Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 51797,91 грн та судові витрати на оплату судового збору в сумі 1921 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 5 серпня 2016 року сторони уклали договір позики № 61307, за умовами якого ТОВ«ВЕЛЛФІН» надало відповідачу грошові кошти в сумі 1201 грн строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. 5 серпня 2016 року позичальник у встановленому законом порядку оформив заявку для отримання позики, таким чином заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо відповідача, а також фото останнього. На виконання вимог п.1.4 договору позивач перерахував на картковий рахунок відповідача суму позики в розмірі 1201 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. У зв`язку із невиконанням умов договору станом на 2 вересня 2019 року виникла заборгованість за договором позики у розмірі 51797,91 грн, яка складається з: 1201 грн основного боргу; 25655,74 грн заборгованості по відсоткам; 24941,17 грн заборгованість за простроченими відсотками. В судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання. В позовній заяві представник позивача просить розгляд справи провести за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує в ухваленні заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що ТОВ "ВЕЛЛФІН" є юридичною особою, яка діє на підставі статуту та зареєстрована як фінансова установа відповідно до розпорядження № 2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом діяльності ТОВ "ВЕЛЛФІН" є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Наказом директора ТОВ "ВЕЛЛФІН" № 2-1 від 27 жовтня 2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua (далі Правила). Згідно з п.4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформляє заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до п.6.1, 6.2 Правил у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику для підписання договір про отримання позики. Договір направляється шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену заявником у заяві. Договір позики із заявником укладається на умовах та в порядку визначеному цими правилами. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, з розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики (п.6.3 Правил). У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (п.6.4 Правил). Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету (п.6.7. Правил). Пунктами 6.10, 6.11, 6.12 Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладання договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. На підтвердження укладення договору позики ТОВ "ВЕЛЛФІН" надало копію договору № 61307 від 5 серпня 2016 року, який оформлений сторонами в електронній формі, лист від 31 серпня 2019 року про перерахування коштів на платіжну картку відповідача через платіжну систему "WAYFORPAY" 5 серпня 2016 року на суму 1201 грн. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "ВЕЛЛФІН" перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Суд встановив, що 5 серпня 2016 року відповідач у порядку, встановленому пунктами 4.1, 4.2 Правил надання коштів у вигляді позики, оформив на сайті ТОВ "ВЕЛЛФІН" заявку для отримання позики у розмірі 1201 грн шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просить перерахувати кошти. ТОВ «ВЕЛЛФІН» в порядку, встановленому п.1.4 договору позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201 грн, що підтверджується повідомленням від 31 серпня 2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до укладеного між сторонами договору позики № 61307 від 5 серпня 2016 року відповідач отримав кошти у розмірі 1201 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів. Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків - пункт 3.1 договору. Згідно з визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 4 вересня 2016 року в сумі 1892,75 грн, з яких 691,75 грн - сплата процентів за користування позикою та 1201 грн - сума наданої позики. З наданої ТОВ «ВЕЛЛФІН» довідки щодо заборгованості встановлено, що станом на 2 вересня 2019 року за відповідачем обліковується заборгованість на суму 51979,91 грн, яка складається: 1201 грн основного боргу; 25655,74 грн заборгованості по відсоткам; 24941,17 грн заборгованості за простроченими відсотками. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Всупереч наведеним нормам закону та умовам укладеного між сторонами договору позики відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 1201 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період із 5 серпня 2016 року по 4 вересня 2016 року в сумі 691,75 грн. Отже, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 1201 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період із 5 серпня 2016 року по 4 вересня 2016 року в сумі 691,75 грн, є доведеними та підлягають задоволенню. Разом з тим, в задоволені вимоги позивача про стягнення додаткових процентів за користування позикою в період з 5 вересня 2016 року по 2 вересня 2019 року необхідно відмовити з таких підстав. За положеннями ст.1046, 1049 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. За умовами укладеного сторонами договору позики № 61307 від 5 серпня 2016 року ТОВ "ВЕЛЛФІН", як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 4 вересня 2016 року. Позикодавець ТОВ "ВЕЛЛФІН" відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 4 вересня 2016 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період із 5 вересня 2016 року по 2 вересня 2019 року, який виходить за межі строку кредитування. Відповідно до умов договору визначений термін повернення позики, в тому числі процентів, не пізніше 4 вересня 2016 року включно. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, заявлена позикодавцем ТОВ "ВЕЛЛФІН" вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою за період 5 вересня 2016 року по 2 вересня 2019 року задоволенню не підлягає. За таких обставин позов ТОВ "ВЕЛЛФІН" належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 76 грн 84 коп. (1892,75 грн х 1921 грн /51797,91 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial