Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості з одержувача цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 25.12.2003 була укладена Угода № 20 «Про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти» відповідно до постанови КМУ від 16.06.2003 № 916 «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти». Відповідно до п. 6.1 Угоди одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 8000,00 грн. та відсотки за користування ним у сумі 2 238,59 грн., згідно з додатком № 1 до Угоди. Повернення кредиту та відсотків за користування ним починалося з 30.05.2006. Відповідно до п. 7.2 Угоди у випадку ухилення Одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним одержувач сплачує навчальному закладу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від неповернутої в строк суми. Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою сплати кредиту та відсотків, але до цього часу борг сплачений не був. За період з 2016-2017 роки, 2019-2020 роки позивачем надсилалися відповідачу листи, які були ним отримані. Таким чином, в результаті невиконання умов укладених угод у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 6 485,19 грн., що складається з основного боргу, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 6 485,19 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.07.2021. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання 14.07.2021 розгляд справи відкладено на 28.09.2021. У судове засідання 28.09.2021 сторони не з`явились. Від сторони позивача надійшли заяви про розгляд справи за відсутності представника. Відповідачем до суду не подано відзиву на позовну заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2003 між Київським національним торговельно-економічним університетом та [PERSON] була укладена Угода № 20 «Про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти» відповідно до постанови КМУ від 16.06.2003 № 916 «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти». Відповідач відповідно до умов вказаних угод засвідчив, що всі умови Угоди йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Пунктом 3.3 Угоди передбачено, що відповідач, як замовник, зобов`язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого Закладом освіти кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із закладу освіти, починаючи з третього місяця після відрахування. Відповідно до п. 6.1 Угоди одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 8 000,00 грн. та відсотки за користування ним у сумі 2 238,59 грн., згідно з додатком № 1 до Угоди. Додатком № 1 до Угоди визначено, що повернення кредиту та відсотків за користування ним починалося з 30.05.2006. Відповідно до п. 7.2 Угоди у випадку ухилення Одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним одержувач сплачує навчальному закладу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від неповернутої в строк суми. За період з 2016-2017 роки та 2019-2020 року позивачем надсилалися відповідачу листи-вимоги, які були ним отримані. Таким чином, в результаті невиконання умов укладених угод у відповідача утворилась заборгованість з урахуванням 3% річних в сумі 2 906,70 грн.: термін до 30.06.2016 - 613,33грн.; до 30.06.2017 - 597,33 грн.; до 30.06.2018 - 581,33 грн.; до 30.06.2019 - 565,33 грн. та до 30.06.2020 - 549,38 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що на даний час відповідачем не виконані зобов`язання за укладеною з позивачем Угодою, наявна заборгованість у розмірі 2 906,70 грн., вона підлягає стягненню з нього у примусовому порядку. Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання свого зобов`язання передбаченого договором, то вимога позивача про стягнення пені у розмірі 2 123,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 455,43 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими належними, допустимими та достатніми доказами їх спростування відповідачем не надано, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 485,19 грн., з яких 2 906,70 грн. - сума основного боргу з урахуванням 3 % річних, 2 123,06 грн. - пені та 1 455,43 грн. - інфляційні втрати. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved