Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

05.04.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір № 40-а; врахувати надмірно сплачені кошти у сумі 4625,70 грн. як авансовий платіж за спожиті в майбутньому житлово-комунальні послуги. В подальшому, а саме 13.06.2017 року позивач надав уточнену позовну заяву та просить визнати недійсним п. 6.5 Договору № 40-а відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя від 01.10.2013 року, який укладений між сторонами; усунути позивачу перешкоди у праві користування власністю, шляхом зобовязання Голови Правління (управитель) ЖБК «УЮТ-43» [PERSON] поновити подачу холодної води та електричної енергії до [ADDRESS]. При цьому позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій Головою Правління (управитель) ЖБК «УЮТ-43» [PERSON] було неправомірно, всупереч чинному законодавству України, відключено водопостачання та електропостачання. Позивач вказує, що за наявності заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг відповідач мав право предявити позов до суду, а не відключати квартиру від водопостачання та електропостачання. 23.08.2017 року відповідач ЖБК «УЮТ-43» надало до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 13\~410,54 грн. та судові витрати на правову допомогу. При цьому представник відповідача посилається на те, що ЖБК «УЮТ-43» є балансоутримувачем квартири [ADDRESS]. У звязку із нерегулярною оплатою [PERSON] житлово-комунальних послуг, ЖБК «УЮТ-43» змушене звернутися до суду із позовом. 26.09.2017 року зустрічний позов прийнято та обєднано в одне провадження із первісним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити, заперечують проти задоволення зустрічного позову. При цьому представник позивача вказала, що вважає невірним розрахунок заборгованості, складений ЖБК «УЮТ-43». Так як у розрахунку не враховано розмір субсидії, що призначений позивачу. Представник відповідача ЖБК «УЮТ-43» - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову, та просить задовольнити зустрічні позовні вимоги. Вислухавши позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що вбачається із [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 12/. Судом досліджено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] /а.с. 13-15/. 01.10.2013 року між ЖБК «УЮТ-43» в особі Голови [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 40-а відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, за умовами якого управитель безпосередньо або з дозволу власників шляхом залучення на конкурсних засадах фізичних та/чи юридичних осіб для надання послуг власникам приміщень з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу забезпечує належну його експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном власника (ків) /а.с. 34-36/. Положеннями п. 6.5 Договору визначено, що у разі порушення власником своїх зобовязань по належному утриманню квартири, будинку та порушення зобовязань по сплаті за надані послуги, в тому числі ВЕР, управитель має право відключити приміщення/квартиру власника від надання відповідних послуг за рішенням правління ЖБК. У ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що саме на виконання п. 6.5 Договору правлінням кооперативу було відключено квартиру [ADDRESS] від водопостачання та електропостачання. Вважаючи неправомірними вказані дії, позивач звертався до відділу поліції із відповідними заяви /а.с. 79-80/, так як зазначає, що договір № 40-а від 01.10.2013 року частково не відповідає типовому договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, а також суперечить чинному законодавству. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 630 ЦК України передбачено, що\~договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Судом досліджено положення типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, затверджений Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 141 від 27.08.2003 року /а.с. 73-76/. Проаналізувавши дослідженні докази, суд зазначає, що договір № 40-а відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, укладений 01.10.2013 року між сторонами, узгоджується із типовим договором, затвердженим Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 141 від 27.08.2003 року. Проте, у типовому договорі відсутній взагалі п. 6.5, який наявний у договорі № 40-а від 01.10.2013 року, та яким регламентовано право управитель на відключення приміщення/квартиру власника від надання відповідних послуг за рішенням правління ЖБК. Згідно п. 8.2.11 Статуту ЖБК «УЮТ-43», ЖБК зобовязаний при заборгованості більш ніж 6 місяців подавати позовну заяву в суд про примусове стягнення заборгованості і вартості судових витрат з відповідача. Таким чином, суд вважає, що положення п. 6.5 Договору від 01.10.2013 року є прогресивною нормою, регламентація якої переслідує мету запобігання утворення заборгованості членів ЖБК «УЮТ-43». Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, суд розглядаючи справу в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позивач [PERSON], предявляючи позовну вимогу про визнання недійсним п. 6.5 Договору № 40-а від 01.10.2013 року, не визначився на підставі якої норми ст. 215 ЦК України вважає п. 6.5 Договору недійсним, а лише посилався на принцип несправедливості у відповідності до ст.509 ЦК України. У звязку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають задоволенню, так як заявлені безпідставно. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 6 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що державна політика у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення будується на принципах, зокрема, заборони відключення об'єктів питного водопостачання та централізованого водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об'єктів життєзабезпечення і стратегічного значення. Отже, суд приходить до висновку, що ЖБК «УЮТ-43» діяло відповідно до умов договору та Статуту, відключаючи квартиру позивача від водопостачання та електропостачання. Окрім того, в ході розгляду справи до [PERSON] пред'явлені вимоги щодо заборгованості за надані послуги, які боржник має намір погашати. Згідно суми заборгованоості сторонами проведено звірку, що також є безумовною підставою для погашення заборгованості, а проживання в квартирі без електоропостачання та водопостачання є не співмірним з сумою заборгованості, в зв'язку з чим суд вважає за можливе зобов'язати ЖБК не чинити перешкоди позивачу у користуванні його власністю. У звязку і чим, позовні вимоги [PERSON] про зобовязання ЖБК "УЮТ-43" усунути [PERSON] перешкоди у праві користування власністю, шляхом поновлення подачі холодної води та електричної енергії до квартири [ADDRESS], підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стосовно зустрічних позовних вимог ЖБК «УЮТ-43», суд зазначає наступне. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом досліджено наданий представником ЖБК «УЮТ-43» розрахунок заборгованості [PERSON] по сплаті житлово-комунальних послуг. Так, згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 03.08.2017 року складає 13\~484,37 грн., з яких: 15\~410,54 грн. заборгованість; 1926,17 грн. відрахована субсидія /а.с. 94-96/. В ході розгляду справи сторони пояснювали, що під час перебування справи у провадженні суду, позивач [PERSON] звертався до бухгалтера ЖБК «УЮТ-43», у зв'язку із чим було проведено звірку заборгованості та сплати коштів. Так, в результаті звірки, заборгованість [PERSON] по сплаті житлово-комунальних послуг становить 14\~769,51 грн., що не оспорюється сторонами. Крім того, представник [PERSON] вказувала, що позивач отримав кошти у розмірі 600,00 грн. від Одеського міського голови в якості допомоги на сплату житлово-комунальних послуг, що також має бути враховано при здійсненні розрахунку заборгованості. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.10.2017 року, судом отримано лист Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 13.11.2017 року, яким повідомлено, що адміністрацією ЖБК «УЮТ-43» до теперішнього часу не надано інформації про розмір внесків на опалення та на утримання будинку та прибудинкової території, затвердженого загальними зборами ОСББ. У листі зазначено, що фактично перераховано на п/рахунок ЖБК «УЮТ-43» субсидій у розмірі 3567,14 грн. для відшкодування на оплату житлово-комунальних послуг, що були призначені [PERSON] В судовому засіданні представник ЖБК «УЮТ-43» наполягала на з'ясуванні додаткової інформації щодо ненадання до Департаменту необхідного обсягу документів та пропонувала ще раз здіснити перерахунок заборгованості. При цьому, категорично стверджувала щодо суми, яка має бути знята з ЖБК в листопаді 2017 року. Однак, суд вважає, що дані обставини не є суттевими щодо даного спору сторін. Отже, доводи представника ЖБК «УЮТ-43» щодо того, що у листопаді місяці з рахунку має бути повернута субсидія у розмірі 2940,68 грн., не заслуговують на увагу. Так як, згідно листа Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 13.11.2017 року субсидія у розмірі 2940,68 грн. знята за період з 01.11.2014 року по 28.02.2016 року у зв'язку тим, що тарифи та членські внески на опалення та на утримання будинку та прибудинкової території ЖБК «УЮТ-43» не затверджені. Таким чином, суд погоджується із доводами представника [PERSON], що ЖБК «УЮТ-43» невірно розраховано суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, так як не враховано суми субсидій у повному розмірі. У зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 10\~602,37 грн. = 14\~769,51 грн. - 3567,14 грн. 600,00 грн. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЖБК «УЮТ-43» підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Outcome: partial