Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 01.06.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Позичальник повинен надавати банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». У зв?язку з зазначеними порушеннями зобов?язань за кредитним договором, відповідач станом на 19.03.2019 року має заборгованість - 68081,92 грн., яка складається з наступного: 32719,19 грн. - тіло кредиту, 14084,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 16809,82 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3218,19 грн. - штраф (процентна складова). Просять стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 68081,92 грн. та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду від 27.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з?явився, скерував до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач та її представник адвокат Ковтун Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Зазначили, що між позивачем та відповідачем дійсно було укладено вказану угоду, відповідно до якої відповідачці відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (до 27.02.2018 року, а з 27.02.2018 року № 5 168 7554 2124 9802), - кредитна карта "Універсальна" з кредитним лімітом в розмірі 8 000 грн. Також відповідно до вказаної угоди позивачем було надано відповідачу картку № [NUMBER] (до 27.02.2018 року, а з 27.02.2018 року № [NUMBER]), - картка "Для виплат". Відповідач користувалась даними картками відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Банку. Станом на 23 гол, 59 хв. 21 березня 2018 року сума використаного кредитного ліміту на картковому рахунку відповідача по кредитній карті "Універсальна" № [NUMBER] складала 1 990,21 грн. 22 березня 2018 року у вечірній час відповідачка не змогла користуватися послугами мобільного зв?язку "Лайфсел", а саме номером свого мобільного телефону [NUMBER] , який прив`язаний до вказаних пластикових карток. Наступного дня 23.03.2018 року відповідач звернулась до відділення оператора мобільного зв?язку "Лайфсел" де їй було повідомлено, що напередодні її сім сім-картка була заблокована та перевипущена, хоча відповідач з такими питаннями до оператора мобільного зв?язку не зверталась. В той же день, відповідачка відновила сім-картку мобільного зв`язку, і на її електронну пошту прийшло повідомлення про те, що нею нібито було взято кредит "миттєва розстрочка" на 12 000 грн. в ПАТ КБ "Приват - Банк". В зв язку з тим, що Відповідач жодних кредитів не оформляла, вона негайно звернулась до відділення "Приват - Банку", де їй повідомили, що 22.03.2018 року по її картковому рахунку № [NUMBER] (кредитна картка "Універсальна") відбувалися транзакції з переказу грошових коштів, та на її ім`я в системі "Приват 24» 22.03.2018 року було оформлено два кредити на суму 12 000 грн. за договором [NUMBER] та на 3500 грн. за договором [NUMBER] . Після отримання виписки по карткових рахунках відповідачу стало відомо, що невстановлена особа 22.03.2018 року шляхом перевипуску її сім-картки мобільного зв`язку, що була підв?язана до системи "Приват - 24" отримала доступ до її картрахунків через систему "Приват - 24 та несанкційовано збільшила кредитний ліміт на її кредитній карті "Універсальна" № [NUMBER] до 16 000 грн. Далі невстановлена особа в системі "Приват24" підв`язала до її картки "Для виплат" № [NUMBER] власну картку № [NUMBER] , яку відповідач в банку не оформлювала, перевела на неї через систему "Приват24" з картки "Універсальна" № [NUMBER] кредитні грошові кошти двома транзакціями на суму 8 500 грн. та 4 800 грн., які було з картки № [NUMBER] знято через банкомата. Також невстановлені особи, маючи доступ до системи "Приват24" оформили на ім`я відповідача два кредити на суму 12 000 грн. за договором [NUMBER] та на 3500 грн. за договором 18032215115452, які перевели через систему "Приват24" з картки "Універсальна" № [NUMBER] на власну картку № [NUMBER] та в період часу з 22.03.2018 по 23.03.2018 року з картки № [NUMBER] через банкомат зняли з неї готівкові грошові кошти. Відповідач розрядження про списання коштів не давала, будь яких дій, що могли би призвести до списання та зняття грошових коштів не вчиняла, вона звернулася за телефоном гарячої лінії «Приват-Банку» 3700 та безпосередньо в банк з вимогою заблокувати картки відкриті на її ім`я, та повідомила про факт шахрайства. 23 березня 2018 року відповідач негайно звернулася з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до поліції. По даному факту Черкаським ВП ГУНП в Черкаській області було розпочате кримінальне провадження № 12018251010002446 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в якому її визнано потерпілою. 28 березня 2018 року відповідач надіслала на адресу АТ КБ "Приват - банк" листа з обставинами що викладені вище та вимогою провести службове розслідування за вищевказаними обставинами, відновити залишок коштів на її картрахунках та анулювати операцію з оформлення кредитів в розмірі 12000 грн. та 3500 грн. Таким чином транзакції з приводу переказу, зняття грошових коштів та оформлення кредитів відбувались без відома відповідача та її участі. Весь час, в період вищевказаних дій пластикова картка № [NUMBER] знаходилась у відповідача. 16.07.2018 року відповідач переказала на картку № [NUMBER] (кредитна картка "Універсальна") грошові кошти в сумі 2760,00 грн., як платіж на погашення заборгованості в сумі 1 990,21 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитними грошовими коштами, що була станом до вчинення вищевказаних шахрайських дій. Позивач, крім функцій розрахунково-касового обслуговування, також виконує функцію зберігання грошових коштів, які перебували на поточному рахунку та несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів які належать відповідачу. Отже, оскільки мав місце факт несанкціонованого списання та зняття з рахунків відповідача грошових коштів, несанкціоноване збільшення кредитного ліміту та мобільного пристрою з перевипущеною карткою мобільного зв?язку відповідача з номером телефону, що є її фінансовим, що не відповідало волевиявленню, а банк покладені обов`язки не виконав, чим порушив її право. Заслухавши відповідача,думку адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 01.06.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що заборгованості відповідача станом на 19.03.2019 року має заборгованість - 68081,92 грн., яка складається з наступного: 32719,19 грн. - тіло кредиту, 14084,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 16809,82 грн. - нарахована пеня за простроченне зобов`язання; 750 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3218,19 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В своєму запереченні на позовну заяву адвокат позивача Ковтун Ю.А. зазначає, що 22.03.2018 року відповідач не змогла користуватися послугами мобільного зв`язку «Лайфсел», а саме номером свого телефону [NUMBER] , який прив`язаний до її банківської картки. Наступного дня звернувшись до відділення оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» їй повідомили, що напередодні її сім картка була заблокована та перевипущена. В той же день відповідачу на електронну пошту прийшло повідомлення про те, що нею нібито було взято кредит "миттєва розстрочка" на 12 000 грн. в ПАТ КБ "Приват - Банк". Оскільки відповідач жодних кредитів не оформляла, вона звернулась до відділення "Приват - Банку" для з`ясування всіх обставин, де їй повідомили, що 22.03.2018 року по її картковому рахунку № [NUMBER] (кредитна картка "Універсальна") відбувалися транзакції з переказу грошових коштів, а саме на її ім`я в системі "Приват 24" 22.03.2018 року було оформлено два кредити на суму 12 000 грн. за договором [NUMBER] та на 3500 грн. за договором 18032215115452. Отже, 22.03.2018 року невстановлена особа шляхом перевипуску її картки мобільного зв`язку «Лайфсел» та отримавши несанкціоновано доступ в систему «Приват-24» отримала доступ до її картрахунків та збільшили кредитний ліміт на її кредитній карті "Універсальна" № [NUMBER] до 16 000 грн. Крім того, підв`язала до її картки "Для виплат" № [NUMBER] власну картку № [NUMBER] , яку відповідач в банку не оформлювала, перевела на неї через систему "Приват24" з картки "Універсальна" № [NUMBER] кредитні грошові кошти двома транзакціями на суму 8 500 грн. та 4 800 грн., які було з картки № [NUMBER] знято через банкомата. Також маючи доступ до системи "Приват24" оформили на ім`я відповідача два кредити на суму 12 000 грн. за договором [NUMBER] та на 3500 грн. за договором 18032215115452, які перевели через систему "Приват24" з картки "Універсальна" № [NUMBER] на власну картку № [NUMBER] та в період часу з 22.03.2018 по 23.03.2018 року з картки № [NUMBER] через банкомат зняли з неї готівкові грошові кошти. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по карткових рахунках відповідача. Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до п. 9 розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. В судовому засіданні встановлено що [PERSON] 28.03.2018 року та 11.07.2018 року зверталася із письмовим зверненням до відповідача, в якому повідомила, що про факт зняття коштів з її рахунків та просила провести службову перевірку , а також просила повернути на її картковий рахунок несанкціоновано списані та знятті грошові кошти та сплатити пеню. Листами ПАТ КБ «ПриватБанк» від 04.04.2018 року, 27.04.2018 року, 19.07.2018 року вимоги [PERSON] залишилися без задоволення. Також дані про проведення службової перевірки Банком по факту незаконних дій невстановлених осіб з банківськими рахунками [PERSON] та службової перевірки на предмет причетності працівників ПАТ «ПриватБанк» щодо незаконного заволодіння грошовими коштами з рахунків відповідача, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до довідки виданої АТ «ПриватБанк» розмір заборгованості відповідача разом з кредитною заборгованістю, заборгованістю по нарахованим відсоткам, комісіям, пенею та штрафом , станом на 19.03.2019 року становить 68081,92 грн. 23.03.2016 року звернулася до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим 24.03.2018 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 12018251010002146. Також відповідачем до суду надано витяг з кримінального провадження № 12016251010002146, в якому зазначено, що 23.03.2018 до СВ ЧВП ГУНП в Черкаській області Чергової частини Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області надійшла заява від [PERSON] з приводу того, що 22.03.2018 року близько 16 год. 00 хв. невстановлена особа шляхом шахрайських дій заволоділа її грошовими коштами у розмірі 17300 грн., які знаходились на банківській карті. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні на час розгляду даної справи не завершено. Суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] здійснила всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч.6 ст.81 ЦПК України, передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Дослідивши матеріали справи і врахувавши положення ст. 526 ЦК України стосовно того, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що зняття коштів за вказаним кредитним договором було здійснено невстановленою на даний час особою, відповідач згоди на їх зняття не надавала. Враховуючи те, що відповідачем надано належні докази прямого втручання невідомих осіб до зняття з її банківської карти грошових коштів, а кримінальне провадження по даному факту, на день розгляду даної цивільної справи, перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed