Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

19 травня 2014р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Дзержинськвугілля», в якому ставить питання про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 20000грн., завданої внаслідок отриманого професійного захворювання. На доведеність позову позивач вказав, що 15.01.2014 року, в 11-30 годині, він працював в ВП «Шахта ім.Ф.Е.Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля», учнем електрослюсаря підземного, під час виконання трудових обов'язків у шахті, під час ремонту балки конвеєрструга, отримав при цьому виробничу травму - травматичну ампутацію 2 пальця правої кисті. Факт отримання ним виробничої травми підтверджується актом № 4 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 17 січня 2014 року, затверджений директором шахти 18 січня 2014 року. Згідно висновку МСЕК від 01 квітня 2014 року йому вперше було встановлено 10% втрати професійної працездатності. Внаслідок отриманої виробничої травми він відчув сильну біль та страх. З приводу травми знаходився на стаціонарному лікуванні в травмотологічному відділенні відділенні лікарні з 15 січня 2014 року по 29 січня 2014 року. Після проходження стаціонарного лікування він лікувався амбулаторно. Не дивлячись на лікування, його права рука до теперішнього часу болить в місці травми, виглядає неестетично. Позивач вказує, що він соромиться зовнішнього вигляду руки, соромиться з'являтися на людях, він відчуває тривогу з приводу того, що отримав травму на початку трудової діяльності. В зв'язку з цим у нього порушені звичні життєві зв'язки, для відновлення яких потрібні додаткові зусилля. Він не може як раніше виконувати роботу по будинку і допомагати родині по господарству. Отримане каліцтво позбавило його можливості реалізувати звички та бажання. Він постійно відчуває фізичний біль, в зв'язку з чим не може вести повноцінний стан життя, відчуває себе неповноцінною людиною, став нервовим та дратівливим, відчуває хвилювання та страх за своє здоров'я, тому що палець вже не виросте. Йому тяжко усвідомлювати, що він приречений продовжувати життя неповноцінною людиною. Враховуючи тривалість його моральних страждань, факт значного погіршення якості життя, моральну шкоду оцінює в 20000грв. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача Єгольніков О.Ю. в судовому засіданні позов не визнав, також надав суду письмові заперечення в яких просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач з 16.09.2013 року по 06.03.2014 року перебував у трудових правовідносинах з ВП «Шахта ім.Ф.Е.Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля», де працював учнем електрослюсаря підземного, що підтверджується записами в його трудовій книжці. 15.01.2014 року, в 11-30 годині під час виконання трудових обов'язків у шахті, під час ремонту балки конвеєрструга, він отримав виробничу травму - травматичну ампутацію 2 пальця правої кисті. Факт отримання ним виробничої травми підтверджується актом № 4 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 17 січня 2014 року, затверджений директором шахти 18 січня 2014 року. Внаслідок захворювання [PERSON] зазнає біль, відчуває ущербний стан у зв'язку з погіршенням фізичних можливостей. Ці фактори потягли за собою необхідність для позивача зміни звичок, засобу життя, інтересів та планів на майбутнє, вплинули на його коло спілкування, затребували додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини свідчать про завдання [PERSON]моральної шкоди та порушення його прав на її відшкодування з сторони відповідача. Моральна шкода передбачає втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, які завдані конкретній особі. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків і або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами праці. Згідно з роз'ясненнями, даними у п.13 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995р. за змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного суду України від 25.05.2001р.; відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності, чи галузевої належності. Відповідно до ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Судом встановлено, що позивач працював в ВП «Шахта ім.Ф.Е.Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля», створеному для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Відповідач не створив позивачеві безпечних і не шкідливих умов праці, внаслідок чого він отримав професійне захворювання, яке потягло за собою втрату професійної працездатності, внаслідок чого позивач зазнає фізичні і моральні страждання. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних і фізичних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, порушення нормальних життєвих зв'язків внаслідок можливості продовжувати активне життя, обмеження умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копією трудової книжки, виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, довідками МСЕК. Суд враховує, що позивач отримав травму у досить молодому віці, майже на початку своєї трудової діяльності. Не зважаючи на незначний відсоток втрати працездатності позивачем, характер травми свідчить про наявність вади у позивача, з якою останній житиме та працюватиме в майбутньому, що значною мірою впливає на організацію його життєдіяльності, потребує пошуку додаткових зусиль. З урахуванням характеру та тривалості моральних та фізичних страждань глибини змушених змін у засобі життя, розміру мінімальної заробітної плати, та мінімального прожиткового мінімуму принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000грн. Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з 15.01.2014р., а саме з часу отримання травми і відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, не поширюється. Відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з на користь держави судовий збір розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial