Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 01.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1588. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із матір'ю, позивачем в справі, та повністю знаходиться на її утримання. Знайти спільну мову з відповідачем щодо надання дитині матеріальної допомоги не вдалося, що стало причиною звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, мотивуючи свою відмову тим, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні із сином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 01.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1588. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із матір'ю, позивачем по справі, та повністю знаходиться на її утримання. Знайти спільну мову з відповідачем щодо надання дитині матеріальної допомоги не вдалося. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, ухиляється від утримання дитини. Відповідач молода, здорова людина, працездатного віку, яка може працювати та отримувати стабільний дохід. Інших утриманців немає. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою людиною, може працювати та отримувати дохід, інших утриманців немає, суд вважає, що позов про стягнення з нього аліментів підлягає частковому задоволенню в розмірі ? частини зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial