Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк" (далі - ПАТ „УкрСиббанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 094,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.2014 року становить 65 969,51 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 05 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164807000, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 12 871,00 доларів США, терміном до 05.06.2014 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних. 05.02.2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтентну, встановлено ануїтентний платіж в розмірі 180,00 доларів США, зі строком сплати 28-го числа кожного місяця, змінено кінцевий термін повернення кредиту, не пізніше 28.06.2016 року. Сторони домовились, що для ідентифікації договору може використовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні № 11164807000 так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 11164807001. Однак відповідач не виконує умови зазначеного кредитного договору, у зв'язку з чим наявна заборгованість з боку відповідача, яка станом на 13.10.2014 року становить 5 094,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 65 969,51 грн., що є предметом позовних вимог. 18.03.2015 року в судовому засіданні представником позивача Дзюбенком Р.В. подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 11164807000 від 05.06.2007 року, нараховану станом на 20.02.2015 року, у розмірі 5 214,67 доларів США, з яких: 4 475,32 доларів США - кредитна заборгованість; 739,35 доларів США - заборгованість по процентам, та пеню у розмірі 11 672,84 грн., з яких: 8 929,94 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 2 742,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. (а.с. 71-72) Представник позивача ПАТ „УкрСиббанк" - Дзюбенко Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням внесених змін, з підстав, що містить зміст поданої позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, просив в позові відмовити, додатково пояснив, що дійсно між ним та позивачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164807000 від 05.06.2007 року, згідно умов якого Банк надав йому кредит на загальну суму 12 871,00 доларів США, а також відповідач підтвердив факт укладення 05.02.2009 року Додаткової угоди № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої було змінено схему погашення кредиту на ануїтентну, встановлено ануїтентний платіж в розмірі 180,00 доларів США, зі строком сплати 28-го числа кожного місяця, змінено кінцевий термін повернення кредиту, не пізніше 28.06.2016 року, однак відповідач вважає такі умови спірного кредитного договору несправедливими, оскільки кредитні кошти йому було надано в іноземній валюті, відносно якої за весь час дії договору значно підвищився курс, що позбавило відповідача можливості своєчасної виплати кредитної заборгованості, із заявою про реструктуризацію якої відповідач не звертався. Вислухавши пояснення представника позивача ПАТ „УкрСиббанк" - Дзюбенка Р.В., відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. З матеріалів справи убачається, що на виконання вимог Закону України „Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк „УкрСиббанк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк". Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк" є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк" згідно рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року. (а.с. 41) Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Більш повне визначення міститься в Положенні про кредитування, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 28 вересня 1995 р. № 246. Цим актом кредит визначається як позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредитна операція - це договір щодо надання кредиту, який супроводжується записами за банківськими рахунками, з відповідним відображенням у балансах кредитора та позичальника. Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах передбачених законодавством. Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та позичальником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається. Судом встановлено, що 05.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164807000, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 12 871,00 доларів США, терміном до 05.06.2014 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних. (а.с. 4-12, 13-15) Згідно п. 2.1. Договору, у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі позичальника за договором позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб марки Samand, модель EL, рік випуску 2007, колір сірий, тип ТЗ легковий седан, номери агрегатів: шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Згідно з п. 4.1. зазначеного Договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісії, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому Банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого Договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором за першою вимогою Банку. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання - це повідомлення стороною чи іншими особами, що беруть участь у справі, обставин, що підтверджують наявність чи відсутність фактів, які за законом повинна доводити друга сторона чи інші особи. Процесуальним наслідком визнання в цивільному процесі однією зі сторін факту встановленим є набуття фактом безспірного характеру і звільнення другої сторони від його доказування. Визнання певної обставини звільняє від обов'язку її доказування лише тоді, коли її визнали інша сторона, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Якщо хоча б хтось з числа цих осіб, які беруть участь у справі обставину не визнає, вона потребує доказування. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідачем по справі [PERSON] фактичне перерахування коштів Банком позивача на поточний рахунок відповідача у розмірі, зазначеному в п. 1.1. Кредитного договору, тобто в сумі 12 871,00 доларів США, на придбання транспортного засобу, що відповідає цільовому використанню кредитних коштів, визначеному умовами Договору. 05.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164807000 від 05.06.2007 року (щодо зміни схеми погашення кредиту), відповідно до умов якого сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме: № 11164807000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме: № 11164807001, а також змінено схему погашення кредиту на ануїтентну, встановлено ануїтентний платіж в розмірі 180,00 доларів США, зі строком сплати 28-го числа кожного місяця, змінено кінцевий термін повернення кредиту, не пізніше 28.06.2016 року. (а.с. 16-18) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов'язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. 09.09.2014 року, у зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором № 11164807000 від 05.06.2007 року, позивачем на адресу відповідача надіслано письмову вимогу про досудове врегулювання спору, шляхом погашення кредитної заборгованості. (а.с. 31, 32, 33) Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Кредитним договором, додатковою угодою до Кредитного договору, та у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов Кредитного договору, у позивача виникло право вимоги стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених Договором штрафних санкцій. Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачем порушено умови Кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, процентів за користування кредитом та пені, у зв'язку з чим, станом на 20.02.2015 року сума заборгованості відповідача перед Банком позивача становить 5 214,67 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 4 475,32 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 739,35 доларів США; та заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 11 672,84 грн., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 8 929,94 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 2 742,90 грн. (а.с. 73-88) Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, а саме, підлягає до стягнення з відповідача сума простроченої заборгованості по кредиту в розмірі - 5 214,67 доларів США та пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 11 672,84 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1543,36 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved