Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 20 214 грн. 93 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що ДП "Народицький спецлісгосп", в якому він працював з 07.04.2006 року та з якого звільнився 01.06.2013 року за угодою сторін, протягом періоду часу з 10.07.2013 року по 21.03.2014 року неодноразово видавало йому довідки про середню заробітну плату, які містили недостовірну інформацію та повертались йому Овруцьким районним центром зайнятості (надалі - РЦЗ). Оскільки остання довідка була видана відповідачем вже після спливу визначеного чинним законодавством шестимісячного строку подачі довідки до центру зайнятості, позивачу було недоплачено допомогу по безробіттю на зазначену ним суму. В судовому засіданні представники позивача на задоволенні позовних вимог наполягали, представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечувала, а представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (позивач по справі) 07.04.2006 року був прийнятий на роботу в ДП «Народицький спецлісгосп» (відповідач по справі) на посаду тракториста Кліщівського лісництва. 01.06.2013 року позивача було звільнено з роботи за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП. Зазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються копією трудової книжки серії УКР №2330247 (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі - Закон) право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Частиною 1 ст.23 Закону визначено, що застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків. Згідно ч.6 ст.23 Закону порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, за погодженням з правлінням Фонду. Відповідно до п.2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. №307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за №915/5136 (надалі - Порядок 1) застрахованим особам - найманим працівникам, які втратили роботу з не залежних від них обставин і визнані в установленому порядку безробітними та протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) та сплачували страхові внески та/або єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), допомога по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу) або середнього грошового забезпечення залежно від страхового стажу. Згідно п.6.2 Порядку 1 допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Відповідно до п.6.5 Порядку 1 якщо в день призначення допомоги по безробіттю відсутні відомості, що впливають на розмір допомоги по безробіттю, то вона призначається у розмірі, установленому законодавством, до отримання необхідних відомостей, але не більше шести місяців з дня призначення цієї допомоги. Після їх отримання здійснюється перерахунок допомоги по безробіттю. Якщо зазначені відомості отримані пізніше шести місяців з вини безробітного, то перерахунок допомоги по безробіттю не здійснюється. Позивачем було отримано у відповідача довідку про середню заробітну плату(дохід) за №89 від 10.07.2013 року та подано до РЦЗ. Зазначена довідка була зареєстрована в РЦЗ за вх.№745 від 22.07.2013 року та повернута позивачу на тій підставі, що в ній не було враховано три календарні дні(з 08 по 10 включно березня 2013 року) й, відповідно, не зазначено кількість календарних днів та суму заробітної плати в березні 2013 року. За заявою від 12.07.2013 року, адресованою до РЦЗ, позивачу надано статус безробітного та відповідно до наказу РЦЗ від 19.07.2013 року №НТ130719 призначено допомогу по безробіттю в розмірі, установленому законодавством, без врахування його фактичної середньої заробітної плати. В серпні 2013 року позивач звернувся до відповідача щодо внесення виправлень у довідку про середню заробітну плату(дохід) та, отримавши нову довідку за №256 від 21.08.2013 року, подав її до РЦЗ. Згадану вище довідку було зареєстровано в РЦЗ за вх.№891 від 05.09.2013 року та повторно повернуто позивачу, оскільки в ній, на думку працівників РЦЗ, не було вказано суму заробітної плати за березень 2013 року, яка, згідно даних ПФУ, становить 200 грн., та не проставлені місяці розрахункового періоду квітень і травень 2013 року. Позивач знову звернувся до відповідача та, отримавши виправлену довідку за №256 від 21.08.2013 року, подав її до РЦЗ, де її було зареєстровано за вх.№1265 від 29.11.2013 року. Однак, зазначену довідку також було повернуто позивачу з мотивів, аналогічних попереднім - не вказано суму заробітної плати за березень 2013 року, яка, згідно даних ПФУ, становить 200 грн., та не проставлені місяці розрахункового періоду квітень і травень 2013 року. Протягом 2014 року позивачем ще двічі подавались до РЦЗ виправлені відповідачем довідки про середню заробітну плату(дохід): №256 від 21.08.2013 року та №94 від 21.03.2014 року, які були зареєстровані в РЦЗ за вхідними №469 від 24.03.2014 року та №470 від 26.03.2014 року відповідно, але, оскільки їх було подано після спливу шестимісячного терміну з дня призначення допомоги по безробіттю, перерахунок розміру зазначеної допомоги, призначеної без врахування середньої заробітної плати у мінімальному розмірі, здійснено не було. Зазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON].(бухгалтер по зарплаті ДП «Народицький спецлісгосп») й [PERSON] (виконує обов'язки бухгалтера Кліщівського лісництва ДП «Народицький спецлісгосп»), копіями довідок про середню заробітну плату (дохід) №89 від 10.07.2013 року(а.с. 5), №256 від 21.08.2013 року (3 варіанти різного змісту) (а.с. 6, 6а, 7), №94 від 21.03.2014 року (а.с. 8), листів РЦЗ №01-992 від 16.04.2014 року (а.с. 9), №01-1342 від 16.05.2014 року (а.с. 12), №01-3028 від 24.11.2014 року (а.с. 83) та довідкою про нараховані [PERSON] суми допомоги по безробіттю за період часу з липня 2013 року по квітень 2014 року (а.с. 13). З урахуванням викладеного вище, суд дійшов переконання, що право позивача на отримання допомоги по безробіттю у розмірі, визначеному ст.23 Закону, було порушене. Разом з тим, досліджуючи причинний зв'язок між недоотриманням позивачем допомоги по безробіттю та діями відповідача, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26 вересня 2001 р.(надалі - Порядок 2) розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності, припинення адвокатської, нотаріальної, творчої або іншої діяльності, закінчення проходження служби. Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключаються з розрахункового періоду. Згідно п.22 Порядку 2 довідка про середню заробітну плату (дохід) видається роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату (дохід). Згідно п.14 Порядку 2 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподатковуваного доходу, грошового забезпечення), з якої сплачувалися страхові внески на кількість календарних днів за розрахунковий період (без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність). Частиною 4 ст.23 Закону визначено, що у середньомісячну заробітну плату (дохід) для обчислення допомоги по безробіттю включаються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України. Згідно п.6.4 Порядку 1 для визначення розміру та тривалості виплати допомоги по безробіттю центр зайнятості користується відомостями персоніфікованого обліку застрахованих осіб, що накопичуються в органах Пенсійного фонду України. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що консультантом РЦЗ дійсно була повернута перша довідка відповідача на тій підставі, що в ній не містилось інформації про кількість відпрацьованих позивачем календарних днів у березні 2013 року, оскільки лікарняні листи, інформація про які була зазначена роботодавцем на зворотному боці довідки, не охоплювали весь календарний місяць березень 2013 року, а лише періоди з 01.03.2013 року по 07.03.2013 року та з 11.03.2013 року по 30.03.2013 року, тобто залишалось три дні, протягом яких не була підтверджена непрацездатність [PERSON], а саме: 8, 9 та 10 числа. Крім того, за даними персоніфікованого обліку застрахованих осіб, що накопичуються в органах Пенсійного фонду України, в березні 2013 року [PERSON] мав дохід на суму 200 грн. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який працює на посаді головного бухгалтера ДП "Народицький спецлісгосп", пояснив, що вважає першу довідку, видану відповідачем, такою, що повністю відповідає чинним нормативно-правовим актам, які регламентують порядок визначення розрахункового періоду, за який обчислюється середня заробітна плата, та її розмір. Зазначив, що РЦЗ безпідставно повернув довідку, посилаючись на те, що роботодавцем не було вказано три робочі дні, які [PERSON] відпрацював в березні 2013 року, оскільки протягом березня місяця 2013 року позивач перебував на лікарняному та жодного дня не відпрацював, а дні, не вказані у лікарняних листах, на підприємстві були вихідними. Стосовно інформації, яку внесено щодо [PERSON] у персоніфікований облік застрахованих осіб за березень 2013 року, то вказані 200 грн. є матеріальною допомогою в зв'язку з лікуванням, наданою наказом ДП "Народицький спецлісгосп" №95 від 28.03.2013 року. Твердження свідка [PERSON] узгоджуються зі змістом копій наказу №95 від 28.03.2013 року(а.с. 95) та листків непрацездатності серії АВЯ №703546(а.с. 104), серії АВЯ №703559(а.с. 105), серії АВЯ №834461(а.с. 106), серії АВЯ №703646(а.с. 107) й серії АВЯ №703799(а.с. 108). Представники позивача також не заперечували в судовому засіданні проти того факту, що [PERSON] жодного дня в березні 2013 року не відпрацював в ДП "Народицький спецлісгосп". Суд приймає до уваги, що Законом та виданими на його виконання підзаконними актами, насамперед, Порядком 1 та Порядком 2, не врегульований алгоритм дії працівника РЦЗ в разі, коли протягом одного з місяців, що передували звільненню, особа жодного дня не працювала у зв'язку з тимчасовою непрацездатність, але при цьому отримала оподатковуваний дохід (грошове забезпечення), з якого сплачувалися страхові внески, однак, виходячи з системного аналізу згаданих нормативно-правових актів, суд вважає, що визначальним аргументом для виключення місяця з розрахункового періоду є відсутність протягом нього відпрацьованих працівником днів. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов переконання, що видана відповідачем довідка №89 від 10.07.2013 року була складена за правилами, визначеними Порядком 2. На підставі викладеного та приймаючи до уваги вимоги ст.11 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДП "Народицький спецлісгосп" слід відмовити за безпідставністю. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: dismissed