Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

03 серпня 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 31.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 300404022692001, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 94720,00 грн., зі сплатою 0,001 % за користування кредитом, кінцевим строком повернення до 31.01.2016 року. Відповідно до умов Договору, відповідач зобовязаний щомісячно здійснювати погашення частини заборгованості за кредитом, процентами та комісією. 31.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] поручилась перед банком за належне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 300404022692001 від 31.01.2011 року. Відповідач не виконує свої зобовязання належним чином, станом на 15.06.2015 року у відповідача виникла прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед позивачем становить 64716,83 грн., що складається з: 37905,36 грн. заборгованість по кредиту; 0,36 грн. заборгованість за відсотками; 15941,41 грн. заборгованість з комісії за ведення кредиту; 10125,75 грн. заборгованість з пені, 470,91 грн. 3 % річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту; 273,04 грн. 3 % річних від простроченої заборгованості по процентам. У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом в загальній сумі 64 716,83 грн. Ухвалою судді від 05.08.2015 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Позивач в судове засідання не зявився, у поданій заяві звернувся до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Судові повістки неодноразово направлялись відповідачу, проте були повернені підприємством поштового звязку без вручення. Виходячи з права позивача на доступ до правосуддя, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи судом встановлено, що 31.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 300404022692001, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 94720 грн. 00 коп. для придбання автомобіля CHEVROLET AVEO, кінцевим строком повернення кредиту до 31.01.2016 року включно. Пунктом 1.4.1 Кредитного договору встановлена процентна ставка за користування кредитом 0,001 % річних. Відповідно до п. 1.4.2.2 Кредитного договору, встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,99 % від суми кредиту, до моменту погашення заборгованості. Згідно з пунктами 2.5, 2.6 Кредитного договору, відповідач зобовязався погашати кредит, нараховані проценти та комісії шляхом внесення щомісячних платежів в розмірі 2516,0 грн. до 31 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту. Графік сплати щомісячних платежів погоджено сторонами в Додатку № 1 до Кредитного договору. На підставі п. 5.2 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником строків сплати чергового платежу та повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. 31.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» і відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] поручилась перед банком за належне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 року та Додатку до Акта приймання-передачі прав вимоги, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 300404022692001 від 31.01.2011 року та договором поруки. На виконання зазначеного договору, 07.12.2013 року згідно зі списком одержувачів листів та квитанції, позивачем було направлено відповідачам повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідач [PERSON] не виконував свої зобовязання за кредитним договором належним чином, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість. Позивачем надано довідку, згідно з якою станом на 15.06.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 64716 грн. 83 коп., з яких: 37905,36 грн. заборгованість з тіла кредиту (в тому числі 25253,04 грн. - прострочена заборгованість з тіла кредиту); 0,36 грн. заборгованість з відсотків (в тому числі прострочена заборгованість з відсотків 0,35 грн.); 15941,41 грн. комісія за ведення кредиту (в тому числі 13159,48 грн. прострочена комісія за ведення кредиту); 10125,75 грн. пеня; 470,91 грн. 3 % річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту; 273,04 грн. 3 % річних від простроченої заборгованості по процентам. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 300404022692001 від 31.01.2011 року, а саме 37905,36 грн. заборгованість з тіла кредиту; 0,36 грн. заборгованість з відсотків; 15941,41 грн. комісія за ведення кредиту. Заявлена позивачем сума пені в розмірі 10 125,75 грн. на переконання суду стягненню не підлягає, так як статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями громадянам, які зареєстровані та постійно проживають в зоні проведення антитерористичної операції з 14 квітня 2014 року. Нараховані позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суми трьох відсотків річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту та відсотках в розмірі 470,91 грн. та 273,04 грн. є частиною позовних вимог і підлягають доведенню позивачем на загальних підставах. Проте, на підтвердження заявлених сум позивачем не надано жодного їх розрахунку із зазначенням періоду нарахування, терміну початку прострочення боржника, сум, на які здійснено нарахування. Таким чином, зазначені суми трьох процентів річних стягненню не підлягають, оскільки вони не доведені. Крім того, на переконання суду є неправомірним нарахування трьох процентів річних на суму процентів за користування кредитом, оскільки три проценти річних за своєю правовою природою виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Тому нарахування трьох процентів річних на суму процентів за користування кредитом не відповідає правовій природі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також засадам розумності і справедливості. Стосовно стягнення суми заборгованості з відповідача [PERSON] (поручителя), суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Крім цього, Верховним Судом України зазначено, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Як вбачається з наданої позивачем довідки від 15.06.2015 року, загальний розмір саме простроченої заборгованості відповідача становить 38412,87 грн., а саме за тілом кредиту - 25253,04 грн., за відсотками - 0,35 грн., за комісією - 13159,48 грн. Оскільки договором встановлено обовязок відповідача сплачувати кредит щомісячними платежами по 2516,0 грн. на місяць, то заявлена прострочена заборгованість щонайменше охоплює період 15 (п'ятнадцять) календарних місяців, станом на 15.06.2015 року (38412,87 / 2516,0 = 15,26 платежів). Пунктом 3.2.5 Кредитного договору визначено, що невиконання зобовязання по погашенню простроченої заборгованості в строк до 30 днів дає право банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, штрафів та пені. Оскільки, строк дії поруки в договорі обумовлено моментом виконання зобовязання за кредитом, а отже строк дії поруки не встановлений, та з моменту, як порушення відповідачем зобовязання по погашенню чергового платежу, так і з моменту виникнення у кредитора права вимагати дострокового повернення кредиту пройшло більше шести місяців, то на переконання суду строк чинності поруки, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України вже сплив, і порука є припиненою. За таких умов і враховуючи відсутність доказів звернення банку з позовом до поручителя в межах строку чинності поруки, позовні вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: partial