Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Єнакіївського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 лютого 2010 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №IKAPNIG.318.001, згідно з яким банк надав йому кредит в сумі 241000 гривень, строком до 10 лютого 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць та щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у сімі 0,67%. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 10 лютого 2010 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та позивачкою було укладено договори поруки, відповідно до умов якого, [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишила дошлюбне прізвище «[PERSON]», зобов'язалася нести солідарну відповідальність по виконанню зобов'язань за договором кредиту, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, укладеним з відповідачем. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань, 10 лютого 2010 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем в рахунок забезпечення договірних зов'язань було укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідачем було передано автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon, 2009 року випуску, державний номер [NUMBER], яка належить відповідачеві на праві власності . Відповідач не виконував умови договору кредиту, у зв'язку з чим заборгованість за кредитні кошти вимушна була сплачувати позивачка, як солідарний відповідач по виконанню зобов'язань за договором кредиту. Загалом в погашення зобовязань за кредитним договором позивачкою було сплачено 312855,52 гривень. Позивачкою, 25.06.2013 було направлено претензію-вимогу на адресу відповідача з вимогою відшкодувати витрачені кошти. Але, відповідач не отримав дане повідомлення і грошові кошти не повернув, в зв'язку з чим, [PERSON] просить їх стягнути з [PERSON] - в судовому порядку. Позивачка та її представник в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та представника позивачки, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно копії кредитного договору №IKAPNIG.318.001 від 10.02.2010, що міститься в справі (а.с.17-20), ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» надав відповідачеві кредит в сумі 241000 гривень, строком до 10 лютого 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць та щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у сімі 0,67%. Відповідно до копії договору поруки, укладений між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та позивачкою, що міститься в справі (а.с.16), [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишила дошлюбне прізвище «[PERSON]», зобов'язалася нести солідарну відповідальність по виконанню зобов'язань за договором кредиту, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, укладеним з відповідачем. У відповідності до копії договору застави рухомого майна, укладеного 10 лютого 2010 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем, в рахунок забезпечення договірних дозов'язань, відповідач передав автомобіль "Mitsubishi Pajero Wagon", 2009 року випуску, державний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності. Відповідач добровільно не сплачував отриманий ним кредит. Відповідно до копій платіжних доручень, що міститься в справі (а.с.23-32), позивачка, щоб уникнути нарахування штрафних санкцій, достроково виплатила отриманий відповідачем кредит, як солідарний боржник по виконанню зобов'язань за договором кредиту. Загалом в погашення зобовязань за кредитним договором позивачкою було сплачено: 4983,75+11780,32+8000+8000+3128,56+8000+8000+8000+8000+8000+8000+60000+2 7500+8000+10000+25000+10000+8000=232392,63 грн. Відповідно до копій вимоги, що містяться в справі (а.с.35-36), позивачка намагалась досудово врегулювати спір. Однак листа з вимогою відповідачем отримано не було в зв'язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується копіями довідок, долучених до справи (а.с.37-38). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 ст. 556 ЦК України передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно до ст.ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою в рахунок погашення заборгованості за кредитом було сплачено 232392,63 грн., тому ця сума підлягає стягненню на її користь з відповідача. Суд також приймає до уваги, що в матеріалах справи містяться копії квитанцій (а.с.33-34), за якими платежі за кредитним договором також проводились [PERSON], загальна сума сплачених ним коштів становила 83541,95 грн. Оскільки зазначена сума сплачена не позивачкою, у суду не має підстав стягувати її на користь позивача з відповідача, тому в задоволенні цієї вимоги суд вважає за потрібне відмовити. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial