Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,78 га, розташованих на території Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області згідно державного акту серії [NUMBER], як на спадкове майно після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,78 га, розташованих на території Степанської селищної ради. З метою оформлення спадкових прав, в грудні 2018 року звернулася до державного нотаріуса Сарненської РДНК для видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки. Однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що на момент смерті спадкодавця з ним проживали та були зареєстровані неповнолітні діти, які заяви про відмову від спадщини не подали. В зв'язку з тим, що вона не має можливості іншим шляхом оформити спадщину звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с.7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 25.07.1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с.8). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 20.11.2006 року встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Сарненської районної державної адміністрації було передано у власність земельну ділянку загальною площею 1,78 га на території Степанської селищної ради для ведення особистого селянського господарства, яка складається з двох земельних ділянок (а.с.11). Згідно довідки виданої виконкомом Степанської селищної ради 26.11.2018 року встановлено, що [PERSON]., який помер [INFO] року був зареєстрований і проживав за адресою [ADDRESS], разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON],[INFO]; син [PERSON],[INFO]; син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що 12.12.2018 року заведено спадкову справу після померлого [PERSON] (а.с.9) Постановою від 15.12.2018 року, державний нотаріус Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на цілу частку спадкового майна, а саме: на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,78га, розташовані на території Степанської селищної ради Сарненського району Рівненької області Державний акт серії [NUMBER], в зв'язку з тим, що крім неї, на день смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали шестеро дітей. Які не подали заяв про відмову від прийняття спадщини (а.с.10). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину у виді земельної ділянки після смерті чоловіка [PERSON] так як подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а спадкодавець фактично мав у власності майно у виді земельної ділянки загальною площею 1,78, яка входить до складу спадщини. Також, судом встановлено, що крім позивача спадкоємцями першої черги є їхні діти, в тому числі неповнолітні, які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на день відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем, заяв про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подали. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців). Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. При вирішенні частки у спадщині, яка має належати [PERSON] суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суд України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. З огляду на вище наведене за [PERSON] слід визнати 1/7 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]

Outcome: partial