Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

12.10.2020 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 27600 грн., стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів стягнутих на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду мю Харкова від 16.12.2019 року в розмірі 26 7676 грн., а також просила суд змінити спосіб стягнення аліментів стягнутих на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј від заробітку відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначила, що 02.12.2005 року вони з відповідачем уклали шлюб, який 20.11.2018 розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Від шлюбу сторони мають спільного сина, [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій суму в розмірі 1200 грн., починаючи з 29.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач не сплачує аліменти, утворилась заборгованість, яку відповідач просить стягнути з відповідача та стягнути пеню за весь час прострочення сплати аліментів. Крім того, оскільки фінансовий стан позивачки значно погіршився, оскільки наразі вона не працює, є пенсіонеркою, також на своєму утриманні має пристарілу матір, якій 84 роки, та позивачка є єдиною дитиною у сім`ї, а тому тільки вона має піклуватися про неї, як фізично так і матеріально. До того ж, [PERSON] , спільний син позивачки та відповідача, має безліч проблем зі здоров`ям та він перебуває на діспансерному обліку з діагнозом вегето-судинна дистонія, також у нього виявлена патологія розвитку серцево-судинної системи та він проходить тривале лікування у лікаря ортодонта , що також потребує матеріальних витрат, тому вона просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 1200 грн. на ј частку від всіх видів заробітку відповідача. 30.12.2020 відповідач [PERSON] через свого представника - адвоката Равницьку Л.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначила, що відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, оскільки вимоги позивача не відповідають дійсним обставинам справи. Представник відповідача вказала, що відповідач не згоден з розміром заборгованості по аліментам, оскільки він частково сплачував аліменти, та виконавцем не було враховано під час складання довідки про заборгованість аліментів сплачених відповідачем сум на загальну суму 24 000 грн., тому відповідач оскаржив з цього приводу дії державного виконавця, та вважає, що розмір заборгованості буде значно меншим, аніж той , що зазначений в позовній заяві. Щодо вимоги позивачки про стягнення самої заборгованості з аліментів, представник відповідача зазначає, що стягнення вже присуджених рішенням суду аліментів не потребують додаткового рішення про її стягнення. Стосовно стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, представник відповідача вказала, що при його розрахунку позивач застосувала метод, який не передбачений законом. На підставі викладеного, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. 11.03.2021 представник відповідача [PERSON] - адвокат Равницька Л.С. надала до суду додатковий відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовом діє не добросовісно, оскільки на підтвердження своїх позовних вимог надала до суду довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, яку отримала у державного виконавця 17.09.2020, при цьому не повідомила державного виконавця, що нею, в рахунок сплати аліментів, 12.09.2020 на Укрпошті отриманні грошові кошти в розмірі 11 730 грн., що суттєво впливає на розрахунок заборгованості. Представник відповідача також зазначила, що вона звернулась до державного виконавця з приводу недостовірності нарахування заборгованості зі сплати аліментів за період з 29.05.2018 року, та надала виконавцю квитанції про перерахунок [PERSON] в рахунок аліментів 24 912 грн., та квитанції про отримання позивачкою в вересні 2020 аліментів на суму 11 730 грн., на підставі чого головним державним виконавцем був зроблений та виданий новий розрахунок заборгованості по аліментам від 23.12.2020, в якому заборгованість складає 19 470 грн., який фактично скасовує раніше зроблений розрахунок на суму 27 600 грн. Також представник відповідача зазначила, що виконавець відмовив у зарахуванні всіх перерахованих на ім`я позивачки коштів (24 912 грн.), оскільки [PERSON] зарахувала вказані кошти не як аліменти, а як плату за комунальні платежі. Представник відповідача в своєму відзиві також наголошувала, що з цього приводу розглядається скарга на дії державного виконавця, та результат її розгляду має суттєве значення для вирішення справи по суті. 15.03.2021 позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив (додатковий), в якому зазначила, що оскарження відповідачем дій державного виконавця з приводу розрахунку заборгованості по аліментам та не зарахування в рахунок погашення боргу по аліментам грошових коштів в розмірі 23400 грн. є затягування розгляду справи, оскільки грошові кошти в розмірі 23400 грн. сплачені відповідачем на її користь мають інше цільове призначення, а не аліменти. Крім того позивач зазначила, що протягом 2019 року відбувався розгляд різних судових справи за її позовами до відповідача, в тому числі під час розгляду справи № 644/8063/18 про поділ спільного майна подружжя, відповідач погодився, що грошові перекази в 2018 році є погашенням боргу за сплачені комунальні послуги та ремонті роботи власності відповідача, а саме квартири [ADDRESS] а під час розгляду справи № 644/3686/18 про стягнення аліментів та справи № 644/8516/19 про позбавлення батьківських справи, сторона відповідача стверджувала, що ці самі платежі за 2018 рік є аліментами. Також в своїй відповіді на відзив позивачка зазначила, що отримані нею 12.09.2020 року через Укрпошту грошові кошти в розмірі 11730 грн. нею не визнавались, як аліменти, оскільки в графі «призначення платежу» було вказано «аліменти на сина [PERSON] », оскільки прізвище їх сина « [PERSON] » позивач не визначала вказаний платіж як аліменти, для того, щоб відповідач не мав змогу повернути вказані кошти як помилково надісланні, після того, як позивачка визнала б їх, як аліменти. Після того, як відповідач визнав те, що вказана сума аліментів сплачена на утримання дитини, [PERSON] , то вона одразу визнала вказаний платіж, а тому сума боргу зі сплати аліментів зараз складає 17070 грн. Також, при розгляді питання про зміну способу стягнення аліментів, позивач просила врахувати: що вона є пенсіонеркою за віком; оскільки держава 100% не забезпечує школярів підручниками, вона має необхідність забезпечувати самостійно сина підручниками; оскільки шкільні навчання здебільшого проводяться дистанційно, виникають додаткові витрати на підтримку належного стану домашньої комп`ютерної техніки та оплату стабільного та якісного інтернету; дитина має чимало проблем зі здоров`ям та потребує постійного медичного нагляду, обстеження та оздоровлення. Також позивач просила врахувати, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на дитину не надає, є працездатною особою, має невстановлене джерело доходів, з якого витрачається на тривале коштовне проживання за кордоном, володіє нерухомістю та автомобілем, також відповідач не надав доказів, що має інших малолітніх дітей чи непрацездатних родичів, не надано доказів, що відповідач має вади здоров`я, через які встановлено групу інвалідності, а тому вона просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 17 070 грн., стягнути пеню в розмірі 26 676 грн., а також змінити спосіб стягнення аліментів в розмірі ј від заробітку (доходу) відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі , позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та врахувати те, що матеріали справи містять відомості про поліпшення майнового стану відповідача з часту прийняття попереднього рішення суду про стягнення аліментів, а її майновий стан погіршився, оскільки на разі вона не працює, та є пенсіонеркою за віком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Равницькій Л.Г. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Равницька Л.Г. в судове засідання не з`явилась, надала до суду з проханням розглянути справу без її участі, зазначила, що проти позову заперечують частково, а саме не заперечують проти зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку. Заперечують проти стягнення заборгованості з аліментів, оскільки заборгованість виникла не з вини відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За результатами дослідження матеріалів справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із ч.ч.1, 3, 4, 8 статті 71 цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року у справі №644/3686/18 стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 29.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 13). 13.04.2020 постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження ВП №61725745 з примусового виконання виконавчого листа №644/3686/18 виданого 24.03.2020 про стягнення аліментів відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.12.2019. Згідно довідки (розрахунку) Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.12.2020р. заборгованість по сплаті аліментів з виконання виконавчого листа №644/3686/18 від 05.12.2019 за період з листопада 2019 по листопад 2020 складає 20400,00 грн. (а.с. 105). У своєму відповіді на відзив, позивач [PERSON] зазначила, що просить з урахуванням сплачених сум стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість з аліментів в розмірі 17 070 грн. (а.с. 115). Звертаючись з позовом до суду, позивач стверджує, що відповідач не сплачує аліменти та існує заборгованість по сплаті аліментів, а тому вона розрахувала заборгованість по пені за період з 01 червня 2018 по 01 вересня 2020 у розмірі 26 676 грн. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує, що він хоча і не регулярно але добровільно сплачував позивачці аліменти, та крім того заборгованість з аліментів виникла не з його вини, оскільки він не мав роботи та постійного місця проживання. При вирішенні питання щодо розрахунку пені по аліментах, суд виходить з наступного. В постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц (провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Сума пені за прострочення сплати аліментів обрахована за наступною формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.» В постанові по справі № 333/6020/16-ц (Провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %». Сума пені за прострочення сплати аліментів розрахована позивачкою за період з листопада 2019 року по вересня 2020 року і складає 26 676 грн. Однак, оскільки дана сума перевищує 100 % розміру заборгованості по аліментах, то стягненню підлягає сума пені, що дорівнює розміру заборгованості по аліментах, яку просить стягнути позивач, а саме 17 070 грн. розмір заборгованості в розмірі 17070 грн. станом на вересень 2019 також підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 23.12.2020 (а.с. 105). Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів в повному обсязі, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення на її користь пені по аліментах, та вважає за можливе позов задовольнити в цій частині частково. При вирішені питання щодо суми пені за прострочення аліментів, суд виходить з того, що вимогами ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача пеню за прострочення аліментів за період з листопада 2019 року по вересень 2020 року у розмірі 17070 грн. Доводи відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментах суд відхиляє, оскільки він є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не мав та не має, а тому об`єктивно мав вжити усіх заходів щодо свого працевлаштування та не допускати виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника з приводу того, що сума заборгованості значно менша, аніж зазначає позивач, оскільки на користь позивачки відповідачем були сплачені аліменти в розмірі 23400 грн., які позивач не визнає, як сплата аліментів, оскільки ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 у справі № 644/1934/21 та постановою Харківського апеляційного суду віл 27.07.2021 вказані твердження спростованні. Інших доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач та його представник до суду не надав. Стосовно вимог позивачки щодо зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми 1200 грн. на ј частку від всіх видів заробітку відповідача, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України). Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 Сімейного кодексу України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред`явлення позову про зміну розміру аліментів. Такий правовий висновок викладено, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17, провадження №61-7584св18; постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво19). Разом з тим, враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей182-184,192 СК України. Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Позовні вимоги [PERSON] про збільшення аліментів ґрунтуються на незадовільному стані здоров`я дитини, те, що вона на теперішній час вже не працює, є пенсіонеркою за віком. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.12.2019, на даний час не здатний забезпечити мінімальні життєві потреби дитини. Відповідач позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів на ј від його заробітку не заперечував. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.12.2019 у справі № 644/3686/18 у розмірі 1200 грн. та змінити їх на ј частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Як роз`яснено у п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`у новому розмірі аліменти у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті аліментів на утримання сина в розмірі 27600 грн., то суд погоджується з доводами представника відповідача- адвоката Равницької Л.С. що наявна заборгованість, яка стягується на підставі рішення Орджонікіджевського районного суду м. Харкова у справі про стягнення аліментів , не потребує додаткового рішення суду про стягнення такої заборгованості, та права стягувача аліментів є захищеними в силу , оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі виконавчої служби та обчислена судовим виконавцем заборгованість підлягає стягненню в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, а тому в задоволенні вказаних вимог позивача слід відмовити. Таким чином, з урахуванням викладеного, позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial