Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Карлівської районної спілки споживчих товариств, [PERSON] про виділ внатурі нерухомого майна та визнання права власності. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що у відповідності договору купівлі-продажу від 27.03.2007 р. він володіє 7/40 частин нежитлового приміщення по [ADDRESS]. У зв*язку з виробничою необхідністю для можливості проведення реставраційних та ремонтних робіт позивач звернувся до Карлівської районної спілки споживчих товариств з пропозицією про виділ в натурі належного йому нерухомого майна, але йому було відмовлено та пояснено, що дане питання необхідно вирішувати в судовому порядку. Співвласником вказаної будівлі є [PERSON] У договорі купівлі-продажу від 27.03.2007 р. вказано, що позивач володіє 7/40 частин приміщення по [ADDRESS], що с кладається з: будівлі позначеної літ. «Б-1» склад 1 пл. 84,9 кв.м., 2 склад 72,2 кв.м., 3 склад пл. 43,1 кв.м, загальною площею 200.2 кв.м. Також зазначає, що на день звернення до суду право власності позивача не скасоване та не було визнано незаконним. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили суд його задовольнити. Представник відповідача Карлівської районної спілки споживчих товариств до суду не з*явився, але надійшла заява, в якій просять справу розглядати без участі їхнього представника, не заперечують проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] до суду не з*явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, але раніше від нього надходила заява про розгляд справи без його участі у якій він зазначав, що не заперечує проти виділення майна в натурі позивачу, позов визнає. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступним. З договору купівлі-продажу від 27.03.2007 р. вбачається, що Карлівська районна спілка споживчих товариств продала, а [PERSON] купив 7/40 частин нежитлової будівлі по [ADDRESS], розташовану на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні Карлівської райспоживспілки, та складається в цілому з адмінбудівлі літ А-1 цегляної, загальною площею 308,0 кв.м., складу літ. Б-1 цегляного загальною площею 228,4 кв.м., складу літ. В-1 цегляного загальною площею 125,9 кв.м., складу літ. Г-2 цегляного загальною площею 477,2 кв.м. За заявою власника відчужується в будівлі літ. Б-1 склад 1 пл.84,9 кв.м., 2 склад 72,2 кв.м., 3 склад пл..43,1 кв.м., загальною площею 200.2 кв.м, що складає 7/40 часток об*єкта. ( а.с.5). До матеріалів справи додано витяг з державного реєстру правочинів від 27.03.2007 р. ( а.с.41), відносно договору купівлі-продажу, про який йдеться у справі. У звіті № 03/13 від 10.09.2013 р. спеціаліста про проведення технічного обстеження та можливість виділення в самостійний об*єкт 7/40 частки нежитлової будівлі літ.Б-1 по вул. Леніна, 48Г в м.Карлівка Полтавської області , що виготовлено на замовлення [PERSON]( а.с.26) мається висновок у якомузазанчено, що частина нежитлових приміщень складу літ. Б-1, що належить [PERSON], являють собою технічно незалежні нежитлові приміщення ( складу), які можуть використовуватися як самостійний об*єкт права власності ( окрема одиниця) ( а.с.26-30). Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 334 ЦК України та договором купівлі-продажу, укладеним між сторонами , визначено момент набуття права власності за договором. З ст.328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст. 364 ЦК України йдеться про те, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На підставі викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині виділення йому в натурі, як самостійного об*єкта права власності нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається з: в будівлі літ. "Б-1" склад 1 площею 84,9 кв. м., 2 склад площею 72,2 кв. м., 3 склад площею 43,1 кв. м., загальною площею 200,2 кв. м. Згідно ст. 392 ЦК України , власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивачем відповідно до договору купівлі-продажу від 27.03.2007 р. на законних підставах набуто право власності на нерухоме майно: склад 1 в будівлі літ. Б-1 пл.84,9 кв.м., 2 склад 72,2 кв.м., 3 склад пл.43,1 кв.м., загальною площею 200.2 кв.м., що складає 7/40 частки нежитлової будівлі по [ADDRESS], розташовану на земельній ділянці, яка, згідно договору оренди від 23.05.2013 р. знаходиться у користуванні позивача і дане право власності на приміщення не було порушено і ніким не оспорюється, суд вважає, що в даному випадку відсутній предмет спору і у задоволенні даної частини позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial