Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог - Гощанський районний сектор ДМС України в Рівненській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку. Позивачка посилається на те, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS], який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Савчук Н.Г. 25.07.2013 року. Даний житловий будинок вона отримала у спадщину після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO]. Після прийняття спадщини позивачка дізналася у сільській раді про те, що в даному будинку зареєстрована колишня дружина її брата - відповідачка по справі [PERSON] У вказаному будинку дана особа не проживає з 2003 року. Доказом цього може бути несплата рахунків за електроенергією ще за 2000-2001 роки і відключення енергопостачальною організацією будинку від постачання електроенергії. У даному будинку [PERSON] має намір проживати разом із членами своєї сім'ї. Той факт, що в будинку досі зареєстрована колишня дружина її брата, заважає повноцінно користуватися даним житловим будинком. Окрім того, не виключено, що через певний час відповідачка повернеться в будинок та може вимагати надати їй місце для проживання. Позивачка просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] та зобов'язати Гощанський районний сектор УДМС України в Рівненській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: будинок [ADDRESS]. Представник позивача - адвокат Гнатюк Ю.О. позовні вимоги підтримав повністю, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку, не заперечує щодо заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями та телефонограмою. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником будинку за адресою: [ADDRESS], який належить їй на підставі свідоцтва підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Савчук Н.Г. 25.07.2013 року, даний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В даному будинку зареєстрована відповідачка по справі - [PERSON] Згідно акту комісії №589 від 24.02.2015 року Бугринської сільської ради Гощанського району, у будинку, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] з 2003 року і по даний час ніхто не проживає, що підтвердили і сусіди - [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації по вказаній адресі. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка не користується даним будинком з 2003 року, в ньому не проживає. Ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статей 71,72, 116, 156 ЖК, ст.405 ЦК). Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, так як вимоги про покладення зобов'язання провести зняття з реєстрації є передчасними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial