Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Чернігівська місцева прокуратура звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради і просить стягнути із [PERSON] заборгованість по орендній платі за договором оренди землі від 19.05.2016 під № 1462 в сумі 6612,54 грн.; визнати недійсним договір оренди № 1462 від 19.05.2016 земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0237 га, розташованої у [ADDRESS], укладений між Чернігівською міською радою та [PERSON] та [PERSON]; судові витрати у справі у сумі 3524 грн. стягнути солідарно з відповідачів. Позов мотивовано тим, що [PERSON] і [PERSON] є власниками в рівних частинах нежитлової будівлі - приміщення магазину, загальною площею 137,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі - продажу № 929 від 22.02.2001 та договору дарування № 4820 від 21.11.2009. 19.05.2016 між Чернігівською міською радою, з одного боку, та [PERSON] та [PERSON], з іншого боку, укладено договір оренди земельної ділянки № 1462, відповідно до якого Чернігівською міською радою було передано в оренду [PERSON] та [PERSON] у рівних частках земельну ділянку площею 0,0237 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована у [ADDRESS], для комерційне використання (для експлуатації приміщення магазину), термін дії договору до 25 лютого 2021 року. Відповідно до п. 7 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4,0 відсотки нормативної грошової оцінки землі, що становить 12520,52 грн. на рік. Чернігівською місцевою прокуратурою 17.03.2017 розпочато кримінальне провадження № 12017270010002121 за фактом використання [PERSON] завідомо підроблених документів за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3546/3547/17-24 від 23.10.2017, отриманого в рамках вказаного кримінального провадження підписи від імені [PERSON] у договорі оренди № 1462 від 19.05.2016, в«Орендар» та у додатках виконані не ним, а іншою особою ([PERSON].). Враховуючи, що [PERSON] договір оренди земельної ділянки із Чернігівською міською радою не укладав, підписи в договорі оренди земельної ділянки № 1462 від 19.05.2016, додатках до договору та акті-прийому передачі земельної ділянки виконано не ним, а іншою особою, а отже, просять визнати недійсним вищезазначений договір оренди, а також стягнути із [PERSON] заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за період з станом на 07.03.2018, в сумі 6612,54 грн. за договором оренди землі від 19.05.2016 від № 1462, судові витрати у справі у сумі 3524 грн., стягнути солідарно з відповідачів. В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову в частині визнання договору оренди не заперечив, однак заперечив проти позову в частині стягненням з нього орендної плати в сумі 6612,54 грн. Вказав, що припинив підприємницьку діяльність з 31.12.2017, а тому не сплачуючи оренду за вересень, листопад та грудень 2017 року у розмірі 4408,36 грн., вважає, що інтересам держави шкоди не завдав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, судові витрати просить покласти на [PERSON] ( а.с. 60). Представник третьої особи Головного управління ДФС у Чернігівській області в судовому засіданні вказала, що за [PERSON] обліковується заборгованість з орендної плати за договором оренди, яка станом на 07.03.2018 становить 6612,54 грн. Заслухавши прокурора, пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частинах нежитлової будівлі-приміщення магазину, загальною площею 137,6 кв. м, що знаходить за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі - продажу № 929 від 22.02.2001 (а.с. 26 на звороті) та договору дарування № 4820 від 21.11.2009 (а.с. 27) та підтверджується довідкою КП Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації № 4430/706 (а.с. 25). Відповідно договору оренди земельної ділянки № 1462 від 19.05.2016 між Чернігівською міською радою в особі Начальника Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, з одного боку, та [PERSON] та [PERSON], з іншого боку, Чернігівською міською радою було передано в оренду [PERSON] та [PERSON] у рівних частках земельну ділянку площею 0,0237 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована у [ADDRESS], для комерційне використання (для експлуатації приміщення магазину), зі сплатою орендної плати у розмірі 4,0 відсотки нормативної грошової оцінки землі, що становить 12520,52 грн. на рік в строки встановлені ст.. 287 Податкового кодексу України, термін дії договору до 25 лютого 2021 року( а.с. 9-14). Факт передачі Чернігівською міською радою та прийому відповідачами земельної ділянки за вищевказаним договором оренди землі, підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки від 27.05.2016 (а.с.12). Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності 17.08.2016 на підставі до договору оренди земельної ділянки № 1462 від 19.05.2016 на нерухоме майно земельну ділянку, площею 0,0237 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована у [ADDRESS], зареєстровано право оренди земельної ділянки для експлуатації приміщення магазину ( а.с. 25-26). Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №3-рп/99 визначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави. Право користування землею набувається та реалізується громадянами та юридичними особами в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст.13, 14), Земельним кодексом України (ст.116, 124), а також іншими законами, що приймаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі», Цивільний кодекс України). Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України, ст.288 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Плата за землю справляється відповідно до закону, а розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Стаття 2 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст.ст. 15, 21 Закону України «Про оренду землі», однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата на землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). П.288.1 ст.288 Податкового Кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 4 ст.23 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов'язаний виконувати обов'язки відповідно до умов договору оренди. Орендна плата це обов'язкова умова договору оренди земельної ділянки, яка встановлюється згідно Закону України «Про оренду землі». Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3546/3547/17-24 від 23.10.2017, підписи від імені [PERSON] у договорі оренди № 1462 від 19.05.2016, в графі «Підписи сорін», «Орендар», навпроти прізвища [PERSON]; у додатку № 2 від 19.05.2016 до договору № 1462 «Акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду» в графі «Земельну ділянку прийняв» навпроти прізвища [PERSON]; у додатку № 4 «Розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, грошова оцінка якої проведена на 01 січня 2016 року» до вказаного договору в графі «Громадянин» навпроти прізвища [PERSON] виконані не ним, а іншою особою -[PERSON] ( а.с. 16-19). Враховуючи, що [PERSON] договір оренди земельної ділянки із Чернігівською міською радою не укладав та не мав волі його укладати, підписи в договорі оренди земельної ділянки № 1462 від 19.05.2016, додатках до договору та акті-прийому передачі земельної ділянки виконано не ним, а іншою особою, таким чином, встановлено, що на момент вчинення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки було порушено вимоги ч.3 ст.203 ЦК України, недійсність правочину прямо не встановлена законом, але сторона позивача заперечує проти їх дійсності на підставах, встановлених законом, а отже, відповідно до ст. 215 ЦК України, договір оренди земельної ділянки № 1462 від 19.05.2016 в частині укладення між Чернігівською міською радою та [PERSON] підлягає визнанню недійсним. В той же час, стороною позивача не було наведено достатніх підстав та не надано належних доказів для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 1462 від 19.05.2016 в частині укладення між Чернігівською міською радою та [PERSON] Так, на момент підписання оспарюваного договору [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, вільно виявляв внутрішню волю до вчинення правочину, договір оренди вчинено у формі, встановленій законом та спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, [PERSON] користувався земельною ділянкою, що була передана йому по договору оренди та сплачував орендні платежі. Відповідно до листа Головного управління ДФС у Чернігівській області від 07.03.2018 р. № 1341/9/25-01-73-03-09, згідно інтегрованої картки платника по платежу орендна плата за землю з фізичних осіб [PERSON] орендну плату не сплачував, за ним заборгованості немає. [PERSON] починаючи з 19.05.2016 сплачувались платежі за всю земельну ділянку. Станом на 07.03.2018 за [PERSON] обліковується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб 6612,54 грн. ( а.с. 29-30). Як вбачається з інтегрованої картки платника по платежу орендна плата за землю з фізичних осіб заборгованість по орендній платі в сумі 6612,54 грн. у [PERSON] утворилась за період з серпня 2017 по січень 2018 року ( а.с. 60-69). [PERSON] заперечуючи проти позову в частині стягнення з нього орендної плати, вказує, що ним припинено ведення підприємницької діяльності з 31.08.2017, вказує, що звертався до Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради з письмовою заявою про розірвання договору оренди, однак у прийнятті вказаної заяви йому було відмовлено. Згідно ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Враховуючи, що на час розгляду справи судом договір оренди № 1462 від 19.05.2016 в частині укладення між Чернігівською міською радою та [PERSON] не розірвано та не визнано недійсним, у відповідача [PERSON] мається заборгованість по орендній платі за період з серпня 2017 по січень 2018 року, яка станом на 07.03.2018 становить 6612,54 грн. , а отже позов в частині стягнення заборгованості по орендній платі з [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України зі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial