Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

26.01.2021 [PERSON] звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 204 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-4). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час з 21.03.2003 по 31.03.2011 на Ганнівському кар`єрі електрогазозварювальником на виробничій дільниці №3 ПАТ «Півн.ГЗК» (з правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1), підпадав під вплив шкідливих факторів, ним отримані хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова, рецидивуючий перебіг, на фоні полі сегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим, м`язові-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), які, відповідно до акту розслідування від 25.09.2020, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 03.12.2020 вперше позивачу з 17.11.2020 року була встановлена 3-тя група інвалідності та 50% втрата професійної працездатності, де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортного лікування та ВМП, палицю та напівжорсткий поперековий корсет. Інвалідність встановлена на строк до 01.12.2021. Дата чергового переогляду 01.11.2021. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, йому важко виконувати будь-яку роботу, він відчуває стійкий біль в спині та в суглобах. Турбує частий кашель з болями в грудній клітці. Значну частину часу витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує його нормальні життєві зв`язки. Від цього постійно відчуває не лише фізичний дискомфорт, а й моральний. Почуває себе хворою людиною, розуміє, що покращень у стані його здоров`я не відбудеться. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2021 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.29). 12.03.2021 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позов разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Крім того зазначає, що виникнення профзахворювання у позивача пов`язано не тільки з його роботою на підприємстві відповідача, але й з роботою у ТОВ «Кривбасводоканал» у період з 01.04.2011 по 24.02.2020, про що зазначено як у висновку ЛЕК УкрНДІ промислової медицини, так і в п.п.17,18 Акту ф.П-4 (стаж роботи позивача у ВАТ «Півн.ГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «Півн.ГЗК», складає 8 років, а у ТОВ «Кривбасремонт» - 8 років 10 місяців); позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову (а.с.30-38). Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 21.03.2003 по 31.03.2011 позивач працював на ПрАТ електрогазозварювальником у Ганівському кар`єрі 5 розряду виробничої дільниці з видобутку та навантаження гірничої маси на залізничний транспорт, та звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з переведенням до ТОВ «Кривбасремонт», з 01.04.2011 по 24.02.2020 - електрогазозварювальником в кар`єрі та на відвалах 5 розряду дільниці з ремонту обладнання Ганнівського кар`єру ремонтного управління №1 ТОВ «Кривбасремонт» (а.с.13-17) та звільнився з роботи за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію 24.02.2020. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25.09.2020 (а.с.8-11), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1, рецидивуючий перебіг, на фоні полі сегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим, м`язові-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, М54.1; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня J44; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), H90.3. Позивачу вперше встановлена 3-тя група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності, згідно висновку МСЕК від 03.12.2020, де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортного лікування та ВМП, рекомендовано користуватися палицею та напівжорстким корсетом на поперек. Інвалідність встановлена на строк до 01.12.2021. Дата чергового переогляду 01.11.2021 (а.с.12). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, статтею 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25.09.2020 (а.с.8-11), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: пил переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, концентрація мг/м3: - із вмістом кристалічного діоксину кремнію у пилу від 10% до 70% - складає 3,6 мг/м3, що перевищує гранично-допустиму концентрацію в 1,8 рази, згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны»; важкість трудового процесу: - робоча поза (незручна, % зміни) - 44,6 при нормативному значенні 25; - нахили тулуба (вимушені. Більше 30? кількість за зміну) - 132, нормативне значення 51-100; шум: еквівалентний рівень шуму 83 дБА, що перевищує допустимий на 3 дБ (згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку»). Умови праці електрогазузварювальника у кар`єрі та на відвалах, за вмістом шкідливих хімічних речовин та вмістом аерозолю переважно фібро генної дії відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму, по показникам мікроклімату та по важкості праці відносяться до 3 класу 1 ступеню шкідливості; напруженість праці - до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 1 ступеня «шкідливості». Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів за професією електрогазузварювальника у кар`єрі та на відвалах понад 16 років, з них: 8 років у ВАТ «Півн.ГЗК», та 8 років 10 місяців - у ТОВ «Кривбасремонт» (а.с.13-17, 8-11). Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили, що узгоджується з практикою Верховного Суду України ( п.9 Постанови Пленуму від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, виписками з медичної карти стаціонарного хворого та амбулаторного хворого, епікризами (а.с.18-23), враховуючи тривалість праці позивача у шкідливих умовах (понад 16 років), стаж роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, а саме 8 років, та на іншому підприємстві (ТОВ «Кривбасремонт») 8 років 10 місяців, позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 65 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial