Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

23.08.2017 позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 39 490, 61 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2016 за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський,13 відповідачем було пошкоджено автомобіль марки Міtsubishi ASX, номерний знак [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. Внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Відносно відповідача [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП складено не було, у зв`язку зі спливом строків, встановлених ст. 38КУпАП. Разом з тим, позивач зазначає, що згідно відповіді Солом`янського УП ГУНП в м. Києві від 07.06.2017 з [PERSON] за викладеним фактом пошкодження автомобіля позивача, проведено перевірку, профілактично - роз'яснювальну роботу та попереджено про відповідальність за ст. 173 КУпАП. Даним листом також повідомлено позивача про наявність цивільно-правових відносин та можливість звернутися до суду за захистом порушених прав. Відповідно до Звіту № 894 від 07/07/2016 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Міtsubishi ASX, реєстр. № [NUMBER], становить 28006, 71 грн. Разом з тим, позивач вважає, з відповідача має бути стягнута шкода у розмірі 39490,61 грн., що дорівнює вартості відновлювального ремонту та 900,00 грн., витрат по оплаті звіту про оцінку. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. 23.08.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 23.08.2017 судом направлені запити до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 28.09.2017 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 06.11.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 05.03.2018. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України. Судова повістка, що направлялася на останню відому адресу відповідача, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що 04.04.2016 за адресою : м. Київ, бул. Чоколівський, 13 в відповідачем [PERSON], внаслідок хуліганських дій, було пошкоджено автомобіль марки Міtsubishi ASX, номерний знак [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. Внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується актом огляду КТС від 13.06.2016 (а.с.17). Згідно відповіді Солом`янського УП ГУНП в м. Києві від 07.06.2017 вбачається, що відносно відповідача [PERSON], протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП, складено не було у зв`язку зі спливом строків, встановлених ст. 38 КУпАП та з [PERSON] за викладеним фактом пошкодження автомобіля позивача, проведено перевірку, профілактично - роз'яснювальну роботу та попереджено про відповідальність за ст. 173 КУпАП. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що 04.04.2016 за адресою : м. Київ, бул. Чоколівський,13 вони стали свідками того, як гр. [PERSON] було пошкоджено автомобіль марки Міtsubishi ASX, номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Пояснили, що гр. [PERSON] бив автомобіль руками по капоту та вів себе агресивно. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Доказів того, що автомобіль позивача було пошкоджено не з вини відповідача, останнім не надано та матеріалами справи не підтверджено. Оцінюючи наявні у справі докази та покази свідків, суд вважає їх належними, достовірними та достатніми в обґрунтування позову в частині встановлення вини відповідача у пошкодженні належного позивачу автомобіля. Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р. затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Пунктом 1 зазначеної Методики визначено, що вона встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів, комбайнів на колісному шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертиз досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертиз інших державних установ, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ. Згідно Звіту № 894 від 07.07.2016 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Міtsubishi ASX, реєстр. № [NUMBER], внаслідок його пошкодження, становить 28006, 71 грн. (а.с.6-13). Відповідно до п. 8.3. вказаної вище методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ . Згідно вказаного вище Звіту вбачається, що визначення матеріального збитку завданого позивачу було здійснено у відповідності до п. 8.3 вказаної вище Методики. Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи Звіт № 894 від 07.07.2016 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Міtsubishi ASX, реєстр. № [NUMBER], суд не знаходить обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність даного дослідження чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому приймає його до уваги, в якості належного та допустимого доказу у справі. Як зазначено вище, згідно Звіту № 894 від 07.07.2016 вбачається, що розмір матеріального збитку завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, становить 28006,71 грн. Разом з цим, доводи позивача в обгрунтування необхідності стягнення з відповідача вартості відновлювального ременту без урахування п. 8.3 вказаної вище Методики, суд вважає безпідставними. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року судам роз'яснено, що у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. З аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що до шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, належить вартість відновлювального ремонту у тому числі й робіт щодо відновлення пошкодженої речі. За Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Як вбачається з позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вартість відновлювального ремонту автомобіля Міtsubishi ASX, реєстр. № [NUMBER] у розмірі 38590,61 грн. , що з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 28006,71 грн. Разом з тим, доказів того, що позивачем відремонтовано транспотрний засіб та відповідно позивач поніс витрати на відновлення транспортного засобу, що перевищує 28 006, 71 грн., позивачем не надано та дані обставини не підтвержено матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 28006, 71 грн., визначеного відповідно до вказного вище Звіту. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати по сплаті Звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Міtsubishi ASX, реєстр. № [NUMBER] в розмірі 900, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 13/6 від 16.03.2016. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати по сплаті Звіту про визначення вартості матеріального збитку в розмірі 900,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сума судового збору 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial