Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із позовом про стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліментів у розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] від спільного проживання із [PERSON] вона народила сина [PERSON], відносно якого відповідач визнав батьківство. Разом вони проживали до червня 2012 року, після чого відповідач вигнав їх із сином з дому і з того часу фактично перестав надавати допомогу на утримання дитини. Час від часу він надає мізерну допомогу, купуючи одяг, однак витрати є значно більшими, оскільки дитина додатково займається в Верховинській школі мистецтв, часто їздить на конкурси. Маючи на утриманні ще одну дитину вона не має змоги самотужки створити для сина [PERSON] належні матеріальні умови для його розвитку. Відповідач є заможною людиною і може сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та судові витрати. В судовому засідані позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що на даний час він ніде не працює у зв'язку з виходом на пенсію по другій групі інвалідності, має на утриманні сина- студента від першого шлюбу. Просить визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали спільно без реєстрації шлюбу до червня 2012 року. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як ствердила позивачка, дитина перебуває на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, хоча має достатні доходи, а тому може сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку Відповідно до ст.ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст.182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Суд, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, врахувавши, що [PERSON] є інвалідом другої групи, має сина, який є студентом 4 курсу Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, а також майновий стан відповідача та стан здоров'я і матеріальне становище спільної з позивачкою дитини, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial