Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

АТ "АКЦЕНТ-БАНК" у травні 2021 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 28.11.2019 у розмірі 19036,54 грн., з них поточна за тілом кредиту - 11206,94 грн., прострочене тіло кредиту 3176,48 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом - 4653,12 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] 28.11.2019 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору без номеру та отримання кредитної картки з невідомим лімітом зі сплатою 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по сплаті кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 28.01.2021 рік має заборгованість перед позивачем, яку в добровільному порядку не сплачує. Представник банку просив розглядати справу без участі позивача, відповідач відзив на позов не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 28.11.2019 [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву б/н, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Проте у цій заяві не йдеться про встановлення кредитного ліміту на картку, не зазначено ні вид картки, яку бажав отримати відповідач, ні розмір процентної ставки, під яку надається кредит, ні розмір комісії, ні види послуг, за які її має бути сплачено. Із довідки про умови кредитування (паспорта споживчого кредиту за програмою кредитна картка) від 28.11.2019 вбачається, що інформація довідки зберігає чинність та є актуальною по 01.01.2020. Ні в згаданій довідці, ні в інших доказах, де мається підпис відповідача не вказано, яку саме кредитну картку вона отримала. Крім того, у справі відсутні докази погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом після 01.01.2020. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено судом, анкета-заява від 28.11.2019 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить умов щодо розміру процентної ставки, сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним). Також в анкеті-заяві відсутні умови про відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими позивачем до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. Враховуючи відсутність підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://а-bank.com.ua/ ) неодноразово змінювалися банком. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).Суд вважає, таким чином вимогу позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування необґрунтованою. Також прострочене тіло кредиту виникло у зв`язку з додаванням до нього нарахованих відсотків та пені, що не узгоджували сторони, а відтак правильним є враховувати лише ті кошти, якими фактично скористалась відповідач. Так, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті,тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі поточної заборгованості у сумі 11206,94 грн., щодо іншої частини заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правомірність її нарахування з огляду відсутності довідки з кредитних лімітів встановлених для відповідача та відсутності виписки по рахунку відповідача (виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами,до аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 провадження № 61-9618 св 19, та в постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц провадження № 61-22158 св19) з огляду на те,що у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання , позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій у тому числі ненадання виписки по рахунку відповідача, самостійне витребування судом якої б порушуло б принципи змагальності та диспозитивності сторін, аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19). Таким чином , в даному випадку позовні вимоги АТ «А-Банку» підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача суми фактично отриманих та використаних нею кредитних коштів у розмірі 11206,94 грн. з урахуванням того, що відповідачем зазначену суму не спростовано. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1336,35 грн. (58,87%) На підставі викладеного,

Outcome: partial