Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

26.09.2019 року представник позивача адвокат Коротун В.І. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № EL-28929 від 25.06.2018 року в розмірі 96268 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.06.2018 року між ТОВ «Кешью» та [PERSON] укладено кредитний договір №EL-28929, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5500,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 25.07.2018 року із фіксованою відсотковою ставкою на рівні 1,8% на день або 657% річних. Відповідачем зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконуються, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів. На підставі ухвали суду від 15.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України та клопотанням представника позивача судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено особисто відповідачу 24.10.2019 року рекомендованим повідомленням. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2018 року між ТОВ «Кешью» та [PERSON] укладено кредитний договір №EL-28929, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5500,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 25.07.2018 року із фіксованою відсотковою ставкою на рівні 1,8% на день або 657% річних. Надання кредиту\~здійснюється шляхом\~перерахування кредитодавцем\~коштів,\~зазначених у\~п.1.1.\~даного Договору,\~на банківський\~рахунок (банківську\~платіжну карту)\~позичальника зазначену\~ним при\~заповненні заявки\~на сайті\~Кредитодавця.\~Також,\~сторони погодили,\~що моментом\~(днем)\~погашення кредиту\~вважається момент\~(день)\~зарахування грошових\~коштів на\~поточний рахунок\~кредитодавця або\~отримання інформації\~від платіжних\~систем щодо\~здійснення відповідного\~платежу. Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Вказаний договір укладений у формі електронного документу із відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам ЦК України та іншого законодавства. Між тим, відповідач, будучи ознайомлений з договором про надання позики, з правилами їх отримання і повернення, надав згоду на укладення вказаного договору, заповнивши заяву на сайті позивача та вказав номер банківської картки, на яку йому було надано кошти, але станом на день закінчення платежу за договором 25.07.2018 року його умові не виконав і позику не повернув, в результаті чого станом на 23.09.2019 року сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 89847,00 грн., яка складається із: 5500,00 грн. сума позики; 2970,00 грн. - проценти за користування позикою; 81377,00 грн. пеня. За умовами договору (пп.1.5,2.3) позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту кредитодавця, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитодавцем вищевказаних коштів, на банківський рахунок позичальника зазначену ним при заповненні заявки на сайті кредитодавця. Згідно пп.3.2.1,3.2.2,3.2.3 кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику кредит в порядку і на умовах, визначених договором та правилами надання грошей у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, прийняти від позичальника виконання зобов`язань за договором на умовах та в порядку, визначених договором, здійснювати безспірне списання грошових коштів з банківського рахунку вказаного позичальником, для повного погашення заборгованості, на що позичальник надає свою беззаперечну згоду. Пунктами 4.2.1,4.2.2 позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором, а також пеню у випадку виникнення прострочення за виконання зобов`язань по договору, дотримуватись строків виконання зобов`язань передбачених договором, в тому числі, але не виключно щодо повернення кредиту та сплати відсотків, відповідно до умов договору. Відповідно до п.5.2 Договору зазначено, що у випадку прострочення строку повернення кредиту позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми залишку кредиту у розмірі 3,6% . Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про електронну комерцію». За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Ч. 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У п.8.1 договору кредиту відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позикодавця. Таким чином, суд вважає, що між ТОВ «Кешью» та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася. Договір позики укладено та підписано в електронній формі, що відповідає приписам ст.ст.6, 627 ЦК України, ст.ст.11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Із наданого позивачем графіку розрахунків вбачається, що сукупна вартість кредиту складає 8470,00 грн. та включає в себе: проценти за користування кредитом 54% від суми кредиту в розмірі 2970,00 грн. та суму кредиту в розмірі 5500,00 грн., термін платежу 25.07.2018 року. Вказана заборгованість на думку суду є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас, розглядаючи вимогу про стягнення пені в сумі 81377,00 грн., суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04.07.2018 року у справі № 10/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки позивач заявив вимогу про стягнення заборгованості по сплаті пені в розмірі 81377,00 грн., нарахованої після спливу строку дії договору, суд доходить висновку про відмову в стягненні вказаної суми. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в установлені договором строки, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. За змістом ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Із наданого представником позивача договору про надання правової допомоги, укладеного 01.08.2019 року між Адвокатським бюро «Володимира Коротуна» в особі керуючого бюро адвоката Коротуна В.І., який діє на підставі Статуту, та ТОВ «Кешью» в особі директора [PERSON] вбачається, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання з надання правової допомоги (юридичних послуг) на передбачених договором умовах щодо стягнення заборгованості в судовому порядку. Згідно п.3.1. Договору позивач зобов`язується оплатити послуги представника в розмірі, порядку та строки, визначені сторонами на підставі окремої додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 01.08.2019 року, складеного 09.09.2019 року за надані послуги, зокрема, підготовку пакету документів, необхідних для звернення з позовною заявою до суду з метою стягнення з [PERSON] заборгованості та участь у судовому розгляді за вказаним позовом в суді 1-ї інстанції, позивач сплачує гонорар в розмірі 4500 грн. Як вбачається із наданого представником позивача Акту виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги, складеного 09.09.2019 року Адвокатським бюро «Володимира Коротуна» надано послуги з правової допомоги позивачу, а саме: виїзна консультація, вартістю 500 грн., аналіз чинного законодавства та судової практики з питань стягнення заборгованості, вивчення документації з кредитування, вартістю 750 грн., складання позовної заяви, вартістю 2500 грн., складання клопотання про витребування доказів та інформації по справі, вартістю 750 грн. Оплата позивачем наданих адвокатом послуг підтверджується платіжним дорученням № 1720 від 16.09.2019 року в розмірі 4500 грн. Відповідач не заявляв клопотання про зменшення судових витрат позивача. Враховуючи, що понесені позивачем судові витрати у справі та витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial