Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

23.10.2019 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Чернігівський завод радіоприладів» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 35 523 грн 56 коп. та відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач систематично затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. У зв`язку з цим позивач поніс моральні страждання, втратив нормальні життєві зв`язки, був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. У судове засідання позивач не з`явився, у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку свого позову. Також вказав, що частину заборгованості по заробітній платі в сумі 24 506 грн 07 коп. стягнуто з відповідача рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.07.2019 (справа №750/6628/19). Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про заборгованість перед позивачем станом на 23.10.2019 у розмірі 32 330 грн, з якої 24 506 грн 07 коп. стягнуто рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова (справа №750/6628/19), зазначивши, що різниця між основною сумою боргу та виплаченою складає 7 823 грн 93 коп. Крім того, відповідач зазначає про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань відповідачем. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» та обіймає посаду начальника варти воєнізованої охорони, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 7). Позивач зазначає, що у відповідача перед ним обліковується заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 35 523 грн 56 коп., а будь-які його звернення щодо її виплати в порядку досудового врегулювання спору відповідач ігнорує, чим систематично порушує право позивача на отримання заробітної плати. Згідно довідки № 466/226 від 31.10.2019, наданої відповідачем до відзиву, убачається, що заборгованість перед позивачем станом на 23.10.2019 складає 32 330,00 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.07.2019 (справа № 750/6628/19, провадження 2/750/1679/19), яке набрало законної сили 06.08.2019, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 01.06.2019 в розмірі 24 506 грн 07 коп. Отже, у зв`язку з частковим стягненням заборгованості заробітної плати з ПрАТ "ЧеЗаРа" на користь позивача, залишок заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 23 жовтня 2019 року становить 7 823 грн 93 коп. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у разі порушення законодавства про оплату праці. Отже, позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати підлягають частковому задоволенню - у сумі 7 823 грн 93 коп., оскільки частково заборгованість позивачу вже було стягнуто на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.07.2019, яке набрало законної сили 06.08.2019 (справа № 750/6628/19, провадження 2/750/1679/19). Також, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди виходячи з наступного. Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд погоджується з доводами позивача про те, що несвоєчасна виплата заробітної плати відповідачем призвела до моральних страждань і виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцію порушення прав позивача відшкодування моральної шкоди у сумі 2 000 грн. Згідно з пунктом третім частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, отже з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1 536 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial