Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

25.08.2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ\~ ТОВАРИСТВО [PERSON] ПРИВАТБАНК (далі ПАТ КБ ПРИВАТБАНК або [PERSON]), який є правонаступником ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] "ПРИВАТБАНК", звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача заборгованість станом на 05.08.2016 року на загальну суму 25357,69 грн., з них: 5432,37 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 36,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 18205,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1183,70 грн. (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1378,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № ODXRRX11330317 від 31.07.2007 року відповідач\~ отримав кредит\~у розмірі 1866,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно [PERSON]. Однак, відповідач у порушення умов договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача, повідомлений належним чином, до суду не зявився, надав заяву, згідно якої\~ позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні 21.09.2016 року позов визнав частково, погодившись з вимогами Банку у частині заборгованості за відсотками за користування кредитом 5432 грн. 40 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 36 грн. 40 коп., а також штрафами відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1183,70 грн. (процентна складова), разом з тим, вимоги щодо заборгованості по пені у розмірі 18205,22 грн. не визнав, вважаючи, її надто завищеною та необґрунтованою. Крім того, пояснив, що на даний час має скрутне матеріальне становище, оскільки на його утриманні малолітня дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У судове засідання 06.10.2016 року, повідомлений належним чином не зявився, про поважність причини неявки суд не сповістив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ\~ ПРИВАТБАНК (правонаступником якого є позивача)\~ із заявою про надання кредиту\~№ ODXRRX11330317 від 31.07.2007 року у сумі 1866 грн. 70 коп. на строк 18 місяців з 31.07.2007 року по 31.01.2009 року включно на умовах сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 36,4 грн. та единоразової допомоги за надання фінансового інструменту у розмірі 169,7 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК (правонаступником якого є позивач)\~ свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати,за який приймається період з 1 по 5 число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 161, 22 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інші витрати згідно з Умовами. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та [PERSON]. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.1048 позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідач, у порушення умов договору, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Відповідно п. 4.2 [PERSON] при порушенні позивальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за кредитом у розмірі 11,03% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 [PERSON]. Крім того,\~ відповідно до п.5.1 [PERSON] при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.3.2.2, 3.2.3 даних [PERSON] має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити пеню у розмірі 0, 15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3 [PERSON], при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому\~ з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Сума заборгованості станом на 05.08.2016 року складає 25357,69 грн., з якої: 5432,27 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 36,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 18205,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1183,70 грн. (процентна складова). З урахуванням того, що відповідач визнав позов у частині вимог щодо стягнення суми відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, штрафів відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг суд вважає, що дані обставини відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України не підлягають доказуванню і тому, вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, щодо визначення їх розміру суд прийшов до наступних висновків. Згідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, - розмір неустойки (пеня, штраф) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не співмірність із розміром основного зобов'язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 03 вересня 2014р. (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Як вбачається з матеріалів справи наявна заборгованість за відсотками за користування кредитом 5432 грн. 40 коп., по комісії за користування кредитом 36 грн. 40 коп., а також штрафами відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1183,70 грн. (процентна складова), а всього 7152 грн. 47 коп., разом з тим пеня, яка нарахована позивачем складає 18205,22 грн., що більше ніж у двічі перевищує розмір заборгованості з урахуванням штрафних санкцій. Слід також звернути увагу, що на момент звернення до суду заборгованість по тілу кредиту взагалі відсутня. Крім того, на теперішній час відповідач перебуває у скрутному матеріальному стані, оскільки має неповнолітню дитину, що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії І-ЖД № 445947 (а.с.34), на його утриманні\~ також перебуває дружина, яка не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною (а.с.32). Суд також враховує,\~ що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача збитків у зв'язку з порушенням саме відповідачем грошового зобов'язання. Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин, суд вважає, що розмірі пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором підлягає зменшенню до 7152 грн. 47 коп. розміру заборгованості за кредитом з урахуванням штрафних санкцій. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість станом на 05.08.2016 року - 14304, 94 грн. з якої: 5432,27 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 36,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 7152 грн. 47 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1183,70 грн. (процентна складова). Задовольняючи позовні вимоги позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах судову» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. На підставі викладеного,

Outcome: partial