Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з цією позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Благовіщенська сільська рада Василівського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області, [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, в якій зазначає, що 01.07.2015 року позивач придбала земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі укладеного між нею і [PERSON] договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Сірою І. Є. та зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно від 01.07.2015 року №22498318 (кадастровий №2322480500:001:003:0060). По сусідству з позивачем на земельній ділянці [ADDRESS] , мешкає родина відповідачів, яка без згоди позивача порушуючи права власника земельної ділянки самовільно збудували некапітальну споруду - теплицю, яку позивач неодноразово вимагав прибрати. З цього приводу для врегулювання земельних відносин позивач неодноразово звертався до Благовіщенської сільської ради з проханням провести обстеження земельних ділянок сторін та вирішити спір у спосіб передбачений діючим законом. Комісіями було проведено обстеження, під час яких були виявлені порушення та зобов`язано відповідачів прибрати теплиці. Відповідачі на вимоги виправити ці порушення не реагують, відмовляються вирішити спір мирним шляхом. Сторона позивача за первісним позовом просила: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за їх рахунок прибрати некапітальну споруду самочинно збудовану теплицю з земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на відстані 3 м від спільної межі відповідно до державного акту ЗП №100686 від 01.11.2004 року і стягнути з них на свою користь судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору та витрати на правову допомогу 3000,00 грн. (т.1, а. с. 2-4). 20 лютого 2018 року представник позивача [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд: усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за їх рахунок прибрати некапітальну споруду самочинно збудовану теплицю земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на відстань 3 м і спільної межі відповідно до державного акту серія ЗП№І00686 від 01.11.2004р.; визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів солідарно судові витрати на правничу допомогу у сумі та витрати на сплату судового збору (т. 2, а. с. 55). 20 жовтня 2017 р. [PERSON] , як представник [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Благовіщенська сільська рада Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, про усунення перешкод в користуванні власністю земельною ділянкою, в якому вказувала, що ухвалою суду від 12.07.2016 року була призначена судова земельно-технічна експертиза, за результатом якої було надано висновок експерта Майстренка І. О. Дніпропетровського НДІСЕ. Згідно цього висновку, а саме, посилаючись на його п`яту сторінку вказано, що на земельній ділянці, яка розташована в [ADDRESS] , зі сторони, що межує з земельною ділянкою, що розташована в [ADDRESS] , розташовані наступні будівлі та споруди: позначені літерою «Б» - сарай, літерою «В» - літня кухня, літерою «Г»- навіс (вони належать [PERSON] ) та теплиця (оранжерея), яка належить [PERSON] . Також зазначено, що теплиця (оранжерея) та будівлі та споруди позначені літерою «Б» - сарай, літерою «В» - літня кухня, літерою «Г» - навіс відносно межі земельних ділянок побудовані з порушенням норм ДБН 360-92 Містобудування Планування й забудови міських і сільських поселень. Тобто порушення меж є як із сторони [PERSON] так і сторони [PERSON] . Таким чином, згідно висновків судової земельно-технічної експертизи №283-16 по цивільній справі №318/537/16-ц (2/318/256/2016) будівлі та споруди, що позначені літерою «Б» - сарай, літерою «В» - літня кухня, літерою «Г»- навіс, які належать [PERSON] побудовані з грубим порушенням норм ДБН 360-92 Містобудування Планування й забудови міських і сільських поселень та знаходяться на межі його земельної ділянки, частково заступаючи на його приватну земельну ділянку згідно схеми №1 висновку експерта. Просила суд: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] шляхом знесення споруд, що позначені літерою «Б» - сарай, літерою «В» - літня кухня, літерою «Г» - навіс; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 640 грн. (т. 2, а. с. 11-13). 11 березня 2016 року в провадження судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Комишньої Н. І. надійшла ця цивільна справа. Ухвалою суду від 12.07.2016 року було призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Благовіщенська сільська рада Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю земельною ділянкою судову земельну - технічну експертизу. Провадження у справі зупинилося на час проведення експертизи (т. 1, а. с. 106). Ухвалою від 07.03.2017 року відновлено провадження у з 11.04.2017 р. (т. 1, а. с. 176). Ухвалою суду від 23.10.2017 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Благовіщенська сільська рада про усунення перешкод в користуванні власністю земельною ділянкою об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Благовіщенська сільська рада Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю земельною ділянкою (т. 2, а.с. 14). Ухвалою суду від 29.10.2018 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Благовіщенська сільська рада Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю земельною ділянкою залучено в якості третьої особи без самостійних вимог ТОВ «Козацькі землі ЛТД» (т. 2, а. с. 175). Ухвалою суду від 20.03.2019 року по справі призначена земельно-технічна експертиза, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т. 2, а. с. 229). Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.07.2019 року ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.03.2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 3, а. с. 23, 24). У відповідності до наказу в. о. голови Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15.07.2020 року № 47 суддю [PERSON] відраховано зі складу суду у зв`язку зі смертю та 28.10.2020 року і був проведений повторний автоматичний розподіл судової справи, для розгляду якої визначено суддю Васильченка В. В. (т. 3, а. с. 36). Ухвалою судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченка В.В. від 03.11.2020 року справу прийнято до свого провадженні, призначено підготовче судове засідання (т. 3, а. с. 37). Ухвалою суду від 22.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 3, а. с. 52). У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Галька Н. О. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити із підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Позовні вимоги за зустрічним позовом просив залишити без задоволення. [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, у своєму відзиві позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити із підстав викладених у зустрічній позовній заяві. У задоволенні первісного позову просили відмовити з підстав викладених (т. 1, а. с. 208-212, т. 2, а. с. 77-81), посилаючись на те, що власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,35 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] , є лише [PERSON] , тому вважають, що в якості відповідачів взагалі безпідставно залучені його дружина та син, який з 07.09.2015 року проживає в м. Дніпропетровськ, що підтверджується його паспортом (т. 1, а. с. 67). В будинку [ADDRESS] проживає він та дружина [PERSON] , син [PERSON] (т. 1, а. с. 66). На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.09.2007 року він володіє земельною ділянкою, а житловим будинком на підставі рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 11.11.2002 р., які успадкував після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В 2014 році він у ТОВ «Козацькі землі ЛТД», замовив виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,3500 га по [ADDRESS] (т. 1, а. с. 68-80). 15 січня 2014 року було погоджено та затверджено технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 17 квітня 2014 року підписано акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. На той час власником сусідньої ділянки [ADDRESS] (кадастровий № 2322480500:01:003:0060) була [PERSON] . Позивач по справі [PERSON] набула права власності на цю ділянку лише 01.07 2015 року на підставі договору купівлі-продажу (т. 1, а. с. 9, 10, 151-152, 154, 155). На момент узгодження меж при виготовленні технічної документації в 2014 році власником земельної ділянки Позивач [PERSON] ще не була. Але на підтвердження законності своїх вимог [PERSON] посилається на документи попереднього землевласника, яким був [PERSON] , який володів ділянкою на підставі державного акту від 01.11.2004 року (т. 1, а. с. 11, 153). Пізніше на підставі ухвали суду від 13.10.2005 року власником цієї ділянки став його брат [PERSON] , який вже зробив ще одну технічну документацію та розподілив ділянку 0,3427 га на дві ділянки: 0,2500 га та 0,0927 га, присвоївши їм вже нові кадастрові номери. Ця технічна документація є в матеріалах справи на а. с. 45-54 том 1. Вважає, що в державному акті [PERSON] , виданому 01.11.2004 р., невірно записано дані про суміжного землекористувача, записаний [PERSON] , його батько, який помер [INFO] у той час власником була його мати з 19 грудня 1995 року по день смерті [INFO] , що підтверджується даними в свідоцтві про право на спадщину. В 2007 році виготовлялась технічна документація на ділянку [ADDRESS] , що тепер належить [PERSON] , яку здійснював «Центр ДЗК при Державному комітеті земельних ресурсів» на замовлення [PERSON] , на той час. [PERSON] став власником будинку і ділянки біля нього по [ADDRESS] на підставі ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду про затвердження мирової угоди від 13.10.2005 року (т. 1, а. с. 52). Зазначає, що з експертним висновком погоджується в частині саме будівель, які належні [PERSON] (літ. Б - сарай, літ. В - літня кухня, літ. Г - навіс), але свою метало-каркасну конструкцію до будівель та споруд не відносить, оскільки вона не має стін, покрівель, карнизів, і це є теплиця, а щодо неї діють інші будівельні норми. Зазначають, що сторона [PERSON] не наводить навіть і міркування, чому вона вважає, що технічну документацію, виконану на його замовлення ліцензованою організацією ТОВ «Козацькі землі ЛТД», належить визнати недійсною, саме чому вона прийшла до такого висновку, з яких підстав, чим це підтверджується, і це не зазначено в поданій 20.02.2018 року заяві про збільшення позовних вимог. Ділянки позивача і його знаходяться в сільській місцевості, де біля будинку є територія земельної ділянки, спеціально надана для його обслуговування. В сільській місцевості всі жителі вирощують городину для власного споживання та продажу. У [PERSON] на ділянці також побудовано теплиці, які не знаходяться на 1 м від її межі з сусідньою ділянкою [ADDRESS] . Органами місцевого самоврядування Благовіщенської сільської ради не було заявлено проти нього будь-яких претензій, що він нібито порушив правила благоустрою населених пунктів. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили. [PERSON] на адресу суду надіслала заяву, в які просила справу розглядати у її відсутність, у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити у повному обсязі (т. 2, а. с. 166, 186). В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, в матеріалах справи наявні письмові заперечення третьої особи на позовну заяву від 01.08.2017 р. (т. 1, а. с. 230-232), згідно яких представник третьої особи зазначив, що вимоги [PERSON] є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, просить суд відмовити позивачу в задоволенні первісного позову в повному обсязі, з наступних підстав. В 2013 році коли [PERSON] із своєю дочкою [PERSON] стали власниками земельних ділянок (кадастровий номер 2322480500:01:003:0060 та кадастровий номер 2322480500:01:003:0135), які розташовані за адресою [ADDRESS] , (перепродуючи дані земельні ділянки одна одній три, чотири рази) в них почали виникати претензії стосовно меж земельних ділянок. 12.11.2013 року на запрошення [PERSON] , був виїзд членів земельної комісії Благовіщенської сільської ради на місце та огляд меж земельних ділянок і складений відповідний акт, після складення якого за рекомендацією членів земельною комісією Благовіщенської сільської ради, [PERSON] замовив в ліцензійної землевпорядної організації ТОВ «Козацькі землі ЛТД» заміри геодезичним приладдям своєї земельної ділянки та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На підставі даної технічної документації, земельній ділянці, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності, був присвоєний кадастровий номер 2322480500:01:004:0039 і межі земельної ділянки внесені в Публічну кадастрову карту України. При внесенні земельної ділянки в Публічну кадастрову карту України, де вже були накладені земельні ділянки, які знаходяться по [ADDRESS] (гр. [PERSON] ) жодних накладень не виявлено. В квітні 2014 р. після присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру представниками землевпорядної організації ТОВ «Козацькі землі ЛТД», були установлені межові знаки кілки, тобто винесені межі в натуру. При винесенні меж в натуру, відповідача по справі, запевнили, що його теплиця жодною стороною не знаходиться на земельній ділянці сусідів, а навіть навпаки, що сараї [PERSON] розташовані частково на його земельній ділянці. Після виведення меж в натуру, на запрошення [PERSON] переміри земельних ділянок здійснювалися представниками землевпорядної організації ТОВ «Аспект», вони теж не виявили порушень і не надали жодних доказів, актів, висновків в яких було б зазначено про порушення меж. Тільки обидві землевпорядні організації усно пояснили, що один кілок не вдається установити в зв`язку із тим, що на місці де повинен був бути установлений кілок знаходився сарай [PERSON] .Установка межових знаків здійснювалася в присутності попередньої землевласниці [PERSON] та представників Благовіщенської сільської ради. Після даних замірів та виведення меж в натуру в [PERSON] не виникало претензій. 10 березня 2016 року до суду звернулася мати попередньої власниці посилаючись на акт зроблений в 2013 року 19 квітня 2016 року інженером-землевпорядником Благовіщенської сільської ради було здійснено обстеження меж вищезазначених ділянок і складено відповідний акт, якому зазначено, що «...при установці та фіксації межових знаків в 2014 році, були присутні, представники Благовіщенської сільської ради та [PERSON] , [PERSON] і заперечень з їх сторони не було. При черговій перевірці щодо належного стану межових знаків між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] з`ясувалося, що труби, які є частиною конструкції (теплиці) збоку гр. [PERSON] , не вийшли за межі межових знаків, та відповідають заміру, який здійснювача представники ліцензійної організації». Представник третьої особи з висновком експерта не погоджується. Просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю земельною ділянкою у повному обсязі (т. 1, а. с. 230-232). В судове засідання представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Козацькі землі ЛТД» не з`явилися про час і місце судових засідань повідомлялися належним чином. На адресу суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказано адресою». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держгеокадастру у м. Енергодарі Запорізької області не з`явився. До суду надійшло клопотання від Міжміського управління Держгеокадастру у Кам`янсько-Дніпровському районі та м. Енергодарі Запорізької області про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. За нормами ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Такий висновок узгоджується з нормами ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Способи захисту прав на землю встановлені в ч. 3 ст. 152 ЗК України: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Судом установлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 01 липня 2015 року [PERSON] належить на праві власності житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з літ. А - житловий будинок, літ. Б, літ. Е - сарай, літ. В - літня кухня, літ. Г - навіс, літ. Д - душ, літ. У - вбиральня, літ. № 1, 2 - паркан, літ. №3 - колодязь, літ. № 4 - свердловина (т. 1, а. с. 140-141). Право власності за нею зареєстровано на цей житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с.156). За договором купівлі-продажу земельних ділянок від 01 липня 2015 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, кадастровий №2322480500:01:003:0060, та земельної ділянки площею 0,0927 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 2322480500:01:003:0035, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 151, 152). Право власності за [PERSON] зареєстровано на зазначені земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1, а. с. 154, 155). Загальна площа земельних ділянок в [ADDRESS] , які належить [PERSON] , складає 0,3427 га. Земельна ділянка площею 0,3427 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, по [ADDRESS] належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №100689 від 01.11.2004 року [PERSON] (т. 1 а. с. 54, 153). На підставі ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.10.2005 року справа №2-792 2005 рік право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] перейшло від [PERSON] до [PERSON] (т. 1, а. с. 52). На підставі рішення №15 від 17 січня 2008 року Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, було надано дозвіл гр. [PERSON] на внесення поправки до цільового призначення земельної ділянки по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,0927 га (т. 1, а. с. 53). Як свідчить надана суду копія Технічної документації щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність, розроблена 2007 року Кам`янсько-Дніпровським Відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (т. 1, а. с. 45-54) після внесення поправки до цільового призначення земельної ділянки по [ADDRESS] , утворилось дві земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, кадастровий №2322480500:01:003:0060, та площею 0,0927 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №2322480500:01:003:0035. Згідно з кадастровим планом суміжних землевласників і землекористувачів складеним за результатами кадастрової зйомки та плану встановлення меж в натурі земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0927 га від літ. Г до літ. А, та земельна ділянка площею 0,25 га від літ. А до літ. Б межує із земельною ділянкою [PERSON] , (т.1, а. с. 50). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20447400 від 14.04.2014 р., власником земельної ділянки кадастровий номер 2322480500:01:004:0039 площею 0,35 га цільове призначення для ведення підсобного селянського господарства є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.09.2007 р. (т. 1, а. с. 65). Копія свідоцтва про спадщину [PERSON] суду не надано, та відповідно неможливо встановити хто був спадкодавцем земельної ділянки та на якій підставі ця особа володіла земельною ділянкою. Як свідчить надана суду копія Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для особистого підсобного господарства, розташована за адресою [ADDRESS] , розроблена 2014 року ТОВ «Козацькі землі ЛТД» (т. 1, а.с. 68-77) згідно схеми розміщення земельної ділянки (т. 1 а. с. 77 зворот) по [ADDRESS] площею 0,35 га від літ. А до літ. Б межує із земельною ділянкою [PERSON] (кадастровий № 2322480500:01:003:0060). На кадастровому плані розташування земельної ділянки [PERSON] відображено зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки (т. 1, а. с. 77 зворот). Згідно копії витягу з Держаного земельного кадастру НВ-2300808752014 від 02.04.2014 року власником земельної ділянки площею 0,35 га кадастровий номер 2322480500:01:004:0039, цільове призначення для ведення підсобного селянського господарства, записана [PERSON] на підставі державного акту від 19.12.1995 ЗП 000630, згідно кадастрового плану меді земельної ділянки від літ. А до літ. Б належали землекористувачу [PERSON] (т. 1, а. с. 78-80). З метою повного та всебічного розгляду справи судом було призначено судову земельно-технічну експертизу. Висновком експерта Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ Майстренко І.О. за результатом проведення судової земельно-технічної експертизи №283-18 від 27.01.2017 р., встановлено по першому питанню, що на земельній ділянці кадастровий номер №2322480500:01:003:0060, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на межі зі сторони, що межує з земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , розташовані наступні будівлі та споруди: Літ. Б - сарай (2,75 х 4,10); Літ. В - літня кухня (2,20 х 2,70); Літ. Г - навіс (3,90 х 1,80); Будівля - теплиця (оранжерея), Будівлі та споруди (Літ. Б - сарай; Літ. В - літня кухня; Літ Г - навіс) знаходяться в користуванні позивача [PERSON] . Споруда Будівля - теплиця (оранжерея) знаходиться в користуванні відповідачів ( [PERSON] ). Вказані будівлі та споруди побудовано на межі земельних ділянок. На схемі топографо-геодезичної зйомки на земельній ділянці кадастровий номер №2322480500:01:003:0135, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташована частина споруди (оранжерея, теплиця) яка побудована на земельній ділянці [ADDRESS] (Див. Схема №1). Згідно до фактичного розташування споруди теплиця (оранжерея) яка побудована на земельній ділянці [ADDRESS] , наявні невідповідності. Ця будівля, відносно меж земельної ділянки [ADDRESS] , розташована в невідповідності з технічною документацією та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП №100686 від 01.11.2004 р., оскільки частина вказаної споруди знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер №2322480500:01:003:0135, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Також, споруда теплиця (оранжерея) а також будівлі та споруди (Літ. Б - сарай; Літ. В - літня кухня; Літ Г - навіс) відносно межі земельних ділянок побудовані з порушенням норм ДБН 360-92** Містобудування. Планування й забудови міських і сільських поселень: п. 3.25* «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок». За висновком земельно-технічної експертизи встановлено по другому питанню, на схемі топографо-геодезичної зйомки на земельній ділянці кадастровий номер №2322480500:01:003:0135, що знаходиться за адресою. [ADDRESS] , розташована частина споруди (оранжерея, теплиця) яка побудована на земельній ділянці [ADDRESS] (див. Схема № 11). При співставленні результатів візуального-інструментального огляду та наданої на дослідження правовстановлювальної та документації із землеустрою на земельну ділянку [ADDRESS] встановлено, що відповідно до правовстановлювальної документації Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЗП №100686від 01.11.2004 р., топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки, яка була надана на клопотання експерта, виявлено порушення меж земельної ділянки зі сторони яка межує з земельною ділянкою [ADDRESS] , а саме, частина споруди теплиця (оранжерея) яка побудована на земельній ділянці [ADDRESS] , знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS] , кадастровий №2322480500:01:003:0135 (Див. Схема №1). Відповідно до правовстановлювальної, технічної документації із землеустрою та топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки [ADDRESS] , накладання земельних ділянок не виявлено. Споруда теплиця (оранжерея) відносно межі земельних ділянок, побудована з порушенням норм ДБН 360-92** Містобудування. Планування й забудови міських і сільських поселень:п. 3.25* «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок». Висновок цієї експертизи, як доказ по справі, іншими доказами, які можна було б визнати належними та допустимими, сторонами спростовано не було. Приведені вище та оцінені за правилами ст. 89 ЦПК України докази у своїй сукупності доводять факт порушення прав позивача за первісним позовом [PERSON] власником/користувачами земельної ділянки по [ADDRESS] при будівництві господарської будівлі: теплиці (оранжереї), яка побудована на земельній ділянці [ADDRESS] , оскільки вказана будівля, відносно меж земельної ділянки [ADDRESS] , розташована в невідповідності з технічною документацією та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП №100686 від 01.11.2004 р., оскільки частина вказаної споруди знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер №2322480500:01:003:0135, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що створює перешкоди щодо вільного володіння, користування, розпорядження належною позивачу [PERSON] земельною ділянкою. Окрім того, докази у своїй сукупності доводять факт порушення прав позивача за зустрічним позовом [PERSON] власником земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] , оскільки будівлі та споруди Літ. Б - сарай; Літ. В - літня кухня; Літ Г - навіс, що знаходяться в її власності та користуванні відносно межі земельних ділянок побудовані з порушенням норм ДБН 360-92** Містобудування. Планування й забудови міських і сільських поселень: п. 3.25* «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок». Позивач за первісним позовом [PERSON] , а також позивач за зустрічним позовом [PERSON] , у відповідності до вимог ст. 12, 13, 83 ЦПК України так і не надали доказів, які б дозволяли їм будівництво спірних будівель на належних постеленій стороні земельній ділянці та на межі суміжних земельних ділянок. Стаття 158 ЗК України регламентує, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку. Частина 1 ст. 107 ЗК України закріплює, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 27.01.2017 року згідно до фактичного розташування споруди теплиця (оранжерея) яка побудована на земельній ділянці [ADDRESS] , наявні невідповідності. Вказана будівля, відносно меж земельної ділянки [ADDRESS] , розташована в невідповідності з технічною документацією та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП №100686 від 01.11.2004 р., оскільки частина вказаної споруди знаходиться на земельній ділянці кадастровий №2322480500:01:003:0135, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Також, споруда теплиця (оранжерея) і будівлі та споруди (Літ. Б - сарай; Літ. В - літня кухня; Літ Г - навіс) відносно межі земельних ділянок побудовані з порушенням норм ДБН 360-92** Містобудування. Планування й забудови міських і сільських поселень. Отже, експертом виявлено, що порушено межі обох земельних ділянок, як зі сторони земельної ділянки [PERSON] , так і зі сторони земельної ділянки [PERSON] (т. 1, а. с. 164). Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] надано докази, які підтверджують порушення її прав власником та землекористувачами [PERSON] , [PERSON] , щодо перешкод у користуванні земельною ділянкою, та відповідно позовна вимога в частинні усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою підлягає частому задоволенню, а саме в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , за їх рахунок прибрати некапітальну споруду самочинно збудовану теплицю земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на відстань неменше 1,0 метрів від спільної межі відповідно до державного акту серія ЗП№100686 від 01.11.2004 р. Провадження щодо відповідача [PERSON] , який є користувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою (т. 1, а. с. 19), довідкою Виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради (т. 1, а. с. 66), копію паспорта [PERSON] (т. 1, а. с. 67), підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору. Позовна вимога [PERSON] щодо визнання недійсною технічної документації із землеустрою ще встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для особистого підсобного господарства за адресу [ADDRESS] , не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тобто, обираючи спосіб захисту своїх прав, позивач мав керуватися вимогами ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). Отже, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування, на підставі яких орган місцевого самоврядування, реалізує власну компетенцію, приймаючи рішення про передачу громадянам безоплатно земельні ділянки у власність. Таким чином технічна документація самостійного правового значення не має, а рішення сільської ради про затвердження цієї документації позивачем не оскаржувалося. На підставі зазначеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, щодо визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства не підлягають задоволенню, оскільки позивач обрав спосіб захисту не передбачений приписам ст. 16 ЦК України, та відповідно технічна документація не може визнаватися судом недійсною, оскільки це лише сукупність текстових та графічних матеріалів, які не мають самостійного правового значення, що узгоджується також і з правовою позицією Верховного Суду висловлену у постанові у справі № 710/2564/2012, провадження № 61-19250св18 від 17.09.2019 р. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню в частині зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] шляхом знесення споруд, позначені літерою «Б» - сарай, літерою «В» - літня кухня, літерою «Г»- навіс. На підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експерта Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ Майстренко І. О. (висновок виготовлений на вимогу позивачки [PERSON] ), наявність копії рахунку №2831 від 21.07.2016 р. (т. 1, а. с. 115), копії квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі 3523,20 грн. (т. 1, а. с. 120), а також приймаючи до уваги часткове задоволення позову [PERSON] , а також задоволення зустрічного позову [PERSON] , суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки половину понесених витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в розмір 1761,60 грн. Що стосується вимог про стягнення інших судових витрат, суд вважає за можливе з урахуванням часткового задоволення позовних вимог немайнового характеру [PERSON] стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] сплачений позивачем судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 551,20 грн. (т. 1, а. с. 1), ставка якого на момент подання позову становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у 2016 році. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] при поданні позову первісно сплатила судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 551,20 грн., а потім збільшуючи вимогу немайнового характеру - доповнюючи новою вимогу позовні вимоги судовий збір не сплачувала. Заявлені позивачем [PERSON] вимоги про стягнення з відповідачів 3000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем [PERSON] доказів не надано, в матеріалах справі відсутні рахунки, чеки, ордери, тощо як і документи на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Враховуючи зазначене, позов [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки необґрунтовано та не надано належних доказів таких витрат. Таким чином, загальний розмір судових витрат, який слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки [PERSON] становить 2312,80 грн. (551,20 (судовий збір) + 1761,60 грн. (витрати на експертизу)). Враховуючи задоволення позовних вимог немайнового характеру позивача за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , сплачений позивачем за зустрічним позовом судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 640,00 грн. (т. 2, а. с. 10), ставка якого на момент подання зустрічного позову становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у 2017 році, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 3, 10, 11, 15, 16, 386, 391, 321 ЦК України, ст.78, 96, 152 ЗК України,

Outcome: partial