Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~27 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ТОВ "Полтавська пересувна механізована колона № 39" є власником гуртожитку, розташованого за адресою : м.Полтава, пров.Монтажний, 4.. Відповідач у трудових відносинах з позивачем не перебував тау гуртожитку був поселений на підставі укладеного цивільно-правового договору, який кожного року переукладався на новий. Останній договір по наданню послуг з найму кімнати у гуртожитку № 126 був укладений 04 квітня 2002 року та в подальшому відбувалась пролонгація цього договору. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався здійснювати оплату за проживання до 5 числа поточного місяця у розмірі 103 грн. Пунктом 8 договору передбачено сплату наймодавцю пені на несвоєчасну оплату послуг у розмірі 0,5% за кожен день прострочення від суми платежу. Разом з тим, відповідач з 2004 року не здійснював оплату за проживання у гуртожитку , а також оплату послуг за опалення. 04 листопад 2015 року позивач повідомив відповідача про припинення дії договору про надання послуг з найму кімнати № 126 у гуртожитку. 23 жовтня 2016 року відповідач повідомив, що він з членами сімї знявся з реєстрації та 31 жовтня 2016 року відповідач звільнив займану кімнату. Так як відповідач не здійснював оплату за проживання, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до договору по наданню послуг найму житла в межах стоку позовної давності з 06 січня 2014 року по 31 жовтня 2016 року у сумі 3502 грн., пеню у розмірі 0,5% за кожен день прострочення у сумі 1067,10 грн. за період з 06 січня 2016 року по 15 грудня 2016 року, відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних у сумі 164,85 грн. та інфляційні нарахування у сумі 1319,20 грн. Також з відповідача просить стягнути заборгованість по оплаті за опалення кімнати за період з січня 2014 року по квітень 2016 року у розмірі 6011,32 грн. Всього позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12064,47 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача з позовом не погодилися та просили відмовити у його задоволенні,посилаючись на те, що позивачем послуги з опалення не надавалися, житло не відповідало санітарним нормам. Крім того, договір не є належними доказом, так як він містить виправлення. У гуртожитку були відключенні газ, світло та вода. А тому відсутні підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09 вересня 2016 року позивачу відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги ( а.с.7). Згідно з витягом про реєстрацію права власності натне рухоме майно гуртожиток, що розташований у м.Полтаві, пров.Монтажний, буд.4, належить відкритому акціонерному товариству «Полтавська пересувна механізована колона № 39», яке було перетворено в товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавська пересувна механізована колона № 39» ( а.с.36,40,41). Судом встановлено, що 04 грудня 2002 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 126 про надання послуг, відповідно до умов якого позивач надав для проживання відповідачу [PERSON] кімнату у гуртожитку ( а.с.9).. Відповідно до\~ст. 810 ЦК України\~за договором найму (оренди) житла одна сторона. - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до\~ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ч.3\~ст. 820 ЦК України\~наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму. \~ \~ \~ \~Пунктом 7 договору № 128 від 04 грудня 2002 року передбачено, що наймач зобовязаний здійснювати оплату згідно договору до 5 числа поточного місяця у розмірі 103 грн. ( а.с.9). Пунктом 8 договору встановлено, що за несвоєчасну оплату за надані послуги наймач сплачує наймодавцеві 0,5% за кожний день прострочення від суми платежу. Крім того, пунктом 10 договору визначено, що договір вважається продовженим на наступний строк, якщо жодна зі сторін не поставила до відома іншу сторону за місяць до розірвання договору. Повідомленням від 04 листопада 2015 року відповідача повідомлено про припинення договору з 04 грудня 2015 року ( а.с.10). Разом з тим, відповідач кімнату у гуртожитку не звільнив та продовжував нею користуватися до 31 жовтня 2016 року, що підтверджується актом про фактичне звільнення кімнати № 22 у гуртожитку, розташованому у м.Полтаві, пров.Монтажний,4, від 31 жовтня 2016 року ( а.с.15), що не було спростоване відповідачем. Відповідно до п.7 «Положення про гуртожиток», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року №84, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у звязку з проживанням в гуртожитку. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином. Статтею 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги вноситься своєчасно. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач не здійснював оплату за користування житлом у розмірі, визначеному договором від 04 грудня 2002 року за № 126, - у розмірі 103 грн., а тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача оплату за користування житлом в межах строку позовної давності за період з 06 січня 2014 року по 31 жовтня 2016 року ( дата звільнення кімнати) у розмірі 3502 грн. ( 34 міс. Х 103 грн.). Відповідно до п.8 договору нараховано пеню за несвоєчасну оплату у розмірі 1067 грн. за період з 06 січня 2016 року по 15 грудня 2016 року, що підтверджується розрахунком пені ( а.с.11) та яка підлягає стягненню з відповідачу, який не виконував умови договору та своєчасно не здійснював оплату послуг. Позивач просить стягнути індекс інфляції та 3% річних. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст..625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунками інфляційні втрати за період з 06 січня 2014 року по 06 жовтня 2016 року становлять 1319,20 грн. ( а.с.12), 3% річних 164,85 грн. ( а.с.11). \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача, який користувався кімнатою № 22 у гуртожитку, розташованому у м.Полтаві, пров.Монтажний,4, на користь позивача заборгованість по оплаті за користування житлом у сумі 3502 грн., пеню 1067,10 грн., 3% річних 164,85 грн. та індекс інфляції 1319,20 грн., а всього 6053,15 грн. При цьому суд не погоджується з твердженням відповідача та представника відповідача про непридатність гуртожитку для проживання. Так, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19 березня 2010 року, яке набрало законної сили 31 березня 2010 року, зобовязано ВАТ «ПМК-39» м.Полтави відновити інженерні мережі приміщень гуртожитку в будинку № 4 по пров.Монтажному , 4 в м.Полтаві та провести капітальний ремонт вказаного гуртожитку ( а.с.115-116). \~ \~ \~ \~Згідно з актом державного виконавця від 20 червня 2013, складеного під час виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м.Полтави від 31 травня 2010 року № 2-28/10, та від 30 жовтня 2013 року було зафіксовано виконання рішення суду ( а.с.113-114). Крім того, посилання представника відповідача на ту обставину, що договір не є належними та допустимим доказом щодо користування житлом, суд вважає безпідставним. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 грудня 2005 року, ухваленому у справі за позовом ВАТ «Полтавська пересувна механізована колона № 39» до [PERSON], [PERSON] про виселення, зняття з реєстрації, стягнення заборгованості за проживання, відмовлено у задоволенні позову. Рішення набрало законної сили 16 грудня 2005 року. Рішенням суду встановлено, що у грудні 2002 року між сторонами був укладений договір № 126 про надання послуг з найму жилого приміщення терміном на 1 рік. В даний час строк договору закінчився, жодна із сторін не вимагає розірвання вказаного договору, тому суд вважає договір продовженим на загальних підставах ( а.с.72). Таким чином, рішенням суду встановлено факт укладення договору між сторонами. Позивач просить також стягнути з відповідача заборгованість за опалення за період з січня 2014 року по квітень 2016 року у розмірі 6011,32 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості ( а.с.13). Як вбачається з листа Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» від 24 січня 2018 року , з 01 травня 2009 року водопостачання гуртожитку припинено і нарахування за послуги КП ПОР «Полтававодоканал» не проводе. В існуючому договорі про надання послуг з водопостачання та водовідведення ПрАТ «ПМК-39» відсутній такий обєкт, як гуртожиток по пров.Монтажному, 4 ( а.с.153). На підтвердження позовних вимог щодо стягнення за послуги з опалення позивач посилається на наявність розрахунків обєму газу та рахунків-повідомлень про оплату за газ, в яких споживачем природного газу зазначено ПрАТ «ПМК-39», адреса Полтава, пров.Монтажний,4 ( а.с. 117-134). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача оплати за опалення у сумі 6011,32 грн. не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо укладення договору на водопостачання з Комунальним підприємством Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» або іншою водопостачальною організацією для надання послуг мешканцям гуртожитку послуг, в тому числі і опалення. \~ \~ \~ \~Сама по собі наявність рахунків на оплату за газ не може свідчити про законність надання послуг з опалення без відповідного договору на водопостачання, а тому суд вважає відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача оплати за опалення у сумі 6011,32 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в частині задоволених вимог у сумі 689 грн. ( 50% від 1378 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial