Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 25.09.2013 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на будинок з господарськими спорудами, котрий розташований по вул. Соборна, 11, с. Микулинці Літинського району Вінницької області. Після смерті матері позивач звернулась до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом котра складається із земельної ділянки, однак отримала відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Соборна, 11, с. Микулинці Літинського району Вінницької області по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON]. Зазначила, що відповідач [PERSON], є дочкою спадкодавця і рідною сетрою позивача, тобто спадкоємцем за законом першої черги, яка на спадщину не претендує. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до канцелярії суду подано заяву, відповідно до якої позивач просить: розглянути справу за її відсутності; позовні підтримую; витрати зі сплати судового збору просить залишити за нею (а.с. 46), одночасно долучивши до своєї заяви матеріали на підтвердження позовної вимоги (а.с. 47-51). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, проте позивачем надано завірену заяву відповідача, згідно якої [PERSON] повністю визнала позовні вимоги і не заперечила, щоб за позивачкою було визнано право власності на спадковий житловий будинок (а.с. 47). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 270553 виданим виконавчим комітетом Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла 25.09.2013 р. (а.с. 15). Заповітом, посвідченим 15.06.2012 р. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що матиме право за законом, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 16). Свідоцтвом про народження серії І-АВ № 001284 виданим 18.12.1969 р. Микулинецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, підтверджуються родинні відносини між позивачем та спадкодавцем, як між донькою та матірю (а.с. 8). Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 399774 виданим 02.11.1990 р. пояснюється зміна прізвища позивача із «Мельник» на «Новіцька» (а.с. 9). Свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 605297 виданим 14.02.1961 р. Микулинецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, підтверджуються родинні відносини між відповідачем та спадкодавцем, як між донькою та матірю (а.с. 13). Свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-АМ № 444811 виданим 12.07.1981 р. пояснюється зміна прізвища відповідача із «Мельник» на «Луцишина» (а.с. 14). Згідно довідки за № 508 від 13.10.2016 р., виданої виконавчим комітетом Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, що [PERSON] дійсно до дня смерті була власником житлового будинку в с. Микулинці по вул. Соборна (Леніна) 11, Літинського району вінницької області (а.с. 30). Відповідно до довідки за № 574 від 14.11.2016 р., виданої виконавчим комітетом Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] [INFO], яка померла, 25.09.2013 р. на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO] (Леніна) 11, Літинського району вінницької області Разом з нею на день смерті проживали: дочка -- [PERSON], [INFO] та зять [PERSON], [INFO] (а.с. 31). Відповідно до рішення Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 12 від 01.04.1994 р. [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,56 га. В тому числі: для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га, по вул. Леніна, 11, для ведення особистого підсобного господарства 0, 31 га. Земельні ділянки розташовані в межах с. Микулинці (а.с. 29). Згідно листа від 24.10.2016 р. за № 1988/02-14, який надіслано державним нотаріусом Літинського районної державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] (а.с.28). Окрім того обставина прийняття спадщини підтверджується також свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НВА № 210006, від 31.08.2016 р. (а.с. 17). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою вул. Соборна, 11, с. Микулинці Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1960 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера «А» загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., веранди літера «а», тераси літера «а1», сараю літера «Б», гаражу-літньої кухні «В», погребу «п/В», вбиральні «Г», огорожі №1, воріт № 2, хвіртки № 3, хвіртки № 4. Самовільні побудови відсутні. (а.с. 20-26). Згідно договору купівлі-продажу, від 15.07.1972 р., [PERSON] (батько позивача [PERSON] (а.с. 8)) придбав у [PERSON] будинок , що знаходиться с. Микулинці, жила площа якого становить 52 кв. м. (а.с. 49). При прийнятті рішення судом також врахована відсутність спадкоємців, котрі мали б право на обов'язкову частку у спадщині в порядку спадкування за заповітом, адже чоловік спадкодавця - батько спадкоємця (відповідно до свідоцтва про народження серії І-АВ № 001284 від 18.12.1969р. (а.с. 8), [PERSON] помер 15.01.1978 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 331774, виданим 16.01.1978 р. виконавчим комітетом Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис № 24 (а.с. 11). Інший спадкоємець рідна сестра позивача (відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-УР № 605297 від 14.02.1961 р. (а.с. 13) [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, до того ж позовні вимоги визнала (а.с. 47). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із по господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Соборна, 11, с. Микулинці Літинського району Вінницької області та рахується за [PERSON], яка померла 25.09.2013 року. При зверненні до суду із заявою позивач зазначила, що витрати зі сплати судового збору просить залишити за нею (а.с. 46). За наведених обставин вважаю, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved