Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

26.12.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ним та відповідачем 27.03.1982 р. у міському ЗАГСі м. Первомайська Миколаївської області був зареєстрований шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу у них немає. Шлюбні відносини між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його, вказуючи, що між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння. Відповідач проти задоволення позову заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 27.03.1982 р. у міському ЗАГСі м. Первомайська Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 138. Відповідач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка - "[PERSON]". Неповнолітніх дітей у них немає. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що з 26.12.2016р. сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Позивач пояснив, що з грудня 2016р. він з відповідачем не спілкується, проживає він за іншою адресою з іншою жінкою та фактично має іншу сім'ю, тому наполягав на задоволенні позову. Відповідач пояснила, що дійсно позивач пішов жити до іншої жінки, спілкуватись з нею не бажає, але просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки сподівається, що в майбутньому позивач до неї повернеться. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.02.2017р. сторонами був наданий строк у три місяця для примирення, однак за цей час позивач та відповідач не примирились. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, позицію позивача, який категорично не бажає проживати разом із відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає доведеним, той факт, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved