Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Приписами ч.1\~ст.46 КЗпП України\~встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Так,\~статтею 116 КЗпП\~встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працювала у ПрАТ «СКМЗ» з 03.08.2000 року Наказом № 183 від 16.12.2019 року позивачку звільнено з підприємства 16.12.2019 року на підставі п.1\~ст.36 КЗпП України\~за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки. В день звільнення з позивачкою не було проведено повного розрахунку, що не заперечується відповідачем. Відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі, в день звільнення відповідач заборгував позивачці заробітну плату за листопад 2019 року в сумі 3303,41 грн., за грудень 2019 року в сумі 2664,62 грн. (після утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів). Відповідно до платіжного доручення, 02.03.2020 року у рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за листопад 2019 року позивачці виплачена зарплата в розмірі 3303,41 грн. Відповідно до платіжного доручення, 03.03.2020 року у рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за грудень 2019 року позивачці виплачена зарплата в розмірі 2664,62 грн. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що ПрАТ «СКМЗ» на момент звільнення позивачки мав перед нею заборгованість по заробітній платі у сумі 5968,03 грн., які остаточно були їй виплачені лише 03.03.2020 року. Аналіз статей\~116,\~117 КЗпП України\~свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. У п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При цьому розмір середнього заробітку необхідно проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~з наступними змінами (далі - Порядок). Згідно з пунктами 2, 5 цього Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі №1-5/2012, в аспекті конституційного звернення положення частини першої\~статті 233 Кодексу законів про працю України\~у взаємозв`язку з положеннями статей\~116,\~117,\~237-1\~цього\~кодексу\~слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином, враховуючи, що відповідач повністю не розрахувався із працівником при звільненні, тримісячний строк звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку не пропущений. Виходячи з наданої відповідачем довідки про заробітну плату позивачці, її середньоденна заробітна плата за два останніх відпрацьованих перед звільненням місяців (листопад-грудень 2019 року) складає 201,38 грн. після утримання податків і зборів. При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, судом визначено кількість робочих днів з 17.12.2019 (дата звільнення) до 03.03.2020 (дата фактичного розрахунку), що складає 37 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме: з 17.12.2019 року по 03.03.2020 року, в сумі- 7451,06 грн. (201,38 грн. х 37 днів). Розрахунок кількості днів, за які необхідно стягувати середній заробіток було вирахувано наступним чином. [PERSON] було звільнено 16.12.2019 року, тобто при розрахунку середньоденного заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі у грудні 2019 року повинно вираховуватися 10 робочих днів. Наказом № 368 від 31.10.2019 року на ПрАТ «СКМЗ» у січні 2020 року було оголошено вихідними днями з подальшим відпрацюванням наступні дні : 02.01.2020 року,03.01.2020 року, 06.01.2020 року,08.01.2020 року, 09.01.2020 року, 10.01.2020 року, 13.01.2020 року, 14.01.2020 року. У зв`язку з вищенаведеним у січні 2020 року було нараховано 13 робочих днів. У лютому 2020 року наказом № 391 від 26.11.2019 року було оголошено 24- годинний робочий тиждень з 8-ми годинним робочим днем (додаткові вихідні дні - четвер, п`ятниця). У зв`язку з вищенаведеним у лютому 2020 року було нараховано 12 робочих днів. Як вбачається з копії наказу ПрАТ від 26.11.2019 року №391 «Про режим роботи у лютому 2002 року», у лютому встановлено для працівників підприємства 24 годинний тиждень з 8-мі часовим робочим днем (додаткові вихідні - четвер, п`ятниця), за виключенням працівників, вказаних в Додатку №1 до наказу. Керівникам структурних підрозділам забезпечити ознайомлення працівників з наказом під підпис до 29.11.2019 року, працівникам, які не дали згоду на роботу в нових умовах праці, надати структурних підрозділів письмові заяви про відмову від роботи у зв`язку зі змінами суттєвих умов праці. У судовому засіданні встановлено, що позивачка була звільнена 16.12.2019 року на підставі п.6\~ст.36 КЗпП України\~за згодою сторін. Доказів того, що позивачка відмовилася від роботи у зв`язку зі змінами суттєвих умов праці, останньою суду не надано. Відповідно до платіжного доручення, відповідач остаточно розрахувався з позивачкою лише 03.03.2020 року. Отже, при розрахунку середньоденного заробітку за час затримки розрахунку за березень 2020 року повинно вираховуватися 2 робочих дня. Стосовно стягнення судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна заява була подана до суду 12.03.2020 року, предмет позову - вимога майнового характеру. Згідно п. п. 1 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвалою Краматорського міського суду від 20.03.2020 року при зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] було звільнено від сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача в доход держави підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial