Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що відповідач дуже рідко допомагає утримувати дитину незначними коштами, яких недостатньо для забезпечення дитини всім небхідним. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 11.04.2018 року Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №32 (а.с. 7). Від такого шлюбу [INFO] народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Дитина проживає без реєстрації разом з позивачем та перебуває на утриманні матері, що підтверджується довідками виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №148 та №149 від 5.02.2021 року (а.с. 8, 10). Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким частково визнав позов та просив стягувати з нього аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування відзиву зазначив, що не має наміру ухилятися від сплати аліментів на утримання спільної з позивачем дитини, однак у зв`язку з тим, що на даний час не працює та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, просить зменшити заявлений розмір аліментів. До відзиву долучено довідки про заробітну плату та про склад сім`ї. З останньої вбачається, що до складу сім`ї відповідача, серед інших, входять [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться на утриманні відповідача. Крім цього, до відзиву на позов долучено квитанцію, з якої вбачається, що відповідачем сплачувались позивачу аліменти на утримання [PERSON] за період з 12.10.2019 року по 1.12.2020 року в сумі 12 000, 00 гривень. У 2020 році відповідачем такі аліменти сплачувались 24.09.2020 року в розмірі 1005, 03 грн., 26.11.2020 року в сумі 1507, 54 грн. та 1.11.2020 року в сумі 2010, 05 грн. Відповіді на відзив позивач не подала. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства України, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитини, хоча в змозі це робити, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Суд вважає, що заявлений розмір аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, що є більшим за мінімально встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, необґрунтований, недоведений позивачем та має бути зменшений. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 908, 00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial