Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, стягнення моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] з 2017 року проживали однією сім`єю, але не перебували в шлюбі. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.12.2019 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2020 року у справі № 127/9699/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. З лютого 2021 року сторони фактичних шлюбних відносин не підтримують та припинили спільне проживання. В свою чергу, [PERSON] залишилась проживати з матір`ю. Позивач любить свою дочку та бажає спілкуватись з нею та виховувати її, однак відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Так, [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки, не надає інформацію про розвиток та стан здоров`я дитини, не відчиняє двері, коли позивач приходить навідати дочку чи привозить продукти харчування та подарунки. Таким чином, відповідачка не дає можливості спілкуватися з дочкою, перешкоджає побаченням лише з мотивів особистої неприязні та наявності образ. При останній короткій зустрічі з дитиною відповідачка не давала можливості гуляти з дитиною на дитячому майданчику, просто на вулиці, забороняла обіймати дитину чи брати на руки, тощо. Дані обставини були предметом спостереження сусідів. Так між сторонами відсутня можливість дійти мирного вирішення питання щодо періодів та часу спілкування з дочкою, та як остання взагалі заперечує можливість таких відносин. Такі дії відповідачки неабияк впливають на емоційний стан позивача та завдають моральної шкоди, адже він не бачить свою дитину, не може отримати інформацію, щодо здоров`я, життя та розвитку. Просив суд, зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] . Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні [PERSON] шляхом встановлення часу спілкуванні: щовівторка та щочетверга з 17год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; першу і третю суботу кожного місяця , а саме з 10год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. неділі з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , кожен окремо, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] , кожна окремо, позовні вимоги визнали частково, а саме: визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні [PERSON] шляхом встановлення часу спілкування: першу і третю суботу кожного місяця, а саме з 10 год. 00 хв. суботи по 17год. 00 хв. суботи за присутності матері, в решіт позовних вимог, просили суд відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.07.2021року № 01-00-011-50995. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є хрещеним батьком [PERSON] , зазначив, що відносини між батьками дитини неприязні, ближче до ворожих. Свідок [PERSON] , хрещена мама [PERSON] , в судовому засіданні показала, що була присутня на сімейних святах, ставала свідком конфліктів між [PERSON] та [PERSON] , остання неодноразово телефонувала та розповідала, що чоловік зловживає алкоголем,чинить психічне насильство. Коли їде у відрядження блокує банківську картку, залишаючи сім`ю без грошей, дорікав кожною потраченою гривнею. В судовому засіданні аналогічні покази дали свідок [PERSON] , рідний брат відповідачки та [PERSON] , подруга відповідачки. Свідок [PERSON] рідна сестра позивача, в судовому засіданні показала, що між сторонами дійсно виникли ворожі стосунки, які перешкоджають [PERSON] у спілкуванні з дочкою. Вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.12.2019 року (а.с.6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2020 року у справі № 127/9699/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.8-9). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.03.2021 року у [PERSON] заборгованість відсутня (а.с.7). [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України (а.с.4). Відповідно до службової характеристики [PERSON] займає посаду старшої медичної сестри - анестезиста клініки анестезіології, реанімації, інтенсивної терапії та детоксикації Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону Медичних сил Збройних Сил України (а.с.50). Відповідно до інформаційної довідки від 09.06.2021 року психологом [PERSON] було проведено три консультації з [PERSON] , основними темами були: спроби покращення складних стосунків з чоловіком [PERSON] через надмірне вживання алкоголю чоловіком, розподіл обов`язків та отримання допомоги від чоловіка в веденні домашнього господарства та вихованні дітей, забезпечення нормальних умов для відпочинку та сну дітей та самої [PERSON] (а.с.52). Згідно до висновку про визначення способів участі батька, [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] № 01-00-011-50995 від 28.07.2021 року Виконавчого комітету Вінницької міської ради, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне: визначити такі способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : протягом 3-місячного терміну у присутності матері дитини: щовівторка щомісяця з 17:00 год. до 20:00 год.;щочетверга щомісяця з 17:00год. до 20:00 год.;щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 19:00 год. Після закінчення 3- місячного терміну без присутності матері:щовівторка щомісяця з 17:00 год. до 20:00 год.;щочетверга щомісяця з 17:00год. до 20:00 год.;щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 19:00 год. (а. с. 66-68). У вище вказаному висновку також зазначено, що на засіданні комісії [PERSON] стверджувала, що батько [PERSON] не може здійснювати неналежний догляд за донькою [PERSON] , просила врахувати вік дитини та наполягала на зустрічах батька із донькою лише у її присутності. [PERSON] повідомила, що між нею та батьком дитини склалися конфліктні стосунки. На вищевказаному засіданні батько дитини [PERSON] повідомив, що під час спільного проживання у вільний від роботи час доглядав за донькою [PERSON] , стверджував, що виконує батьківські обов`язки належним чином. [PERSON] просив врахувати наявність конфліктних стосунків із [PERSON] та наполягав на зустрічах із дитиною без присутності її матері (а.с.66-68). Між сторонами виник спір з приводу визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, тому суд застосовує відповідні норми Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частинами 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог частин 1, 2 статті 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 вказаного Закону, зокрема, визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У ч. 1, 2 ст. 15 вказаного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Враховуючи наведені обставини, бажання [PERSON] брати участь у вихованні своєї дитини, його ставлення до виконання батьківського обов`язку, право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи вік дитини, відсутність на даний час спілкування між батьком і дитиною, а також з метою забезпечення інтересів дитини, суд вважає можливим задоволити позов частково і визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] , а саме: до досягнення дитиною трьох років в присутності матері, встановленням часу спілкування:щовівторка щомісяця з 17:30 год. до 20:00 год.;щочетверга щомісяця з 17:30год. до 20:00 год.;щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 19:00 год. Після досягнення дитиною трьох років, без присутності матері:щовівторка щомісяця з 17:30 год. до 20:00 год.;щочетверга щомісяця з 17:30год. до 20:00 год.;щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 19:00 год. Такий графік на думку суду буде відповідати інтересам дитини, оскільки на даний час вона є малолітньою, потребує особливого харчування та догляду, що на думку суду до досягнення дитиною трьохрічного віку унеможливлює побачення батька з дитиною у відсутність матері. Що стосується моральної шкоди, то в цій частині, на думку суду, позов задоволенню не підлягає за недоведеністю. Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, причинного зв`язку моральної шкоди позивача у розмірі 50 000, 00 грн. у зв`язку з тим, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною не вбачається. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини.

Outcome: partial