Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, яку вподальшому уточнив, до [PERSON] , Томаківської селищної ради, треті особи: Реєстраційна служба Томаківського районного управління юстиції, Селянське (Фермерське) Господарство "Весела Долина" про визнання договору дарування недійсним та витребування майна, набутого без достатньої правової підстави. В обґрунтування позову вказує, що він є спадкоємцем його батька [PERSON] , який помер [INFO] . За заповітом від 13.11.2005 року та свідоцтвом від 28.09.205 року державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло до нього в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку (пай) площею 6,48 умовних кадастрових гектарів. Земельний пай площею 6,48 гектарів згідно договору дарування права на земельну ділянку (пай), посвідченого сертифікатом від 26 вересня 2000 року серії АВН №006492, зареєстрованого в реєстрі за №1842, укладеного між [PERSON] та [PERSON] перейшов у власність відповідача [PERSON] 28 серпня 2001 року Томаківською селищною радою було видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р №122884, згідно якого земельна ділянка (пай № [NUMBER] ) площею 6,320 га, що розташована на території Томаківської селищної ради №43 від 02 серпня 2001 року. Таким чином, земельна ділянка (пай), що належала його батькові та право на яку посвідчується сертифікатом серії ДП №0064400, виданим і зареєстрованим Томаківською районною державною адміністрацією 24.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів за №692, перейшла у власність [PERSON] . Вказаний правочин є недійсним, оскільки [PERSON] не укладав договору дарування. Доказом недійсності правочину є використання договору дарування [PERSON] та незаконного заволодіння [PERSON] земельною ділянкою підтверджується письмовими доказами. Згідно з положеннями Інструкції про порядок складання, видачі і реєстрації, зберігання державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, що затверджена Наказом державного комітету України по земельним ресурсам ;43 від 04.05.1999 року, яка була чинна на момент видачі державного акту серії Р1 №122884 від 28.08.2001 року, положень Цивільного та Сімейного кодексу України, зареєструвати право власності та отримати державний акт на право приватної власності на землю може лише власник, в даному випадку дані були здійснені відповідачем [PERSON] , використовуючи недійсний правочин договір, він зареєстрував за собою право власності на нього. Дані письмові докази містяться в матеріалах кримінального провадження №12012040590000123, розслідування по якому і досі триває. Факт відсутності волевиявлення у відповідача [PERSON] на укладення оспорюваного договору дарування землі підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №70/04-253 від 07 травня 2014 року. Цим же висновком встановлено факт підпису від імені [PERSON] у графі «Обдарований» договору дарування права на земельну ділянку (пай) АВН №006492 від 26.09.2000 року підпис виконано не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України, припускає можливість визнання судом поважними певних причин пропуску позовної давності, однак не містить переліку таких причин. З 2008 року він тяжко хворіє, має стійку втрату працездатності загального захворювання з 2013 року інвалід 3 групи безстроково. Крім того, оскільки він звернувся у 2012 році, а саме 19.12.2012 року внесені відомості до ЄРДР за №12012040590000123, звертає увагу, що станом на 15 вересня 2020 року вказане кримінальне провадження триває, тому просить поновити пропущений ним строк на звернення до суду з поважної причини, оскільки виникли обставини, незалежно від його волі. Крім того, просив суд визнати недійсним правочин договір дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом від 26 вересня 2000 року, серії АВН №006492, зареєстрованим у реєстрі за №1842, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування рішення Томаківської селищної ради №43 від 02 серпня 2001 року, визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії Р 1 №122884 від 28 серпня 2001 року на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2451 та скасувати відповідний запис. Визнати недійсним договір оренди землі №Б/Н, виданий 02.11.2010 року та додаткову угоду №346 від 01.06.2017 року, укладену між Селянським фермерським господарством «Весела долина» та [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ 13 жовтня 2020 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Юрченка Р.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Свій відзив обґрунтував тим, що 26 вересня 2000 року [PERSON] передано [PERSON] в дар право на земельну ділянку (пай), посвідчене сертифікатом, площею 6,48 умовних кадастрових гектарів, розміщених на землях Томаківської селищної ради і яка перебувала у колективній КСП «Дружба» Томаківського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Невід`ємною частиною цього договору є сертифікат на право на земельну частку (пай) ДН №006400, виданий та зареєстрований Томаківською районною держадміністрацією 24.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів за №692. Договір був укладений у смт.Томаківка та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області Горпиняк В.О. Під час вчинення цієї нотаріальної дії були встановлені та перевірені особи сторони договору дарування. Договір підписано та зареєстровано в реєстрі за №1842. У 2001 році відповідач скористався своїм правом та зареєстрував право власності на земельну ділянку. Ним було подано пакет документів до Томаківської селищної ради і у серпні 2001 року ним отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №122884. Підставною для видачі акту стало рішення Томаківської селищної ради №43 від 02 серпня 2001 року. З моменту укладення зазначеного договору жодних претензій чи фатів оспорювання [PERSON] (дарувальник, дата смерті [INFO] ), цієї угоди не було. Починаючи приблизно з 2007 року відповідача почали періодично викликати до органів внутрішніх справ з приводу зазначеної угоди, він неодноразово надавав пояснення, брав участь у слідчих діях, мали місце факти відмови в порушенні кримінальної справи. Після смерті дарувальника у 2005 році хтось з рідних мав претензії щодо вказаного паю і вимагав порушити проти нього кримінальну справу, щоб повернути собі пай. Висновок судової почеркознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №70/04-253 від 07 травня 2014 року не підтверджує факт відсутності волевиявлення у відповідача на укладення спірного договору дарування та є сумнівним, оскільки не досліджувалися належні та достатні документи, що мають зразки підписів [PERSON] . Крім того, кримінальне провадження не мало свого завершення, вина відповідача або нотаріуса жодним чином не доведена, підозра не заявлялася, вироку суду не було. У позовні заяві позивач зазначає, що після смерті його батька він не отримав у спадщину спірну земельну ділянку (пай) площею 6,48 умовних кадастрових гектарів. Однак така обставина є логічною, оскільки батько позивача за п`ять років до своєї смерті розпорядився належною йому земельною ділянкою (паєм) на власний розсуд та подарував його відповідачу. Оскільки на момент смерті та відкриття спадщини [PERSON] вже не належала спірна земельна ділянка (пай), то і йог спадкоємець позивач не мав підстав для отримання її у спадщину. Крім того, [PERSON] подано позов з пропуском строку позовної давності. Договір дарування було укладено сторонами 26.09.2000 року. фактичні обставини свідчать, що 18.12.2012 року [PERSON] звернувся до Томаківського РВ ГУМВС України Дніпропетровської області з письмовою заявою про те, що його батько та [PERSON] уклали договір дарування і вказаний договір був підписаний не [PERSON] , а іншою особою. Крім того, заявник повідомив, що 26.09.2000 року невідома особа шахрайським шляхом заволоділа земельною ділянкою, яка належала [PERSON] 19.12.2012 року розпочато досудове розслідування за вказаним фактом. 25.05.2015 року [PERSON] звертався до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про визнання договору дарування від 26.09.2000 року та іншими аналогічними вимогами, яку залишено без розгляду на підставі особистої заяви позивача. Отже з 2012 року позивачеві було відомо про недійсність Договору, тому строк позовної давності сплинув 19.12.2015 року. 05 листопада 2020 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Юрченка Р.В. на адресу суду надійшов ще один відзив на позовну заяву, у якому він просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Вказав аналогічні підстави, що і первісному відзиві. Додав, що позивач достеменно знав про можливе порушення його прав з моменту оформлення спадщини у 2005 році та не оформлення на нього спірної земельної ділянки та офіційно (за його заявою до правоохоронних органів) принаймні з 2012 року. з цього моменту позивачу стало відомо про недійсність Договору, у зв`язку з чим строк позовної давності сплинув ще у 2008 році, проте позивач звернувся лише у березні 2020 року до суду. Додані до позову докази не свідчать про поважність причини пропуску строку. Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Савченко О.В., у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача Томаківської селищної ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за відсутності відповідача, просив змінити процесуальний статус з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, рішення прийняти на розсуду суду. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв, клопотань від них не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.12 та ст.81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 26 вересня 2000 року між [PERSON] « [PERSON] » та [PERSON] «Обдарований» укладено Договір дарування права на земельну частку (пай) АВН №006492, посвідченого сертифікатом, предметом договору є право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, площею 6,48 умовних кадастрових гектарів, розміщених на землях Томаківської селищної ради, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» Томаківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір зареєстровано в реєстрі під №1842. 16 жовтня 2000 року [PERSON] на підставі Договору дарування права на земельну частку (пай) від 29 вересня 2000 року №1842 АВН №006492 видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0381040. Сертифікат на право на земельну частку (пай) видано громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Дружба». Вартість земельної частки (паю) становить 46500 гривень. Сертифікат підписано головою Томаківської районної державної адміністрації Бардадим В.Г. 28 серпня 2001 року [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №122884 на підставі рішення Томаківської селищної ради народних депутатів №43 від 02 серпня 2001 року, згідно якого йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 6,320 гектарів, розташована на території Томаківської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2451. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 04 лютого 2005 року виконкомом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області. 28 вересня 2005 року державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори Корнієнко Я.С. видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем зазначеного у заповіті [PERSON] , майна в цілому, який помер [INFO] , є його син [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділянки розміром 2,110 га в межах згідно планом, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває на території Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №122715, виданого Томаківською селищною радою Томаківського району Дніпропетровської області 11 червня 2001 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2220. Відповідно висновку експерта №70/04-253 від 07.05.2014 року при проведенні судової почеркознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України встановлено факт підпису від імені [PERSON] у графі «Обдарований» договору дарування права на земельну ділянку (пай) АВН №006492 від 26.09.2000 року підпис виконано не [PERSON] , а іншою особою. На експертизу надійшли в не упакованому виді два томи справи №12012040590000123, в яких вшиті зразки почерку та підпису [PERSON] та досліджуваний об`єкт. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року про арешт майна з забороною відчуження земельної частки (пай) залишено без змін. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна та заборонено відчуження земельної частки (пай) № [NUMBER] розміром 6,48 га, розміщеної на землях Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, переданої у приватну власність [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2451. Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що прокурором не доведено, що земельна частка (пай) № [NUMBER] розміром 6,48 га, яка розміщена на землях Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, передана та знаходиться у приватній власності [PERSON] , є об`єктом кримінально протиправних дій, право на який здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та з метою відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, виникла необхідність у накладенні на вищевказану земельну частку (пай) арешту з метою досягнення завдання заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, а саме: запобігання можливості пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 207\~ЦК України\~передбачено,\~що правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин,\~який вчиняє\~юридична особа,\~підписується особами,\~уповноваженими на\~це її\~установчими документами,\~довіреністю,\~законом або\~іншими актами\~цивільного законодавства. Використання\~при вчиненні\~правочинів факсимільного\~відтворення підпису\~за допомогою\~засобів механічного,\~електронного або\~іншого копіювання,\~електронного підпису\~або іншого\~аналога власноручного\~підпису допускається\~у випадках,\~встановлених законом,\~іншими актами\~цивільного законодавства,\~або за\~письмовою згодою\~сторін,\~у якій\~мають міститися\~зразки відповідного\~аналога їхніх\~власноручних підписів. Якщо\~фізична особа\~у зв`язку\~з хворобою\~або фізичною\~вадою не\~може підписатися\~власноручно,\~за її\~дорученням текст\~правочину у\~її присутності\~підписує інша\~особа. Підпис\~іншої особи\~на тексті\~правочину,\~що посвідчується\~нотаріально,\~засвідчується нотаріусом\~або посадовою\~особою,\~яка має\~право на\~вчинення такої\~нотаріальної дії,\~із зазначенням\~причин,\~з яких\~текст правочину\~не може\~бути підписаний\~особою,\~яка його\~вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Відповідно до ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті\~203 цього\~Кодексу. Недійсним\~є правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається. У\~випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~нікчемний правочин\~може бути\~визнаний судом\~дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 217\~ЦК України\~встановила,\~що недійсний\~правочин не\~створює юридичних\~наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У\~разі недійсності\~правочину кожна\~із сторін\~зобов`язана\~повернути другій\~стороні у\~натурі все,\~що вона\~одержала на\~виконання цього\~правочину,\~а в\~разі неможливості\~такого повернення,\~зокрема тоді,\~коли одержане\~полягає у\~користуванні майном,\~виконаній роботі,\~наданій послузі,\~-\~відшкодувати вартість\~того,\~що одержано,\~за цінами,\~які існують\~на момент\~відшкодування. Якщо\~у зв`язку\~із вчиненням\~недійсного правочину\~другій стороні\~або третій\~особі завдано\~збитків та\~моральної шкоди,\~вони підлягають\~відшкодуванню винною\~стороною. Правові\~наслідки,\~передбачені частинами\~першою та\~другою цієї\~статті,\~застосовуються,\~якщо законом\~не встановлені\~особливі умови\~їх застосування\~або особливі\~правові наслідки\~окремих видів\~недійсних правочинів. Правові\~наслідки недійсності\~нікчемного правочину,\~які встановлені\~законом,\~не можуть\~змінюватися за\~домовленістю сторін. Вимога\~про застосування\~наслідків недійсності\~нікчемного правочину\~може бути\~пред`явлена\~будь-якою\~заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стяття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1\~та 3\~ст.261\~ЦК України\~передбачено,\~що перебіг\~позовної давності\~починається від\~дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. Частиною 5 ст 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Висновком експерта №70/04-253 від 07.05.2014 року при проведенні судової почеркознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України підтверджено обставини справи, що 18.12.2012 року до чергової частини Томаківського РВ ГУМСВ України Дніпропетровської області надійшла письмова заява від [PERSON] про те, що 26.09.2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування земельного паю. Тобто, 19.12.2015 року минув трирічний термін звернення особи до суду з позовом. Відповідно до положень ст.254\~ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, а строк, що визначений місяцями, - у відповідне число останнього місяця строку. У своєму позові позивач посилається на той факт, що з 2008 року він тяжко хворіє, що підтверджується довідками з лікарні, має стійку втрату працездатності загального захворювання з 2013 року інвалід 3 групи безстроково, оскільки тяжка хвороба ускладнювалася, що унеможливлювало вчасно звернутися з цивільним позовом до суду у строк, передбачений нормами ЦК України. Відповідно довідки АВ 0034389 до акта огляду МСЕК від 30.05.2013 року, [PERSON] повторно встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, безстроково. Відповідно виписки з історії хвороби [PERSON] , який перебував на лікуванні в кардіологічному відділенні ОБМ з 01.04.2008 року по 16.04.2008 року, він має діагноз: ГБ 2 стадії, 3 ступеню, кризове протікання з частими гіпертонічними кризами, ускладненою шлуночковою екстрасістолією, гіпертензійне серце (гіпертрофія ЛЖ), порушення діастолічної функції ЛЖ. Відповідно консультації кардіолога від 15.05.2012 року діагноз [PERSON] : гіпертонічна хвороба ІІ стадії зі стабільно високим рівнем АТ, гіпертензивне серце субкомпесоване. Випискою із історії хвороби підтверджено, що з 15.04 по 27.04.2009 року [PERSON] знаходився на лікуванні. Анамнез захворювання більше 10 років. Діагноз: гіпертонічна хвороба, кризовий стан, гіпертензивне серце, кардіосклероз, атеросклеротичний Н-П-А ст. Враховуючи тяжкий стан здоров`я позивача, суд вважає причину пропуску строку позовної давності поважною. Поновлюючи позовну давність, суд поновлює і погашене суб`єктивне право, оскільки внаслідок спливу позовної давності суб`єктивне право особи не припиняється. Утім саме поновлення строку вбачається найбільш адекватним механізмом вирішення питання про захист порушеного права після спливу строку позовної давності. Можливість захисту порушеного права пов`язується із наявністю в особи поважних причин пропущення строку. Підстави, за якими суд визнає ту чи іншу причину поважною, є різними та можуть стосуватися особистого стану особи (тяжка хвороба, безпорадний стан, неписьменність, перебування позивача або відповідача у тривалому відрядженні, необізнаність особи щодо місця перебування боржника, протиправних дій інших осіб та ін). \~ \~ \~ \~ \~ З\~урахуванням вищенаведеного,\~оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність наявних\~у справі\~доказів,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги слід\~задовольнити частково,\~ визнати недійсним правочин договір дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом від 26 вересня 2000 року, серії АВН №006492, зареєстрованим у реєстрі за №1842, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування рішення Томаківської селищної ради №43 від 02 серпня 2001 року, визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії Р 1 №122884 від 28 серпня 2001 року на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2451 та скасувати відповідний запис. Вимоги позивача в частині визнання недійсним договору оренди землі №б/н, виданий 02.11.2010 року та додаткову угоду №346 від 01.06.2017 року, укладеної між селянським Фермерським господарством «Весела Долина» та [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки їх наявність не підтверджені належними доказами. Підстав для задоволення клопотання представника відповідача Томаківської селищної ради про зміну процесуального статусу з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, суд не знаходить, оскільки відповідно до ч.2 ст. 51 ЦПК України якщо позов\~подано не\~до тієї\~особи,\~яка повинна\~відповідати за\~позовом,\~суд до\~закінчення підготовчого\~провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання за\~клопотанням позивача\~замінює первісного\~відповідача належним\~відповідачем,\~не закриваючи\~провадження у\~справі. Оскільки заяви від позивача про заміну відповідача не надходило, підстав для зміни процесуального статусу Томаківської селищної ради немає. Вирішуючи питання розподілу судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду в розмірі по 894,40 грн. з кожного.

Outcome: partial