Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

31.10.2018 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до 23-х років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є донькою відповідача по справі. Зазначає, що на підставі рішення Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 18.02.2011 її мати [PERSON] отримувала аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Зазначає, що вона навчається в Національному авіаційному університеті з 01.09.2018 спеціальність "Переклад" на факультеті НН ГМІ денної форми навчання та перебуває на утриманні матері. У зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, проте відповідач не бере участі в її утриманні, грошових коштів не надає. Зазначає, що відповідач працює та отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 31.10.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 02.11.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. [PERSON] відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. (а.с.8). З договору 18-1/ОФ-446 від 15.08.2018 вбачається, що [PERSON] є студентом денної форми навчання Національного авіаційного університету. Термін за договором навчання складає 4 роки (а.с.11-12). Вбачається, що [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON], яка не може повністю забезпечити належне утримання доньки. Також вбачається, що відповідач перебуває в працездатному віці працює на посаді директора ФГ [PERSON], в зв'язку з чим має можливість надавати кошти на утримання власної доньки, яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 199 СК України визначено, що у випадку продовження навчання батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення двадцяти трьох років. Такого віку [PERSON] досягне [INFO], тобто після закінчення навчання. Враховуючи викладене вище, передбачені законом обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини від усих його виду заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 31.10.2018 і до закінчення нею навчання - 30.06.2022. Разом з цим, суд не знаходить підстав для обмеження мінімального розміру аліментів, тобто не менше 50 % прожиткового мінімуму, оскільки чинне законодавтсво таких обмежень щодо стягнення аліментів на повнолітну дитину не передбачає. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 704,80 грн.

Outcome: partial