overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У червні місяці 2014 року позивач звернулась із заявою в суд, в якій вказала, що з відповідачем 04 лютого 2012 року зареєстрували шлюб виконкомом Андрійковецької сільської ради Хмельницького району, актовий запис №1. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає та утримується матір»ю, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить стягувати аліменти на її утримання у зв'язку із доглядом сина до досягнення ним трирічного віку у розмірі однієї четвертої частини щомісяця із заробітку відповідача. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, позаяк має сталий заробіток. Просить задоволити позов. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги змінила в частині стягнення аліментів на її утримання у зв'язку із здійсненням догляду за дитиною до трьох років, просить стягувати аліменти у розмірі 250 грн. із заробітку відповідача щомісяця. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку визнав у розмірі 250 грн. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 лютого 2012 року, який зареєстрували виконавчим комітетом Андрійковецької сільської ради Хмельницького району, актовий запис №1. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є відповідач. Відповідно до вимог статті 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому таке право на утримання вона має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу Як встановлено судом та не заперечується відповідачем позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку сином [PERSON], [INFO] по [INFO] року, не працює та інших доходів не має. Цих обставин сторони не заперечують. Однією із умов закону стосовно надання права на утримання дружини є змога чоловіка таку матеріальну допомогу надавати. Відповідач позов визнав, суду пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 250 грн. щомісяця, працює та має сталий заробіток. Згідно вимог статті 84 СК України (право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини). При цьому, згідно положень ч. 4 цієї статті таке право має жінка за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд виходить з того, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому також потребує допомоги на своє утримання і має на нього право в розмірі 250 грн. щомісяця. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У червні місяці 2014 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що згідно висновку МСЕК вона є інвалідом 2 групи, потребує постійного лікування та не може самостійно пересуватись. Розмір її пенсії складає 1049 грн., предметами першої необхідності вона забезпечити себе не може. Матеріальне становище є вкрай нужденним. Знаходячись на межі бідності вона змушена звернутись до працездатної доньки про стягнення аліментів на її утримання у розмірі однієї четвертої частини щомісяця її заробітку відповідача. Просить задоволити позов. В судове засідання позивач не з»явилась, просить справу розглянути у її відсутність у зв»язку із станом здоров»я. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов про стягнення аліментів на утримання матері визнала частково у розмірі 200 грн. При цьому посилається на те, що на утриманні у неї знаходиться п»ятирічна донька, вона не працює, оскільки зайнята доглядом за інвалідом 1 групи по зору. Суд, перевіривши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження відповідача. Відповідно до вимог статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, що матір є інвалідом 2 групи та потребує матеріальної допомоги та лікування, оскільки має онкозахворювання, в неї мізерна пенсія, однак і відповідач ніде не працює та інших доходів не має, занята доглядом за інвалідом 1 групи по зору, отримує соціальну допомогу в розмірі 13 грн.. ЇЇ чоловік теж ніде не працює, та зайнятий за інвалідом І групи по зору. Вона не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Відповідач позов визнала частково, суду пояснила, що згодна сплачувати аліменти на утримання матері в розмірі 200 грн. щомісяця. Згідно вимог статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і, (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів на утримання матері, суд виходить з того, що на утриманні відповідач має доньку п»ятирічного віку, яка також потребує допомоги на своє утримання, що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕО ЖЕД 2» за №955 від 17.05.2014 року, зайнята доглядом за інвалідом І групи. Однак, вона є працездатною, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Суд не встановив, а позивач не довела, що відповідач є працюючою та має заробіток, тому приходить до висновку, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій1 сумі в розмірі 200 грн. щомісяця з урахуванням її матеріально та сімейного стану. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У червні місяці 2014 року позивач звернулась із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 26 травня 2007 року Вишнівчицькою сільською ради Чемеровецького району. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та утримується матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. В судове засідання позивач не з»явилась подала заяву у якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує про сплату аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 травня 2007 року, зареєстрованого Вишнівчицькою сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області, актовий запис за №5. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до копії свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина проживає і утримується матір'ю, що підтверджується довідкою ОСББ «Буг» №36 від 03.06.2014 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини із його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У червні місяці 2014 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 10 серпня 2012 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, актовий запис №1631. Від шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки не склалися у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, сім»я припинила своє існування, збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву в якій просить шлюб розірвати, справу слухати у його відсутність. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 серпня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, актовий запис №1631. Від шлюбу дітей не мають. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з квітня місяця 2014 року. Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що призвело до припинення шлюбних відносин. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть, в наданий строк для примирення подружжя заходів для збереження сім»ї не вживали. За наведених обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, позаяк їх сім»я збережена бути не може. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У червні місяці 2014 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] вказала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 21 жовтня 2006 року. Рішенням Чорнухинського районного суду від 30 липня 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, вихованням сина не займається, матеріальної допомоги не надає. Просила суд стягувати аліменти з [PERSON] на її користь, на утримання сина - [PERSON], в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, але у будь-якому випадку не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. На адресу суду надала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належними чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] в липня 2010 року розірвали шлюб рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою [PERSON] Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на користь свого сина, так як він працездатний і має можливість приймати участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні місяці 2014 року позивачка, [PERSON], звернулася з позовом до Гільцівської сільської ради, в якому вказує, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Оскільки вона є спадкоємицею першої черги, і за законом має право на спадкування майна - житлового будинку із господарськими будівлями, просила визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS], за нею. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка померла [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 13.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чорнухинського управління юстиції Полтавської області та дві дочки [PERSON] і [PERSON]. Остання від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька, відмовилася на користь сестри - [PERSON], що підтверджується заявою зареєстрованою в реєстрі Гільцівською сільською радою Чорнухинського району Полтавської області за № 18. Позивачка, [PERSON], є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], і відноситься відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом і тому вона має право на спадкування майна померлого - житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Для визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями за позивачкою є всі правові підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У червні місяці 2014 року позивачка, [PERSON] звернулася з позовом до Кізлівської сільської ради, в якому вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Оскільки вона є спадкоємицею першої черги, і за законом має право на спадкування майна - житлового будинку із господарськими будівлями, просила визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS], за нею. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON], позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі. Просила суд визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] за [PERSON]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивачка, [PERSON], є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], і відноситься відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом і тому вона має право на спадкування майна померлого - житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Для визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями за позивачкою є всі правові підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У червні місяці 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що вона є власником житлового будинку, що розташований в с.Пізники провулок Лісовий,3 Чорнухинського району Полтавської області. Разом з позивачкою в зазначеному будинку зареєстрований з 05 березня 2004 року її син [PERSON] З 2012 року відповідач в даному будинку не проживає не бере участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні платежі. Проживає в Полтавської області, але залишилися зареєстрованими в її будинку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Посилаючись на те, що відповідач вже тривалий час не є членом її сім»ї,\~просила суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні \~[PERSON]\~позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Наполягала на визнанні свого сина [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі, з позовними вимогами згідний. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка \~[PERSON] є власником житлового будинку, що розташований в с.Пізники провулок Лісовий,3 Чорнухинського району Полтавської області. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім»ї та інших осіб. Із довідки Чорнухинської селищної ради Полтавської області від 09 червня 2015 року вбачається, що син позивачки [PERSON] зареєстрований в її будинку, але не проживає. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, \~які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, \~\~\~яке \~\~\~вони \~\~мають \~\~право \~\~займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає \~право \~на \~користування цим \~житлом \~у \~разі \~відсутності \~його без поважних причин понад один рік, \~якщо інше не встановлено домовленістю між \~ним \~і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи те, що реєстрація відповідача у житловому будинку має формальний характер та порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушує витрачати особисті кошти на оплату житлово-комунальних послуг за відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позовних вимог. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У червні місяці 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження своїх позовних вимог вказала, що 10 квітня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Із-за постійних суперечок і конфліктів подружнє проживання надалі позивач вважає недоцільним. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася подала до суду заяву в якій прохала розглянути цивільну справу без її участі позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з»явилися суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що подальше збереження сім?ї і примирення сторін не можливе, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У червні місяці 2015 року позивачка [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження своїх позовних вимог вказала, що 19 квітня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в Богородському відділі ЗАГС міста Москва, Російської Федерації. Від спільного проживання мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із-за постійних суперечок і конфліктів подружнє проживання надалі позивачка вважає недоцільним. Шлюбні стосунки не підтримують. Просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь. На розірвання шлюбу згідний. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Сторони протягом двох років проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, а тому суд переконаний, що подальше збереження сім?ї і примирення сторін не можливе, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved