Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

08 грудня 2015 року [PERSON]звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничозбагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди завданої смертю чоловіка. В обґрунтування позову, позивач вказала, що в період з травня 1968 року по жовтень 2003 року її чоловік - [PERSON] працював на різних посадах в структурних підрозділах Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат». Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у нього пиловий бронхіт першої - другої стадії з бронхообструктивним синдромом, емфізему легень першої - другої стадії, ДН - другого ступеню, яке за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням. Відповідно до п.15 Акту розслідування професійного захворювання № 3 від 02 лютого 2004 року причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] було визнано його роботу впродовж 29 років 11 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищує ГДК, зокрема: - пилу з вмістом вільного SiO2 від 19% до 70% в концентрації від 2,5 мг/м3 до 3.2 мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3. - пилу з вмістом вільного SiO2 від 19% до 70% в концентрації від 5,0 мг/м3 до 10.2 мг/м3 при ГДК 4,0мг/м3. Вину підприємства у виникненні у [PERSON] професійного захворювання встановлено п. 19 Акту розслідування, відповідно до якого визнано, що за період його роботи адміністрація відповідача не виконувала норми і правила охорони праці на підприємстві. [INFO] року [PERSON] помер. Довідкою розширеної експертної комісії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради» серії АА № 0000017 від 19,06.2013 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з встановленним йому за життя професійними захворюваннями. Смертю чоловіка їй завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному. Вона втратила рідну їй людину, з яким прожила у шлюбі 43 роки. Смерть чоловіка призвела до того, що вона постійно перебуває у напруженому психічному стані., адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу. Смерть чоловіка змусила її корінним чином змінити своє життя, адже станом на теперішній час вона, як пенсіонер за віком, змушена самостійно заробляти собі на життя, самостійно облаштовувати свій побут. Неспроможність у повній мірі задовольнити свої нагальні потреби завдають їй додаткових моральних страждань. Зважаючи на втрату чоловіка, смерть якого настала у зв'язку з систематичним порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, що призвело до його професійного захворювання і згодом до його смерті, глибину та тривалість її моральних страждань, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулись у її особистому житті, позивач вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди, якій підлягає стягненню з ПАТ «Північний ГЗК» на її користь становить 220 000 гривень та Позивач вважає, що визначений розмір моральної шкоди відповідає незворотнім негативним наслідкам, які настали для позивача у зв'язку зі смертю чоловіка. На підставі викладеного, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на її - [PERSON] користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, 220 000,00 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та наполягають на його задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача Доценко Т.Ю. в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в позовних вимогах позивача, пояснила це тим, що дійсно, - [PERSON] працював на різних посадах в структурних підрозділах Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» та тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у нього пиловий бронхіт першої - другої стадії з бронхообструктивним синдромом, емфізему легень першої - другої стадії, ДН - другого ступеню, яке за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням. Відповідно до п.15 Акту розслідування професійного захворювання № 3 від 02 лютого 2004 року причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] було визнано його роботу впродовж 29 років 11 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони. Як зазначено в позовній заяві, [INFO] року [PERSON] помер. Також визнають той факт,що довідкою розширеної експертної комісії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради» серії АА № 0000017 від 19.06.2013 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з встановленним йому за життя професійними захворюваннями. Однак, позивачем не надано будь-яких інших доказів завданої моральної шкоди, якими можуть бути, наприклад, медичний висновок лікаря-невролога або психолога чи психіатра про стрес, якого зазнала позивачка, про депресію чи інші негативні вияви, погіршення її фізичного чи психологічного стану, а також висновки експертів, зокрема, судово-психологічної експертиз. Також вважають, оскільки тривалість роботи, використання засобів індивідуального захисту залежать лише від самого працівника, то існує також причинно-наслідковий зв'язок між діями самого потерпілого та виникненням у нього професійного ушкодження здоров'я. Крім того, вважають, що після смерті чоловіка позивач не залишилась самотньою, незахищеною в соціальному плані жінкою. Вона має двох дорослих одружених синів, які повинні дбати про неї, а також онуків. Проживає вона однією сім'єю з молодшим сином. Також у зв'язку зі смертю [PERSON] Фондом соціального страхування виплачена сім'ї [PERSON] одноразова допомога у розмірі 187 976,40 грн. Крім того, всі члени сім'ї [PERSON] (обидва її сина) звернулись до Тернівського районного суду м. Кривого Рога з позовами про стягнення з відповідача великих сум на відшкодування моральної шкоди. На сьогоднішній день рішенням Тернівського районного суду від 07.6.2016 р. вже стягнуто на користь молодшого сина позива Сергія, з яким вона проживає однією сім'єю, 50 тис. грн. Тому просять суд в позові позивача відмовити. Заслухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] - а.с.3. Сторонами не оспорюються ті факти, що дійсно в період з травня 1968 року по жовтень 2003 року чоловік позивача - [PERSON] працював на різних посадах в структурних підрозділах Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат». Працюючи у шкідливих умовах праці, у [PERSON] виникло професійне захворювання - пиловий бронхіт першої - другої стадії з бронхообструктивним синдромом, емфізема легень першої - другої стадії, ДН - другого ступеню. Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.02.2004 року, причиною виникнення професійного захворювання стала робота впродовж 29 років 11 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони. Згідно свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] помер - а.с.4. Згідно довідки МСЕК серії АА-03 № 0000017 від 19.06.2013 року встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка позивача [PERSON] з, встановленим йому за життя професійним захворюванням - а.с.6. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. У відповідність частині 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Тому, суд вважає, що посилання відповідача на відсутність доказів та те, що інші члени сім'ї отримали відшкодування моральної шкоди з тої ж причини, є не обґрунтованими, оскільки позовні вимоги відповідають ст.1168 ч.2 ЦК України та підтверджені вище вказаними доказами. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнали позивачі, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, суд враховує, характер та об'єм фізичних, душевних, психічних страждань позивача завданих загибеллю чоловіка, втрату можливості повної соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін у життєвих зв'язках, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що в відшкодування моральної шкоди [PERSON] потрібно стягнути з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо - збагачувальний комбінат» в розмірі - 180 000,00 грн. та судові витрати на користь держави. На підставі ст. ст. 153 КЗпП України , ст.ст. 1167,1168,1172 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial