Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

10 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа: відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Хмельницької області про визнання недійсними розпорядження та державного акта на право власності на земельну ділянку посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Смотрицької селищної ради (за межами населеного пункту) площею 1,49 га, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 990255 ,виданий та зареєстрований 20.02.2008 року за № 070875300167. 23 червня 2003 року померла мати позивача і він, як спадкоємець по закону прийняв спадщину та оформив спадкові права на її майно, зокрема на сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХМ №049461. На підставі вказаного сертифіката, позивач звернувся в [PERSON] районну державну адміністрацію із заявою про виготовлення на своє ім'я державного акту на право власності на земельну ділянку взамін раніше оформленого сертифіката. Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 11.07.2012 року №423/2011 - р, позивачу передано у власність земельну ділянку площею 1,4925 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Смотрицької селищної ради (за межами населеного пункту) яка перебуває у його власності. На підставі даного розпорядження, відділом Держземагентства в [PERSON] районі на вказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивачу виготовили державний акт серія ЯМ № 895427 зареєстрованого за №682185571001591 від 31.08.2012 року, тобто в 2012 році позивач став власником вже двох земельних ділянок (одна була у його власності, інша ж фактично перейшла по спадщині від матері). В 2015 році позивач звернувся до кадастрового реєстратора відділу Держземагентства в [PERSON] районі з проханням надати йому витяги з ДЗК на вказані вище земельні ділянки, про те, як виявилося, не відомо з яких причин та підстав, державний акт серія ЯГ № 990255 зареєстрований за №070875300167 від 20.02.2008 року на земельну ділянку, яка вже була у його власності та посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку ЯМ№895427 виданий та зареєстрований від 31.08.2012 року за № 682185571001591 одна і та ж ділянка, тобто, має місце існування двох державних актів на одну і ту ж земельну ділянку, а тому звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачка по довіреності [PERSON] позов підтримав ,просив його задовольнити ,пославшись на доводи викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] РДА Хмельницької області [PERSON] позов визнала і пояснила суду, що дійсно була допущена помилка відділом Держгеокадастру в [PERSON] районі і розпорядження слід визнати недійсним, але в частині що стосується позивача, а не в цілому та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку ЯМ№895427 виданий та зареєстрований від 31.08.2012 року за № 68218557100159. Представник третьої особи: відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 грудня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1446 видно, спадкоємцем після померлої 23 червня 2003 року [PERSON] є її син [PERSON], спадщина скаладається з права на земельну частку (пай), посвідчена сертифікатом серії ХМ №049461, виданим [PERSON] райдержадміністраціїю 03.09.1996 року у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Смотрич», смт. Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області, розміром 3,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення межі цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. З технічної документації із землеустрою щодо складання докуметів, що посвідчують право на земельні ділянки (паї) на території Смотрицької селищної ради для ведення товатного сільськогосподарського виробництва, виданої на імя позивача ділянка №22 вбачається, що [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку після смерті своєї матері, яка була власником земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ 049461. Судом також встановлено, що 20 лютого 2008 року на імя [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №990255, площею 1,49 га, кадастровий номер 6821855700:05:09:0068, призначену для ведення тованого сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Смотрицької селищної ра Дунаєвецького району Хмельницької області та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010875300167, а також 31 серпня 2012 року на імя позивача виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №895427, площею 1,4925 га, кадастровий номер 6821855700:05:09:0068, призначену для ведення тованого сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Смотрицької селищної ра Дунаєвецького району Хмельницької області « за межами населеного пункту» та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 682115571001591, що підтверджується копіями відповідних державних актів на право власності на земельну ділянку. Згідно розяснення відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Хмельницької області від 03.11.2015 року №31-2211-99.2-5794/2-15 видно, що при перевірці було виявлено, що на земельну частку (пай), яка належить позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №1446 від 07.12.2011 року земельна ділянка була повторно передана позивачу у власність (згідно Проекту розпаювання ділянка №22), розпорядженням [PERSON] райдержадміністрації №423/2012-р від 11.07.2012 року, посвідчена державним актом ЯМ №895427 від 31.08.2012 року, кадастровий номер 6821855700:05:09:0068. З копії архівного витягу із розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 15 листопада 2007 року №1200/2007-р видно, що позивачу власнику сертифіката серії ХМ №049072, надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області за межами населеного пункту, земельна частка (пай) №22 площею 1,49 га. Також з розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області №423/2012-р від 11.07.2012 року про надання в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) на території Смотрицької селищної ради видно, що надано земельну частку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області наступним особам : [PERSON] спадкоємцю права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ХМ №049461 земельну частку №22 площею 1,4925 га; [PERSON] спадкоємцю права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ХМ №049278 земельну часку №172 площею 1,5900 га; [PERSON] спадкоємцю права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ХМ №049367 земельна частка №173 площею 1,5899 га. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Позивачем заявлено вимоги щодо визнання недійсним розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 11.07.2012 року №423/2011- р « Про надання в натурі на (місцевсті) земельних часток (паїв) на території Смотрицької селищної ради», однак суд вважає ,що заявлені вимоги щодо скасування даного розпорядження в цілому задоволенню не підлягають, оскільки дане розпорядження порушить права та інтереси інших осіб , зокрема: [PERSON] спадкоємцю права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ХМ №049278 земельну часку №172 площею 1,5900 га; [PERSON] спадкоємцю права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ХМ №049367 земельна частка №173 площею 1,5899 га, а тому позов підлягає частковому задоволенню і слід визнати недійсним розпорядження в частині надання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] спадкоємцю права на земельну частку (пай),посвідченого сертифікатом серії ХМ № 049461 земельної частки (пай) №22 площею 1,4925 га, оскільки даним рішенням позивачу виділено земельну ділянку (пай) під № 22 площею 1,4925 га, кадастровий номер 6821855700:05:09:0068, яка була виділена позивачу 20.02.2008 року. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №895427, виданий [PERSON] Цізіславовичуна на земельну ділянку площею 1,4925 га, кадастровий номер 6821855700:05:009:0068 [PERSON] районною державною адміністрацією 31.08.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 682185571001591 порушує права позивача, не відповідає вимогам закону, оскільки має місце існування двох державних актів на одну і ту ж земельну ділянку, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає часткововому задоволенню.

Outcome: partial