Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

09.09.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги позивачем умотивовані тим, що 14.06.2017 між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, у період якого в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час вони з відповідачем спільно не проживають, дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні; відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на їх утримання. Вказує, що догляд за дитиною займає багато часу, працювати та утримувати себе самостійно вона не має можливості. В свою чергу, вказує, що відповідач має постійне місце роботи, отримує значний дохід, а тому має змогу сплачувати аліменти на їх утримання. Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки - [PERSON] 1/3 частки заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.09.2020 відкрито провадження у справі. 05.01.2021 у судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, попередньо через канцелярію суду подала суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовільнити у повному обсязі та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене на 22.10.2020 о 13.50 год., 12.11.2020 о 15.30 год., 18.12.2020 о 14.00 год. та 05.01.2021 о 14.00 год. -не з`явився. 20.10.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він просить відкласти розгляд справи на іншу дату, після закінчення карантину, дату та час наступного засідання просить узгодити із ним заздалегідь. В свою чергу, у даному клопотанні відповідач не зазначає, ані номер телефона ані адресу електронної пошти. Такої інформації не має і в матеріалах даної справи. Враховуючи вищевикладене, беручі до уваги те, що позовна заява надійшла до суду ще 09.09.2020; відповідачу відомо про наявність даної цивільної справи у провадженні суду, а також про дати та час проведення судового засідання; відповідач не подав суду доказів того, які у нього існують об`єктивні перешкоди для прибуття до судового засідання, що пов`язані із запровадженими заходами карантину в державі, тому суд з метою забезпечення права позивача на захист та недопущення безпідставного затягування розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що 14.06.2017 сторони по справі зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 14.06.2017, серії [NUMBER] , актовий запис № 1272(а.с.7). В період шлюбу в сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.07.2018, серія [NUMBER] , актовий запис № 2410, в якому батьком зазначений відповідач- [PERSON] , а матір`ю - позивач [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 1429/08-04 від 12.04.2019, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до довідки №3294/08-04 від 08.09.2020, виданої виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] ( а.с.8). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати дитину та дружину, судом не встановлено. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 СК України, на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Нормами ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 80 СК України, зазначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем, також суд враховує матеріальне становище позивача, яка є працездатного віку, однак на даний час займається вихованням дитини; особу відповідача, зокрема те, що відповідач також є працездатного віку, зі слів позивача, має постійне місце роботи, отримує значний дохід,інших осіб на утриманні не має , а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки позивач не довела перед судом належними та допустимими доказами заявлений у позові бажаний розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, який на розсуд суду є завищеним. Позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, підлягає до задоволення у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки доведений доказами, та такий розмір є розумним та справедливим . Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на утримання малолітньої дитини необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 09.09.2020 і до досягнення донькою повноліття , а на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 09.09.2020 та до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , 3-х річного віку, тобто до [INFO] . У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно ст.141 ЦПК, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 840,80 гривень. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial