Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON]\~ звернувся до\~ суду\~\~ з позовною заявою до [PERSON] про\~ стягнення\~ заборгованості у розмірі 2640318,00 грн., яка складається з наступного: основний борг у розмірі 1579200,00 грн., суму процентів в розмірі 630598,35 грн., сума інфляції в розмірі 361987,40 грн., суму 3 % річних у розмірі 68533,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2016 року [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в розмірі 60000,00 доларів США, про що між ними була складена розписка від 22.10.2016 року. За вказаною розпискою відповідач зобов»язався повернути позичені у позивача кошти в сумі 60000,00 доларів США не пізніше 31.08.2017 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення суми боргу, однак відповідач борг повертати відмовився, мотивуючи це відсутністю коштів, та до цього часу борг не повернув. Оскільки відповідач свої зобовязання не виконав, позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного загального провадження. Ухвалою суду від 16.08.2018 року призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач до судового засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання жодного разу не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місце проживання, зареєстрованого відповідно до інформації, яку містить відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо їх зареєстрованого місця проживання, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання". У відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не зявилась в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив відповідно до ст.. 280 ЦПК України, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 280 ЦК України. Враховуючи, неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 22.10.2016 року [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в розмірі 60000,00 доларів США, про що між ними була складена розписка від 22.10.2016 року. За вказаною розпискою відповідач зобовязався повернути позичені у позивача кошти в сумі 60000,00 доларів США не пізніше 31.08.2017 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, однак відповідач відмовлявся. Грошові кошти за розпискою до цього часу не повернуті. Відповідно до\~ст.526\~ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~ч.1\~ст.\~530\~ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порушення умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав. Строк виконання зобов»язання до 31.08.2017 року. За ч.1\~ст.\~625\~ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Заборгованість відповідача за розпискою складає 60000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.04.2018 року складає 1579200,00 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна сума процентів за користування грошовими коштами за період з 22.10.2016 року по 03.04.2018 року складає 630598,35 грн. Три відсотки річних за період з 22.10.2016 р. по 03.04.2018 р. становить 68533,00 грн. Стосовно стягнення інфляційного збільшення суд приходить до наступного. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Установивши, що між сторонами виникли правовідносини на підставі розписки, за змістом яких [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в іноземній валюті 60000,00 доларів США, норми ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюються на ці правовідносини. Вищевказана позиція суду також підтверджується постановою судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 27 січня 2016 року. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судовий збір суд стягує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного і\~

Outcome: partial