Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 60» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за дні невикористаної відпустки, середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював електрозварником у ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 60» у період з 2003 року по квітень 2013 року, однак розрахунку по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку підприємством, після його звільнення за власним бажанням, здійснено не було. На момент подання позовної заяви заборгованість відповідача по виплаті йому заробітної плати складає 23673, 77 грн., виходячи з того, що період заборгованості становить 11 місяців 19 днів, а місячний оклад - 2035 грн. Крім того вважає, що невиплата заробітної плати призвела до моральних страждань та переживань, що виразились у втраті нормальних життєвих відносин, переживань та докладання додаткових зусиль для організації свого життя, яку він оцінює у 1000 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 23673, 77 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., а також витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, а також уточнив позовні вимоги та просить стягнути з ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 60» в його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 7437, 58 грн., по підзвітних сумах 320, 22 грн., моральну шкоду 1000 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. Представник відповідача ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 60» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності чи заперечень на позов до суду не надходило, причини неявки суду також невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював електрозварником у ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін №60», і на підставі наказу № 03-К від 04.02.2013 року був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, про що свідчать записи у трудовій книжці. Як вбачається з довідки, виданої ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 60», заборгованість товариства перед [PERSON] станом на 17.03.2014 року складає 7 437, 58 грн. та по підзвітних сумах 320, 22 грн., всього на загальну суму 7757, 80 грн. (а.с. 9). Згідно пояснень позивача, викладених у позовній заяві, на його вимогу про погашення заборгованості по заробітній платі, відповідач відмовився провести з ним розрахунок, мотивуючи відсутністю для цього коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи те, що на момент розгляду справи відповідач не погасив заборгованості по заробітній платі позивачу, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом з тим, ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] внаслідок недобросовісних дій відповідача зазнав переживань, оскільки його законні вимоги безпідставно ігноруються відповідачем, а неможливість отримати зароблені кошти завдало йому незручностей, тому моральна шкода все ж таки була завдана позивачу, і суд оцінює її розмір у 300 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до прибуткового касового ордеру № 36 від 19.03.2014 року, позивач поніс витрати на правову допомогу (підготовка позовної заяви) в сумі 300 грн. (а.с. 10). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 60» на користь [PERSON] 7757, 80 грн. заборгованості по заробітній платі ті підзвітних сумах, 300 грн. моральної шкоди та 300 грн. витрат на правову допомогу. Згідно п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог. Враховуючи те, що відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі визначеному ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», а саме 487, 20 грн., підлягає стягненню з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial