Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 22) Позивач [PERSON] є громадянином США, що підтверджується паспортом позивача (а.с. 11 - 12) У шлюбі у позивачів народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 21) Згідно свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (а.с. 20) Згідно підтвердження запису на співбесіду вбачається, що позивачка [PERSON] 18.10.2013 року зверталася стосовно гостевої візи до посольства США (а.с. 23-24) Згідно позовної заяви для родичів - іноземця (петиції форми 1-130) позивач [PERSON] у 2015 році звертався у посольство США для отримання сімейної візи, де вказував [PERSON] (а.с. 28-29) Згідно медичних документів позивачка [PERSON] спостерігається з приводу щитовидної залози та отримувала консультативні висновки у лікаря невролога (а.с. 38-44) Згідно медичних документів позивач [PERSON] проходив обстеження серця (а.с. 45-52) Згідно медичних документів [PERSON] народилася з вродженим пороком серця та у дитини є показання для хірургічного лікування (а.с. 53-63) Позивачі проживають в різних країнах та спілкуються між собою через соціальні мережі та у вайбері, що підтверджується роздруківками з соціальних мереж, з електронної скриньки та листування у viber (а.с 64-110) Згідно смс - листування між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] вбачається, що позивачка обговорювала питання з відповідачем щодо переїзду та навчання [PERSON] у США (а.с. 115-119) Згідно висновку експерта № 5239-5240 від 22.11.2019 року за результатами проведення судово - психологічного дослідження вбачається, що в результате перешкоджання [PERSON] у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США з боку колишнього чоловіка дружини [PERSON] констатується наявність соціально - психологічних факторів стресогенного характеру, які збільшуються, і протягом тривалого часу підтримують у психічному стані [PERSON] інтенсивне емоційне напруження, уразивши його базисні особистісні цінності, що стосується благополуччя й цілісності його сім`ї, відстоювання своїх законних прав як чоловіка - усе це за характером є психотравмуючими факторами для особистості [PERSON] . Ситуація, яка досліджується, є психологічною основою для спричинення психічних (на моральному рівні) страждань [PERSON] внаслідок перешкоджанням у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США з боку колишнього чоловіка дружини [PERSON] . Орієнтовний еквівалент грошової компенсації, завданої [PERSON] моральної шкоди в результаті перешкоджання у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США з боку колишнього чоловіка дружини [PERSON] складає 105 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. (а.с. 134-146) Згідно смс - листування між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] вбачається, що 03.06.2019 року відповідач просив надати йому фото свідоцтва про народження дитини для надання виїзду до США (а.с. 188-195) Згідно ухвали Краматорського міського суду від 21.01.2015 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12014050390002372 від 29.10.2014 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с. 223 т.1, 11-12 т.2) Згідно рішення Краматорського міського суду від 29.01.2016 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено. (а.с. 2 т.2) Згідно рішення Краматорського міського суду від 21.02.2020 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено. (а.с. 16-19 т.2 ) Згідно постанови Донецького апеляційного суду від 30.06.2020 року рішення Краматорського міського суду від 21.02.2020 року залишено без змін (а.с. 20-22 т.2) У судовому засіданні за клопотанням позивача були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона ще у 2008 році познайомилася з позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Вона дружить з позивачкою та бачить її 1-2 рази на тиждень. [PERSON] ще з 2014 року бажає виїхати до США, але оскільки [PERSON] не надає дозвіл на виїзд дитини, то [PERSON] залишилася у м. Краматорську. Потім [PERSON] народила доньку, у дитини порок серця. Доньку необхідно лікувати. Знає, що була кримінальна справа відносно [PERSON] по несплаті аліментів. [PERSON] обіцяв надати дозвіл на виїзд дитини, однак не виконав своєї обіцянки. [PERSON] весь час проводить в онлайн режимі з чоловіком. Їй відомо зі слів позивачки та [PERSON] , та переписки, яку вона бачила, що [PERSON] не дає дозвіл на виїзд [PERSON] до США. Сім`я позивачів відчуває моральні страждання з приводу, що вони не можуть разом проживати. Донька бачить батька лише онлайн. Позивачка неодноразово зверталася до лікарні з приводу нервових зривів, щитовидної залози. [PERSON] має захворювання серця. [PERSON] має можливість отримати краще навчання та дуже хвилюється з цього приводу. В 2018 році вона читала переписку [PERSON] з [PERSON] з приводу надання дозволу на виїзд [PERSON] до США. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою [PERSON] . У 2014 році її мати з [PERSON] прийняли рішення щодо переїзду жити до США. Її брат, [PERSON] не може виїхати до США без дозволу на виїзд [PERSON] . Оскільки вирішити дане питання її мати не змогла з [PERSON] , то почалися судові розгляди. Спочатку її мати зверталася з позовом про позбавлення батьківських прав. [PERSON] дуже бажає виїхати до США, щоб там навчатися, а її сестрі необхідно лікування в США. Її матері дуже тяжко самою виховувати дітей, матері тяжко, оскільки не має поруч чоловіка. Бачить, що [PERSON] також тяжко виховувати доньку на відстані. Усі свята її мама з [PERSON] проводять в онлайн режимі. Морально дуже важко і її матері, і вітчиму, і дітям. [PERSON] вчить англійську мову та бажає виїхати до США. Зі слів матері їй відомо, що [PERSON] категорично відмовляється надати дозвіл на виїзд сина [PERSON] до США. [PERSON] не звертався до [PERSON] з приводу надання дозволу на виїзд [PERSON] до США, але її мати зверталася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є батьком [PERSON] . Йому відомо, що на протязі 5 років у його доньки є перешкоди з приводу переїзду до США. У 2015 році у доньки була можливість виїхати до США, але [PERSON] не надав дозвіл на виїзд [PERSON] до США. [PERSON] дуже хотів переїхати в молодших класах до США, щоб йому було легше адаптуватися та навчатися там. Зараз [PERSON] буде вже важче навчатися в США. Дане питання у родині обговорюється, тому йому все це відомо. У судовому засіданні також був опитаний неповнолітній [PERSON] , який пояснив, що його мати вийшла заміж у 2013 році за громадянина США - [PERSON] . [PERSON] йому розповідав про США та він захотів поїхати до США. У 2014 році почалася АТО в Україні. Вони хотіли уїхати до США, оскільки у м. Краматорську було небезпечно. [PERSON] дзвонив весь час та підтримував їх. Вони у 2014 році хотіли попросити його батька [PERSON] дати дозвіл йому на виїзд до США, але не змогли зв`язатися з батьком. У 2015 році його мама ходила до суду, оскільки хотіла виїхати до США. У 2015 році мама народила доньку. У його сестри порок серця. Він разом з мамою, сестрою та [PERSON] поїхали на обстеження сестри до м. Києва. У 2016 році він бачив батька та просив надати йому дозвіл на виїзд до США. Батько йому сказав, що це небезпечно та не надав дозволу. Більше він батька не бачив. Він мріє про США. [PERSON] йому подобається. Він планує навчатися у США, вивчає англійську мову. Якби він виїхав раніше та гарно навчався би в США, то він міг би вступити до коледжу безкоштовно. Зараз він такий шанс вже упустив, оскільки в США вже б він навчався у старшій школі. Він бажає вітчима [PERSON] бачити частіше, щоб вони жили однією родиною. Його матері важко бути в Україні без [PERSON] . З 2016 року він з батьком більш не спілкувався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона навчалася разом з [PERSON] та знає її дуже давно. [PERSON] знає ще зі шлюбу з [PERSON] [PERSON] непорядна людина та робить все, щоб зруйнувати життя [PERSON] . [PERSON] не цікавить [PERSON] . Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Тобто тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди. Аналіз положень статті 1167 ЦК України дає підстави вважати, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та завданою шкодою, вина особи, яка завдала шкоду. Позивачі в судовому засіданні стверджують про завдання моральної шкоди внаслідок бездіяльності відповідача з приводу надання дозволу на постійне проживання дитини в США. У судовому засіданні встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] склалися конфліктні відносини, сторони не можуть тривалий час дійти згоди щодо надання батьком дозволу на виїзд дитини на постійне місце проживання до США. У червні 2019 року відповідач погодився надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але позивачка на той час відмовилася від цього, оскільки вже кейс [PERSON] закритий із - за не доукомплектування пакету документів, що підтверджується смс - листуванням між сторонами. Рішенням Краматорського міського суду від 21.02.2020 року та постановою Донецького апеляційного суду від 30.06.2020 року встановлено, що фактично підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав є бажання матері виїхати з сином та дитиною від нового шлюбу на постійне місце проживання до США. З показань допитаних у судовому засіданні свідків, також вбачається, що сторони не можуть тривалий час дійти згоди щодо надання батьком дозволу на виїзд дитини на постійне місце проживання до США. Суд зазначає, що у даній справі позивачами не доведено у відповідності до ст.ст. 76-79 ЦПК України протиправність поведінки відповідача або його бездіяльність з приводу надання дозволу на виїзд на постійне проживання дитини [PERSON] до США, оскільки надання дозволу на постійне проживання дитини в іншу країну є правом, а не обов`язком відповідача. Суд не бере до уваги висновок експерта № 5239-5240 від 22.11.2019 року за результатами проведення судово - психологічного дослідження, оскільки в судовому засіданні не доведено, що поведінка відповідача є протиправною, тобто такою, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Твердження експерта у висновку про наявність «перешкоджання [PERSON] у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США з боку колишнього чоловіка дружини [PERSON] », як встановленого факту, зроблене на підставі виключно оцінки наданих позивачами і їх близьким оточенням пояснень, є необґрунтованим і не може свідчити про наявність в будь - яких діях відповідача протиправної поведінки, що спричиняє позивачам моральну шкоду, оскільки у висновку експерта не наведено жодного наявного і належного доказу протиправної поведінки [PERSON] , які б надавали підстави для такого висновку. Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов переконання, що причино - наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіянною шкодою не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, не встановлено вини заподіювача, указаними у позові обставинами не підтверджено, що неправомірними діями або бездіяльністю відповідача позивачам завдано моральної шкоди, а тому суд прийшов до висновку про відмову у позові за не доведеністю цивільно - правової відповідальності відповідача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно вимог ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом у задоволенні позовних вимог позивачів відмовлено, то витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. та 18 000 грн., а також витрати на проведення експертного висновку у розмірі 18 840 грн які були понесені позивачами не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed