Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу автомобіля недійсною та поділ сумісно нажитого у шлюбі майна. Зокрема просить визнати за відповідачем [PERSON] право власності на автомобіль «GEELY» реєстраційний номер [NUMBER], а на її користь стягнути з відповідача 25 тисяч гривень, половину вартості автомобіля. Крім того просить визнати недійсною угоду купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] і [PERSON]. Мотивує свої вимоги тим, що з 1995 року до січня 2013 року знаходилась з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в 2008 році, вони купили спірний автомобіль, який і просить суд поділити, визнавши за відповідачем право власності на автомобіль, а на її користь стягнути половину вартості. Крім того зазначає, що в період шлюбу, без її згоди [PERSON] продав спірний автомобіль своїй матері [PERSON]. Враховуючи, що вона не давала згоди на таку угоду просить визнати її недійсною. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Пояснила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1995 року до січня 2013 року. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, в 2008 році, вони купили спірний автомобіль, який і просить суд поділити, визнавши за відповідачем право власності на автомобіль, а на її користь стягнути половину вартості. Крім того зазначає, що в період шлюбу, без її згоди [PERSON] продав спірний автомобіль своїй матері [PERSON]. Враховуючи, що вона не давала згоди на таку угоду просить визнати її недійсною. Пояснила, що до розірвання шлюбу проживала з відповідачем однією сім'єю, приймала участь в погашенні кредиту. До придбання спірного автомобіля у них був інший автомобіль, гроші від продажу якого було витрачено на придбання нового. В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнала. Пояснила, що спірний автомобіль дійсно було придбано в період шлюбу [PERSON] і [PERSON], проте гроші на придбання автомобілі надавала відповідачка [PERSON]. Після продажу спірного автомобіля, всі гроші було передано позивачці. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 1995 року до січня 2013 року. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, 27 березня 2008 року, сторонами було придбано автомобіль «GEELY» реєстраційний номер [NUMBER]. Для придбання спірного автомобіля 28 березня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в "УКРСИББАНКУ". Відповідно до довідки-рахунку відвід 25.04.2012 року спірний автомобіль було продано [PERSON]. Письмова згода позивачки на здійснення угоди купівлі-продажу відсутня. Шлюб між сторонами було розірвано в січні 2013 року, на момент розірвання шлюбу кредитні зобов'язання було виконано. Стаття 60 Сімейного кодексу України містить підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2 даної статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування. є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як передбачено ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не надавала письмової згоди на укладання договору купівлі- продажу автомобіля. Таким чином підлягають задоволенню вимоги позивачки про визнання недійсною угоди купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] і [PERSON]. Крім того підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про поділ між сторонами спірного автомобілю. Враховуючи, що автомобіль поділити між сторонами в натурі неможливо, слід визнати за ними право власності в рівних долях. На підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки належить також судовий збір в сумі 250 гривень.

Outcome: partial