Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

11 серпня 2020 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 гривень моральної шкоди. Ухвалою суду від 13 серпня 2020 рок позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків (а.с. 21-22). 18 серпня 2020 року [PERSON] зазначені в ухвалі суду від 13 серпня 2020 року недоліки були усунуті (а.с. 25). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 32). Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про втребування з Новосанжарського районного суду Полтавської області матеріалів кримінального провадження № 12016170270000116 від 08.03.2016 (а.с. 116-117). Своєю ухвалою від 10 грудня 2020 року суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті на 18 січня 2020 року (а.с. 118). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначав, що в провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувало кримінальне провадження відносно [PERSON] , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, а саме: нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, [PERSON] . Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. З огляду на це, цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду та роз`яснено право потерпілому звернутись з позовними вимогами про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним цивільним позовом, в якому, зокрема, просив стягнути з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та завдала шкоди його здоров`ю, завдану йому моральну шкоду у розмірі 5000 грн. [PERSON] зазначено, що внаслідок незаконних дій відповідача він знаходився під впливом психологічного напруження, що привело до порушення нормального сну, погіршення самопочуття, яке супроводжується постійними гнітючими думками про несправедливість вчинка відповідача, пригніченим станом. Внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень він має постійні головні болі, підвищення тиску. Моральна шкода завдана йому стресами, психологічними стражданнями, пов`язаними з порушенням нормального життя, звичок, зручностей, полягає у необхідності вживання додаткових зусиль для організації життя, що призводить до додаткових незапланованих та невиправних матеріальних та моральних витрат. 28 вересня 2020 року [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 40-41), в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачем у відзиві на позов, зокрема, зазначено, що він не скоював правопорушення стосовно [PERSON] , вказано, що його звільнено від кримінальної відповідальності Новосанжарським районним судом Полтавської області та його вину не доведено. Вказано, що позивачем не доведено та не надано жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення йому моральної шкоди та жодних доказів в обґрунтування заявленого розміру відшкодування. Так, позивачем не доведено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він має психологічне страждання, стреси, порушення нормального життя, звичок і зручностей. Не зазначено, які [PERSON] вживає додаткові зусилля для організації свого життя. Додатково вказано відповідачем, що він має другу групу інвалідності і у зв`язку з цим не міг завдати фізично здоровому [PERSON] вказаних фізичних ушкоджень. 09 жовтня 2020 року позивачем до суду надано відповідь на відзив (а.с. 52-57), відповідно до якої [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги та відхилити відзив відповідача. У відповіді на відзив наведені аргументи, які є аналогічними тим, що містяться у позові. Окрім завданої моральної шкоди, позивачем вказано про спричинення й матеріальної шкоди. Додаткового [PERSON] зазначено, що з вини відповідача він та його родина тривалий час знаходяться в стані постійного психологічного напруження, викликаного необхідністю вимушених дій, направлених на захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів, звернень до правоохоронних органів, що само по собі призводить до негативного самопочуття. Визначаючи розмір завданої шкоди, позивач виходив з міркувань глибини, тривалості її заподіяння, справедливості та розумності. Правом подати заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив. Відповідач, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в підстав, що є аналогічними викладеним у відзиві. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт нанесення відповідачем позивачу тілесних ушкоджень. Пояснень, що можуть підтвердити або спростувати наявність завданої позивачу моральної шкоди, такий свідок не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом В провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувало кримінальне провадження № № 12016170270000116 від 08.03.2016 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. Судом встановлено, що [PERSON] обвинувачувався в тому, що 08.03.2016 близько 11 год. в приміщенні ювелірного магазину «Укрзолото» в смт Нові Санжари Новосанжарського району Полтавської області по вул. Леніна, 31, [PERSON] умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, кулаком правої руки, наніс близько трьох ударів (мінімум трьох ударів) по лівій частині обличчя [PERSON] , чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 41 від 08.03.2016 спричинив останньому [PERSON] тілесні ушкодження, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Органом досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за частиною 2 статті 125 КК України, а саме: нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року у справі № 542/586/16-к (провадження № 1-кп/542/1/19) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12016170270000116 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду (а.с. 15-17). З медичної карти хворого [PERSON] вбачається, що у нього погіршився стан здоров`я, наявні скарги на головний біль, перелом носа без зміщення, струс головного мозку, що обумовило звернення його до лікаря невролога (а.с. 80-86). Вважаючи, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень, та у зв`язку із необхідністю вчиняти дії щодо захисту своїх порушених прав, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що були порушені його нормальні життєві зв`язки, він втратив душевний спокій, він відчуває стрес та психологічні страждання, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, яка оцінена ним у сумі 5000 грн. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювана. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Виходячи з наведеного вище, завдана моральна шкода може бути відшкодована за наявності таких умов, як наявна шкода, заподіяна [PERSON] , протиправна поведінка [PERSON] , причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Судом встановлено, що [PERSON] обвинувачувався у заподіянні [PERSON] тілесних ушкоджень, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року у справі № 542/586/16-к (провадження № 1-кп/542/1/19) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12016170270000116 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України закрито. (а.с. 15-17). Суд зазначає, що оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності є нереабілітуючою підставою, то закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження та доводити відсутність у його діях складу кримінального правопорушення. Зі змісту ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року у справі № 542/586/16-к вбачається, що провадження було закрито у зв`язку з закінченням строків давності на підставі клопотання самого обвинуваченого [PERSON] . З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки кримінальне провадження було закрито за нереабілітуючою підставою, відповідач, який був обвинувачений у вказаному проваджені, позбавлений можливості стверджувати про відсутність події кримінального правопорушення, а саме: нанесення умисного легкого тілесного ушкодження [PERSON] , тому що відповідне не доведено в установленому законом порядку. Таким чином, аргумент відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди у зв`язку з тим, що він не вчиняв кримінального правопорушення щодо [PERSON] , є безпідставним та таким, що не знаходить свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи в суді. Отже, судом встановлено, що внаслідок протиправної та винної поведінки відповідача, останнім була спричинена шкода позивачу у вигляді легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад його здоров`я. Позивач зазначав, що вчинене відносно нього правопорушення спричинило йому моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю, психологічному напруженні, яке привело до порушення нормального сну, погіршення самопочуття, що супроводжується постійними гнітючими думками про несправедливість вчинка відповідача, пригніченим станом. Внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень він має постійні головні болі, підвищення тиску. Моральна шкода завдана йому стресами, пов`язаними з порушенням нормального життя, звичок, зручностей. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач виходив з того, що законодавством не врегульовано розмір компенсації моральної школи, у зв`язку з чим він просив стягнути - 5000 грн. Необхідно зазначити, що позивачем надано докази заподіяння йому тілесних ушкоджень, що передбачають наявність фізичного болю. Позивачем доведено погіршення його здоров`я внаслідок фізичних страждань, а саме: головні болі та підвищення тиску. Але поряд з цим, [PERSON] не надано доказів, що підтверджують, які додаткові зусилля для організації його життя докладались ним у зв`язку з протиправними діями відповідача. Не доведено позивачем факт його перебування у постійному стані стресу, не вказано, які нормальні життєві зв`язки ним було втрачено. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує, що внаслідок зазначених вище тілесних ушкоджень, спричинених [PERSON] , [PERSON] зазнав фізичних страждань, болю та змін в морально-психологічному стані, які стали перешкодою для активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних переживань. Однак, суд зазначає, такі моральні страждання [PERSON] не були та не повинні бути значними, оскільки характер отриманих позивачем тілесних ушкоджень не свідчить про суттєвий розлад здоров`я або втрату працездатності.

Outcome: partial