Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Івано-Франківська. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач проживає за адресою: [INFO]. Відповідачу 14.02.2013 року видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за реєстраційним номером №25/13-01/1/01 на реконструкцію квартири №1 з надбудовою другого житлового поверху та пристосування частини першого поверху під крамницю. 24.02.2014 року замовнику будівництва [PERSON] видано Декларацію про початок будівельних робіт за реєстраційним номером ІФ 082140550664 на реконструкцію квартири. Позивач зазначає, що з моменту набуття особою статусу замовника будівництва він набуває й обов'язок до введення об'єкта в експлуатацію укласти відповідний договір з органом місцевого самоврядування і відповідно набуває зобов'язання фінансового характеру в частині сплати відповідної величини коштів пайової участі. Представник позивача та представник третьої особи подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міськради 14.02.2013 року видало відповідачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за реєстраційним номером №25/13-01/1/01 на реконструкцію квартири №1 з надбудовою другого житлового поверху та пристосування частини першого поверху під крамницю за адресою м.Івано-Франківськ, вул.. Тарнавського, 36 (а.с.14). У позовній заяві зазначено, що 24.02.2014 року Інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області зареєстровано Декларацію про початок будівельних робіт за реєстраційним номером ІФ 082140550664. Відповідно до ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно зі ст.4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та знесення обєкта містобудування. За нормами ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї або декілька земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву. Частиною 1 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку ,будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.07.2011року №23-11/6294/0/6-11 «Про пайову участь забудовниківу створенні і розвитку інфраструктури населенних пунктів» такий порядок, прийнятий та оприлюднений органом місцевого самоврядування, відповідно до норм частини першої ст.144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обовязковим до виконання на відповідній території. Відповідно до Положення «Про пайову участь замовників будівництва у створені та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста» пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до бюджету м.Івано-Франківська коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Івано-Франківська у розмірах: 7 відсотків вартості будівництва (реконструкції) обєкта містобудування для нежитлових будівель та споруд та 4 відсотків вартості будівництва (реконструкції) обєкта містобудування для житлових будинків. Замовники будівництва залучаються до пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста виключно на підставі укладених з виконавчим комітетом та фінансовим управлінням договорів про пайову участь ( п.1.2 Положення). Для укладання такого договору замовник зобовязаний повідомляти виконавчий комітет про будь-які вчинені ним дії щодо забудови земельної ділянки , відповідно до діючого законодавства та звернутися про укладання Договору про пайову участь (п.1.3 Положення). Договір про пайову участь укладається на підставі звернення замовника будівництва на імя першого заступника міського голови (п.4.4 Положення). Частиною 7 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено , що замовник будівництва зобовязаний протягом семи днів з дня реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт або з дня набуття права на виконання будівельних робіт, письмово проінформувати виконавчий орган міської ради за місцем знаходження обєкта будівництва про початок виконання будівельних робіт. Відповідно до ч.9 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовникам про його укладання, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642 - 643 ЦК України. Ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.. Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обовязків (ст.ст.3,6, 12-15, 20 ЦК України), в разі невизнання особою права на укладення договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбаченим нормативним актом обовязкової дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від10.10.2012р. у справі №6-110цс12. До матеріалів позовної заяви представником позивача подано копію листа від 24.06.2016 року, який направлявся [PERSON]. (а.с.9) із вимогою укласти договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Враховуючи вказане, зважаючи на те, що позивачем було здійснено всі дії, необхідні для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Івано-Франківська , а також зважаючи на те, що запропонований для підписання проект договору з додатком містить всі реквізити та істотні умови, необхідні для договорів такого виду, інші домовленості сторін щодо укладення договору та його умов відсутні, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання договору укладеним, що також відповідає принципу публічності цивільного процесуального права.

Outcome: approved