Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій після уточнення просить визнати його добросовісним набувачем та визнати за ним право власності на автомобіль «DAEWO ESPERO» 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER], звільнити вказане майно з-під арешту та зобов'язати усіх фізичних та юридичних осіб не перешкоджати у здійсненні права власності. Свої вимоги мотивує тим, що 20 березня 2013 року він придбав вказаний автомобіль у [PERSON] за 28 000 грн., передав їй вказану суму грошей, а вона йому передала у власність цей автомобіль, ключі від нього та правовстановлюючі документи. В березні 2014 року йому стало відомо, що цей автомобіль знаходиться у розшуку, оскільки майно перебуває під арештом у зв'язку з наявністю заборгованості відповідачки перед відділом ДВС Біляївського МРУЮ щодо сплати виконавчого збору. Вважає себе добросовісним набувачем, але його права власника цього майна обмежені вказаним арештом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль «DAEWO ESPERO» 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER] належить [PERSON] ( а.с.7) Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови про розшук майна боржника від 24.10.2013 року (а.с.8-9, 14-15) вбачається, що державним виконавцем ВДВС Біляївського МРУЮ в Одеській області накладено арешт на автомобіль «DAEWO ESPERO» 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER], що належить [PERSON] та заборонено його відчуження, а також оголошено його в розшук. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2013 року [PERSON] придбав у [PERSON] вказаний автомобіль за 28 000 грн., що підтверджується розпискою ( а.с.17). В судовому засіданні відповідачка підтвердила, що від позивача отримала грошові кошти за автомобіль, передала йому це майно в користування, а також ключі та документи. Відповідно положень ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а ч.2 вказаної статті встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір купівлі-продажу автомобіля від 20.03.2013 року, укладений між сторонами в письмовій формі та містить всі істотні умови договору, передбачені ч.2 ст. 638 ЦК України. Чинним цивільним законодавством не передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення таких договорів. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах набув право власності на спірний автомобіль. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Та обставина, що з моменту укладення договору купівлі-продажу позивач як одноособовий власник цього транспортного засобу користувався та володів ним підтверджується Полісом №АВ/0049472 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому він вказаний страхувальником; постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 5.07.2013 року та постановою інспектора ВДАІ від 19.08.2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладення на нього адміністративного стягнення. Отже, на даний час [PERSON], являючись власником транспортного засобу «DAEWO ESPERO» не може у встановленому порядку оформити своє право власності, обмежений у володінні, користуванні та розпорядженні цим майном. Жодних боргових зобов'язань по судових рішеннях на виконання яких був накладений арешт та заборона відчуження майна, позивач не має. Тому арешт на це майно та заборона його відчуження підлягають скасуванню. При цьому суд вважає необхідним відмовити позивачу в позові в частині зобов'язання усіх фізичних та юридичних осіб не перешкоджати йому у здійсненні права власності, оскільки прийняття рішень на майбутнє, як застереження від можливих порушень, суперечить вимогам ч.1 ст. 3 ЦПК України. Крім того, суд вважає необхідним відмовити в позові також в частині виключення майна з акту опису, оскільки позивачем не надано доказів щодо складання цього акту та його копію.

Outcome: partial