Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

20 квітня 2015 року представник позивача ПАТ «Банк Форум» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ «Банк Форум» (яке з 19 квітня 2010 року є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Форум») та [PERSON] 12.07.2007 року був укладений кредитний договір №0104/07/15-N (далі за текстом - Кредитний договір), згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 14 000,00 доларів США строком по 12.07.2017 року. Пунктом 1.3. кредитного договору встановлено плату за користування кредитними коштами в розмірі 11,55 річних. Згідно п 2.3 Кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця , наступного за місцем отримання кредиту в сумі не менше 117,00 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок. За змістом п.2.7 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами відповідач сплачує самостійно в валюті на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Пунктом 2.6 кредитного договору встановлено,що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів. Свої зобов'язання за Кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідач не виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 24.02.2015 року загальна сума боргу складає 5 695,79 доларів США та штраф у розмірі 5 000,00 грн., з яких : сума заборгованості за кредитом становить - 4 636,36 доларів США, сума заборгованості за процентами становить - 533,63 доларів США, сума пені (з розрахунку 0,2% за кожен день) 525,80 доларів США, штраф за порушення п.п.3.3.7 кредитного договору 5 000,00 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача Комаров К.П., що діє на підставі довіреності у судовому засіданні просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] 25.06.205 року у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що розмір основної заборгованості визнає, з сумою процентів згоден, але не згоден виплачувати проценти, штраф та пеню, оскільки до березня 2014 року справно платив кредит без прострочень, проте після початку бойових дій на сході України не було можливості платити кредит в звязку з сітуацією в місті, реструктарізацію боргу банк відмовляється провести у зв'язку з тим що перебуває у стадії ліквідації. В подальшому відповідач в судове засідання не з'являвся, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» не визнає, оскільки кредитний договір не відповідає вимогам Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», надала суду заперечення, в яких зазначила, що відповідачу незаконно було зараховано пеню та штраф починаючи з 14 квітня 2014 року, тому просить відмовити у цій частині позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Форум» (яке з 19 квітня 2010 року є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Форум») та [PERSON] 12.07.2007 року був укладений кредитний договір №0104/07/15-N (далі за текстом - Кредитний договір), згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 14 000,00 доларів США строком по 12.07.2017 року. Пунктом 1.3. кредитного договору встановлено плату за користування кредитними коштами в розмірі 11,55 річних. Згідно п 2.3 Кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця , наступного за місцем отримання кредиту в сумі не менше 117,00 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок. За змістом п.2.7 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами відповідач сплачує самостійно в валюті на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Пунктом 2.6 кредитного договору встановлено,що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів. Свої зобов'язання за Кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідач не виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 24.02.2015 року загальна сума боргу складає 5 695,79 доларів США та штраф у розмірі 5 000,00 грн., з яких : сума заборгованості за кредитом становить - 4 636,36 доларів США, сума заборгованості за процентами становить - 533,63 доларів США, сума пені (з розрахунку 0,2% за кожен день) 525,80 доларів США, штраф за порушення п.п.3.3.7 кредитного договору 5 000,00 грн. Неналежне виконання договору відповідачем підтверджується розрахунком заборгованості, графіком погашення кредиту. Відповідно до ст.526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаногоКодексу. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. В пункті 5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження №1053-р від 30 жовтня 2014 року. Проте, згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказа керівника Антитерористичного центру при СБУ №33/6/а від 07 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає у м. Маріуполі, тобто постійно проживає у зоні АТО, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст.11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» №197. Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню та штраф на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором №0104/07/15-N від 12.07.2007 року, починаючи з 14 квітня 2014 року, тому суд відмовляє позивачу в цій частині. А саме, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідачів штрафу в сумі 5 000,00 грн. та пені в сумі 525,80 доларів США. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеній в постанові у справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2014 року, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Судом встановлено та не запречувалось сторонами, що кредит відповідачу надано в іноземній валюті правомірно, тому вимоги позивача про стягнення заборгованоситі за кредитним договром в іноземній валюті підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1097, 08 грн.

Outcome: partial