Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказав, що між Публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" та відповідачем [PERSON]був укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 559 від 24.06.2008, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 119000,00 гривень з остаточним терміном погашення 23 червня 2018 року, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту в розмірі 25 % річних та інші платежі відповідно до умов договору. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON], як поручителем було укладено договір поруки № 1 від 24.06.2008, згідно з умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язків боржником та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Банк свої зобов'язання за договором відновлюваної кредитної лінії виконав в повному обсязі, позичальник та поручитель не виконали умов договору відновлюваної кредитної лінії та поруки, що призвело до створення простроченої заборгованості станом на 01.11.2017 у сумі 26205,79 гривень, яку й просить стягнути позивач з відповідачів солідарно, також просить стягнути з відповідачів сплачений судовий збір по справі у сумі 1600 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 69). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, причин неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, заперечень на позов не надали. Згідно відомостей Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області № 9/6662 від 28.11.2017, в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відсутні (а.с.65). Виклик у судові засідання відповідачів було опубліковано та розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду» та «Виклик до суду учасників по справі» (а.с. 68). Крім того відповідачі викликалися через газету „Урядовий кур"єр" (№ 4 від 06 січня 2018 року) (а.с. 77). Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутності заяв відповідачів про розгляд справи без їх участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2008 між ВАТ „Державний ощадний банк України", правонаступником якого є ПАТ „Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 559, відповідно до якого банк зобов'язувався надати кредит у розмірі 119000,00 гривень, а позичальник отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити проценти в розмірі 25% річних та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 33-35). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається на споживчі потреби окремими частинами (траншами) за відновлюваною кредитною лінією, у період до 23.06.2010. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з липня 2010 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 23 червня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем і відповідачем [PERSON]був укладений договір поруки № 1 від 24.06.2008, згідно умов якого поручитель зобов'язувалася перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором - договором № 559 від 24.06.2008, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с. 39-40). Згідно п. 2.1. договору поруки, у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Згідно п. 2.2., 2.3. договору поруки, якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник зобов'язаний письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за три дня до моменту настання строку платежу. Після отримання від боржника письмового повідомлення щодо неможливості вчасного виконання ним зобов'язання по кредитному договору, поручитель зобов'язаний не пізніше настання строку виконання зобов'язання сплатити кредитору суму боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора. Згідно п. 3.1 договору поруки, поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому обсязі, що і боржник. Згідно п. 4.1, 4.4 порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. 07.12.2016 позичальнику та поручителю за місцем їх реєстрації, банк направив вимогу про дострокове повернення кредиту за договором № 559 від 24.06.2008, згідно якої повідомляв про наявність заборгованості, наполягав на її погашенні (а. с. 45, 47). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк свої зобов'язання за договором відновлюваної кредитної лінії № 559 від 24.06.2008 виконав належним чином в обумовлений кредитним договором строк, втім відповідачі порушили умови кредитного договору та договору поруки і станом на 01.11.2017 заборгованість за кредитним договором становить 26205,79 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 12645,57 гривень, з заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 31.10.2017 в сумі 10223,61 гривні, інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за період з липня 2017 року по вересень 2017 року в розмірі 47,01 гривень, інфляційні втрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року в розмірі 2789,31 гривень, три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.07.2017 по 31.10.2017 в розмірі 18,75 гривень та три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 03.06.2014 по 31.10.2017 в розмірі 481,54 гривня (розрахунок заборгованості - а.с.-6-8). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п.5.1. договору відновлюваної кредитної лінії № 559 від 24.06.2008, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому Договорі та чинним законодавством України (а.с. 34 зворот). Відповідно до п.5.2 договору відновлюваної кредитної лінії № 559 від 24.06.2008 року, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,1% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (а.с. 34 зворот). За таких обставин, з урахуванням усіх представлених сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договоромпідлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved