Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Фактичні обставини справи. 04.08.2021 року [PERSON] (надалі - Заявник) звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка - [PERSON] (надалі - Заінтересована особа). Заяву обґрунтовує тим, що з 11.06.2005 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] . За час шлюбу у них народилося двоє синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. 14.12.2020 року рішенням Сихівського районного суду м. Львова шлюб між Заявником та Заінтересованою особою було розірвано. Задовго до розірвання шлюбу вони проживали окремо. На момент подання заяви Заявник не проживає із Заінтересованою особою вже більше року. Заявник стверджує, що [PERSON] вчиняє щодо неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Зокрема, під час телефонних розмов Заінтересована особа ображав та принижував Заявника, погрожував фізичною розправою, нецензурно лаявся. 14.03.2021 року під час зустрічі із [PERSON] , останній у присутності дітей звинувачував Заявника у написанні заяв у поліцію, кричав на неї, поводився агресивно та викликав працівників поліції, після прибуття яких нецензурно до них лаявся та обзивав свідка. У переписці із Заінтересованою особою, [PERSON] звинувачує Заявника у неналежному вихованні дітей, вчиненні перешкод у спілкуванні із ними, чинить на неї психологічний тиск, принижує та ображає її. Такі дії Заінтересованої особи змусили Заявника звертатись із відповідними заявами до поліції, однак усі спроби захистити свої права виявились безрезультатними. Заявник зазначає, що поведінка Заінтересованої особи стосовно дітей також містить ознаки домашнього насильства у формі психологічного насильства, оскільки у переписці із сином - [PERSON] , Заінтересована особа надсилав повідомлення образливого та принизливого змісту, що очевидно травмувало сина, оскільки він сказав, що більше не хоче спілкуватись із батьком та заблокував його номер у мобільному додатку. Заявник вважає, що така поведінка стосовно сина є також проявом психологічного насильства щодо неї, оскільки Заінтересована особа знав про те, що син покаже їй ці повідомлення, які до того ж містили відверті натяки на особисте життя Заявника та стосунки з іншим чоловіком. У поданій заяві Заявник вказує, що діти не бажають підтримувати стосунки із Заінтересованою особою, зокрема син [PERSON] під час розмови із працівницею поліції стверджує, що не хоче спілкуватись та зустрічатись із батьком. Окрім цього, така поведінка Заінтересованої особи спричинила психологічні проблеми у дітей, зокрема психологом було рекомендовано забезпечити [PERSON] уникати стресів пов`язаних з психологічним насильством з боку батька, а [PERSON] забезпечити спокійні умови проживання, уникати стресу пов`язаного із сімейними конфліктами. У подальшому [PERSON] лікарями було діагностовано «Невроз нав`язливих станів. Невротичні тіки» та призначено відповідне лікування. Заявник припускає, що Заінтересована особа відстежує її телефон, оскільки за невідомих їй обставин дізнався про поїздку на відпочинок із синами, а також про переписку із адвокаткою - Федькович Галиною Володимирівною. З урахування всього наведеного вище, Заявник просить суд: 1) Обмежити спілкування [PERSON] із постраждалими дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 2) Заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами, а саме за адресами: ?[ADDRESS] - місця проживання постраждалих осіб; ?[ADDRESS] - місце навчання постраждалих дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; ?[ADDRESS] - місце роботи постраждалої колишньої дружини - [PERSON] . 3) Заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; 4) Заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 17.08.2021 року Заінтересована особа через свого представника подала до суду заперечення, у яких із обставинами наведеними Заявником у поданій 04.08.2021 року заяві не погоджується, вважає їх безпідставними, а також такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. 18.08.2021 року у справі № 464/5648/21 було проведено судове засідання, під час якого представник заявника заяву підтримав, пославшись на викладені у ній обставини, просив задовольнити її у повному обсязі. [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на її безпідставність та недоведеність викладених у ній обставин належними та допустимими доказами, та просили суд у задоволенні заяви відмовити повністю. Окрім цього, в судовому засіданні 25.08.2021 року представник Заінтересованої особи із посиланням на положення ч.8 статті 7 ЦПК України заперечував проти оголошення у судовому засіданні запису телефонної розмови між Заявником та [PERSON] . Обставини встановлені судом. 11.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Львівським міським управління юстиції 12.10.2006 року. [INFO] у подружжя народився другий син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 16.05.20013 року. 14.12.2020 року шлюб між подружжям було розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/5116/20. На момент звернення до суду із цією заявою Заявник та Заінтересована особа проживають окремо. Заявник неодноразово зверталась до Відділу поліції №2 ЛРУП ГУНП у Львівській області із письмовою заявою про вчинення домашнього насильства, зокрема 18.03.2021 року, 04.06.2021 року, 12.07.2021 року. За результатами розгляду поданих заяв Відділ поліції №2 ЛРУП ГУНП у Львівській області у своїх відповідях від 26.03.2021 року, 12.04.2021 року, 20.06.2021 року, 05.07.2021 року повідомив Заявника про те, що в ході проведеної перевірки було встановлено відсутність у діях [PERSON] ознак кримінального чи адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що під час телефонної розмови, а також у переписці, яку Заінтересована особа вів із Заявницею у мобільному месенджері Viber, перший ображає, принижує та залякує Заявника і її матір, застосовує словесні образи, нецензурну та іншу неприйнятну лексику. Зазначені вище обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи аудіозаписом, а також роздруківками скріншотів електронного листування у мобільному месенджері Viber, які згідно із правовим висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 13.07.2020 року у справі №753/10840/19 є належними та допустимими доказами. Суд критично оцінює заперечення представника Заінтересованої особи про те, що на дослідженому в судовому засіданні аудіозаписі не міститься телефонної розмови з [PERSON] . Так, зі змісту письмових заперечень представника Заінтересованої особи вбачається, що на даному аудіо записі зафіксована телефонна розмова саме між Заявником та Заінтересованою особою. Крім цього, дану обставину підтвердила в судовому засіданні [PERSON] . У переписці із старшим сином - [PERSON] , Заінтересована особа застосовує словесні образи та чинить психологічний тиск на сина, що також підтверджується роздруківками скріншотів електронного листування у мобільному месенджері Viber. 03.03.2021 року психологом Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» Клініка психологічного здоров`я дітей, підлітків та молоді Андрієвич Л.Г. було надано довідку, у якій зазначено, що [PERSON] був присутній під час сварок батька та матері, впродовж яких він «страхував» матір від того, щоб батько не підняв на неї руку. Окрім цього, батько ображав матір, через що [PERSON] на нього ображений, не бажає із ним спілкуватись і бачитись. Лікарем-психологом рекомендовано забезпечити дитині спокійні умови життя, уникати стресів пов`язаних із психологічним насиллям з боку батька, порушенням ним особистісних границь дитини. Схожу довідку психологом Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» Клініка психологічного здоров`я дітей, підлітків та молоді Андрієвич Л.Г. було видано 16.02.2021 року і щодо молодшого сина - [PERSON] , у якій зазначено, що [PERSON] дуже злякався під час того як батько душив матір у церкві, із Заінтересованою особою він не бажає спілкуватись, оскільки той погано ставиться до матері і бабусі, обзиває та наговорює на них, застосовує ненормативну лексику. Лікарем-психологом рекомендовано забезпечити дитині спокійні умови життя, уникати стресу, пов`язаного із домашніми конфліктами та звернутись до дитячого лікаря-психіатра. Згідно із Витягом з медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого від 23.03.2021 року наданого Комунальним некомерційним підприємством 5-та міська клінічна поліклініка м. Львова у [PERSON] діагностовано «Невроз нав`язливих станів. Невротичні тіки», що спричинено стресовою ситуацією у сім`ї. Позиція суду за результатами розгляду заяви. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником, батьками та іншими законними представниками дитини, у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (пункти 1, 3 ч.1 статті 3502 ЦПК України). Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон №2229-VIII) визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 статті 1 Закону №2229-VIII). Частиною другою статті 3 Закону №2229-VIII визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п.8 статті 1 Закону №2229-VIII). Дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п.2 статті 1 Закону №2229-VIII). Заслухавши учасників справи та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд робить висновок про те, що [PERSON] є особою, яка постраждала від домашнього насильства, а [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] дітьми, що постраждали від домашнього насильства. Зміст конкретних фраз, лексики та характеру використання мовних засобів, які Заінтересована особа застосовує у телефонній розмові та переписці з колишньою дружиною, у переписці із старшим сином - [PERSON] , [INFO] , свідчить про наявність підстав для кваліфікації дій Заінтересованої особи як домашнього насильства у формі психологічного насильства. Щодо здійснених представником Заінтересованої особи заперечень проти оголошення у судовому засіданні запису телефонної розмови між Заявником та [PERSON] із посиланням на положення ч.8 статті 7 ЦПК України, то суд їх відхиляє з огляду на наступне. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Окремі складові права на приватність конкретизуються в спеціальних статтях Конституції, в тому числі таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції (стаття 31); недопустимість втручання в його особисте та сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; заборона збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди (стаття 32). Фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції, що передбачено частиною 1 статті 306 ЦК України. Разом з тим, правилами ч.4 статті 306 ЦК України передбачено, що кореспонденція, яка стосується фізичної особи, може бути долучена до судової справи у разі, якщо в ній містяться докази, що мають значення для вирішення справи. Інформація, яка міститься в такій кореспонденції, не підлягає розголошенню. За правилами цивільного судочинства доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Норми цивільно-процесуального законодавства передбачають обмеження у реалізації загального принципу гласності судового процесу щодо оголошення та дослідження змісту особистих паперів, листів, записів телефонних розмов, телеграм та інших видів кореспонденції. Так, відповідно до приписів ч. 8 статті 7 та ч. 1 статті 236 ЦПК України зміст особистих паперів, листів, записів телефонних розмов, телеграм та інших видів кореспонденції фізичних осіб може бути досліджений у відкритому судовому засіданні або оголошений за клопотанням учасника справи лише за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що втручання в особисте та сімейне життя людини, недоторканість якого гарантована нормами міжнародного та національного законодавства, в тому числі шляхом поширення конфіденційної інформації про неї, є виправданим, якщо здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві, зокрема, для захисту прав і свобод інших осіб. Кореспонденція особи, таємниця якої є складовою недоторканості особистого та сімейного життя, може бути належним доказом у справі, якщо містить докази, що мають значення для справи (ч. 4 статті 306 ЦК України). Зважаючи на те, що справи про видачу і продовження обмежувального припису є особливою категорією справ, які характеризуються певною специфікою, пов`язаною із наявністю між сторонами особистих чи сімейних зв`язків та необхідністю вжиття судом заходів тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи, що є неможливим без дослідження інформації про особисте та сімейне життя особи, а також враховуючи об`єктивну необхідність захисту прав і свобод Заявника та дітей, суд вважає, що втручання в особисте та сімейне життя Заінтересованої особи у даній справі є виправданим, таким, що здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві. За результатами оцінки довідок наданих психологом Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» Клініка психологічного здоров`я дітей, підлітків та молоді Андрієвич Л.Г. , та Витягу з медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого, суд констатує, що старший і молодший сини зазнали зі сторони Заінтересованої особи домашнього насильства у формі психологічного насильства, оскільки були свідками (очевидцями) психологічних насильницьких дій стосовно Заявника. Твердження про те, що Заінтересована особа відстежує місцезнаходження Заявника та знає про переписку із її адвокатом, у зв`язку із чим у Заявника існують побоювання за свою безпеку та безпеку дітей, суд не бере до уваги, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Усі інші доводи, наведені Заявником у поданій заяві, суд також не бере до уваги, оскільки вважає їх недоведеними та непідтвердженими належними і допустимими доказами, а також такими, що ґрунтуються на припущеннях Заявника. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 21.11.2018 року справа №756/2072/18 зазначено, що зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного з батьків у реалізації своїх прав щодо дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають установлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Долучені докази по справі, а також надані пояснення у судовому засіданні свідчать про наявність конфліктних взаємовідносин між сторонами протягом тривалого періоду часу, а відтак, суд вважає, що Заявником та її представником в процесі розгляду справи доведено існування загрози вчинення Заінтересованою особою протиправних дій у майбутньому. Враховуючи встановлені судом обставин та провівши належним чином оцінку ризиків, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення вимог Заявника. На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист Заявника та дітей від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника.

Outcome: partial