Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «БМП Планета-Міст» про стягнення заробітної плати, компенсації за затримку та відшкодування моральної шкоди. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 15.09.2010 року він працював монтажником шостого розряду у філії «Техноспецбуд» ТОВ "БМП Планета-Міст". Протягом 2012-2013 років підприємство почало виплачувати заробітну плату працівникам не регулярно і був змушений звільнитися із роботи за згодою сторін 01.10.2013 року. Однак, по даний час з ним не проведено повний розрахунок по виплаті заробітної плати, відмовлено у видачі довідки про середній заробіток та розмір заборгованості по виплаті заробітної плати на момент звільнення. Такими діями відповідача йому завдано матеріальних збитків розміром 30 000 грн., а також моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях з приводу протиправних дій відповідача, яку він оцінює у 50 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 30 000 грн., а також моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без його участі та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справ, проаналізувавши надані докази та встановлені обставини, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі наказу № 319-К від 15.09.2010 року [PERSON] був прийнятий на роботу монтажником із монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4-го розряду у ТОВ «БМП Планета-Міст», і відповідно до наказу № 186-К від 01.10.2013 року позивача було звільнено за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ, про що свідчать записи у трудовій книжці серії БТ-І № 7286655 /а.с. 3-5/. Як вбачається з відповідей Головного Управління Міндоходів у Вінницькій області від 03.03.2014 року та Козятинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 12.11.2013 року, в ході позапланової виїзної документальної перевірки Філії «Техноспецбуд» ТОВ «БМП Планета-Міст» було встановлено порушення податкового законодавства, а також те, що по факту невиплати керівництвом підприємства заробітної плати працівникам, у тому числі [PERSON], Козятинським РВ УМВС внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України /а.с. 7-9/. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань позивача, які він зазнав внаслідок невиплати належних йому сум при звільненні, ігнорування відповідачем законних вимог позивача. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а відтак, вважає, що заявлений розмір моральної шкоди перевищує ступінь страждань позивача, і вважає достатнім розмір моральної шкоди в сумі 30 000 грн. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з ТОВ «БМП Планета-Міст» на користь [PERSON] заборгованість по зарплаті, компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 30 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Тому судовий збір, у відповідності до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір якого складає 600 грн., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України.

Outcome: partial