Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

[PERSON] , яка діє як представник [PERSON] (далі Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та додаткових витрат. Позов мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, який 16 липня 2009 року розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: дочку, [PERSON] , [INFO] , та дочку, [PERSON] , [INFO] , які проживають з Позивачкою. З 01.09.2019 дочка [PERSON] зарахована студентом 2 курсу 81 групи медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету, контрактна форма навчання, і на сьогодні є студентом цього закладу з денною формою навчання. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 175000 гривень, це по роках: 2019 - 17500 гривень, 2020 - 35000 гривень, 2021 - 35000 гривень, 2022 - 35000 гривень, 2023 - 35000 гривень, 2024 - 17500 гривень. Строк навчання - до 30.06.2024 року. Відповідач, як батько дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дочки, не цікавиться її навчанням та вихованням, хоч являється особою працездатного віку, має нерегулярний мінливий дохід, отже може надавати матеріальну допомогу дитині, однак він цього не робить. У зв`язку з наведеним просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця та мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривні, щомісячно, на період її навчання, тобто до 30.06.2024 року, також, просить стягнути з [PERSON] в її користь додаткові витрати, які складаються з половини вартості витрат, які нею сплачені за навчання за 2019 рік - 8750 гривень, за 2020 рік - 17500 гривень та допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою Рахівського районного суду від 05.03.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Рахівського районного суду від 07.08.2020 дана справа була прийнята до провадження судді Ємчук та визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка, [PERSON] , у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного розгляду даної справи й ухвалення заочного рішення. Зазначає, що Відповідач працює в Чеській Республіці, де має достатній дохід для того, щоб допомогти дочці здобути омріяну нею спеціальність. Їй одній важко повністю фінансувати навчання доньки, оскільки її матеріальне становище є незначним, крім того, у них є ще одна донька, якій також потрібно допомагати. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями Укрпошти про вручення ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток, заяв про відкладення справи та відзиву на позов не подавав, про поважність причин неявки суд не повідомляв. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказах. Вивчивши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд дійшов до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд встановив, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, який між ними розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №127 від 16 липня 2009 року. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.06.2000 року народження. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Суд встановив, що на час подання позовної заяви, дочка сторін, [PERSON] , досягла повноліття та навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті, контрактна форма навчання, отже на сьогодні є студентом цього закладу з денною формою навчання. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 175000 гривень, це по роках: 2019 - 17500 гривень, 2020 - 35000 гривень, 2021 - 35000 гривень, 2022 - 35000 гривень, 2023 - 35000 гривень, 2024 - 17500 гривень. Строк навчання - до 30.06.2024 року. Дане стверджується Договором 360 про надання освітніх послуг закладом вищої освіти та фізичною особою від 13.08.2019 року і довідкою №1272 від.19.09.2019 року. Згідно зі статтею 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до положень ст.ст. 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Підставою виникнення обов`язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв`язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Аналогічне роз`яснено у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, згідно з якою обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба, у зв`язку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи вищевказані правові норми та обставини на які посилається позивач, суд, приходить до висновку, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються саме главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання й у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати саме аліментів. При цьому, у визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, застосовуються правила ст.199 СК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 р. по справі № 6-1296цс15. Позивач надала суду докази того, що вона, як замовник освітніх послуг, Івано-Франківському національному медичному університету вже перерахувала грошову суму 17500 гривень за 2019 навчальний рік та 17500 гривень за 2020 навчальний рік, підтвердженням чому являються квитанції Приватбанку від 14.08.2019 та 27.12.2019. Також Позивач довела, що вона проживає зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.09.2019 року, складеного депутатом Верхньоводянської сільської ради [PERSON] . Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначила, що Відповідач може сплачувати аліменти на навчання дочки, оскільки він інших утриманців він не має, нікому більше аліменти не платить, є особою молодого віку, працездатний, матеріально забезпечений, оскільки працює на сезонних роботах за межами держави. Поряд з цим, Відповідач жодних доказів про його матеріальний стан, який би не давав можливості сплачувати доньці аліменти, суду не надав, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Отже, Позивач належними та допустимими доказами довела необхідність стягувати з Відповідача аліменти на період навчання повнолітньої доньки [PERSON] . Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували його не спроможність надавати доньці допомогу на період її навчання, але не більше ніж до двадцяти трьох років. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції. Як уже зазначалося, [PERSON] народилася [INFO] , отже [INFO] їй виповниться двадцять три роки. З огляду на викладене, враховуючи інтереси повнолітньої доньки сторін, [PERSON] , її добробут, прагнення здобути освіту, а також беручи до уваги матеріальне становище Позивача, зокрема те, що вона самостійно не має можливості у повному обсязі фінансово допомагати здобувати освіту доньці, яка не працює через те, що змушена навчатися, матеріальне становище Відповідача, який жодних доказів того, що він не має змоги допомагати доньці, суду не надав, та виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зокрема аліменти стягувати з Відповідача не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років, а не до [INFO] , як того просила Позивачка, отже стягувати слід з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в сумі 2000 гривень, щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Що стосується стягнення додаткових витрат на дитину, а саме стягнення плати за половину навчання за 2019-2020 роки, то в даному випадку стаття 185 СК України застосовуватися не може, оскільки передбачає обов`язок участі одного з батьків у додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки донька сторін, [PERSON] , [INFO] досягла повноліття, вона втратила правовий статус дитини. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15. Отже, з цих підстав позов [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, до задоволення не підлягає. Аліменти на утримання дитини, згідно зі ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в цьому випадку з 24 лютого 2020 року. Крім того, враховуючи, що позивач, [PERSON] , при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача в користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial