Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у на утримання спільного неповнолітнього сина [PERSON]А в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 2018 року і до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча в змозі це робити. Враховуючи положення\~ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 30.05.2012 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №510. Шлюб на даний час не розірвано. Від вказаного шлюбу 12.11.2012 року народилась дитина [PERSON]. Поданим відзивом відповідач просив відмовити в задоволенні позову та визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/4 частини всіх доходів і видів його заробітку, починаючи з моменту подачі позивачем заяви, а не з 2018 року. Позивач відповіді на відзив не подав. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1\~ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитини, заява підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд вважає, що заявлена сума аліментів у розмірі 1/3\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача завелика і має бути зменшена. Позивачем не доведено та достатніх доказів суду не надано для задоволення позовної вимоги в розмірі, більшому за мінімальний. Крім цього, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з дня пред'явлення позову, оскільки позивачем не надано жодних доказів про вжиття заходів в минулому щодо одержання аліментів з відповідача та їх неотримання у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідачем, в свою чергу, вказано, а позивачем не спростовано те, що він не ухилявся від виконання обов'язку по утриманню неповнолітнього сина. Враховуючи вимоги\~ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 704,80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial