Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

12.02.2015 року ПАТ "Акцент-Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], і просить: стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 99\~548,11 грн. за кредитним договором №АВZ8АК02002027 від 15.02.2008 року та судові витрати в розмірі 995,48 грн. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] позовні вимоги підтримав і пояснив, що за кредитним договором від 15.02.2008 року за № ABZ8АК02002027між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до укладеного договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 27\~390,21 грн. на термін до 14.02.2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісячно в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно укладеного договору. У випадку порушення зобовязань відповідач сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості. Відповідач своєчасно не вносив грошові кошти на погашення кредиту, відповідно до умов договору. Отже, зобовязання за договором відповідачем не були виконані належним чином, що привело до того, що утворилася заборгованість станом на 15.01.2015 року заборгованість складає загальну суму 99\~548,11 грн., з них 19\~952,88 грн. заборгованість за кредитом, 74\~616,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, і штрафи: - 250,00 фіксована частина штрафу та 4\~728,48 грн. процентна складова штрафу. Згідно законодавства боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк. Оскільки дані зобов'язання не виконані, позивач змушений був звернутися з позовом в суд. Позивач не в повному обсязі виконав свої зобовязання за договором, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та пеню за несвоєчасне виконання взятих на себе відповідачем зобовязань. Твердження представника відповідача. щодо наявності винесеного рішення по даному договорі про звернення стягнення на заставне майно, яким забезпечувалося виконання зобовязання позичальника, що не є перешкодою для кредитора звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості в разі, якщо вартість майна не відшкодує повністю заборгованість за кредитним договором, що і має місце в даному випадку. Окрім того, згадане рішення представником відповідача набрало законної сили і відповідач не оскаржував його. Також твердження представника відповідача про важке матеріальне становище відповідача не звільняє її від виконання взятих на себе зобовязань. Згідно з п.17.1.5 даного кредитного договору, який був укладений з кінцевим терміном повернення до 14.02.2013 року, і також останнє погашення відповідачем відбулося 30.12.2013 року, а відтак банком не пропущено строк позовної давності, відсутні підстави для застосування наслідків такого пропуску. А тому, позивач використовуючи загальний строк звернувся до суду за захистом своїх інтересів, просив позов задовольнити в повному обємі. Транспортний засіб був реалізований на підставі рішення суду від 11.10.2011 р. тільки 30.12.2013 р. за кошти в розмір 19020 грн.00 коп. Просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала в повному обємі і вважає їх необгрунтованими. Пояснила, що відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб в березні 2012 року та стала носити прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Заперечила проти позову посилаючись на те,що рішенням Галицького районного суду від 11 жовтня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ « Приватбанк» про звернення стягнення на заставне майно, саме автомобіль марки, DAWWO Matiz 2007р що належить на праві власності [PERSON] Згідно акту від 7.09.2011 р. даний автомобіль переданий представнику банку для реалізації за ринковою ціною для погашення заборгованості. А тому вважає що з часу передачі автомобіля для реалізації дана заборгованість погашена. Банк протягом чотирьох років не звертався з даним позовом і вона як представник відповідача вважає що після продажу автомобіля борг повністю погашений. Будь-яких повідомлень про погашення боргу від позивача не надходило. Окрім того, пеня не може бути нарахована в даному випадку, оскільки загальна позовна давність щодо стягнення неустойки (пені) становить один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На даний час у відповідача, [PERSON] важкий матеріальний стан, вона має на утриманні двоє малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, чоловік її не працює , а тому сплачувати надуманий борг не має звідки. А тому просила в позові відмовити в повному обємі. Окрім того представник відповідача подала письмову заяву про застосування строків позовної давності, яку в судовому засіданні підтримала. Заслухавши доводи представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник через порушення зобовязань за кредитним договором № ABZ8АК02002027 від 15.02.2008 року. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що сторони уклали кредитно-заставний договір від 15.02.2008 року за № ABZ8АК02002027, згідно з яким позивач надав відповідачу суму в розмірі 27\~390,21 грн. на термін до 14.02.2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, що вбачається із копії договору (а.с.7-11). З копії ордеру-розпорядження стверджується, що відповідачу виданий кредит в розмірі 25\~081,00 грн., який зачислений на рахунок АвтоПриват, банк одержувач КБ «Приватбанк» за сплату автомобіля (а.с.11). Протягом дії кредитного договору відповідач не виконував його вимоги, внаслідок чого на час пред'явлення позову банк нарахував заборгованість по кредиту в розмірі 99\~548,11 грн., з них 19\~952,88 грн. заборгованість за кредитом, 74\~616,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, і штрафи: - 250,00 фіксована частина та 4\~728,48 грн. процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.4-6). З копії свідоцтва про шлюб видно, що відповідач [PERSON], яка укладала кредитно-заставний договір від 15.02.2008 року зареєструвала шлюб 19.03.2012 року і стала носити прізвище [PERSON] (а.с.37). Тобто сторони у відповідності до вимог ст.ст. 1046-1048, 1054 ЦК України перебувають у договірних стосунках з приводу надання та отримання кредиту і відповідач не виконав умов кредитного договору і тому відповідно до вимог ст. 610 ЦК України вважається таким, що порушив зобов'язання. При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача щодо наявності аналогічного судового рішення, яке було винесене Галицьким районним судом від 11.10.2011 року про звернення стягнення на заставне майно [PERSON], згідно кредитного договору від 15.02.2008 року за № ABZ8АК02002027 наавтомобіль марки, DAWWO Matiz 2007р.в., який був задоволений. Оскільки це не є перешкодою для кредитора звернутися з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором в разі, якщо вартість майна не відшкодує повністю заборгованості за кредитом, що і має місце в даному випадку. Так, як відповідач отримав в позивача кредитні кошти на сплату за автомобіль, отримувач даних коштів був ПАТ КБ «Приватбанк», який і звернувся з позовом до відповідача про звернення на дане майно, що не має відношення до даного позову. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому, на суму стягнення пені в розмірі 73\~916,75 грн. та штрафу, суд застосовує позовну давність, оскільки сплив строк позовної давності, і про застосування якої відповідач подала заяву, відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Задоволенню підлягає пеня в розмірі 700,00 грн., що не охопила спеціальна позовна давність. Підстав для застосування загального строку позовної давності суд не знаходить. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно п.17.1.5 умов кредитно-заставного договору відповідачу, [PERSON] був виданий кредит на термін до 14.02.2013 року. Як встановив суд, правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюються укладеним кредитним договором , строк виконання зобов'язань за яким встановлений до 14.02.2013 р. Оскільки відповідно до п.14.11 Кредитно-заставного договору сторонами встановлено строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування Кредитом, неустойки тривалістю у 5 (пять) років а тому посилання представника позивача про сплив строку позовної давності судом до уваги не приймається. З акту обстеження умов проживання відповідача від 20.05.2015 р.,що відповідач проживає у житловому будинку батьків,, на даний час не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, від першого шлюбу виховує сина батько якого коштів на утримання дитини не надає, син важко хворіє потребує коштів на лікування, матеріально-побутові умови проживання сім'ї важкі. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з [PERSON] як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 19\~952 грн.88 коп. заборгованості за кредитом та 700 грн. пені, за несвоєчасне виконання зобовязань. Окрім того з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 199,52 грн., відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 527, 1054 ЦК України та

Outcome: partial