Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину, а саме просить суд: позбавити [PERSON] [INFO], батьківських прав щодо малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною вісімнадцяти років, тобто до [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є довідковий лист в якому про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2011 р., розірвано шлюб між сторонами (справа № 2-2034/11). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Третім Приморським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 309. Позивачка зазначає, що на протязі останніх чотирьох років та по теперішній час малолітня дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою. Також, позивачка зазначає те, що життям та здоров'ям сина батько не цікавиться, не приймає ніякої участі у його вихованні, не піклується про його духовний розвиток, не цікавиться його досягненнями в навчанні та взагалі з ним не спілкується, тим самим не виконує свої батьківські обов'язки. Виконавчий комітет Великомар'янівської сільської ради, як орган опіки та піклування за місцем проживання [PERSON], прийняв рішення про доцільність позбавлення останнього батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO]. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] про позбавлення [PERSON] [INFO], батьківських прав щодо малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Будь-яких належних і обгрунтованих доказів в підтверджених вимог щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додатковоих витрат на утримання малолітньої дитини, позивачка до суду не надала, у зв'язку із чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині є необгрунтованими та недоведеними, а отже такими, що не підлягають задволенню.

Outcome: partial