Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

5.05.2014 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого Гайсинським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 30.01.2004 р., він є власником автомобіля «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], наприкінці 2013 року він з метою продажу цього автомобіля звернувся до ВДАІ УМВС України у Вінницькій області для зняття його з реєстрації, де був повідомлений про наявність запису про обтяження цього транспортного засобу на підставі договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року, укладеного між [PERSON] та закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" ( для забезпечення виконання кредитного договору № 236170-CRED від 2.07.2008 р., укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк»). Вказаного договору застави він не укладав, кримінальна справа відносно відповідачки [PERSON], яка підробила договір застави і підписала від імені [PERSON], була закрита постановою Гайсинського районного суду від 26.04.2011 р.; за таких обставин просив суд визнати недійсним договір застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року, просив також стягнути солідарно 20 000 грн. моральної шкоди, заподіяної йому відповідачами через неможливість вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, негативні переживання з цього приводу, на фоні яких він захворів на катаракту очей, пережив оперативне втручання з цього приводу. Відповідачка [PERSON] в поданій до суду заяві вимоги позову не визнала, вказала на те, що вона повністю розрахувалася з банком по отриманому нею кредиту, також повністю розрахувалася з [PERSON], згідно розписки від 27.07.2014 р. отримала в Чорноморській виправній колонії № 74, де на даний час відбуває покарання, копію позовної заяви із додатками (а.с.60-62). Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» Тимчик Б.О. вимоги позову заперечив, вважав позовні вимоги про визнання договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року необґрунтованими, вказаний договір - неукладеним з огляду на встановлений постановою суду факт його підроблення [PERSON], крім того, запис про обтяження належного [PERSON] автомобіля вилучено за завершенням п'ятирічного терміну зберігання, термін обтяження було встановлено до 18.03.2013 року; вимоги про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» моральної шкоди також заперечив, оскільки позивачем не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. З урахуванням позицій сторін, досліджених в судовому засіданні матеріалів справи та вимог закону, суд визнає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого Гайсинським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 30.01.2004 р., є власником автомобіля «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], наприкінці 2013 року він з метою продажу цього автомобіля звернувся до ВДАІ УМВС України у Вінницькій області для зняття його з реєстрації, де був повідомлений про неможливість розпорядження своєю власністю через наявність обтяження цього транспортного засобу на підставі договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» для забезпечення виконання кредитного договору № 236170-CRED від 2.07.2008 р., між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», за яким станом на 21.01.2015 р. за відповідачкою рахується заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1660,76 доларів США (еквівалентно 26214,70 грн.). Згідно постанови Гайсинського районного суду від 26.04.2011 р. кримінальну справу № 1п-19/11 про обвинувачення [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 222 КК України, закрито, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України; [PERSON] обвинувачувалася в тому, що вона 2.07.2008 року з метою отримання кредиту у Гайсинському відділенні Вінницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» надала неправдиву інформацію щодо заставного майна, шляхом використання підробленого нею договору застави автотранспорту № 37777 вказала предметом застави належний [PERSON] автомобіль «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], а заставодавцем - [PERSON], таким чином уклала кредитний договір № 236170-CRED від 2.07.2008 р., отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» гроші в сумі 12 000 доларів США. Вказані правовідносини регламентуються: - ч.1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном; - ч.1 ст. 319 ЦК України, за якою власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; - ч.1 ст. 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; - ст.ст. 215,216 ЦК України, за змістом яких вимога про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином - ч.2 ст. 386 ЦК України, відповідно до якої власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди; - п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, за якою моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях фізичної особи у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї; - ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; - п.7,п.8 Постанови ВСУ №9 від 6.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за якими правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом; у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавст-вом, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину, за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК. Оскільки, оспорюваний правочин [PERSON] з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладався, то немає визначених законом підстав визнати його недійсним, необхідно визнати в судовому порядку, що договір застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року є нікчемним, а також одночасно застосувати наслідки недійсності цього нікчемного правочину: для усунення перешкод для власника у розпорядженні своїм майном - автомобілем «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], необхідно скасувати обтяження, застосовані щодо цього рухомого майна згідно нікчемного договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року. Зважаючи на те, що неправомірними діями відповідачки [PERSON], які за постановою Гайсинського районного суду від 26.04.2011 р. кваліфіковано за ч.1 ст. 222 КК України, заподіяно [PERSON] моральної шкоди у виді душевних страждань у зв'язку з неможливістю вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, негативні переживання з цього приводу, то, з огляду на глибину та тривалість перенесених ним душевних переживань, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, і такий її розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідачки, яка на даний час відбуває покарання за вироком суду. Законних підстав для солідарного стягнення моральної шкоди з [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» суд не вбачає через відсутність доказів про наявність винних дій ПАТ КБ «ПриватБанк» відносно [PERSON] Заперечення відповідачки [PERSON] щодо позовних вимог та її твердження про те, що вона розрахувалася з ПАТ КБ «ПриватБанк» по договору кредиту № 236170-CRED від 2.07.2008 р., суд до уваги не бере, оскільки вони спростовані в судовому засіданні довідкою про наявність у [PERSON] станом на 21.01.2015 р. заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1660,76 доларів США (еквіва-лентно 26214,70 грн.). На підставі ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання про стягнення судових витрат.

Outcome: partial