Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

05.12.2018р. [PERSON] звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» /далі ТОВ/, Приватного акціонерного товариства «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 27615 грн. та відповідно 55\~230 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-8). В обґрунтування вказує, що в період роботи з 01.01.2009 року по 02.10.2014 року електрогазозварником у ТОВ та з вересня 1996 по грудень 2008 року у ПрАТ, ним отримані хронічні професійні захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (токсичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), легенева недостатність першого, другого ступеня. Променева катаракта обох очей які, відповідно до акту розслідування від 08.04.2014р., виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 14.05.2014р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 20%. При повторному огляд 08.02.2018 року встановлена стійка втрати працездатності в розмірі 45% безстроково, та третя група інвалідності. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, йому важко виконувати будь-яку роботу, він терпить постійну задишку, кашель, постійна слабкість, обмежений у звязку з погіршенням зору у спілкуванні з оточуючими, значну частину часу витрачає на підтримання свого здоровя, що порушує його нормальні життєві звязки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник ПрАТ за довіреністю [PERSON] позов не визнала, надала відзив на позовну заяву (а.с.114 116). В судовому засіданні пояснила, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Крім того, зауважує що позивач відповідно до професійного маршрути працював за своєю професією на різних підприємствах, що також вплинуло на стан його здоровя. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоровя. Також, позивачем не надано доказів спричинення факту матеріальної шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Представник ТОВ за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду відзив, яким заперечує проти заявлених позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що при загальному стажі роботи позивача 35 років він працював у ТОВ в шкідливих умовах лише 4 роки, тому стан його здоровя обумовлений всією його трудовою діяльністю та віком. Позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, був забезпечений засобами індивідуального захисту, проводилися інструктажі та за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації. У разі неявки в судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від\~17.12.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом \~ \~ \~ \~ встановлено, що позивач з вересня 1996 року по грудень 21.08.1998року та з вересня 1999 року по грудень 2008 працював на ПрАТ, електрогазозварником. Також з січня 2009 року по жовтень 2014 року працював у ТОВ виконуючи ручним способом електрогазозварювальні роботи у важкодоступних містах. Загальний стаж роботи на вказаних підприємствах складає більше 17 років - а.с.64-82. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 08.04.2014 року (а.с.15-18), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (токсичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), легенева недостатність першого, другого ступеня. Променева катаракта обох очей. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 20%, згідно висновку МСЕК від 14.05.2014 року. 08.02.2018 року позивачу встановлено 45% стійкої втрати професійної працездатності, безстроково та встановлено третю групу інвалідності по профзахворюванням (а.с.9, 11-12). \~ \~ \~ \~З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 08.04.2014 року (а.с.15-18), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення нормативного рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови виробничого середовища електрогазозварника відносяться до 3 класу 1-2 ступеню шкідливості. Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 17 років 1 місяць. Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд вважає,\~що слід\~врахувати роз'яснення\~п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995р.,\~з подальшими\~змінами,\~"\~Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди",\~відповідно до\~якого,\~розмір відшкодування\~моральної шкоди\~суд визначає\~в межах\~заявлених вимог\~залежно від\~характеру та\~обсягу заподіяних\~позивачеві моральних\~і фізичних\~страждань,\~з урахуванням\~в кожному\~конкретному випадку\~ступеня вини\~відповідача та\~інших обставин.\~Зокрема,\~враховується характер\~і тривалість\~страждань,\~стан здоровя\~потерпілого,\~тяжкість отриманого\~захворювання,\~істотність вимушених\~змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках,\~конкретні обставини\~по справі,\~характер моральних\~страждань і\~наслідки,\~що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні та заборону фізичного навантаження, фізичними і моральними стражданнями позивача у звязку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновками МСЕК (а.с.9, 11-12, 19-48), терміном роботи у відповідачів, позов слід задовольнити та стягнути з ПрАТ на користь позивача 40000 грн., з ТОВ 10000грн., на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.\~\~ \~ \~ \~ \~ Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18\~Податкового кодексу\~України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164\~Податкового кодексу\~України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв'язку з ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при задоволенні позову, слід стягнути з ПрАТ та ТОВ на користь держави судовий збір в розмірі по 352,40 грн. з кожного. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial