Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON], ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] свої вимоги мотивував тим, що 04.08.2013 року на перехресті вул. Першотравневої та проспекту Леніна в м. Олександрія Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Вказана дорожньо-транспортна пригода відповідно до постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.02.2014 року, сталася з вини [PERSON] Позивач на відповідні правовій підставі володіє автомобілем ВАЗ-21099 держномер [NUMBER]. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, розмір матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. [NUMBER] становить 19138,48 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» вважає, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за заподіяння джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди та моральної шкоди. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на його користь грошові кошти в сумі 19138,48 грн. у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, кошти в сумі 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. З урахуванням тих обставин, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» позивачу було відшкодовано грошові кошти в розмірі 9319,24 грн., просили позов задовольнити частково з вирахування вказаної суми. Пояснили, що розмір матеріальних збитків спричинених позивачу, визначено висновком експертного автотоварознавчого дослідження. Страхова компанія лише частково виплатила кошти. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником з яким виступає [PERSON], розмір франшизи, яка підлягає відшкодуванню страховиком, встановлено 500 грн. Просили також стягнути з відповідачів моральну шкоду, оскільки [PERSON] переніс душевні страждання, викликані неможливістю тривалий час використовувати автомобіль за призначенням. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача звертала увагу суду на те, що відповідно до висновку судової авто технічної експертизи, яка проводилася в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], експертом встановлено, що дії обох учасників ДТП не відповідали вимогам ПДР України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з скоєнням ДТП. Крім того, провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП закрито з нереабілітуючих підстав у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вважають, що позивач не довів спричинення йому моральної шкоди. Більш того, на їх думку [PERSON] не є належним позивачем по справі, бо не є власником пошкодженого автомобіля. Відповідач ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі його представника. Відповідно до наданих суду заперечень, просив в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування шкоди з боку страховика відмовити в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом достовірно встановлено, що 04.08.2013 року о 22 год. 10 хв. на перехресті вул. Першотравневої та проспекту Леніна в м. Олександрія Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Згідно довіреності серії ВРХ № 772461 від 20.10.202 року, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON] наділений правом керування та розпорядження автомобілем [NUMBER]. У випадку спричинення автомобілю шкоди, пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння згаданим автомобілем, як джерелом підвищеної небезпеки, шкоди іншим транспортним засобам, які належать юридичним та фізичним особам, укладати, одержувати відшкодування за заподіяну шкоду, а також відшкодувати шкоду в розмірах згідно із калькуляціям, актами, експертними висновками тощо. Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.02.2014 року по справі № 524/8137/13-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП України. На підставі ст.38 КУпАП України закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. В ході розгляду вказаної адміністративної справи судом встановлено, що 04.08.2013 року близко 22 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі на перехресті вул. Першотравневої та проспекту Леніна в м. Олександрія Кіровоградської області в порушення п.16.11 ПДР України не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", не надав перевагу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з вище вказаним автомобілем, який отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку №1195/1196 комплексної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи: дії водія ЗАЗ-110307-40 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.16.11 ПДР України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з скоєнням ДТП. Дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.16.12 ПДР України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з скоєнням ДТП. Суд при винесенні вказаної постанови враховував, що в діях потерпілого [PERSON] наявні порушення ПДР України, які знаходилися в причинному зв'язку з вчиненою ДТП, та прийшов до висновку, що вина у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП України відносно [PERSON] доведена частково. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.12.2014 року у справі № 398/7910/14-п провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУаПА закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 04.08.2013 року о 22 год. 10 хв. в м.Олександрія на перехресті проспекту Леніна та вул. Першотравневої, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при проїзді рівнозначного перехрестя не пропустив автомобіль [NUMBER], який наближався праворуч, внаслідок чого трапилось зіткнення, і автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Статтею 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої були пошкоджені автомобілі [NUMBER] та ЗАЗ-110307-40 д.н.з. [NUMBER] відбулась за наявності спільної вини обох водіїв - [PERSON] та [PERSON] Ця обставина в даній справі доказуванню не підлягає, оскільки є фактом, встановленим під час розгляду справ про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] та [PERSON] Згідно висновку № 08/411/13 експертного автотоварознавчого дослідження від 09.08.2013 року, розмір матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля [NUMBER] становить 19138,48 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля [NUMBER], застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», що підтверджується копією Полісу № АВ/38193939 від 03.09.2012 року. ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» позивачу було сплачено страхове відшкодування в розмірі 9319,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17349 від 07.07.2014 року. При визначенні суми страхового відшкодування, страховиком було прийнято рішення про визначення ступеня вини [PERSON] в 50 %, оскільки ДТП сталася внаслідок порушення обома водіями ПДР України і в зв'язку з цим [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9319,24 грн., що становить 50 % матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], за вирахуванням 500 грн. франшизи. На думку суду, обґрунтування ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» щодо відшкодування 50 % розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди відповідає положенням п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України. З огляду на те, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» виконало свої обов'язки за договором страхування, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» не підлягають задоволенню. Оскільки відповідно до ст.12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування виплачене [PERSON] було зменшено страховиком на суму франшизи - 500 грн., суд з урахуванням положень п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 250 грн. матеріальної шкоди, що становить різницю між 50 % розміру матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП та виплаченим страховим відшкодуванням (250 = 9569,24 - 9319,24). За таких обставин, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 250 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходив із наступного. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. З огляду на положення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», суд врахував що сам факт пошкодження автомобіля [NUMBER] не підтверджує заподіяння моральної шкоди [PERSON] [PERSON] Таким чином, суд вважає, що немає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивач не надав суду доказів які б обґрунтовували заподіяння йому такої шкоди та її розмір. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягать стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 243,60 грн., що становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (мінімальна ставка зі сплати судового збору за позовні вимоги майнового характеру, передбачена ЗУ «Про судовий збір»). Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд стягує з [PERSON] на користь держави недоплачений судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 143,60 грн.

Outcome: partial