Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] 28 серпня 2014 року звернлася з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 2 лютого 2014 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № V/L 39 на виготовлення виробу із ПВХ конструкції (металеві вікна). Вартість виробу за договором складає 3879 грн. Згідно п. 3.3 договору, виконавець зобов'язувався виготовити та доставити виріб протягом 25 робочих днів. Станом на 26 серпня 2014 року виготовлення та встановлення вікон не здійснено. Таким чином, відповідач порушив вимоги договору, а тому вона має право на відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Матеріальна шкода складається: із вартості виготовлення та установки вікон- 3879 грн., 2327 грн. 52 коп. - комісії по сплаті споживчого кредиту, який вона отримала на придбання вікон, 50 грн. - процентної ставки за споживчий кредит. Загальна сума матеріальної шкоди складає - 6256 грн. 52 коп. Крім того, вважає, що відповідач своєю бездіяльністю щодо невиконання умов договору, завдав їй і моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 10000 грн. та яка виразилась в тому, що відповідач ігнорував її телефонні дзвінки та звернення, внаслідок чого вона нервувала. Тривалий час вона не могла укласти договір на виготовлення вікон з іншими особами, так як побоювалася, що її знову обдурять. Все це негативно відображається на її самопочутті, крім того, вона сплачує кредит за товар (послугу), які фактично не отримала. Враховуючи ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не виконує умови договору та на її звернення не реагує, просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 6256 грн. 52 коп. та 10000 грн. - моральну шкоду. В судове засіданні позивачка не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала, щодо ухвалення заочного рішення. Крім того, 6 жовтня 2014 року позивачка подала до суду заяву про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з оплатою нею оголошення в газеті про виклик відповідача в судове засідання в сумі 50 грн. Відповідач в судове засідання на повторний виклик не з`явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, а саме через засоби масової інформації. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого : Матеріалами справи встановлено, що: Між позивачкою [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] 2 лютого 2014 року був укладений договір № V/L 39 на виготовлення виробу із ПВХ конструкції (металеві вікна). Вартість виробу за договором складає 3879 грн. Згідно п. 3.3 договору, виконавець зобов'язувався виготовити та доставити виріб протягом 25 робочих днів. Згідно пояснень позивачки, станом на 26 серпня 2014 року відповідач умови договору не виконав, вікна не виготовив, не доставив їх та не змонтував. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні дії або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони(замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Як вбачається із копії договору, укладеного між сторонами, на якому є відмітка «оплачено 3879 грн.) позивачка сплатила відповідачу кошти за договором, а саме, уклавши 2 лютого 2014 року із Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], за яким банк перерахував продавцю-фізичній особі [PERSON] кошти за придбання товару та надання послуг в сумі 3879 грн. Відповідно до ст. 10 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язання за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, умови договору відповідачем не виконані, а тому позовні вимоги в частині стягнення вартості товару та надання послуг в сумі 3879 грн. підлягають задоволенню. Одночасно, суд, вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача 2327 грн. 52 коп. - комісії по сплаті споживчого кредиту, який вона отримала на придбання вікон та 50 грн. - процентної ставки за споживчий кредит, задоволенню не підлягають, так як умовами договору та чинним законодавством така відповідальність на відповідача не покладалася. Вирішуючи питання, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд враховує ступінь та форму вини відповідача, характер психологічних переживань, які отримала позивачка щодо невиконання відповідачем умов договору підряду, характер та тривалість перенесених нею психо-емоціональних та моральних стражданнь. Визначаючи суму моральної шкоди в розмірі 3000 грн., суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та вважає, що це буде достатнім для компенсації позивачці втрат немайнового характеру. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодуються особою, яка її завдала за наявності її вини. В даному випадку, вина відповідача полягає в тому, що він своєчасно в строки визначені договором, не виконав умови зазначеного договору, а саме не виготовив, не доставив та не змонтував вироби із ПВХ конструкції (металопластикові вікна). Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно квитанції, позивачкою за подане нею оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" про виклик в судове засідання відповідача, було сплачено 50 грн., а тому, суд вважає за клопотанням позивачки стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 50 грн.

Outcome: partial