Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 14 лютого 2015 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що вони з відповідачем через відсутність взаємопорозуміння з березня 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення домашнього господарства. Вважає, що примирення між ними та відновлення сімї неможливе, просить шлюб розірвати та оскільки відповідач має постійне місце роботи, проте матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до повноліття дитини, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, вимоги про стягнення аліментів визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку на дитину, з огляду на те, що являється інвалідом 2 групи та має на утриманні ще двох малолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти, проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини заперечував, посилаючись на відсутність фінансової можливості їх сплачувати враховуючи наявність інших аліментних зобовязань та невеликий розмір заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 129865 від 14.02.2015 року зроблений актовий запис № 127. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 239620, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області 15 березня 2016 року. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON] з березня 2017 року проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету. Встановлені судом взаємовідносини сторін свідчать про те, що примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими, позов в цій частині підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] їхній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та фактично знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі має постійне місце роботи працює на посаді сторожа в ПАТ "Полтаваобленерго" та отримує стабільний заробіток, проте систематичної участі в утриманні дитини не бере. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує наступне. Згідно вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕ від 15.02.2016 року, є батьком двох дітей від інших шлюбів, - доньку Анастасію, [INFO], та сина [PERSON], 11.02.2013 року, на утримання яких сплачує аліменти за рішеннями Октябрського районного суду м. Полтави від 22.10.2010 року та рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05.08.2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22.09.2014 року, в розмірі, відповідно, 1/4 частина та 1/6 частина заробітку. Факт відрахування з заробітку відповідача аліментів у визначеному судами розмірі підтверджується даними довідки ПАТ "Полтаваобленерго" № 202 від 01.07.2017 року. Виходячи з вищевикладеного, положень ст. 182-184 СК України, з урахуванням даних про особу відповідача, його стан здоров'я та наявність на утриманні двох дітей, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття щомісячно у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки судом встановлено, що малолітній син сторін після припинення ними шлюбних відносин проживає разом з матір'ю позивачкою по справі [PERSON], на час розгляду справи не досяг 3-річного віку, відповідач працює та отримує стабільний заробіток, який відповідно до довідки ПАТ "Полтаваобленерго" № 202 від 01.07.2017 року значно перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановлений чинним законодавством, як і розмір мінімальної заробітної плати, що незважаючи на наявність у відповідача аліментних зобовязань з утримання трьох неповнолітніх дітей, на переконання суду, дає можливість надавати допомогу на утримання дружини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]С про стягнення аліментів з відповідача на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку є обґрунтованими. При цьому, вирішуючи питання про розмір аліментів, з урахуванням положень ст. ст. 80, 84 СК України, матеріального становища відповідача та розміру його доходу і відрахувань із заробітної плати, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на її утримання на період до досягнення малолітньою дитиною 3-річного віку у розмірі 500 грн. на місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial