Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

05.05.2020 до суду звернувся [PERSON] (далі Позивач) з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що йому на підставі права власності належить будинок [ADDRESS] . В зазначеному будинку по теперішній час, зокрема зареєстрована Відповідач, яка фактично з часу реєстрації, а саме 19 грудня 2003 року не проживає в даному будинку, жодного разу не сплачували комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймала, особистих речей її в будинку немає. Відповідач добровільно виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, наміру приїжджати до України вона не має. Відповідач не є членом, чи близьким родичем, фактично проживає на території РФ. Стверджує, що реєстрація Відповідача за вказаною адресою порушує його право на вільне розпорядження і користування майном, сплачує за неї додаткові витрати по комунальному обслуговуванню будинку. З урахуванням наведеного, позивач вимушений звернутися до суду з дійсним позовом. 25.05.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Представник позивача адвокат Малютін В.Г. у підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій додатково зазначила, що дійсно з 19 грудня 2003 року зареєстрована за спірною адресою, при цьому ніколи не проживала в домоволодінні [ADDRESS] , добровільно виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, наміру приїжджати до України не має, оскільки має офіційний дозвіл на проживання іноземного громадянина. Заперечень проти позову не має. Третя особа - Лобойківська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з поданням сторонами по справі заяв про розгляд справи за їх відсутності та визнанням відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін по справі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. Позивачу на підставі права власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору дарування від 28 квітня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 46. Станом на час розгляду справи в спірному житловому будинку зареєстрована Відповідач, однак фактично в ньому не проживає, що підтверджується Актом про не проживання гр. [PERSON] , з 19 грудня 2003 року. Як зазначив позивач вона не сплачувала комунальні платежі, особистих речей її в будинку немає, фактично, а ні постійно в ньому не проживає. На теперішній час у позивача є перешкоди у праві користуванні житловим будинком. В той же час, як встановлено судом, Відповідач не є членом сім`ї Позивача. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч.1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім ' ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ' ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 76 ЦПК України докази встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з тим, що відповідач не проживає в спірному будинку тривалий час (більше року), не цікавиться будинком як приміщенням, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право користування та розпорядження будинком. Є необхідність усунути перешкоди у здійсненні права власності позивача, а тому є підстави для задоволення в цій частині позову. Вимога щодо зобов`язання зняти з реєстраційного обліку, є передчасною, так як відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. В даній частині позовних вимог спірні правовідносини відсутні, а отже в їх задоволенні слід відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 840,80:50%=420,40, а інші 50 відсотків - 420,40 грн. слід залишити за позивачем, оскільки позивач при зверненні до суду із позовом вимог щодо стягнення його з відповідача не заявляв. На підставі викладеного та

Outcome: partial