Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 01.04.2015 року з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним чином. Вона та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. В 2003 році подружні відносини між нею та відповідачем було припинено, вони стали проживати окремо. Рішенням Кролевецького районного суду шлюб між ними було розірвано. 29 червня 2005 року в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області зроблено відповідний актовий запис за № 69. З моменту припинення подружніх відносин дочка проживає разом зі нею. З моменту припинення подружніх відносин між ними відповідач участі в утриманні дитини не приймав. Життям дитини він також не цікавився і не приймав участі у її вихованні. Відповідач ніколи не виявляв бажання виховувати свою дочку, не цікавився її життям, станом здоров'я, навчанням, жодного разу не з'являвся до навчального закладу, не цікавився успіхами дочки, не відвідував батьківські збори, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дочки. Він ніколи не мав наміру зустрітися з нею. Дитина не має до батька ніяких почуттів, оскільки вона з ним ніколи не спілкувалася. Незважаючи на те, що батько проживає в одному місті з дочкою, має можливість щоденно з нею спілкуватися, оскільки працює в шкільному закладі де навчається їхня донька, [PERSON] знає свого батька лише в обличчя. Батько ніколи не приходив до неї на День народження, Новий рік чи інші важливі для кожної дитини свята, не дарував подарунків, не грався з нею. Відповідач втратив будь-які зв'язки з дитиною, всупереч вимогам ст.ст. 150, 155, 180 СК України, які передбачають обов'язки батьків по вихованню та утриманню дітей, він не виконує батьківських обов'язків. Після того, як в 2003 році відповідач повідомив їй, що у випадку звернення до суду з питання стягнення з нього аліментів на утримання дитини, він також буде претендувати на участь дитини в його утриманні, вона втратила бажання звертатися до суду з відповідною позовною заявою. Всі ці роки вона самостійно виховувала та утримувала їхню доньку. На підставі викладеного, вона просить: - позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] на її, [PERSON], користь аліменти на доньку - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, пояснила, що [PERSON] свідомо ухиляється від обов'язків по вихованню своєї дочки [PERSON], що є підставою для позбавлення його батьківських прав та, посилаючись на те, що [PERSON] працює офіційно та стабільно отримує заробітну плату, аліменти нікому не сплачує, вважає, що він може сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Позивач просить також стягнути з відповідача судові витрати на її користь, в тому числі за надання правової допомоги в сумі 500грн. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, лише в частині стягнення аліментів. Проти позову в частині позбавлення батьківських прав він заперечує, посилаючись на те, що після розлучення з дружиною він деякий час спілкувався з донькою, брав участь в її матеріальному забезпеченні. Це відбувалося шляхом відвідування дитини за місцем проживання її з матір'ю, він придбавав для доньки речі, іграшки, солодощі, тощо. Позивач не заперечувала проти спілкування з дитиною. Однак, коли він в черговий раз приїхав в с. Ленінське, де проживала [PERSON] з донькою, позивач відмовила йому в спілкуванні з донькою, заявивши, що дитина повинна знати одного батька, викинула привезені ним речі. Це сталося тоді, коли [PERSON] стала проживати з іншим чоловіком. Не бажаючи травмувати дитину, оскільки розумів, що його приїзди можуть бути пов'язані із сварками, він фактично погодився з вимогою позивача, не бажаючи морально травмувати дитини, хоча, мабуть, не зовсім правильно поступив як батько, про що свідчить і пред'явлення позову, хоча його поведінка була зумовлена позицією матері дитини. Оскільки він працює в школі, де навчається донька, він зустрічався з колишньою дружиною після батьківських зборів, на які вона приходила. На його запитання про доньку [PERSON] взагалі не хотіла з ним розмовляти, відповідаючи "яка тобі різниця?" Він вважав, що буде мати можливість спілкуватися з донькою, коли та виросте і він з нею налагодить стосунки. Ніяких претензій з приводу матеріального утримання дитини з боку позивача не було до її звернення до суду. Він дійсно сказав, що питання має вирішити суд, оскільки заявлені вимоги не лише про аліменти, а і про позбавлення його батьківських прав. Позивач звернулася до нього з приводу надання матеріальної допомоги на дитину лише в період судового розгляду справи. З врахуванням зазначеного відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки таке його ставлення до виховання доньки було безпосередньо пов'язане з позицією позивача в цьому питанні. Він бажає брати участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, хоча розуміє, що це буде складно, враховуючи настрій дитини в цьому питанні, що також, на його думку, пов'язано з позицією матері дитини. Допитана в судовому засіданні 14.05.2015 року неповнолітня [PERSON] пояснила, що не пам'ятає жодної спроби [PERSON] налагодити стосунки з нею, допомогти матеріально, поспілкуватися особисто чи в телефонному режимі. Особливо її хвилює те, що батько працює у тому ж закладі, де вона навчається, але, незважаючи на це, він ніколи не робив спроби цікавитися її життям. При цьому вона пояснила, що знала про те, що у неї є рідний батько, знала його по фотографіям, зустрічей з ним не пам'ятає. До цього часу у неї зберігається м'яка іграшка, яку, як їй відомо зі слів мами, подарував батько. Свідоме життя вона прожила з мамою та фактичним чоловіком мами, якого вона весь час називала батьком. Між ними були теплі родинні відносини, він до неї добре ставився. Після того, як мама перестала підтримувати з ним відносини та спільне проживання, між ними також розладилися стосунки, вони стали чужими людьми. [PERSON] також пояснила, що вона візуально не знала батька до грудня 2014 року, коли мама їй вказала на нього біля ринку в м. Кролевець. Для неї [PERSON] чужий чоловік, який взагалі ніколи не цікавився і не цікавиться її життям, що свідчить про невиконання ним своїх обов'язків як батька по відношенню до неї. Матеріально її забезпечує мама. Представник служби у справах дітей Кролевецької РДА Чумак Г.С. пояснила, що 05.05.2015 року на комісії з питань захисту прав дитини Кролевецької РДА було розглянуто питання доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]. У зв'язку з встановленням фактів, які свідчили про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, що вбачалось з довідки від 03.04.2015 року Кролевецького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 за 2005-2007 роки, довідки, наданої директором Кролевецької ЗОШ № 5 І-ІП ступенів Соколовою Е.П. та класним керівником [PERSON] за період навчання [PERSON] з 1 по 4 клас, інформації, наданої директором Кролевецької ЗОШ № 5 І-ПІ Соколовою Е.П. та класним керівником [PERSON] за період навчання [PERSON] з 5 по 8 клас, членами комісії було прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітньої дитиня [PERSON], [INFO]. Але під час розгляду справи в суді були з'ясовані нові факти, які не були відомі раніше, зокрема, що стосується обставин припинення спілкування [PERSON] з донькою після розірвання шлюбу між сторонами, проживання дитини з вітчимом та ін., що змусило комісію з питань захисту прав дитини 26.05.2015 року повторно розглянути дане питання та членами комісії було прийняте рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], про що надано суду відповідний висновок. Зважаючи на викладене, Кролевецька РДА, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника органу опіки та піклування Кролевецької РДА Чумак Г.С., з'ясувавши думку прокурора з приводу заявленого позову, який вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відсутні, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка народилась під час їхнього шлюбу (а.с.7). Шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу РАЦС Кролевецького РУЮ Сумської області 29 червня 2003 року зроблено відповідний актовий запис за № 69 (а.с.9). [PERSON] з дочкою проживає окремо від батька дитини (а.с.10) і, як вбачається з пояснень позивача [PERSON], [PERSON] участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки [PERSON] не приймає, на підставі чого вона просить позбавити його батьківських прав та стягнути аліменти. Позивачем надані докази того, що вона особисто займалася вихованням дитини (а.с.28-31), яка проживала разом з нею після припинення спільного проживання з відповідачем та розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Посилання позивачки на п.2 ч.1 ст.164 СК України, як на підставу позбавлення батьківських прав [PERSON], суд вважає необґрунтованим, у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що після припинення спільного проживання з позивачем відповідач спілкувався з донькою, брав участь в матеріальному її забезпеченні до певного часу, коли сама позивач висловила своє небажання в спілкуванні батька з дитиною. Ці обставини підтверджуються тим фактом. що [PERSON] фактично лише в грудні 2014року мати візуально вказала на відповідача як на її батька. Фактично до 2015 року не виникало питання про участь відповідача в утриманні дитини і, як пояснила позивач, дане питання пов'язано з підвищенням цін на комунальні послуги і неспроможністю самостійно нести витрати по їх оплаті. Твердження позивача про те, що вона не зверталася до суду з приводу стягнення аліментів у зв'язку з тим, що відповідач говорив їй про те, що в майбутньому він буде претендувати на матеріальну допомогу доньки, не можуть бути підтвердженням ухилення відповідача від матеріального забезпечення дитини, оскільки позиція відповідача, якщо вона ним і була висловлена, а він це заперечує, не суперечить нормам сімейного законодавства, і це не могло завадити позивачу раніше звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на доньку. Сам по собі факт того, що відповідач протягом тривалого часу не приймав добровільно участі в матеріальному забезпеченні дитини, на думку суду, не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав з тих підстав, що він ухилявся від виконання батьківських обов'язків, зокрема, щодо матеріального її забезпечення, до того ж з ініціативи [PERSON], яка відповідно до Сімейного кодексу України в інтересах дитини відповідно до положень ст. 181 СК України повинна була звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів в разі відсутності домовленості між батьками відносно утримання дитини. Як вбачається з пояснень відповідача та підтверджується висновком Кролевецької РДА про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 28.05.2015 року (далі - висновок від 28.05.2015 року) (а.с.53), [PERSON], починаючи з трирічного віку, виховував вітчим, котрого вона називала «татом» і з яким у неї були дуже теплі, родинні відносини, що підтвердила як сама [PERSON] так і не заперечує позивач. Той факт, що позивач лише в грудні 2014 року вказала доньці на відповідача як на її батька, підтверджує ту обставину, що відсутність спілкування та участі відповідача у вихованні доньки пов'язано не лише з його пасивною поведінкою у цьому питання, а і з відсутністю бажання в такому спілкуванні з боку матері дитини, позивача у справі. Тому суд вважає, що після розлучення з дружиною, [PERSON], та після того, як вона почала проживати з іншим чоловіком, [PERSON] дійсно не хотів травмувати психіку дитини, враховуючи позицію матері дитини і в певній мірі саме тому не наполягав на спілкуванні з донькою. Сам [PERSON] погоджується з позовними вимогами в частині сплати аліментів, але категорично заперечує те, щоб його позбавляли батьківських прав, оскільки він, [PERSON], не вчиняв дій, які б свідчили про його ухилення від виховання доньки, зараз має бажання налагодити контакт з дочкою [PERSON] та брати участь в її житті, хоча це і буде складно, враховуючи позицію матері дитини в цьому питанні та те, що вони тривалий час не спілкувалися. [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно як особа, яка сумлінно виконує свої посадові обов'язки, Правила внутрішнього розпорядку та трудову дисципліну не порушує, у спілкуванні з колегами рівний, уникає конфліктних ситуацій, зовні охайний (а.с.38). Як вбачається з акту обстеження умов проживання [PERSON] (а.с.32), останній має гарні умови проживання, проживає разом з матір'ю, з якою має довірливі, родинні відносини; члени родини підтримують одне одного та, за потребою, допомагають одне одному. Таким чином, висновок Кролевецької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 06.05.2015 року суд вважає передчасним та необґрунтованим, оскільки був прийнятий без з'ясування всіх обставин справи, лише на підставі довідки від 03.04.2015 року Кролевецького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 за 2005-2007 роки, довідки, наданої директором Кролевецької ЗОШ № 5 І-ІП ступенів Соколовою Е.П. та класним керівником [PERSON] за період навчання [PERSON] з 1 по 4 клас, інформації, наданої директором Кролевецької ЗОШ № 5 І-ПІ Соколовою Е.П. та класним керівником [PERSON] за період навчання [PERSON] з 5 по 8 клас, в яких зазначалося про ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та за результатами спілкування працівників служби у справах дітей Кролевецької РДА з [PERSON], без врахування встановлених в суді обставин. Висновок від 28.05.2015 року щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON] є обгрунтованим, прийнятим з врахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин. а тому враховується судом при прийнятті рішення по суті спору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що немає підстав вважати поведінку відповідача [PERSON] як ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини по відношенню до доньки [PERSON], а тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими. Що стосується вимог в частині стягнення аліментів на доньку в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, то ці вимоги слід задовольнити. Вони є обгрунтованими з точки зору положень ст.ст.180, 181, 183 СК України, беручи до уваги, донька сторін [PERSON] проживає з позивачем, сторони не досягли домовленості про утримання дитини, відповідач як батько дитини має її утримувати, він має стабільний дохід, інших утриманців не має. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України вимоги позивача про стягнення судових витрат, пов'язаних з наданням їй правової допомоги в сумі 500грн. (а.с.33-38) підлягають задоволенню частково, в межах половинит понесених витрат Відповідно до ст.ст.164, 180-183, 191 Сімейного кодексу України.

Outcome: partial