Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача фінансових послуг, просив стягнути з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь [PERSON] заборгованість за видачу вкладу в сумі 43 долари 50 центів США, процентів на суму 2 долари 40 центів, інфляційні 4 долари 32 центи США, та 3% річних які складають 66 центів США, а всього 50 доларів 95 центів США. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки повторна неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню рішення. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 18 січня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк"був укладений Договір банківського вкладу "Зростаючий "Квартальний"" № 514607/2013 (в доларах США), у відповідності з яким позивач розмістив вклад на суму 22000 доларів США на строк до 17 лютого 2014 року з виплатою 11 % річних. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 22000 доларів США за платіжним дорученням № 1063757 від 18 січня 2013 р. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 11% річних. Після закінчення строку вкладу, позивач неодноразово укладав з відповідачем нові договори вкладів, оскільки відповідач не мав можливості повернути суму вкладу, тобто, вклад за вищезгаданим Договором переходив до інших договорів, знімаючи лише частини цих коштів, тобто, вклад переходив з одного договору до іншого, поступово збільшуючись на суму відсотків за депозитом. Так, останній договір "Марафон лояльності максимум доходу" № 778918/2014 строком на 1 місяць між сторонами було укладено 22 квітня 2014 р. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 жовтня 2014 р. по справі №524/7676/14-ц з відповідача було стягнено 15000 доларів США, проте, залишок накопичених сум, який складає 43 долари 57 центів США залишився на депозитному рахунку станом на 22.05.2014 р., в кінці строку позивач звернувся до відповідача с письмовою заявою щодо повернення вкладу з відсотками, але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. Суд вважає доведеним невиконання відповідачем своїх зобов'язань, що підтверджується матеріалами справи. Обов'язок повернути грошові кошти не заперечується і самим відповідачем. Суд вважає дії відповідача щодо неповернення вкладу позивачу на його вимогу протиправними, безпідставними, незаконним та такими що суперечать вимогам договору укладеному між сторонами та вимогам законів України, сума вкладу з нарахованими процентами підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у цивільній справі № 6-140 цс 13 від 25 грудня 2013 року відповідно до якого за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, з відповідача має бути стягнено 3% річних та інфляційні втрати за наведеним позивачем розрахунком, який визнано судом таким, що зроблений правильно. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору.

Outcome: approved