Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із вимогою (з урахуванням уточненої позовної заяви від 07.07.2021) про звільнення з під арешту об`єкту іпотеки шляхом скасування постанови державного виконавця та скасування рішення про державну реєстрацію обтяження. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що він є іпотекодержателем майна, а наявний арешт обмежує його переважне право на звернення стягнення на іпотечне майно. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надала. Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у своїх поясненнях вказало на те, що наявність зареєстрованого арешту не порушує право позивача, як іпотекодержателя на звернення стягнення на майно. Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя у своєму відзиві вказав на те, що виконавче провадження завершено на підставі пункту 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який не передбачає скасування (зняття) арешту, відтак підстав для задоволення позову немає. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.07.2021 року задоволено заяву позивача та здійснено заміну неналежного відповідача у справі Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Дніпро) на належного відповідача [PERSON] Ухвалою суду від 14.09.2021 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до розгляду по суті на 28.09.2021 року. У судовому засідання, яке відбулось 28.09.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 28.03.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 33-0111002/ФКВ-08. 28.03.2008 в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище договором між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазлі І.І. за реєстровим № 5008. Згідно умов договору іпотеки, іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 35,64 кв.м., житловою площею - 17,3 кв.м., знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30.06.2010 року кредит придбано ПАТ «Дельта Банк». 02.09.2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення прав вимог №2303/К/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міс~ нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 1609. За змістом його умов ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статус кредитора за кредитним договором №33-0111002/ФКВ-08 від 28.03.2008 року, який укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , а також статусу іпотекодержателя за договором іпотеки від 28.03.2008 року. Відомості про нового іпотекодержателя внесені до відповідного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №43355333 від 12.06.2014 року накладено арешт на 1-кімнатну квартиру, загальною площею 35,64 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS] . Постановою державного виконавця від 17.11.2015 року №43355333 виконавче провадження закрито, а виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови), тобто у зв`язку із наявністю встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. У зв`язку з реформуванням системи органів примусового виконання та органів державної виконавчої служби, зміною підпорядкування та найменування відділів державної виконавчої служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 21.01.2015 року "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", постанови Кабінету Міністрів України №99 від 11.02.2016 року "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги", наказів Міністерства юстиції України №569/5 від 01.03.2016 року "Про відділи державної виконавчої служби та відділи державної реєстрації актів цивільного стану", №571/5 від 01.03.2016 року "Про Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі", №1056/5 від 07.04.2016 року "Про затвердження Переліку районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі" правонаступником відділу державної виконавчої служби у Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у спірних правовідносинах є Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Аналізуючи положення Закону України «Про іпотеку», Верховний Суд у постанові від 10.04.2018 у справі №910/4772/17 зазначив, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Суд зауважує, що арешт на заставлене майно державним виконавцем був накладений з метою забезпечення реального виконання судового рішення, що з огляду на вимоги Закону України «Про виконавче провадження» є його обов`язком. Обставин, які б вказували на те, що державний виконавець, коли виносив спірне рішення, діяв неправомірно (зокрема, що він не мав законних підстав накладати арешт, не мав повноважень для ухвалення такого рішення чи діяв у неправомірний спосіб) у справі не встановлено. Водночас статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року N 1141 ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують: автоматичне формування та присвоєння реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви, номера відомостей про речове право на нерухоме майно, обтяження такого права, індексного номера рішення, інформації та витягів з Державного реєстру прав тощо; формування заяв, рішень, інформації та витягу з Державного реєстру прав з накладенням у випадках, передбачених законодавством, кваліфікованого електронного підпису державним реєстратором чи уповноваженою особою суб`єкта державної реєстрації прав; захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій; оновлення, архівування та відновлення відомостей, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук; документальне відтворення процедури державної реєстрації прав. В той же час суд не є суб`єктом, який здійснює ведення відповідних державних реєстрів і може вносити відомості до нього чи виключати їх. Натомість, відповідне судове рішення є підставою для вчинення таких дій.

Outcome: partial