Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] . [PERSON] , [PERSON] в особі адвоката Темненко Валентини Олександрівни завернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради провизнання права постійного користування та визнання права на приватизацію. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили на те, що 20 грудня 2010 року [PERSON] отримав ордер на житлове приміщення № 142, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 418 від 16.12.2010 року, на зайняття ним та його сім`єю, а саме: дружиною - [PERSON] , сином - [PERSON] та донькою - [PERSON] квартири [ADDRESS] . Сім`я [PERSON] відразу вселилася у вказану квартиру та зареєструвала в ній своє місце проживання. [INFO] [PERSON] помер. Тобто, на теперішній час за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] До вселення в вищеназвану квартиру [PERSON] була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами: 1 .? З 21.06.1991 року та до 17.08.1993 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 2.? З 22.10.1993 року по 08.09.1995 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 3. З 10.11.1995 року по 14.01.2011 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 4. З 21.01.2011 року та по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . До вселення в вищеназвану квартиру [PERSON] був зареєстрований та фактично мешкав за наступними адресами: 1 .? З народження, тобто, з [INFO] року та до 08.09.1995 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 2.? З 10.11.1995 року по 14.01.2011 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 3. З 21.01.2011 року по 28.08.2012 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - вибув в м. Харків на навчання для навчання в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут». 4. З 04.12.2012 року та по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] До вселення в вищеназвану квартиру [PERSON] була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами: 1 .? З 26.02.2001 року та до 14.01.2011 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 4. З 21.01.2011 року та по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивачі зареєстровані та проживають за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про надання інформації Сектора реєстрації Енергодарської міської ради від 01.03.2019 року №2098. Факт реєстрації їх місця проживання, за вказаною адресою, підтверджується також штампами про реєстрацію в їх паспорті громадянина України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 р. № 500-VІ, особа має підстави скористатися правом на приватизацію кімнати у гуртожитку, оскільки більше п`яти років на законних підставах зареєстрована за місцем проживання у гуртожитку, фактично проживають в ньому і не мають власного житла. В лютому 2019 року позивачі з заявою звернулися до органу приватизації щодо приватизації вищевказаної квартири, але їм було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки вони не мають можливості надати доказів, що підтверджують невикористання ними житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за попередніми місцями проживання, а саме: [PERSON] у період з 17.08.1993 року по 22.10.1993 рік та 08.09.1995 року по 10.11.1995 рік; [PERSON] у період з [INFO] року (з дати народження) по 10.11.1995 рік та 28.08.2012 року по 04.12.2012 рік; [PERSON] у період з 29.11.2000 року (з дати народження) по 26.02.2001 року. Просять суд визнати за ним право на користування та право на приватизацію житлового приміщення, а саме квартири у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.03.2019 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.04.2019 року справу призначено до розгляду по суті. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, просять розглянути справу без їх участі, вимоги, викладені в позові, підтримують у повному обсязі, про що надали відповідні заяви. Відповідач - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, відзиву та клопотань по справі від відповідача до суду не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради через канцелярію суду надало заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України). У відповідності до ст.ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані, підтверджуються сукупністю досліджених доказів та підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 20 грудня 2010 року [PERSON] отримав ордер на житлове приміщення № 142, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 418 від 16.12.2010 року, на зайняття ним та його сім`єю, а саме: дружиною - [PERSON] , сином - [PERSON] та донькою - [PERSON] квартири [ADDRESS] .(а.с.21). Сім`я [PERSON] вселилася у вказану квартиру та зареєстрували в ній своє місце проживання. [INFO] [PERSON] помер (а.с.15). Тобто, на теперішній час за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 2098, виданою 01.03.2019 року Сектором реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.41). Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. У відповідності до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Гуртожиток «Енергетик», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Енергодар відповідно до рішення Енергодарської міської ради №7 від 11.01.2002 року «Про прийняття в комунальну власність житлового фонду, об`єктів соціальної інфраструктури та об`єктів, які їх обслуговують» (а.с.22). Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №222 від 28.10.2009 року «Про надання статусу «гуртожиток» гуртожиткам комунальної власності та дозволу на приватизацію жилих приміщень у цих гуртожитках» було надано статус «гуртожиток» гуртожиткам комунальної власності територіальної громади м. Енергодар, які знаходяться за адресою, у тому числі і по [ADDRESS] . З урахуванням вищезазначеного, територіальній громаді міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради на праві комунальної власності належить спірна квартира [ADDRESS] , яка на теперішній час перебуває на балансі Управління комунальної власності Енергодарської міської ради. Відповідно до технічного паспорту опис об`єкта в цілому є наступним: у житловому будинку [ADDRESS] складається з 2-х кімнат житловою площею 12,8 кв.м. та 13, 1 кв.м. відповідно, коридор розміром 9,8 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., душова площею 1,2 кв.м., балкон - 0,8 кв ., загальною площею 47,2 кв.м. (а.с.46) Відповідно до частини 1 статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності; приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Отже, майно не може вибути з комунальної власності територіальної громади інакше як це встановлено законодавством, тобто, спірна квартира може вибути з комунальної власності лише в порядку встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», шляхом її приватизації. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ст. 5 Житлового кодексу УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Згідно зі статтею 327Цивільного кодексуУкраїни у комунальній власності є майно,у тому числі грошові кошти, яке належать територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Частиною 8 передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до статті 41Конституції України та пункту 2 частини 1 статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Проте, дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем право позивача на користування вказаним житловим приміщенням. Тому не встановлено підстав для захисту їх шляхом визнання права користування житлом. Суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права на користування спірною квартирою у гуртожитку не підлягає до задоволення, оскільки це право ніким не оскаржується. Щодо позовних вимог про визнання права на приватизацію спірної квартири суд зазначає на наступне. Згідно з ч.ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно п. 1 ст. 2 цього закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоповерхових будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Згідно п. 4, 5 ст. 5 цього закону право на приватизацію державного житлового фонду з використанням чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло, в тому числі, шляхом приватизації житла у гуртожитку. Як встановлено, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постійно на законних підставах проживають та є зареєстрованими в квартирі [ADDRESS] . Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права на приватизацію вказаної квартири. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам, зокрема житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Вказані вище положення Закону N 500 встановлюють право громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них можуть реалізувати конституційне право на житло, зокрема шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом). Житлова кімната у гуртожитку - окреме житлове приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому; житлові приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку (житлові кімнати, житлові блоки (секції), призначені та придатні для постійного проживання у них. Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно норми п. 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404 (із змінами), відповідно якого документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и) видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Порядок оформлення документів на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках визначено законами України «Про приватизацію державного житлового фонду», «;Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404. Судом встановлено, що позивач [PERSON] до вселення в вищеназвану квартиру [PERSON] була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами: з 21.06.1991 року та до 17.08.1993 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). з 22.10.1993 року по 08.09.1995 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.32 зворот). з 10.11.1995 року по 14.01.2011 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). з 21.01.2011 року та по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). До вселення в вищеназвану квартиру позивач [PERSON] був зареєстрований та фактично мешкав за наступними адресами: з народження, тобто, з [INFO] року та до 08.09.1995 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). з 10.11.1995 року по 14.01.2011 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.33 зворот). з 21.01.2011 року по 28.08.2012 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . з 04.12.2012 року та по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 33) До вселення в вищеназвану квартиру позивач [PERSON] була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами: з 26.02.2001 року та до 14.01.2011 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). з 21.01.2011 року та по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.03.2019 року, номер інформаційної довідки: 160861813,160860837, 160857922 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у власності житла не мають (а.с.38-40). Згідно до консультаційного висновку спеціаліста від 04.03.2019р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на «Д» обліку у лікаря-фтизіатра не перебувають (а.с.41-42). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Отже, квартира [ADDRESS] належить до числа об`єктів, які підлягають приватизації, а позивачі є суб`єктами приватизації, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час проживають у гуртожитку, віднесеному до недержавного житлового фонду. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до п.1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Тобто, законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов. Як встановлено судом, позивачі саме в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєстрували своє постійне місце проживання в гуртожитку. Іншою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання права на приватизацію спірного житла. На підставі викладеного,

Outcome: partial