Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє адвокат Дмитренко Володимир Павлович звернулась до суду з даним позовом, у якому після уточнення позовних вимог просить: 1. Стягнути з Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу протягом тринадцяти робочих днів у період з 11 по 14 ве\-ресня 2018 року та з 26 листопада по 06 грудня 2018 року в сумі 5674,89 гривень, у зв`язку із затрим\-кою виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2018 року у цивільній справі №461/303/18 року; 2. Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального стра\-хування України у Львівській області повернути Відділу освіти виконавчих ор\-ганів Дрогобицької міської ради Львівської області отриману від останнього 21 червня 2019 року заяву-розрахунок (без дати та номера) з рекомендаціями про усунення недоліків: зазначення дати складання заяви-розрахунку, її реєстрацій\-ного номера, а також зазначення у колонках 15 і 16 розділу І «Матеріальне за\-безпечення» заяви-розрахунку сум середньоденного матеріального забезпечен\-ня у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності з розрахунку 100% серед\-ньоденного розміру заробітної плати [PERSON] , тобто в розмірі 436,53 гривень; 3. Зобов`язати Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області: 3.1. нарахувати [PERSON] суми матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у період з 17 вересня по 23 лис\-топада 2018 року з розрахунку її середньоденного заробітку у розмірі 436,53 гривень, встановленого рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2018 року у цивільній справі №461/303/18; 3.2. оформити заяву-розрахунок, за формою, визначеною Додатком 1 до Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам: у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою від 19.07.2018 року №12 пра\-вління Фонду соціального страхування України, в якій зазначити: дату скла\-дання заяви-розрахунку, її реєстраційний номер, а також у колонках 15 і 16 ро\-зділу 1 «Матеріальне забезпечення» заяви-розрахунку - суми середньоденного матеріального забезпечення з розрахунку 100% середньоденного розміру заро\-бітної плати [PERSON] , тобто в розмірі 436,53 гривень, один примірник якої (заяви-розрахунок) передати до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області. Обґрунтовуючи позов покликається на те, що [PERSON] працювала на посаді завідувача дошкільного закладу №26 «Калинка» з 21.12.1988 року до 12.12.2017 року. Наказом Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області №264 від 12.12.2017 року «Про звільнення [PERSON] » позивача звільнено із займаної посади. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2018 року було визнано незаконним та скасовано наказ відповідача від 12.12.2017 року, поновлено [PERSON] на посаді завідувача дошкільного навчального закладу №26 «Калинка» комбінованого типу. Допущено негайне виконання рішення про поновлення та про виплату компенсації за час вимушеного прогулу за один місяць. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.04.2019 року вказане судове рішення було залишено без змін. Однак, незважаючи на рішення суду про негайне поновлення [PERSON] на посаді, таке було фактично виконане лише 07.12.2018 року, наказом Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області №05-21207 від 07.12.2018 року, з яким позивач був ознайомлена в той же день. Враховуючи наведене, позивач у порядку статті 236 КЗпП України, просить стягнути з Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 11 по 14 ве\-ресня 2018 року та з 26 листопада по 06 грудня 2018 року (до видачі наказу про поновлення на роботі) в розмірі 5 674,89 гривень. Після ухвалення рішення суду від 10.09.2018 року [PERSON] була тимчасово непрацездатна протягом шістдесяти шести робочих днів у період з 17 вересня по 23 листопада 2018 року, що підтверджується відповідними листками непраце\-здатності. Незважаючи на встановлення рішенням суду від 10.09.2018 року тієї обстави\-ни, що середньоденний розмір заробітної плати [PERSON] складає 436,53 гривень, Відділом освіти при нарахуванні суми матеріального забезпечення та оформленні заяви-розрахунок було визначено середньоденний розмір заро\-бітної плати [PERSON] у меншому розмірі, а саме: за період з 17.09.2018 року по 30.09.2018 року та з 01.10.2018 року по 05.10.2018 року у розмірі 407,53 гривень, а за період з 08.10.2018 року по 16.10.2018 року, з 17.10.2018 року по 06.11.2018 року та з 07.11.2018 року по 23.11.2018 року - у розмірі 396,55 гривень, що підтверджується заявою-розрахунком та розрахунком від 04.09.2019 року. На запит №5/19-08.27-01 Відділом освіти не надано інформації та копій документів, які її підтверджують, щодо причин неврахування рішення суду від 10.09.2018 року при оформленні заяви-розрахунку та розрахунку від 04.09.2019 року. Позивач зазначає, що оскільки, на його думку, заява-розрахунок була оформлена Відділом освіти з порушен\-ням вимог п. 4.4. ДСТУ 4163-2003, пп. 4.1.13 п. 4.1., пп. 4.2.1. п. 4.2. ДСТУ 2732:2004, абзац 30 п. 2 Правил №1000/5, а також без врахування рішення суду від 10.09.2018 року, тобто з порушенням вимог ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК, то лише зобов`язання судом Відділення соцстраху (в кон\-тексті наведеного) виконати свій обов`язок, визначений абзацом 3 п. 8 Порядку №12, не забезпечить в повній мірі захисту прав і законних інтересів [PERSON] , а тому необхідно поряд з наведеним зобов`язати Відділ освіти привести заяву-розрахунок у відповідність з вказаними матеріальними нормами та один примірник такої передати до Відділення соцстраху. Рішення суду від 10.09.2018 року не стосується Відділення соцстраху, копію такого судового рішення останнє не отримувало від Відділу освіти разом із Заявою-розрахунком. Представник позивача та позивач, кожен окремо, в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів наведених у ньому та відповіді на відзив. Вказали, що невиконання відповідачем судового рішення про поновлення на роботі, яке підлягало до негайного виконання, відбулось без поважних на те причин, що, в свою чергу, порушило права позивача. Про неврахування Відділом освіти рішення суду від 10.09.2018 року, станом на дату отримання заяви-розрахунку, Відділенню соцстраху не було ві\-домо, а Відділ освіти, нараховуючи середньоденне матеріальне забезпечення [PERSON] , у зв`язку з тимчасовою втратою нею працездатності, не в ро\-змірі її середньоденної заробітної плати 436,53 гривень, а в меншому розмірі, вважає, що діє згідно чинного законодавства та зауваження сторони позивача з цього приводу, викладені у Запиті №5/19-08.27-01, залишено поза увагою. Просили позов задовольнити. Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області в судовому засіданні позов заперечив, з мотивів наведених у відзиві. Вказав, що середньоденна заробітна плата у розмірі 436,53 гривень встановлена рішенням суду від 10.09.2018 року у справі про поновлення позивача на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу. Звільнення [PERSON] відбулось у грудні 2017 року, згідно наказу Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області від 12.12.2017 року №264. Грудень 2017 року не можна вважати календарним місяцем, що передує даті звільнення позивача. Місяцями розрахункового періоду в даному випадку є жовтень та листопад 2017 року. Так, рішенням суду від 10.09.2018 року позивача було поновлено на роботі з 13 грудня 2017 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2017 року до дня поновлення на роботі. Після поновлення на роботі позивач не працювала, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, за період з 17 вересня по 05 жовтня 2018 року (листки непрацездатності серія АДП № 263274, серія АДП № 253214), з 08 жовтня по 06 листопада 2018 року (листки непрацездатності серія АДП № 440464, серія АДП № 248713), а також з 07 листопада по 23 листопада 2018 року (листок непрацездатності серія АДУ № 216482). Відповідно до п.25 Постанови КМУ № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Отже, розрахунковим періодом, за який обчислювалась середня заробітна плата для надання матеріального забезпечення, згідно листків непрацездатності серія АДП № 263274 та серія АДП № 253214 за період з 17 вересня по 05 жовтня 2018 року, були вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2018 року. Розрахунковим періодом за який обчислювалась середня заробітна плата для надання матеріального забезпечення, згідно листків непрацездатності АДП № 440464, серія АДП № 248713 за період з 08 жовтня по 06 листопада 2018 року, були жовтень, листопад, грудень 2017 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2018 року. Розрахунковим періодом, за який обчислювалась середня заробітна плата для надання матеріального забезпечення, згідно листка непрацездатності серія АДУ № 216482, за період з 07 листопада по 23 листопада були листопад, грудень 2017 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2018 року. Заява-розрахунок містить всі необхідні реквізити, включаючи дату її заповнення. Враховуючи вимоги п.3 Постанови КМУ № 1266, Відділом освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області було вірно проведено розрахунок середньої заробітної плати позивача для надання матеріального забезпечення, згідно вищезазначених листків непрацездатності, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити через їх безпідставність. Представник Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області заперечив позов з підстав, наведених у відзиві. Пояснив, що вини відповідача у затримці виконання заочного рішення від 10.09.2018 року немає, оскільки на це були поважні причини. Згідно наказу від 31.01.2018 року № 05-2/11, на посаду завідувача дошкільного навчального закладу № 26 «Калинка» в порядку переведення, призначено з 01.02.2018 [PERSON] . З наказу від 21.09.2018 року № 05-2/176 вбачається, що [PERSON] надано основну щорічну відпустку терміном з 01.10.2018 року. Крім того, [PERSON] неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності серії АДХ № 762459, серії АДХ № 763640, серії АДХ № 790312. Оскільки, згідно норм ст. 40 КЗпП України, передбачена пряма заборона звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності та у період перебування працівника у відпустці, відповідач звільнив [PERSON] на підставі п. 6 ч.1 ст. 40 КЗпП України лише 06.12.2018 року і на наступний день поновив [PERSON] на посаді завідувача ДНЗ № 26 «Калинка», що за твердженням відповідача вказує на поважність причин затримки виконання заочного рішення від 10.09.2018 року. Про неможливість негайного виконання заочного рішення від 10.09.2018 року відповідач повідомив позивача листом від 28.11.2018 року №01-4/1679. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Таке поняття заробітної плати, передбачене і у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника, з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на посаді завідувача дошкільного закладу №26 «Калинка» з 21.12.1988 року до 12.12.2017 року. Наказом Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області №264 від 12.12.2017 року «Про звільнення [PERSON] » позивача звільнено із займаної посади. Наказ Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області було оскаржено [PERSON] в судовому порядку. Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №461/303/18 від 10.09.2018 року позов [PERSON] до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області задоволено. Визнано незаконним та скасовано визнано незаконним та скасовано наказ відповідача від 12.12.2017 року, поновлено [PERSON] на посаді завідувача дошкільного навчального закладу №26 «Калинка» комбінованого типу, допущено негайне виконання рішення про поновлення та про виплату вимушеного прогулу за один місяць. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.04.2019 року наведене рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №461/303/18 від 10.09.2018 року залишено без змін. Наказом Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області №05-21207 ос від 07.12.2018 року [PERSON] було поновлено на посаді завідувача дошкільного закладу №26 «Калинка» з 13.12.2017 року. Згідно відмітки на наказі, позивач з ним ознайомлена 07.12.2018 року. Таким чином, рішення суду від 10.09.2018 року було виконане 07.12.2018 року. Відповідно до ст.235 КЗпП, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не тільки з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави. Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. У силу вимог ч. ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. За нормами ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до правових позицій, висловлених Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 року у справі № 6-435цс15 та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 760/9521/15-ц, за змістом норм статті 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Як вказує відповідач, про рішення суду від 10.09.2018 року відділу освіти стало відомо лише 27.09.2018 року. Факт звернення адвоката Янківа І.М. 24.09.2018 року № 1/24-09/18, яке надійшло та було зареєстроване у відділі освіти лише 27.09.2018 року за № 01-13/890, і став однією із поважних причин для затримки негайного виконання заочного рішення від 10.09.2018 року. Згідно наказу від 31.01.2018 року № 05-2/11, на посаду завідувача дошкільного навчального закладу № 26 «Калинка» в порядку переведення призначено з 01.02.2018 [PERSON] . З наказу від 21.09.2018 року № 05-2/176 вбачається, що [PERSON] надано основну щорічну відпустку терміном з 01.10.2018 року. Крім того, [PERSON] неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності серії АДХ № 762459, серії АДХ № 763640, серії АДХ № 790312. Оскільки згідно норм ст. 40 КЗпП України передбачена пряма заборона звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності та у період перебування працівника у відпустці, відповідач звільнив [PERSON] на підставі п. 6 ч.1 ст. 40 КЗпП України лише 06.12.2018 року і на наступний день поновив [PERSON] на посаді завідувача ДНЗ № 26 «Калинка». Відповідач зазначає на ці обставини, як на ті, що доводять поважність причин затримки виконання заочного рішення від 10.09.2018 року, Про неможливість негайного виконання заочного рішення від 10.09.2018 року відповідач повідомив позивача листом від 28.11.2018 року №01-4/1679. Однак, дані обставини не вказують на те, що відповідачу не було відомо про прийняте рішення раніше. Оскільки вищезазначені норма права та положення законодавства щодо негайного виконання судового рішення в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі, відсутність відповідача у судовому засіданні, а в подальшому надання з 21.09.2018 року відпустки [PERSON] не позбавляє рішення ознаки його обов`язковості з моменту проголошення. Отже, у даній справі причини наведені відповідачем щодо несвоєчасного виконання судового рішення не можуть вважатись поважними. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Що стосується виплати середнього заробітку відповідно до ч. 3 п.2 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», передбачений порядок обчислення середнього заробітку, згідно якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Аналізуючи наведені по справі докази, суд вважає, що саме з вини відповідача відбулася затримка виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді завідувача дошкільного закладу №26 «Калинка», що відповідно до статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення з Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Суд зазначає, що рішення про поновлення на роботі позивача, підлягає негайному виконанню, яке полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави. Вказане повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові 24 січня 2019 року у справі № 760/9521/15-ц. Саме наведені у даному рішенні висновки суду касаційної інстанції є релевантними до даних правовідносин і підлягають застосуванню у цій справі. Таким чином, обставини наведені відповідачем, без належного їх підтвердження відповідними доказами, не впливають на правову природу негайного виконання рішення. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Розмір середньоденного заробітку позивача встановлений рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2018 року та складає 436,53 гривень. Вбачається, що з дати постановлення судового рішення від 10.09.2018 року [PERSON] була тимчасово непрацездатною протягом шістдесяти шести робочих днів у період з 17 вересня по 23 листопада 2018 року. Вказане підтверджується листками непрацездатності: за період з 17 по 30 вересня 2018 року (чотирнадцять днів) - листком непрацездатності №263274; за період з 01 по 05 жовтня 2018 року (п`ять днів) - листком непрацездатності №253214; за період з 08 по 16 жовтня 2018 року (дев`ять днів) - листком непрацездатності №440464; за період з 17 жовтня по 06 листопада 2018 року (двадцять один день) - листком непрацездатності №248713; за період з 07 по 23 листопада 2018 року (сімнадцять днів) - листком непрацездатності №216482. Отже, період невиконання рішення суду про поновлення позивача на роботі та невиплати середньомісячної заробітної плати тривав з 10.09.2018 року по 07.12.2018 року, за винятком періоду тимчасової непрацездатності [PERSON] , тобто 13 робочих днів. Враховуючи наведене, загальний розмір компенсації за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] становить 5 674,89 гривень (13*436,53). Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального стра\-хування України у Львівській області повернути заяву-розрахунок до Відділу освіти виконавчих ор\-ганів Дрогобицької міської ради Львівської області отриману від останнього 21 червня 2019 року та зобов`язання Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області нарахувати [PERSON] суми матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у період з 17 вересня по 23 лис\-топада 2018 року з розрахунку її середньоденного заробітку у розмірі 436,53 гривень, оформити заяву-розрахунок, за формою, визначеною Додатком 1 до Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам: у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою від 19.07.2018 року №12 пра\-вління Фонду соціального страхування України, суд приходить до переконання про відсутність підстав для їх задоволення. Частиною 1 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви. У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів. Зразок заяви-розрахунку встановлено Порядком фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженим Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 12 (далі - Порядок). Відповідно абз. 3 п.8 Порядку, у разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення. Даний зразок заяви-розрахунку містить реквізити для заповнення. Оцінюючи заяву-розрахунок Відділу освіти виконавчих ор\-ганів Дрогобицької міської ради Львівської області вбачається, що така містить усі реквізити передбачені Порядком, включаючи дату заповнення заяви-розрахунку - 21 червня 2019 року. Так, відповідно до абз.1 п.8 Порядку, робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 439), затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (далі - Постанова № 1266). Відповідно до п.25 Постанови КМУ № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Отже, розрахунковим періодом, за який обчислювалась середня заробітна плата для надання матеріального забезпечення, згідно листків непрацездатності серія №263274, № 253214 за період з 17 вересня по 05 жовтня 2018 року, є вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2018 року. Розрахунковим періодом, за який обчислювалась середня заробітна плата для надання матеріального забезпечення, згідно листків непрацездатності № 440464, № 248713, за період з 08 жовтня по 06 листопада 2018 року є жовтень, листопад, грудень 2017 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2018 року. Розрахунковим періодом, за який обчислювалась середня заробітна плата для надання матеріального забезпечення, згідно листка непрацездатності № 216482, за період з 07 листопада по 23 листопада 2018 року є листопад, грудень 2017 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2018 року. Згідно п.3 Постанови КМУ № 1266, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період 12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування га/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування; трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини). Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду. Таким чином, доводи представника відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального стра\-хування України у Львівській області щодо обґрунтованості нарахування матеріального забезпечення є вірними та не спростовані позивачем в ході розгляду справи. За даних обставин, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального стра\-хування України у Львівській області було вірно проведено розрахунок середньої заробітної плати [PERSON] для надання матеріального забезпечення, згідно зазначених вище листків непрацездатності, а тому в Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального стра\-хування України у Львівській області не було підстав для повернення заяви-розрахунку до Відділу освіти виконавчих ор\-ганів Дрогобицької міської ради Львівської області з рекомендаціями про усунення недоліків. Водночас посилання представника відповідача на відсутність номера реєстрації вихідної кореспонденції на заяві-розрахунку не спростовують вищенаведених доводів щодо правомірності дій відповідача. Більше того, така позиція позивача стосовно наявності будь-яких формальних підстав для повернення даного документа могла призвести до зайвого формалізму при виконанні державним органом своїх функцій, а це, в свою чергу, могло призвести до несвоєчасного отримання позивачем належних [PERSON] виплат, які відноситься до категорії допомоги, та спрямовані на виконання відповідачем основних завдань і функції визначених ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, посилання сторін на мотиви заявлених позовних вимог та їх заперечення, наведені в процесі судового розгляду, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог на користь [PERSON] . Окрім цього, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки заявлені позивачем вимоги задоволені лише в частині вимог до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, слід стягнути з даного відповідача на користь держави судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, який позивач мала би сплатити при поданні позовної заяви, а саме в сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial