Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

06.08.2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Міський Комерційний Банк» в якому просив стягнути з останнього грошові кошти за договорами банківського вкладу від 15.10.2013 р. за №2630/80/135591 «Ваш святковий» в розмірі 120 172,07 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.10.2013 р. між ним та відповідачем укладено зазначений вище договір банківського вкладу. Відповідно до умов вказаного договору банк прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 85000,00 грн. на строковий депозитний рахунок строком на 212 днів, починаючи з 15.10.2013 року по 15.05.2014 року зі сплатою банком відсотків у розмірі 19,6% річних. 15.05.2014 р. позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повернути вклад та нараховані відсотки за період з 15 квітня 2014 року по 15 травня 2014 року, на що отримав письмову відповідь, що готівки не має та повернення вкладу неможливе. Відповідач своє зобов'язання належним чином не виконав. Станом на 06.08.2014 р. належні позивачу грошові кошти за договором банківського вкладу відповідач не повернув, чим завдав останньому збитків, які він просить відшкодувати. Позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача суму в розмірі 116 442,52 грн., в тому числі суму основного боргу в розмірі 103 211,18 грн.; несплачені відсотки на суму вкладу в розмірі 1662,69 грн.; несплачені відсотки за умовами угоди №2630/80/135591 від 15.05.2014 року в розмірі 39,66 грн.; розрахунок індексу інфляції у розмірі 10 071,70 грн.; три проценти річних у розмірі 1 457,29 грн. та просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставив. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, а також те, що позивач та його представник не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому даною статтею, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2013 р. між ПАТ «Міський Комерційний Банк» та [PERSON] як вкладником укладено договір строкового банківського вкладу №2630/80/135591 «Ваш святковий», відповідно до умов якого позивач розміщує у відповідача строковий банківський вклад в сумі 85 000,00 грн. на строковий депозитний рахунок строком на 212 днів, починаючи з 15.10.2013 року по 15.05.2014 року зі сплатою банком відсотків у розмірі 19,6% річних (а.с. 7-9). На виконання умов казаного договору позивач вніс на строковий депозитний рахунок №263012589302 відкритий ПАТ «Міський Комерційний Банк» грошові кошти в сумі 85000,00 грн., а також додатково вніс наступні суми: 13 630,68 грн., що підтверджується квитанцією №2770 від 22.11.2013 року; 1369,32 грн., що підтверджується квитанцією №2800 від 22.11.2013 року; 3 211,18 грн., що підтверджується квитанцією №4495 від 15.01.2014 року (а.с. 10-12). В свою чергу банк прийняв від вкладника вказані грошові кошти та зобов'язався виплачувати вкладникові проценти за користування ними. Сторонами погоджено термін вкладу до 15.05.2014 р. та розмір процентів - 19,6% річних. Згідно п. 4.3.2 договору банк зобов'язався на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки визначені договором. Згідно п. 2.6.3 договору у разі дострокового розірвання договору за ініціативою вкладника, вкладник письмово повідомляє банк про свої наміри не пізніше, ніж за 5 банківських днів до бажаної дати отримання коштів, зазначеної у відповідній письмовій заяві. Банк повертає вкладнику суму вкладу не раніше, ніж на 6-й банківський день включно від дня отримання заяви. 15.05.2014 р. позивачем подано заяву в якій просив видати суму вкладу в розмірі 100 000,00 грн. у відповідності до умов договору від 15.05.2013 р. №2630/80/135591 (а.с. 7-9). Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача 262072589301 слідує, що відповідач в порушення п. 2.6.3 договору зобов'язання щодо повернення вкладу на вимогу вкладника у передбачений 6-ти денний строк не виконував (а.с. 8). Крім того вбачається, що на час розгляду справи сплинув строк повернення вкладу погоджений сторонами. Однак зобов'язання за договором щодо повернення банківського вкладу та сплати нарахованих відсотків відповідачем належним чином не виконанні. Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача 262072589301 слідує, що станом на 01.10.2014 р. відповідачем не повернуто відповідачу суму вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 104 873,87 грн. Відповідно до п. 1.3 договору проценти на суму вкладу, що зберігається на рахунку вкладу на вимогу нараховуються в розмірі, встановленому банком в такий період часу для банківських вкладів на вимогу, тому з виписки по угоді №2630/80/135592 за період з 15.05.2014 року по 01.10.2014 року нараховані відсотки в розмірі 0,1% , що становить 39,66 грн. Частою другою ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас стаття 525 ЦКУ закріплює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Водночас частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином виходячи з викладеного вище, суд знаходить законими та обгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ «Міський Комерційний Банк» банківського вкладу за договором від 15.05.2013 р. №2630/80/135591 в сумі 103 211,18 грн.; процентів в сумі 1662,69 грн., процентів за період з 15.05.2014 року по 01.10.2014 року в розмірі 39,66 грн.; індексу інфляції у розмірі 10 071,70 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1 457,29 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В силу положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження, того, що діями відповідача, які полягали у неповерненні вкладу позивачу, завдано моральної шкоди, суду не надано. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтовані. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу, процентів, 3% відсотків річних, інфляційних втрат, та про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема належать, витрати на правову допомогу. З наведених підстав, враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1164,43 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial