Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

03 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Позовну заяву мотивовано тим, що позивач є пенсіонером і його єдиним доходом є пенсія, яка не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання, оскільки частину пенсії він витрачає на лікування. Суми, яка залишається, ледь вистачає на харчування та побутові предмети першої необхідності. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалою суду від 25 червня 2021 року суд постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжив судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 30.05.1982 року Межиріцькою сільською радою Павлоградського району. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року у справі 185/248/21 стягнуто з [PERSON] на користь непрацездатної матері [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13 січня 2021 року і довічно. Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року у справі №185/5512/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] працює у Приватному акціонерному товаристві "ДТЕК Павлоградвугілля" на посаді прохідника та отримує заробітну плату що в середньому на місяць складає 23394,90 грн, що підтверджується довідкою ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" № 5/1 від 05.05.2021 року. Згідно повідомлення ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" № 16/1253 від 15.06.2021 року із заробітної плати [PERSON] проводиться утримання: - аліментів в розмірі 25% на утримання дитини на користь [PERSON] , згідно виконавчого листа 2-2894-08; - аліментів в розмірі 25% на утримання дитини на користь [PERSON] , згідно виконавчого листа 185/5512/20. Таким чином, з відповідача на даний час за судовими рішеннями стягуються аліменти в розмірі 75 % від (заробітку) доходу відповідача. [PERSON] є пенсіонером та щомісячно отримує пенсію в розмірі 4476,99 грн, надана інформація з грудня 2020 року по травень 2021 року, що підтверджується відомостями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (статті 204 СК України). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня - 1769 гривні. Позивач щомісячно отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Доказів, які б підтвердили витрати на ліки або докази в підтвердження незадовільного стану здоров`я, позивачем не надано суду. З відповідача утримуються аліменти сукупний розмір яких дорівнює 75 % від (заробітку) доходу відповідача. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1,5 ст.81 ЦПК України). В частині 3 статті 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду належних та допустимих доказів. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи, що з відповідача утримуються аліменти сукупний розмір яких дорівнює 75 % від його (заробітку) доходу, суд дійшов висновку, що позивач отримує пенсію в розмірі, який забезпечував йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, доказів того, що отримувана позивачем пенсія не забезпечує його потреб на харчування, лікування, тощо суду не надано. З викладеного, суд приходить до переконання, що [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні статті 202 СК України. Враховуючи вищевикладене, оскільки підстав для стягнення з відповідачів аліментів на утримання їх непрацездатного батька [PERSON] не вбачається, належних та допустимих доказів того, що позивач потребує матеріальної допомоги, останнім суду не надано, то суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити за його недоведеністю.

Outcome: dismissed