Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок злочину, мотивуючи тим, що вона в листопаді 2014 року, під час конфлікту з відповідачем, отримала від рук останнього тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому склепіння черепа в задньотімняній області, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. З 10.11.2014 року по 10.12.2014 рік перебувала на стаціонарному лікуванні в Звенигородській ЦРЛ, в результаті чого позивачем були придбані медикаменти згідно призначень лікарів, проведені обстеження та придбано лікарські препарати на відповідну суму. Вироком Звенигородського районного суду від 26.05.2016 року [PERSON] визнано винним по ст.128 КК України. На підставі ст.ст. 1166, 1167, 1177, 1187 та 1201 ЦК України просить стягнути з відповідача 8\~743, 46 гривень матеріальної шкоди та стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 гривень, яку позивачка оцінює виходячи з нанесення пошкодження її здоровю, в звязку з чим в неї змінився звичний ритм життя, була змушена постійно проходити медичні обстеження, так як після травм загострилися і супутні хвороби, позивачка постійно знаходиться в нервовому напруженні, не може виконувати домашню роботу, в звязку з болями голови. Крім того просить стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги по даній цивільній справі на суму 2000 грн. 15.07.2016 року позивачем було подано до суду письмову заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивачка вносить зміни до позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди та просить стягнути з [PERSON] нанесену їй моральну шкоду в розмірі 6-ти мінімальних заробітних плат. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задоволити в повному об»ємі. Представник позивача [PERSON] також підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також зазначив, що просить суд також стягнути судові витрати за участь в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] за ст.128 КК України в сумі 3000 грн. та за сплату судового збору, за участь в судових засіданнях 3736 грн., за складання позовної заяви 400 грн. та фактичні витрати його,як адвоката [PERSON] 2400 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнають та просять суд відмовити в його задоволенні, оскільки ініціатором конфлікту подій, які сталися 10.11.2014 року є позивачка, а стягнення судових витрат за участь в судовому засіданні преставника потерпілої [PERSON] адвоката [PERSON] при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] за ст.128 КК України в сумі 3000 грн. взагалі не підлягає розгляду у цивільному судочинстві. Вислухавши сторони, вивчивши матеріли справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 10.11.2014 року близько 19 год. 30 хв., перебуваючи в с. Тарасівка, Звенигородського району, по вул. Ювілейній, Черкаської області, з метою захисту своєї дочки [PERSON] в якої був конфлікт з потерпілою (цивільним позивачем) [PERSON], легковажно ставлячись до своїх дій, коли його дочка стояла неподалік потерпілої, він штовхнув [PERSON] двома руками, де наслідки своїх дій [PERSON] хоча і не передбачав, але повинен був і міг передбачити, та в результаті поштовху потерпіла [PERSON] впала спиною на асфальтову поверхню дороги і внаслідок падіння згідно висновку судово-медичної експертизи № 56 від 09.04.2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому склепіння черепа в задньотім`яній області, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Відповідно до вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.05.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєні злочину у відповідності до ст. 128 КК України вчиненого по відношенню до гр. [PERSON] Вирок набрав законної сили 29.06.2016 року, апеляційну скаргу подано не було (а.с.22-26). Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 56 від 09.04.2015 року, [PERSON] були завдані тяжкі тілесні пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому склепіння черепа в задньотімняній області. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 22 зазначеного Кодексу, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з вимогами статті 1166 цього ж Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1997 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Оскільки зазначені обставини знайшли підтвердження в судовому засіданні, то позивач має право на відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди. Факт заподіяння [PERSON] ушкодження здоров'ю [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №694/1318/15к про обвинувачення [PERSON] за ст.128 КК України, відповідно до яких саме [PERSON] заподіяв позивачці необережне тяжке тілесне ушкодження. Вказані обставини визнані й сторонами по справі. Окрім того, позивачка зазнала незначну втрату працездатності, що підтверджується копією листа непрацездатності серії АГО № 554090, згідно якого [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 10.11.2014 р. по 10.12.2014р. та наступним листом непрацездатності серії АГХ № 480474, згідно якого [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 25.09.2015р. по 05.10.2015р.(а.с.4-5). Вказаний факт також підтверджується епікрізом виписаним Звенигородською ЦРЛ на період з 10.11.2014 р. по 10.12.2014р. із зазначенням діагнозу: ЗЧМТ, забій головного мозку, лінійний перелом склепіння черепу в задньотімяній області, стійкий цефалічний, астено-вегетативний с-ми. Параорбітальна гематома зправа. Ангіопатія сітківки обох очей. Забій поперекового відділу хребта, чисельні гематоми тулуба; призначене лікування: Етамзілат, аскорбінова к-та, анальгін, димедрол, папаверин, л-лізіну есценат, мексіпрім, гідезепам, тридуктан, пірацетам, актове гін, тівортін. Епікріз на період з 25.09.2015р. по 05.10.2015р. з діагнозом: наслідки перенесеної тяжкої ЧМТ (10.11.14р.) лінійний перелом склепіння черепа, забій головного мозку, стійкий цефалічний, виражений астеноневротичний с-ми, дизмнестичні розлади; призначене відповідне лікування препаратами: Л-лізіну есценат, перебрліізін, тіотріазолін, гідазепам, біфрен, віт «В»1, віт «В»6, анальгін, димедрол, тівомакс (а.с.37-39). Згідно з Виписки з медичної карти хворої денного стаціонару № 1049 виданої Звенигородською ЦРЛ на імя [PERSON], [INFO] термін лікування зазначено 21.11.14р.- 10.12.14р., повний діагноз закрита черепно-мозкова травма. Лінійний перелом склепіння черепа в задньо-тімяній ділянці. Забій головного мозку (10.11.14р.) Ранній відновний період. Хвора отримала травму при побитті, лікувалась в неврологічному відділенні Звенигородської ЦРЛ, загальний стан хворої незадовільний. Згідно із чеками на придбання ліків, оригінали яких наявні в матеріалах справи та оглянуті в судовому засідання: товарний чек № 275 від 11.11.2014р. лікарські препарати придбані на загальну суму 307,20 грн.; товарний чек № 281 від 13.11.2014 р. на суму 54,40 грн.; товарний чек № 292 від 14.11.2014р. на суму 46,80 грн.; товарний чек №303 від 19.11.2014 р. на суму 35,70 грн.; товарний чек № 317 від 21.11.2014 р. на суму 70,90 грн.; товарний чек № 315 від 21.11.2014 р. на суму 68,10 грн.; товарний чек № 328 від 25.11.2016 р. на суму 48,60 грн., загальна сума витрат становить 1\~352,35 грн.(а.с.45-46); видаткова накладна № 000150485 від 25.09.2015 року на суму 472,75 грн.; накладна № 1 від 01.10.2015 року на суму 247,90 грн. (а.с.13 на звороті); фіскальні чеки № 0005; 0009; 16787; 16964; 00001601; 00004220; [NUMBER]; [NUMBER]; 00001486; 00001552 на загальну суму 1451,39 грн. (а.с. 11-13). Так, [PERSON] були придбані ліки під час лікування на загальну суму 3 524,39 грн. Натомість фіскальні чеки номера яких 6171, 6184, [NUMBER], 6181, 16801, 6220, 6020, 9996, 6243, 6242, 6271, а також накладна б/н від 15.11.2014 р., товарні чеки б/н від 12.11.2014 р., 13.11.2014р., квитанція № 4976 від 05.10.2015р., при обчисленні витрат у відшкодування матеріальної шкоди, судом не були враховані, так як не містять детальний опис медичних препаратів, які призначалися позивачу для лікування (а.с. 11-13). При вирішенні позовних вимог позивача про стягнення моральної (немайнової) шкоди суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.3 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування оральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.9 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В судовому засіданні позивачем [PERSON] не було надано підтверджуючих доказів завданої їй моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях з приводу нанесених їй пошкоджень здоровю, також не надано жодної переписки з приводу встановлення справедливості, де позивачка вказує, що змушена була звертатись до органів поліції, суду, поїздки в лікарню, знаходження її у постійному нервовому напруженні та порушенні звичного ритму життя. При визначенні розміру компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини її заподіяння, ступінь тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень, характер та ступінь, пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, порушення нормального укладу його життя в зв'язку з заподіяними тілесними ушкодженнями. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є значно завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1000,00 грн. завданої моральної шкоди. Проаналізувавши положення діючого законодавства з правовідносинами, які виникли між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково доведені та обґрунтовані. Згідно вимог ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тяжкість вимушених змін в життєвих і виробничих стосунках, суд також оцінює зважаючи на постійну втрату позивачем загальної працездатності отримавши ушкодження здоровю, що є наслідком тяжких тілесних ушкоджень, які мали місце по вині відповідача. Судом встановлено, що на час скоєння злочину відповідачем, позивачка мала постійну роботу, а внаслідок нанесеної їй травми у неї могли статися зміни у виробничих стосунках внаслідок наявних протипоказань до важкої фізичної праці і обмеження роботи позивача в своїй професії, так як позивач продовжує хворіти та постійно лікується. В той же час позивачем не надано жодних підтверджуючих доказів даного суспільного факту. В суді не вдалося визначитися із часом та зусиллями що необхідні позивачу для відновлення попереднього стану. Перенесені позивачем душевні страждання повязані в першу чергу з тим, що вона змушена була, не вчинивши жодних протиправних дій, терпіти фізичні страждання та витрачати кошти на лікування без будь-якого відшкодування нанесених матеріальних збитків зі сторони відповідача, який до сьогодні в добровільному порядку не відшкодував бодай якусь частину суми матеріальної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер скоєного відповідачем злочину, ступінь його вини, глибину фізичних та моральних страждань позивача, нервовий стрес, пов'язаний із вчиненим злочином, травмою і тривалим лікуванням, а також вимоги розумності та справедливості. При цьому суд не визначив матеріальне становище відповідача, оскільки остання не повідомила цю інформацію суду. Таким чином, на підставі викладеного та враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України, які дані в п.9 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», щодо визначення розміру відшкодування на засадах розумності і справедливості, суд знаходить що сума в розмірі 1000,00 гривень може бути належною і достатньою сумою відшкодування позивачу нанесеної моральної шкоди. Крім того, позивачка просила в судовому засіданні стягнути на свою користь витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката [PERSON], які становлять 3000 грн. за участь у судовому засіданні при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] за ст.128 КК України,за участь в судових засіданнях 3736 грн.,за складання позовної заяви 400 грн. та фактичні витрати адвоката [PERSON] 2400 грн. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 1 січня 2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем не було надано суду акту виконаних робіт (в даному випадку адвокатських послуг) та відповідного розрахунку суми гонорару за правову допомогу адвокатом [PERSON], протоколу погодження договірної ціни на виконання послуг, а тому суд позбавлений можливості зясувати, скільки було витрачено годин на підготовку позовної заяви та годин участі адвоката в судових засіданнях, вартість наданих послуг згідно домовленості позивача та адвоката. Натомість представником позивача адвокатом [PERSON] було надано суду власноручно описаний розрахунок на проведення витрат [PERSON] на юридичну допомогу, який не завірений мокрою печаткою адвоката, а тому не може бути взятий судом до уваги, як доказ. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Викладене узгоджується із п. 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.14 р., в тім, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Розрахунок загального часу, витраченого на роз'яснення, консультації, складання позовної заяви, вчинення окремих процесуальних дій, має бути поданий суду відповідно до вимог постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних із розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави." Матеріали справи свідчать, що [PERSON] сплатила адвокату грошову суму у розмірі 500,00 грн. (квитанція №81 від 29.06.2016р.) за договором про надання правової допомоги при складанні позовної заяви; сплачені кошти в сумі 3000 грн. за надання правової допомоги участь в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи, квитанція № 14 від 26.01.2016р. (а.с.15-16). Крім того позивачем з позовом надано договір на надання їй юридичних послуг від 30.06.2016 року, де вказується про представництво в цивільному процесі в Звенигородському районному суді Черкаської області. Гонорар визначений даною угодою в розмірі 1500 грн. за судове засідання, в подальшому 450 грн. за кожен день судового засідання без визначення затраченого часу адвокатом на надання клієнту правової допомоги, що позбавляє суд, згідно Закону України „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави, вирішити питання про суму відшкодування понесених позивачем витрат. Тому суд відмовляє в частині стягнення 3000 (трьох тисяч) грн. за надання правової допомоги участь в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи у відповідності до квитанції № 14 від 26.01.2016р. Позивачем не надано доказів фактичного виконання адвокатом послуг у відповідності до договору на представництво в цивільному процесі, не надано будь-яких інших квитанцій, що посвідчували оплату позивачем адвокатських послуг. Відповідно до журналів судових засідань загальна кількість часу, витраченого адвокатом на представництво інтересів позивача [PERSON] в суді становить 1 год. 19 хв., з яких :11 хв. в судовому засіданні 28.07.2016 року; :10 хв. в судовому засіданні 06.10.2016 року; :06 хв. в судовому засіданні 19.10.2016 року; :20 хв. в судовому засіданні 03.11.2016 року; :11 хв. в судовому засіданні 18.11.2016 року; :04 хв. в судовому засіданні 25.11.2016 року; :17 хв. в судовому засіданні 21.12.2016 року - в Звенигородському районному суді Черкаської області. Статтею 8 Закону України «Про держаний бюджет на 2016 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1січня по 1 травня становить 1378 грн. Виходячи з зазначеного розміру мінімальної заробітної плати та часу, протягом якого адвокат [PERSON] брав участь у справі -граничний розмір становить 655 грн. 93 коп. (1378х40:100=551,20х1,19= 655,93). Відповідно до квитанції щодо обрахунків на правову допопомогу адвокатом [PERSON] надана правова допомога позивачу [PERSON] у складанні позовної заяви в сумі 500 грн. та виходячи з часу перебуванням його в судових засіданнях, становить 1155, 93грн. Виходячи з вищенаведеного та у відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу адвоката в сумі, підтвердженій фінансовим документом в розмірі 1155, 93 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн. Згідно вимог Закону України «Про судовий збір від 08.07.2011 року, з наступними змінами і доповненнями, позивач звільнена від сплати судового збору в частині стягнення матеріальної шкоди.

Outcome: partial