Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] в якому зазначив, що 27.09.2012 [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з тим, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, станом на 31.03.2019 виникла заборгованість у розмірі 22229,95грн. Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За наявності матеріалів у справі, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, що відповідає ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.09.2012 між АТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 1200,00 грн. Згідно умов договору, позичальник повинен щомісяця повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, винагородам, а також іншим витратам згідно умов. Відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 31.03.2019 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 22229,95грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з заборгованості за простроченим тілом кредита - 1561,02грн.; нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 16384,87грн.; нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн. - 2749,30грн.; Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов`язань в порядку п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, то суд вважає, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов`язання за договором у розмірі 500,00грн (фіксована частина) та 1034,76грн (процентна складова), задоволенню не підлягають. На підставі ст.141 ЦПК України на користь АТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial