Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

28.11.2013 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням останньої редакції уточнених вимог (а.с. 102-106), просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (61000, м. Харків, [ADDRESS], ІН [NUMBER]) за Кредитним договором №МL-702/169/2007 від «18» червня 2007 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, ІК 36789421, р/р 2650700233333 у Регіональному відділенні АТ «ОТП Банк» у м. Харків) у загальному розмірі 1 335 563,51 грн., яка складається з основної суми боргу за тілом кредиту в розмірі за тілом кредиту - 103 033,27 долл. США, що еквівалентно 823 544,92 грн., заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 11 676,30 долл. США, що еквівалентно 93 328,66 грн. та заборгованість з нарахованої пені у розмірі 418 689,93 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PСL-702/169/2007 від «18» червня 2007 року, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 18 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 18 червня 2007 року за реєстровим №977, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної раєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження; з метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами; виселити всіх мешканців, які проживають у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18 червня 2007 року між Банком - Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Позичальником - [PERSON] був укладений кредитний договір №ML702/169/2007. Пунктом 1.1. частини №2 Договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором Банк надав Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Договору, а Позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Договорі. Відповідно до пункту 1.4. частини №2 Договору за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплатити Банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Договором. Згідно із пунктом 1.5. частини №2 Договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено Договором. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору сторони Кредитного договору визначили відсоткову ставку, як FIDR+4,49% відсотків річних, де FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FIDR (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку може змінюватись) розміщується на сайті Банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях Банку на інформаційних стендах. Як встановлено пунктом 1.7.2. Договору Банк здійснвив видачу кредиту Позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою Позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці Позичальника, зменшених на утриману комісію Банку у відповідності до тарифів та умов цього Договору. Кожний наступний транш надається Позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього Траншу, якщо інше не передбачено цим Договором. На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок Відповідача Банк перерахував на поточний рахунок Відповідача [NUMBER], відкритий в установі банку кредитні кошти у загальному розмірі 110 000,00 долл. США. Таким чином, за вказаним Договором Відповідач отримав від Позивача кредитні кошти у розмірі 110 000,00 долл. США. на строк до 18 червня 2032 року а отже, Банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені Договором. Проте, Відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Договором, що становить: за кредитом у розмірі 103 033,27 долл. США, що еквівалентно 823 544,92,00 грн., заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 11 676,30 долл. США, що еквівалентно 93328,66 грн. та заборгованість з нарахованої пені у розмірі418 689,93 грн. 27 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - Позивач) було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов пункту 3.1. якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продало (переуступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прав на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймає такий Кредитний портфель на зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю Відповідач порушив прийняті ним на себе зобов'язання, встановлені в Кредитному договорі. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 702/169/2007 між Відповідачем та Банком був укладений договір іпотеки 702/169/2007, відповідно до пункту 1.1. якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань Іпотекодавець надав у іпотеку Іпотекодержателю - Банку квартиру [ADDRESS] Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності його представника, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Щодо позовних вимог про виселення усіх мешканців, які проживаюють у квартирі [ADDRESS] - просив залишити їх без розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи, у зв'язку з її занятістю у іншому судовому засіданні, однак доказів суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає причину його неявки не поважною. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18 червня 2007 року між Банком - Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Позичальником - [PERSON] був укладений кредитний договір №ML702/169/2007. Пунктом 1.1. частини №2 Договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором Банк надав Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Договору, а Позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Договорі. Відповідно до пункту 1.4. частини №2 Договору за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплатити Банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Договором. Згідно із пунктом 1.5. частини №2 Договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено Договором. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору сторони Кредитного договору визначили відсоткову ставку, як FIDR+4,49% відсотків річних, де FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FIDR (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку може змінюватись) розміщується на сайті Банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях Банку на інформаційних стендах. Як встановлено пунктом 1.7.2. Договору Банк здійснив видачу кредиту Позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою Позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці Позичальника, зменшених на утриману комісію Банку у відповідності до тарифів та умов цього Договору. Кожний наступний транш надається Позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього Траншу, якщо інше не передбачено цим Договором. На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок Відповідача Банк перерахував на поточний рахунок Відповідача [NUMBER], відкритий в установі банку кредитні кошти у загальному розмірі 110 000,00 долл. США. Таким чином, за вказаним Договором Відповідач отримав від Позивача кредитні кошти у розмірі 110 000,00 долл. США. на строк до 18 червня 2032 року а отже, Банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені Договором. Проте, Відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Договором, що становить: за кредитом у розмірі 103 033,27 долл. США, що еквівалентно 823 544,92,00 грн., заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 11 676,30 долл. США, що еквівалентно 93328,66 грн. та заборгованість з нарахованої пені у розмірі418 689,93 грн. 27 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - Позивач) було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов пункту 3.1. якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продало (переуступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прав на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймає такий Кредитний портфель на зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю Відповідач порушив прийняті ним на себе зобов'язання, встановлені в Кредитному договорі. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 702/169/2007 між Відповідачем та Банком був укладений договір іпотеки 702/169/2007, відповідно до пункту 1.1. якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань Іпотекодавець надав у іпотеку Іпотекодержателю - Банку квартиру [ADDRESS] Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог Іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, Іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця. Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За рахунок предмета іпотеки Позивач може задовольнити всі боргові зобов'язання, не сплачені Відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням Відповідачем його зобов'язань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у зв'язку із реалізацією його права (п.6.1 іпотечного договору). Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, в даному випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. З метою забезпечення повної реалізації позивачем своїх прав, як іпотекодержателя та запобігання спричинення іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважаємо за необхідне передати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дане нерухоме майно в управління іпотекодержателя з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлено термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплати неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, на підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в рішенні суду в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Окрім цього, що стосується положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року, суд вважає, що даний Закон не є підставою для відмови в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 даного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, даним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами. Відчуження - це перехід права власності від однієї особи до іншої. Примусове відчуження майна можливе лише в порядку, визначеному законом, зокрема Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до даного Закону таке примусове відчуження полягає у реалізації майна з прилюдних торгів. Мораторій - це відстрочення виконання зобов'язань на певний термін або до закінчення будь-яких певних подій. Суд вважає, що мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, що є предметом іпотеки за валютними кредитами, не може бути підставою для відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишення позовної заяви без розгляду, зупинення чи закриття провадження за такою позовною заявою. Даний мораторій поширюється лише на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на його примусову реалізацію з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження. Окрім цього, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій на стягнення такого майна може бути застосований за умови: якщо таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя; якщо у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до копії паспорту позичальника [PERSON], що також підтверджується листом щодо зареєстрованих осіб місцем його проживвання є м. Харків, [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS], на яке просить звернути стягнення позивач не є єдиним у власності Відповідача нерухомим майно. Варто також зазначити, що [PERSON] є власником ? частки житлового будинку, загальною площею 326,6 кв.в. у м. Харків, [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.09.2007. за реєстр № 17153134 (копія витягу додається). Вказаний будинок також є місцем його реєстрації та постійного проживання відповідача та не є його єдиним житлом. Вказаний житловий будинок 26.09.2007. року було передано [PERSON] у іпотеку ПАТ ОТП Банк за договором PCL 702/310/2007 право вимоги на яке в подальшому було передано ТОВ ОТП Факторинг Україна. Станом на 29.12.2014. зобов'язання за кредитним договором ML-702/310/2007, в забезпечення якого було укладено договір іпотеки PCL 702/310/2007 не виконані. Заборгованість станом на 26.12.2014. складає за тілом кредиту у розмірі 271 838,86 CHF, за відсотками у розмірі 91 358,31 CHF, пені у розмірі 21 744 256,81 грн. З моменту укладення договору іпотеки - 26.09.2007року і до сьогодні іпотечні обтяження не зняті, дійсним іпотекодержателем є ТОВ ОТП Факторинг Україна, [PERSON] продовжує бути власником 1/2 будинку у м. Харків, [ADDRESS] Відповідачами не надано до суду доказів на підтвердження факту постійного проживання майнового поручителя в спірній квартирі, а також відсутності у [PERSON] іншого нерухомого житлового майна. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial