Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищенаведеним позовом в якому зазначила, що 31 липня 2003 року підписала договір застави на квартиру №5 у будинку №8, що по вул. Крошенській у м. Житомирі, виступивши як поручитель у кредитних зобовязаннях, повязаних із наданням Житомирською філією акціонерного комерційного банку "Мрія" кредиту для закритого акціонерного товариства "Велкам". Під час складання договору застави від 31.07.2003 року було порушено права малолітньої дитини позивача, сина [PERSON], у звязку із чим Богунський районний суд м. Житомира 13 квітня 2006 року визнав договір застави недійсним в частині застави належної позивачу квартири. Посилаючись на те, що в Єдиному реєстрі квартира позивача знаходиться під забороною відчуження, накладених державними виконавцями на підставі постанов про арешт майна, а також на наявність у Єдиному реєстрі заборони відчуження квартири приватного нотаріуса [PERSON], просить суд (з урахуванням уточнених вимог) скасувати арешт на квартиру [ADDRESS], накладеного постановами від 16.02.2006 та від 06.04.2006, та заборону приватного нотаріуса [PERSON] на вказану квартиру. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача та треті особи в судове засідання так само не зявились, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. В.о. начальника Богунського ВДВС Житомирського МУЮ [PERSON] направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника ВДВС (а.с. 34). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Судом встановлено, що за договором застави, укладеного 31.07.2003 р. між АКБ «Мрія», ЗАТ «Велкам» та позивачем, майновий поручитель [PERSON] передала в заставу банку належну їй на підставі договору дарування від 16.02.1999 р. квартиру [ADDRESS] в м Житомирі. У звязку із посвідченням даного договору приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] була накладена заборона відчуження вказаної в договорі квартири до припинення дії договору, зареєстрована в реєстрі за №4900. Зі змісту наявних в матеріалах справи копій витягів з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна та постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що згідно постанов державного виконавця державної виконавчої служби у Богунському районі м. Житомира [PERSON], а саме: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 589345 від 16.02.2006 p.; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 589394 від 06.04.2006 p.; при примусовому виконанні виконавчого напису №1786, вчиненого 18.03.2005 приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення з [PERSON]на користь АКБ «Мрія» боргу у розмірі 183\~593,83 грн. накладено арешт на квартиру №5, що знаходиться у будинку №8 по вул. Крошенській у м. Житомирі. Судом також встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2006 року у справі № 2-П-690/06 договір застави від 31.07.2003 року, укладений між АКБ «Мрія» та ЗАТ «Велкам», визнано недійсним в частині застави майновим поручителем [PERSON] належної їй на праві приватної власності квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] після реєстрації 17.07.2008 шлюбу із гр. [PERSON] взяла прізвище чоловіка «Павлюк», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.07.2008. Із наявних в матеріалах справи листів приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] від 13.04.2016 та Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 21.04.2016 слідує, що документи приватного нотаріуса [PERSON] на зберігання до нотаріального архіву не передавались та виконавчі написи за 2005 рік знищені за закінченням строків зберігання (а.с. 33, 36). Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом п. 5.1 Глави 15 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" №296/5 від 22.02.2012, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Беручи до уваги наведене вище, враховуючи, що накладеними арештом та забороною порушено право позивача, як колишнього заставодержателя та майнового поручителя заставного майна, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: partial