Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Висп'янської сільської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом внаслідок смерті матері [PERSON], яка померла 10 січня 2008 року в с.Виспа Рогатинського району Івано-Франківської області. У позовній заяві зазначено, що внаслідок смерті [PERSON], яка померла 10 січня 2008 року в с.Виспа Рогатинського району Івано-Франківської області відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивачки. До складу спадщини входить домоволодіння, що розташоване по вул. Підзамок, буд. № 33 в с. Виспа Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння. Проте, оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння, як спадкоємець за заповітом не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Просила позов задовольнити. [PERSON] у судове засідання не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Сільський голова Висп'янськоїсільської ради позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо задоволення позову, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у відсутності представника відповідача. Відповідно до вимог ст.27 ЦПК України, участь у судових засіданнях це право, а не обовязок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 18 вересня 2006 року в м. Рогатин Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 032010, виданим 22 вересня 2006 року виконавчим комітетом Висп'янської сільської ради. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем, однак документально своїх прав не оформила. 10 січня 2008 року в с.Виспа Рогатинського району [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 063909, виданим 11 січня 2008 року виконавчим комітетом Висп'янської сільської ради. Відповідно до заповіту, посвідченого 14 жовтня 2002 року у виконавчому комітеті Висп'янської сільської ради, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалолсьі взагалі все те, що буде належати їй і на що за законом матиме право заповіла дочці - [PERSON]. Згідно довідки № 206, виданої 21 липня 2016 року виконавчим комітетом Висп'янської сільської ради Рогатинського району, будинковолодіння [PERSON] відносилося до суспільної групи "колгоспні двори". Станом на 01.07.1990 року в господарстві проживали: [PERSON], [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] у виконавчому комітеті Висп'янськоїсільської ради посвідчувався за № 5 від 24.02.2005 року, який не змінений і не відмінений. Заповіт від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] у виконавчому комітеті Висп'янськоїсільської ради посвідчувався за № 102 від 14.10.2002 року, який не змінений і не відмінений. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст.121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. При цьому розміри часток колишніх членів колгоспного двору в спільному майні визначалися відповідно до чинної на той час ст.123 ЦК УРСР при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Відповідно до розяснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділення при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону Про власність загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Судом встановлено, що станом на 01 липня 1990 року у домоволодінні прживали спадкодавці [PERSON], [PERSON] та їхній син [PERSON], які були співвласниками майна колгоспного двору в рівних долях. [PERSON] подав державній нотаріальній конторі заяву, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті батька - [PERSON] та матері - [PERSON] Встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини ним пропущено, на отримання спадкового майна не претендує, до суду за визначенням додатково строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Не заперечує проти оформлення та визнання за [PERSON] права власності на будь-яке спадкове майно. З технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, що розташований в с. Виспа по вул. Підзамок буд. № 33 Рогатинського району Івано-Франківської області вбачається, що інвентаризаційна вартість будівель становить 70 588 грн. Відповідно до довідки № 251, виданої 23 червня 2016 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності домоволодіння № 33 по вул. Підзамок в с. Виспа Рогатинського району не проводилася. Станом на 23.06.2016 року дане домоволодіння має наступні технічні характеристики: житловий будинок загальною площею 44,9 м2, житловою площею 33,4 м2, літня кухня загальною площею 28,1 м2, стайня загальною площею 22,2 м2, стодола загальною площею 14,4 м2. Документація на житловий та господарські будинки за адресою с. Виспа, вул. Підзамок, буд. № 33 в архіві архітектурно-планувального бюро відсутня. При обстеженні на місці встановлено, що житловий будинок побудовано в 1954 році, господарський будинок побудовано в 1953 році без порушення будівельних норм. Транзитні інженерні комунікації, ЛЕП, газопроводи, кабелі звязку на території двору відсутні. На вказане домоволодіння видано технічний паспорт, що підтверджується довідкою № 02-23, виданою 13 липня 2016 року комунальним підприємством Архітектурно-планувальне бюро. Державним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу 28 липня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 33 по вул.Підзамок в с.Виспа Рогатинського району Івано-Франківської області через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння. Станом на 28 липня 2016 року із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини, заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], інші спадкоємці, крім [PERSON] не звертались і свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Стаття 1 протоколу до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, позов слід задовольнити частково. За [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], жителькою [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER] слід визнати право власності на 2/3 частини домоволодіння загальною вартістю 70 588 грн., що розташоване по вул. Підзамок, буд. № 33 в с.Виспа Рогатинського району Івано-Франківської області - житловий будинок загальною площею 44,9 м2, житловою площею 33,4 м2, літню кухню загальною площею 28,1 м2, стайню загальною площею 22,2 м2, стодолу загальною площею 14,4 м2,які на день смерті належали [PERSON], яка померла 10 січня 2008 року в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: partial