Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

29.09.2020 року позивач звернулася до Марківського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.08.2008 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрували 23.08.2008 року у виконавчому комітеті Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, актовий запис №3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 28.09.2020 року. Шлюб між ними розірвано 24.12.2015 року, що підтверджується копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 24.12.2015 року. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити так як на даний час знаходиться в шлюбі та декретній відпустці по догляду за дитиною, тому батько, який є здоровим і зможе сплачувати 1500 гривень, оскільки отримує пенсію приблизно 4000 грн. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному розмірі забезпечити їхню рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він пенсіонер, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 01.10.2020 року і до його повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.88). Відповідач в судове засідання не з`явився, 13.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив в якому зазначив, що позивач має право на стягнення з нього аліментів, однак з розміром їх він не згодний, оскільки відповідно закону батьки в рівних частинах повинні нести обов`язки по вихованню і утриманню дітей. Вважає, що прожитковий мінімум для їхньої дитини-2218 грн вони повинні розділити порівну. Крім того просить суд врахувати ряд обставин, які позивач вказала невірно. Він добровільно сплачував і буде сплачувати аліменти на утримання сина. Крім того він ніс інші витрати на його утримання(на дні народження, відпочинок в санаторії). Позивач по паспорту зареєстрована в с.Марківка, а по документам сільської ради значиться зареєстрованою в с.Колядівка в його службовій квартирі [ADDRESS] , через що він не може отримати субсидію на комунальні послуги які складають 2000 грн. на місяць. Крім пенсії у нього немає інших доходів, немає нерухомого майна, автомобіль належить його сину від першого шлюбу, квартира службова. Він пенсіонер, працювати не може, оскільки хворіє та перебуває на обліку в лікарні. Вважає, що стягнення з нього 1500 грн. аліментів багато, згоден сплачувати у розмірі 1000 грн. Крім того, він як батько буде нести не постійні витрати на виховання і утримання сина. Просить справу розглянути у його відсутність, у зв`язку зі станом здоров`я, дорогою та коронавірусом (а.с.31). 13.11.2020 року позивач [PERSON] надала відповідь на відзив в якому зазначила, що батьки повинні і мають обов`язок створити умови для власної дитини в її освіті, відпочинку та отриманні благ не менше від прожиткового мінімуму. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. за умови отримання ним 4000 грн. пенсії, відсутності інших неповнолітніх дітей. В свою чергу вона має двох неповнолітніх дітей, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.53). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.08.2008 року перебували у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, актовий запис №3. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією Повторного Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 05.02.2016 року (а.с.6). Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 24.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). 31.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Марківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків), актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.07.2020 року(а.с.4). Згідно Довідки №2705 від 28.09.2020 року, виданої Марківською селищною радою Марківського району Луганської області, [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання малолітньої дитини, що регулюється Главою 15 Сімейного кодексу України "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання". Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в позовній заяві стверджує, що угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2020 року до його повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд враховує наступне. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги частково, а саме в розмірі 1000 грн., оскільки він пенсіонер, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 04.06.2014 року. Згідно повідомлення №2539/02-10 від 26.05.2014 року [PERSON] розмір пенсії складає 4301,82 грн.(а.с.45) та крім пенсії у нього не має інших доходів. Суд дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи сторін вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі 1250 грн щомісячно, починаючи з 29.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду такий розмір аліментів буде обґрунтованим та відповідаючим обставинам справи та таким, що відповідає принципу пропорційності. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до пп. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняють позивача за подання позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання його дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial