Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

13 березня 2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] . У належному йому домоволодінні були зареєстровані його колишня дружина - [PERSON] , шлюб із якою розірвано за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року, та донька його колишньої дружини - [PERSON] , 2007 року народження, які є відповідачами у справі. Фактично відповідачі понад рік не проживають у домоволодінні, комунальні платежі не сплачують, і не утримують його, а реєстрація відповідачів порушує його права, як власника нерухомого майна. Додав, що відповідачі мають інше місце проживання. У зв`язку з чим, позивач просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] , 2007 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та позбавити відповідачів права користування цим житловим приміщенням. Ухвалою суду від 16 березня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 14-15). 31 березня 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із її уточненням (а.с. 17, 18-19). Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання, цією ж ухвалою було залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Новомосковської міської ради як Орган опіки та піклування (а.с. 33-34). У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, оскільки відповідач визнала позовні вимоги (а.с. 54). Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , 2007 року народження, у підготовче засідання не з`явилась, подала суду заяву про визнання позовних вимог, оскільки вона дійсно вже більше року разом із донькою [PERSON] , 2007 року народження, не проживають за адресою: [ADDRESS] , а проживають у власній квартирі за іншою адресою, оскільки не перебувають з позивачем у родинних відносинах. Додала, що за власним бажанням вона з [PERSON] не можуть знятись з реєстраційного обліку місця проживання за адресою позивача, оскільки для цього їй потрібна згода батька доньки, який вже тривалий час перебуває за кордоном, з яким зв`язку вона не має, про що також надано відповідну заяву від імені відповідача, посвідчену нотаріально (а.с. 52, 53). Представник третьої особи - Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, як Органу опіки та піклування у підготовче засідання не з`явився, але подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 58). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 24 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Аляб`євою Я. С., зареєстрованого в реєстрі за № 1641, наданого суду у засвідченій позивачем копії, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права влансості № 31560132 від 24 грудня 2014 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 23-24, 25-26). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року, постановленим у цивільній справі № 183/3709/19, шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 21 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 80 - розірвано. Відповідно до інформаційної довідки Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 825 від 26 лютого 2020 року, наданої суду у засвідченій позивачем копії, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1983 року народження та [PERSON] , 2007 року народження (а.с. 20). Відповідач [PERSON] разом із неповнолітньою [PERSON] у зазначеному будинку [ADDRESS] зареєстровані, однак не проживають з січня 2019 року, що підтверджується актом голови квартального комітету № 15 м. Новомосковськ Дніпропетровської області Постаніної С. О., складеним у присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 29 березня 2020 року (а.с. 29). Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] разом із неповнолітньою [PERSON] , 2007 року народження, без поважних причин не проживають більше одного року в будинку [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, але з реєстрації не знялись, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надала та визнала позов (а.с. 52, 53). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] із неповнолітньою [PERSON] , 2007 року народження, порушують права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, і можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. З цих же підстав, у зв`язку із визнанням судом відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів права користування спірним житловим приміщенням, задоволенню не підлягають, зокрема, і з тих підстав, що зазначений позивачем спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 грн. 40 коп. (а.с. 1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial