсах №12 від 20.03.2002 року та відповідно до довідки Управління Держкомзему у Дергачівському районі про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, які розташовані на території Черкасько-Лозівської сільської ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області, вищезазначеній ділянці присвоєно кадастровий номер 6322083000:04:003:0217, про що зроблено запис в книзі реєстрації кадастрових номерів від 06.07.2009 року. Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації №1320 від 04.12.2009 року, затверджено проект землеустрою та передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2 га із запасу сільськогосподарського призначення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. В подальшому [PERSON] роздруковано державний акт на право власності на земельну ділянку, який підписано посадовими особами органів державної виконавчої влади та земельних ресурсів, проте він не пройшов державну реєстрацію та в силу ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України є нечинним. Проте, в ході перевірки, яка проведена Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області 17.06.2013 року, встановлено, що вищезазначена земельна ділянка передана у приватну власність із земель державної власності, які перебувають у постійному користуванні Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія Б №047674 від 1993 року. Відповідно до інформації Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА погодження на вилучення вищевказаної земельної ділянки держлісгоспом не надавалось. Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України №610-р від 10.04.2008 року зупинено передачу прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду зі зміною цільового призначення. Однак, у порушення вищевказаних вимог законодавства, Дергачівською районною державною адміністрацією незаконно та із перевищенням наданих повноважень, прийнято вищевказане розпорядження №1320 від 04.12.2009 року, внаслідок чого [PERSON] незаконно передано у власність земельну ділянку загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, фактично змінивши її категорію з лісогосподарського на сільськогосподарське призначення, вилучивши з постійного користування Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА, чим грубо порушено вимоги ст.ст. 18-20, 122, 149 Земельного кодексу України та розпорядження Кабінету Міністрів України № 610-р від 10.04.2008 року, а державним інтересам спричинено шкоду. Відповідно до висновку судової оціночно-земельної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №4574 від 12.06.2013 року вартість земельної ділянки гр. [PERSON] площею 2 га (кадастровий номер 6322083000:04:003:0217), складає 250995 грн. Представник Дергачівської райдержадміністрації Ярова Л.Л., подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої позов Харківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА не визнала, заперечувала проти його задоволення посилаючись на його безпідставність. У судове засідання представник відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача та подано письмові заперечення стосовно позовних вимог. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що з вимогами позовної заяви згодна, заперечень проти задоволення позову не має, справу просила розглядати у її відсутність. У судове засідання представник позивача Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА Ломака І.А. та прокурор прокуратури Дергачівського району Харківської області Сірик В.В. не з'явилися, подали до суду відповідні заяви, в яких просили задовольнити позов з підстав, які зазначені у позовні заяві, та справу розглядати у їх відсутність. У судове засідання представники третіх осіб: Державної інспекції сільського господарства в Харківській області та реєстраційної служби головного управління юстиції Харківської області не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Так як до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, відповідно до ч.3 ст. 36 ЦПК України справа розглядається без участі зазначених третіх осіб. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до державного акту на право користування землею серії Б №047674, Данилівському дослідному державному лісгоспу для ведення лісового господарства надана земельна ділянка площею 2881 га. Згідно розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №886 від 10.07.2008 року, громадянам, в тому числі і [PERSON], надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради. Згідно розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №1320 від 04.12.2009 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради та передано [PERSON], у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №165351 від 03.06.2011 року, кадастровий номер 6322083000:04:003:0217, [PERSON] на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 04.12.2009 року №1320, є власником земельної ділянки площею 2,0000 га. При цьому зазначений державний акт, не зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів. Щодо вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження місцевого органу виконавчої влади. Частиною першою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Отже, указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 118 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відповідно до ч.ч.6,7,8,9 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер та є непорушним. Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Рівність умов захисту прав власності на землю випливає з норм ст.ст. 21, 55 Конституції України та ст.152 ЗК України. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідне рішення місцевого органу виконавчої влади про передачу у власність земельної ділянки є незаконним, оскільки Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області розпорядилася земельною ділянкою, яка відповідно до державного акту на право користування землею серії Б №047674, входить до складу земельної ділянки, які надана для ведення лісового господарства Данилівському дослідному державному лісгоспу. Згідно ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, суд дійшов до висновку про визнання незаконним та скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації №1320 від 04.12.2009 року про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради. Щодо вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки та її кадастрового номеру. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами (ст. 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та виникає з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у [PERSON] не виникло право власності на спірну земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №165351 від 03.06.2011 року відповідним чином не зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідач [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку не набула на підставі розпорядження №1320 Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 04.12.2009 року, так як державний акт на земельну ділянку не був зареєстрований належним чином. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07 липня 2011 року, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Таким чином, кадастровий номер земельної ділянки є похідним від державної реєстрації. Так як земельна ділянка не була відповідним чином зареєстрована, то їй і не було присвоєно кадастровий номер. У зв'язку з цим, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial