Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У червні 2020 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що відповідно до Договору купівлі продажу від 20.01.1997 року, засвідченого Запорізькою районною нотаріальною конторою, вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . В належному їй житловому будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак за місцем реєстрації не проживають з 2017 року. Про місце знаходження відповідачів відомостей вона не має, зв`язок з відповідачами не підтримує. У зв`язку з реєстрацією відповідачів в належному позивачу будинку, вона не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Вважає, що при таких обставинах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право користування житловою площею за місцем реєстрації. В судове засідання 17.12.2020 р. належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] не з`явилась. Через канцелярію надала до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судові засідання не з`явились, неодноразово про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Відзиву або клопотань до суду не надали, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, що [PERSON] на праві приватної власності належить житлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі продажу від 20.01.1997 року, засвідченим Запорізькою районною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-134. Відповідно до довідок № 08-23/0452 від 02.06.2020 р., 08-23/0459 від 18.06.2020 р., 08-23/0494 від 18.06.2020 р., які видані виконавчим комітетом Долинської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Згідно актів про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації від 02.06.2020 р. та 18.06.2020 р. складеними комісійно, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не проживають за нею з 2017 року. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло (ст. ст. 379, 383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивачка [PERSON] таких позовних вимог про стягнення судового збору з відповідачів на її користь не заявляла, тому суд вказаного питання не розглядає.

Outcome: approved