Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

12 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на одноповерховий будинок з мансардою № [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог зіслалася на те, що після смерті дідуся [PERSON] має право на спадкування будинку [ADDRESS] з мансардою, який був збудований (самовільно) останнім за його життя до 1992 року. Ще за життя її дідусь [PERSON] , яким було зведено одноповерховий будинок з мансардою, обіцяв, що даний будинок після його смерті перейде у її власність. Крім того, вона, [PERSON] , протягом тривалого часу разом із своєю сім`єю користується вказаним будинком, проживає в ньому разом із батьками, чоловіком та донькою, здійснювала поточний ремонт. Ухвалою від 22 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. 13 травня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок під літерою «А??-1», загальною площею 166 кв.м.; гараж під літерою «Б1», площею 46,8кв.м. та сарай під літерою «В1», площею 8,8 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Зустрічні позовні вимоги обгрунтовує тим, що співвласниками квартири [ADDRESS] є він, [PERSON] , його дружина [PERSON] , його син [PERSON] та донька [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2016 року в цивільний справі №466/5205/16-ц за ним визнано право власності в порядку спадкування на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та право власності в порядку спадкування на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ще до 1992 року його батьком на земельній ділянці, де знаходиться будинок під літерою «А-1» було зведено одноповерховий житловий будинок із мансардою та господарські будівлі - гараж та сарай. На дане майно батько не встиг виготовити правовстановлюючі документи, оскільки часто хворів. Хоча батько неодноразово, в тому числі в 2004 та 2011 роках, хотів впорядкувати документи на вказані об`єкти, виробляв поверхові плани та інші технічні документи на зведені ним споруди. Однак, в силу похилого віку та стану здоров`я не завершив оформлення. Земельна ділянка площею 689,4 кв.м., на якій розташовані всі вищевказані об`єкти була надана в користування його батькові у жовтні 1953 року на підставі рішення виконкому Львівської міської ради №1595 від 26 жовтня 1953 року. У зведенні житлового будинку з мансардою, гаражу та сараю він приймав безпосередню участь разом з батьком, що добре відомо його доньці - [PERSON] . У 2019 році було виготовлено технічний паспорт будівель та споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з вказаного технічного паспорту станом на 19 квітня 2019 року за вищевказаною адресою, крім будинку під літ. «А-1», в якому знаходиться квартира №1 , частина якої перебуває у його власності, знаходиться також житловий будинок під літерою «А ??-1», загальною площею 166 кв.м., гараж під літерою «Б1», площею 46,8кв.м. та сарай під літерою «В1», площею 8,8 кв.м. Відповідно до технічного обстеження житлового будинку під літерою «А??-1», гараж під літерою «Б1», та сарай під літерою «В1» визнані придатними та можливими до їх надійної та безпечної експлуатації, що підтверджується відміткою в технічному паспорті. Враховуючи, що його донькою подано позов про визнання права власності на вказаний будинок, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 28 травня 2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування прийнято до спільного розгляду із позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала з мотивів, які зазначені в ньому, просила його задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON] , представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити з наступних підстав. Згідно з свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 23 травня 2003 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Шевченківського суду м. Львова від 22 листопада 2016 року в цивільній справі №466/5205/16-ц за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та право власності в порядку спадкування на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] . Право власності на вказане майно було зареєстроване за [PERSON] на підставі зазначеного рішення суду, що підтверджується Інформаційною довідкою № 162121742 від 03 квітня 2019 року. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] на земельній ділянці, площею 689,40 кв.м. ще до 1992 року було збудоване спірне майно, а саме: житловий будинок під літерою «А ??-1», загальною площею 166,0 кв.м. (житлова площа 91.1 кв.м; допоміжна(підсобна) 74.9 кв.м.); гараж під літерою «Б1», площею 46,8 кв.м. та сарай під літерою «В1», площею 8,8 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Таким чином, спадкодавцем [PERSON] , батьком [PERSON] , не було здійснено державну реєстрацію права власності на збудований житловий будинок під літерою «А ??-1», загальною площею 166,0 кв.м. (житлова площа 91.1 кв.м; допоміжна(підсобна) 74.9 кв.м.); гараж під літерою «Б1», площею 46,8 кв.м. та сарай під літерою «В1», площею 8,8 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Відповідно відповідач [PERSON] не зміг оформити свої спадкові права після смерті батька на житловий будинок під літерою «А ??-1», загальною площею 166,0 кв.м. (житлова площа 91.1 кв.м; допоміжна(підсобна) 74.9 кв.м.); гараж під літерою «Б1», площею 46,8 кв.м. та сарай під літерою «В1», площею 8,8 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] , оскільки за життя спадкодавцем не було виготовлено правовстановлюючих документів. Відповідно до Архівного витягу № М-956 від 12 квітня 2019 виданого Державним архівом Львівської області ЛОДА земельна ділянка, площею 689,40 кв.м. згідно з рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих №1595 від 26 жовтня 1953 року, була закріплена в користуванні землекористувачів будинку [ADDRESS] (стара нумерація та назва: будинок [ADDRESS] .) У відповідності до довідки № 1425 від 11 квітня 2019 року, виданої ЛКП «Варшавське 407», нумерація будинку та назва [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 19 квітня 2019 року житловий будинок під літерою «А ??-1», загальною площею 166,0 кв.м. (житлова площа 91.1 кв.м; допоміжна(підсобна) 74.9 кв.м.); гараж під літерою «Б1», площею 46,8 кв.м. та сарай під літерою «В1», площею 8,8 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] було споруджено до 1992 року. Згідно з відмітки від 19.04.2019 року на технічному паспорті ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та державною архітектурною будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житло-комунального господарства України було проведено технічне обстеження об`єкта: житловий будинок під літерою «А ??-1», гараж під літерою «Б1», та сарай під літерою «В1», що знаходяться за адресою [ADDRESS] та погоджено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно з ч. 2. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач не може оформити спадщину, тому зустрічний позов необхідно задовольнити, оскільки судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов`язку, або іншим способом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Щодо позовних вимог [PERSON] , то такою не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: approved