Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 26.07.2011 року з урахуванням трьох процентів річних за прострочення грошового зобов'язання в сумі 12 937 грн., борг за договором позики від 03.10.2011 року, з урахуванням трьох процентів річних за прострочення грошового зобов'язання в сумі 107 182 грн. та 20 000 грн. компенсації за спричинену моральну шкоду. В обґрунтування заявлених вимог у позові зазначено, що 26.07.2011 року позивач надав у борг відповідачу суму коштів в розмірі 12 000 грн. На підтвердження укладеного договору позики відповідач склав розписку на ім'я позивача. Згідно умов договору позики, відповідач зобов'язався повернути отримані кошти не пізніше 05.08.2011 року. 03.10.2011 року позивач надав в борг відповідачу суму коштів в розмірі 100 000 грн. На підтвердження укладеного договору позики відповідач склав розписку на ім'я позивача. Згідно умов договору позики, відповідач зобов'язався повернути отримані кошти не пізніше 20.10.2011 року. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, що змусило позивача звернутись до суду. Вказано, що відповідно розрахунків за договором позики від 26.07.2011 року сума трьох процентів річних складає 937 грн. Загальна сума боргу з урахуванням трьох процентів річних складає 12 937 грн. Відповідно до розрахунків за договором позики від 03.10.2011 року сума трьох процентів річних складає 7182 грн. Загальна сума з урахуванням трьох процентів річних складає 107 182 грн. Зазначено, що внаслідок подій які сталися, а саме неповернення на протязі майже трьох років коштів, позивачем пронесено моральну шкоду. Він був змушений неодноразово звертатись в телефонному режимі та при особистій зустрічі до відповідача з проханнями, вимогами про повернення боргу, результатом чого були обіцянки, які ніхто не виконував, внаслідок чого йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в психологічному дискомфорті, в нервових переживаннях, моральному дискомфорті, і фізичних стражданнях пов'язаних з афективним психологічним станом і переживаннями, які прийшлося пережити у зв'язку з тим, що відповідачем тривалий час не здійснюється повернення належних позивачу грошових сум. Моральні страждання також полягають в тому, що у зв'язку з неповерненням боргу в загальній сумі 112 000 грн., позивач був позбавлений можливості вільно розпорядитись належними йому коштами та сплатити компенсацію за частку майна при поділі майна подружжя, яке мало місце при вирішенні справи в Ленінському райсуді м. Кіровограда при розгляді цивільної справи між ним та колишньою дружиною про поділ майна подружжя, оскільки саме на ці кошти, які ним були надані в борг відповідачу він розраховував. Відтак за рішенням суду був позбавлений права власності на частку майна та змушений укладати договори оренди, винаймаючи приміщення для розміщення приватного підприємства, де він являється керівником та нести додаткові матеріальні витрати. Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки відповідача суду не відомі. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2011 року [PERSON] надав в борг відповідачу [PERSON] суму коштів в розмірі 12 000 грн. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку на ім'я позивача. Згідно умов договору позики, відповідач зобов'язався повернути отримані в борг гроші не пізніше 05 серпня 2011 року. 03 жовтня 2011 року [PERSON] надав в борг відповідачу [PERSON] суму коштів в розмірі 100 000 грн. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку на ім'я позивача. Згідно умов договору позики, відповідач зобов'язався повернути отримані в борг гроші не пізніше 20 жовтня 2011 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи. Відповідачем не було надано суду доказів того, що сума боргу за договором позики була повернута позивачу. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 - 1048 ЦК України. Відповідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. З урахуванням того, що відповідач взяті на себе обов'язки по договорам позики (розпискам) не виконав, грошові кошти не повертає, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача суму боргу за договором позики від 26.07.2011 року в розмірі 12000 грн. та за договором позики від 03.10.2011 року в розмірі 100 000 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, вважає за можливе, також задовольнити вимогу позивача щодо стягнення 3% річних за договором позики від 26.07.2011 року, що складає 937 грн. та за договором позики від 03.10.2011 року - 7182 грн. Врегулювання питання моральної шкоди передбачено статтями 23, 1167 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди. Позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, в межах обґрунтування цієї вимоги, не зазначено підстави пасивної поведінки щодо дій направлених на повернення боргу протягом тривалого часу, не доведено причинно - наслідкового зв'язку, пов'язаного з негативними факторами в його житті у період не виконання відповідачем боргових зобов'язань, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial