Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ексклюзив Плюс» на його користь грошові кошти в сумі 76500,00 грн., 20000,00 грн. моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що, 23 жовтня 2017 року він уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Ексклюзив Плюс» попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 12/ПД-0130, за яким сторони зобов`язались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Volkswagen» модель «Tiguan» 2017 року випуску на умовах попереднього договору. Згідно з пунктом 1.5 попереднього договору сторони зобов`язались укласти основний договір у строк до 27 жовтня 2017 року за умови повного виконання позивачем пункту 2.1. попереднього договору, яким передбачено, що на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного договору в момент укладення попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 76500,00 грн.. На виконання умов пункту 2.1. попереднього договору 23.10.2017 року позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 76500.00 грн., що підтверджується квитанцією «Приват Банк» від 23.10.2017 року на суму 76500,00 грн. Станом на 27.10.2017 р., передбачену попереднім договором дату укладення основного договору, основний договір між позивачем і відповідачем укладений не був з вини відповідача, тому відповідно до положень ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлені попереднім договором припиняються, сплачені позивачем кошти в сумі 76500,00 грн. є авансом, про що зазначено в п. 2.2 попереднього договору, тому, з урахуванням вимог п. 3.4 попереднього договору підлягають поверненню позивачу. На підставі наведеного, так як обов`язок відповідача повернути 76500,00 грн. або передати позивачу оплачений товар відповідачем не виконаний, позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою суду від 20 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року, після усунення позивачем недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ексклюзив Плюс», в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - за адресою місця знаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про причини неявки суд не повідомив заяв, клопотань та відзив на позов до суду не надходило. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-284 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до копії попереднього договору купівлі продажу транспортного засобу №12/ПД-0130, 23 жовтня 2017 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Ексклюзив Плюс» в особі директора [PERSON] , було укладено попередній договір №12/ПД-0130 купівлі-продажу транспортного засобу марки «Volkswagen» модель «Tiguan» 2017 року випуску на умовах попереднього договору. Відповідно до п.1.1 даного Договору сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти Договір купівлі-продажу транспортного засобу (Основний договір) на умовах встановлених у цьому Попередньому договорі. Згідно п. 1.2 Договору, транспортний засіб, який продавець зобов`язується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором, має наступні ідентифікаційні ознаки: марка «Volkswagen», модель «Tiguan» 2017 року випуску. Відповідно до п. 1.5. Договору, сторони зобов`язуються укласти основний договір 27.10.2017 р. за умови повного виконання п. 2.1 цього попереднього договору. Згідно п.1.6 Договору, істотні умови Основного договору: продавець зобов`язується передати майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно та оплатити його вартість у сукупності 765000,00 грн. Пунктом 2.1 вказаного Договору передбачено, що на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного договору в момент укладення цього попереднього договору покупець вносить на розрахунковий рахунок продавцю грошові кошти в розмірі 76500,00 грн., продавець своїм підписом під цим попереднім договором підтверджує, що зазначені грошові кошти внесені на його розрахунковий рахунок. Відповідно до п. 2.2 попереднього договору зазначена сума розцінюється сторонами як аванс за Основним договором, а при оформлені основного договору вартість майна, що підлягає сплаті покупцем, буде зменшена на суму, сплачену за цим попереднім договором. Позивачем [PERSON] на виконання п. 2.1 попереднього договору №12/ПД-0130 купівлі-продажу від 23 жовтня 2017 року, було сплачено ТОВ «Авто Ексклюзив Плюс» аванс в розмірі 76500,00 грн., що підтверджується копією квитанції ПАТ КБ «Приват Банк» № 0.0.877819890.1 від 23.10.2017 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Пунктом п. 3.4 попереднього договору передбачено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином, враховуючи те, що у зазначений в попередньому договорі строк, договір купівлі-продажу транспортного засобу сторони не уклали з вини відповідача, тому відповідно до положень ч.3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлені попереднім договором, припиняються. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що з відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ексклюзив Плюс» слід стягнути на користь позивача сплачені ним грошові кошти за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу №12/ПД-0130 в розмірі 76500,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20000,00 грн., судом встановлено наступне. Як вбачається, зі змісту позовної заяви, враховуючи, що позивач звернувся до суду за місцем свого проживання, позов подано на захист прав споживача. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Виходячи з правовідносин, що склались між сторонами, позивач не має права на відшкодування моральної шкоди на підставі вказаного Закону. Укладеним між сторонами попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу також не передбачено відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві позивач зазначив, що його моральні страждання полягали, зокрема, в тому, що він зазнав моральних страждань не отримавши товар, а також витрачав багато часу на поїздки для з`ясування обставин відкритого за фактом неправомірних дій відповідача кримінального провадження, розслідування якого не завершене. Таким чином у позові вказано дві взаємовиключні підстави стягнення моральної шкоди, а саме: моральна шкода завдана споживачу та моральна шкода завдана злочином. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підстав для стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Зі змісту положень ст. 7 Закону україни "Про судовий збір" вбачається, що сплачена сума судового збору повертається у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Так, при зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1351735479.1 від 14.05.2019 року, а також судовий збір у розмірі 965,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1351734064.1 від 14.05.2019 року. Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, сплачений ним судовий збір підлягає поверненню. За наведених обставин суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. за вимогами щодо повернення коштів, отриманих за попереднім договором, на користь держави.

Outcome: partial