Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

17 червня 2015 року позивач ПАТ Комерційний Банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору № DN81AR02000136 від 13.03.2008 року. Згідно договору ПАТ КБ " Приватбанк" відповідач отримав кредит у розмірі 65337,94 грн. на термін до 12.03.2015 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 26.05.2015 року має заборгованість 239147,89 грн., з яких: 229689,81 грн. - заборгованість за кредитом, 13,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 204539,39 грн. - з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором , а також штрафи: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 11376,09 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № DN81AR02000136 від 13.03.2008 року в розмірі 239147,89 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В засідання суду представники ПАТ Комерційний Банк Приватбанк, діючі за довіреностями (а.с. 23,31,32,43 ), які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи телефонограмами (а.с.29,35) не з'явилися надали заяви, про підтримання доводів позовної заяви та розгляд справи без їх участі в судових засіданнях (а.с. 30,36 ). Проти заочного розгляду справи не заперечували. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про необхідність явки в судове засідання відповідач повідомлявся належним чином у спосіб, визначений ч. 9 ст. 74 ЦПК України - шляхом оголошення у пресі газеті Урядовий курєр № 119 від 04 липня 2015 року (а.с .44,45). Наведене суд розцінює як ухилення відповідача від явки в судове засідання. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачки, яка належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась і від якої не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм кредитні правовідносини. Судом встановлено, що 13.03.2008 року між ПАТ Комерційний Банк Приватбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81AR02000136. Відповідно до зазначеного договору банк зобовязався надати Позичальникові [PERSON] кредитні кошти на строк з 13.03.2008 року по 12.03.2015 року включно у вигляді непоновленої лінії у розмірі 65337,94 грн. на наступні цілі: 57740,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; на сплату страхових платежів за договором страхування, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 4619,20 грн, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля , відсотки за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Періодом плати був встановлений період з 13 по 17 число кожного місяця. Пунктом 7.4 кредитного договору передбачено нарахування пені у розмірі 0,15 % від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менш 1 грн. ( а.с.17 ). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема тривалість позовної давності. Таким чином, при укладенні 13.03.2008 року кредитного договору [PERSON] був ознайомлений з його умовами. Вся інформація, яку банк має повідомити позичальнику міститься у змісті кредитного договору є вичерпною. Підписавши договір відповідач погодився з умовами надання кредиту. Відповідно до наведених позивачем розрахунків внаслідок, неналежного виконання відповідачем умов договору, станом на 26.05.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 239147,89 грн., з яких: 22968,81 грн. - заборгованість за кредитом, 13,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 204539,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 11376,09 грн. - штраф (процентна складова) (а.с 7-10). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 22968,81 грн. та процентам в сумі 13,60 грн. підлягають задоволенню, оскільки їх розмір підтверджується наведеним позивачем розрахунком. Між тим, позовні вимоги про стягнення пені та штрафу (процентної складової) підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Згідно з частиною 1 ст. 549 неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Тому суд не приймає до уваги положення п. 14.1 Умов та правил надання кредитного договору про встановлення пятирічного строку позовної давності за вимогами про стягнення неустойки, так як вони суперечать положення п.1 ч.2 ст. 258 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року по цивільній справі № 6-100ц14. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після настання дати першого платежу, а до суду позивач звернувся 17.06.2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Розмір заборгованості за кредитним договором визначений позивачем станом на 26.05.2015 року, тому суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають стягненню за період з 17.06.2014 року по 22.05.2015 року (339 дня ). Згідно п. 5.1 кредитно-споживчого договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту , Позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % , від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менш 1 грн. Згідно з розрахунком пеня за кредитом розраховується по формулі: Сума пені = Сума простроченого платежу *на кількість днів* ставку пені по договору. Враховуючи що суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача пені в період з 17.06.2014 року по 22.05.2015 року (339 день), тому сума пені в зазначений період складає: 4076,07 грн. *339 день * 0,15 % / 100 %= 2072,68 грн. Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд виходить з наступного. Згідно з пунктом 5.3 кредитно-споживчого договору при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми невиконаного зобов'язання.. Зі змісту позовних вимог вбачається, що зазначений розмір штрафу (процентна складова) в сумі 575,49 грн. складає 5% від заборгованості за кредитом в сумі 4076,07 грн., заборгованості по процентам - 3,33 грн та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 4079,40 грн. виходячи з розрахунку: 4076,07 грн. + 3,33 грн. + 6230,23 грн. = 10309,63 грн. 10309,63 грн. /100 % * 5 % = 11376,09 грн. Суд вважає, що визначений позивачем порядок розрахунку є невірним. Із змісту пункту 14.9 кредитно-заставного договору випливає, що позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 5 % від суми невиконаного зобов'язання при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань. Аналіз правових норм, зокрема статей 1054, 536, 1056-1, 549, частини другої статті 625 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що пеня (неустойка) не відноситься до грошових зобовязань, на відміну від яких є засобом забезпечення виконання зобов'язання. Тому штраф - процентна складова. відповідно до умов договору повинна розраховуватися, як 5 % від суми невиконаного зобов'язання по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом. Таким чином, відповідно до п. 14.9 кредитного договору, розмір штрафу процентна складова становитиме 1149,12 грн. виходячи з розрахунку : 22 982, 41 грн. * 5% :100% =1149,12 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість станом на 26.05.2015 року в сумі 36137,03 грн. в тому числі: 22968,81 грн. - заборгованість за кредитом, 13,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11 755,50 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1149,12 грн. - штраф (процентна складова). виходячи з розрахунку: 22968,81 + 13,60 + 11 755,50 + 250,00 + 1149,12 = 36137,03. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В ході розгляду цивільної справи позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2391,48 грн. (а.с. 2) та витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 157,50 грн. (а.с.42) на загальну суму 2548,98 грн. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги у розмірі 239147,89 грн. задоволені частково у розмірі 36137,03. грн., що складає 15,11 % від ціни позову, суд присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати у розмірі 385,15 грн. -15,11% від 2548,98 грн..

Outcome: partial