Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

04.04.2019 року [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] , та просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, - стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 30 % з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, - стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 25% з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, - судові витрати покласти на відповідача, - допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 10 червня 2016 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 22. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . На протязі двох років сімейне життя поступового погіршувалося, в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина. За наведених обставин шлюб носить тільки формальний характер, примирення з відповідачем є не можливе. Окрім того, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а позивачка не має змоги самостійно утримувати себе і дитину, оскільки не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стверджує, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, оскільки працює на ДТЕК Бурштинської ТЕС, та отримує стабільну заробітну плату. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити повністю з підстав зазначених в позові. Відповідач та його представник - адвокат Шевчук Н.М. в судовому засіданні позов визнали частково. Зокрема відповідач зазначив що згідний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі ј частки від його заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно до досягнення сином трьох років просив шлюб розірвати. Статтею ч.1 ст. 5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 16 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] у виконкомі Бурштинської міської ради Івано-Франківської області зареєстровано шлюб, актовий запис №22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.06.2016 (а.с. 15). [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 жовтня 2017 року (а.с. 16). Судом також встановлено, що на даний час шлюбні відносини між подружжям припиненні та носять тільки формальний характер, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, судом встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач працездатний, інших утриманців немає, та обов`язок обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини. А тому, виходячи з обов`язку батька брати обов`язкову участь в утриманні дитини та право дитини на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, суд приходить до висновку, про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить їй належний фізичний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено судом малолітній син на даний час проживає із матір`ю, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 99 від 28.03.2019 року ( а.с. 17). Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи те, що дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, суд приходить до переконання, про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, а саме, про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином трирічного віку, а саме до [INFO] . Згідно ст.ст.79, 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2019 року позивачку звільнено від сплати судового збору, зокрема, за подання позову в частині позовних вимог про розірвання шлюбу (а.с.33). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 110, 112, 180, 181, 182, 183, ст.ст.79, 80, 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial