Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

12 березня 2020 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до Орендного підприємства санаторію «Червона калина» (далі відповідач) про стягнення середнього заробітку за затримку виплати розрахункових з 20 вересня 2017 року по 12 листопада 2019 року включно в сумі 249909 грн. 20 коп. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що на момент звільнення її з роботи 19 вересня 2017 року у відповідача була наявна перед нею заборгованість, яка виникла при перерахунку відпускних із врахуванням коефіцієнту корегування заробітної плати, що було підтверджено приписом Управління Держпраці у Рівненській області про усунення порушень законодавства, який надано відповідачу. Також повідомила, що відповідачем 13 листопада 2019 року на її картковий рахунок перераховано 430 грн. 41 коп. з коментарем до платежу заробітна плата, однак середній заробіток, сума якого за розрахунками позивача становить 249909 грн. 20 коп., за затримку розрахунку їй перерахований не був. Відповідач подав відзив на позов, у якому заперечив проти позовних вимог, пояснив, що у день звільнення позивач фактично не працювала, відповідачем були нараховані і виплачені позивачу всі належні суми, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки. Крім того, відповідач повідомив, що 13 листопада 2019 року на виконання припису Управління Держпраці у Рівненській області №РВ982/952/АВ/П від 30.10.2019 за результатами проведеної за заявою позивача перевірки відповідача, була відкоригована сума відпускних виплат у зв`язку з підвищенням посадового окладу позивача. Кошти від коригування в сумі 430,31 грн. 13.11.2019 перераховані позивачу. У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначив, що остаточна виплата позивачу була здійснена відповідачем 13 листопада 2019 року. Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив на позов зазначив, що застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду. Відповідач повідомив про відсутність його вини у затримці розрахунку, зазначивши, що в заявленій сумі позову не враховані податки і збори та просив відмовити у позові за безпідставністю \~ \~ \~ \~05 червня 2020 року через канцелярію суду подано заяву від представника позивача про розгляд справи за їхньої з позивачем відсутності, просила позов задоволити. До даної заяви долучено довідку №01-14/292 від 29.05.2020, видану Орендним підприємством санаторій "Червона калина" про середньогодинну заробітну плату [PERSON] за два місяці, що передували її звільненню. \~ \~ \~ \~05\~червня 2020\~року через канцелярію суду подано заяву від представників відповідача про розгляд справи за їхньої відсутності, за наявними у справі матеріалами. Представники відповідача заперечують щодо задоволення позовних вимог, просять в позові відмовити. \~ \~ \~ \~Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За таких умов розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини справи, встановлені судом. Наказом відповідача від 06.04.2016 № 34-к позивача переведено з посади економіста на посаду фінансового директора головного економіста з 07.04.2016 та встановлено посадовий оклад згідно 16 тарифного розряду в розмірі 4487,0 грн. Згідно наказу відповідача від 19.09.2017 № 98-к позивача звільнено з посади фінансового директора по статті 40 п. 1 Кодексу законів про працю України з 19.09.2017 р. та виплачено вихідну допомогу в розмірі одного місячного середнього заробітку та компенсацію за 6 календарних днів невикористаної чергової відпустки за період 22.02.2017/18 рр. 17 вересня 2019 року позивач звернулася до Управління Держпраці у Рівненській області щодо можливих порушень законодавства про працю ОП санаторій «Червона калина», а саме не проведення коригування заробітної плати у зв`язку із підвищенням посадових окладів при розрахунку середньої заробітної плати за час перебування у відпустках. Приписом Управління Держпраці у Рівненській області №РВ982/952/АВ/П від 30 жовтня 2019 року відповідача зобов`язано усунути порушення, яке полягало у тому, що при підвищенні на підприємстві тарифних ставок, посадових окладів у розрахунковому періоді заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення [PERSON] при розрахунку заробітної плати для оплати часу, наданих протягом 2017 року щорічних відпусток та компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні не коригувалась на коефіцієнт їх підвищення. Визначено строк усунення порушень 14.11.2019. 13 листопада 2019 року відповідачем надано відповідь на припис Управління Держпраці у Рівненській області №РВ982/952/АВ/П від 30 жовтня 2019 року, в якому зазначено, що в зв`язку з підвищенням на підприємстві тарифних ставок, посадових окладів у розрахунковому періоді заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються про обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення [PERSON] при розрахунку заробітної плати для оплати часу, наданих протягом 2017 року щорічних відпусток та компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні відкоригована на коефіцієнт їх підвищення відповідно до наказу №180/01-49 від 19.12.2016 року, погодженого з профспілковим комітетом ППО ОП санаторію «Червона калина». Кошти від коригування в сумі 430,31 грн. згідно відомості розподілу виплат від 13.11.2019 року ОП санаторієм «Червона калина» перераховані на банківський картковий рахунок заявниці [PERSON] в повній сумі. Позивач у позовній заяві підтвердила, що відповідачем 13 листопада 2019 року на її картковий рахунок перераховано 430 грн. 41 коп. з коментарем до платежу заробітна плата, однак середній заробіток за затримку розрахунку їй перерахований не був, що і стало причиною її звернення до суду. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України\~передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Дослідивши наявні у справі докази судом встановлено, що днем звільнення позивача є 19 вересня 2017 року, а днем фактичного розрахунку відповідача з позивачем є 13 листопада 2019 року, що не оспорюється сторонами у справі. Оскільки при звільненні позивача відповідач не виплатив усіх належних йому сум, то відповідач допустив порушення права позивача на оплату праці. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, затримка розрахунку при звільненні відповідача з позивачем становить 535 робочих днів (з 20 вересня 2017 року по 12 листопада 2019 року включно). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем до позовної заяви та перевіреного судом, сума середнього заробітку, що підлягає до стягнення за час затримки розрахунку при його звільненні за період з 20 вересня 2017 року по 12 листопада 2019 року включно складає 249909 грн. 20 коп. Доводи відповідача про здійснення ним повного вчасного розрахунку з позивачем спростовуються матеріалами справи, є необґрунтованими, а тому відхиляються судом. При цьому, суд враховує, що встановлений\~статтею 117 КЗпП України\~механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України. Оцінка майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Велика Палата Верховного Суду вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні\~відповідно до\~статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах,\~співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням\~конкретних обставин справи,\~які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. У разі, коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, згідно з частиною шостою\~статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~суди враховують\~висновок,\~викладений у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду,\~навіть якщо\~аналогічні висновки\~Верховний Суд\~України сформулював\~також при\~розгляді інших\~справ (пункти\~86-93\~постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц). Застосовуючи до обставин даної справи критерії\~зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117\~КЗпП України судвстановив наступне. Позивач звернулася до Управління Держпраці у Рівненській області щодо можливих порушень законодавства про працю відповідачем 17 вересня 2019 року, тобто майже через два роки після звільнення. Відповідач у строк встановлений приписом Управління Держпраці у Рівненській області №РВ982/952/АВ/П від 30 жовтня 2019 року усунув виявлене порушення, перерахувавши кошти від коригування в сумі 430,31 грн. на банківський картковий рахунок позивача. Сума коригування\~заробітної плати\~(430,31\~грн.) є більш ніж у п`ятсот разів меншою ніж визначена сума середнього заробітку позивача за час затримки її виплати при звільненні (249909,20 грн.). Для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було би передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2017 2019 року можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки (штрафні санкції за прострочення платежів), взявши кредит з метою збереження рівня свого життя. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 5000,00 грн Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. Враховуючи вищезазначене, суд вирішив задовольнити позов частково та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача сумі 5000,00 грн. Щодо судових витрат Відповідно до квитанції №48345772 від 12 березня 2020 року позивач сплатила судовий збір у сумі 2307 грн за подання позовної заяви. Також, відповідно до вимог ч.2 ст.164 ЦПК України до судового збору було зараховано оплачений судовий збір за подання заяви судового наказу сумі 192 грн 10 коп. (ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2020 року судовий наказ у справі за заявою [PERSON] до ОП санаторію «Червона калина» про стягнення заробітку за затримку виплат розрахункових, що вів виданий 22 листопада 2019 року скасовано) Тож, сума сплаченого збору складає 2499 грн 10 коп. Оскільки, позовні вимоги позивача задоволено частково, їх слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, що становить 50,00 грн. (2499,1*5000/249909,20) На підставі наведеного,

Outcome: partial