Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що до 20.07.2005 року перебувала з останнім у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Її мати постійно проживає в Республіці Польща, куди запрошує її з сином в гості. У зв'язку з тим, що відповідач постійно виїжджає на заробітки до Російської Федерації, не може отримати від нього дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Тому просить суд надати їй дозвіл на виїзд [PERSON] за кордон без дозволу батька дитини [PERSON] до повноліття дитини, дозволити без його згоди оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу сина за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, просить надати дозвіл на виїзд сина без згоди батька в Республіку Польща, оскільки там постійно проживає її мати, яка одружена з громадянином Польщі, від якого надійшло запрошення на приїзд. Дитина часто хворіє і зможе оздоровитись у своєї бабусі. На даний час вже виготовлено документ для тимчасового виїзду сина за кордон - проїзний документ дитини, в зв'язку з чим від вимоги в цій частині позову відмовилась. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи не заперечив задоволенню позову, пояснив, що обмежень у виїзді дитини за кордон не має, такий виїзд буде відповідати інтересам дитини, її розвитку. В зв'язку з неявкою відповідача, згодою позивача та представника третьої особи на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до частково задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з п. 1 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, і проїзний документ дитини, є документами, що посвідчують особу і підтверджують громадянство України, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в?їзд в України. Пунктами 4, 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюються без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Такий виїзд здійснюється із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області. 20 липня 2005 року шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 212, що підтверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.09.2005 року. 10 вересня 2006 року позивач одружилась вдруге, після чого набула прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2006 року. [PERSON], турбуючись про виховання та утримання сина, має бажання та можливість виїзду за кордон до Республіки Польща, де може забезпечити його відпочинок та оздоровлення, оскільки там проживає її мати - баба [PERSON], що підтверджується їх викликами до вказаної країни від 20.06.2014 року. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу без згоди батька на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон - саме до Республіки Польща терміном на один рік з дня набрання чинності цим рішенням суду. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В частині позовних вимог про надання дозволу на виготовлення без згоди батька проїзного документа дитини для виїзду за кордон слід відмовити, оскільки в матеріалах справи наявна копія такого документа [NUMBER], видана [PERSON], [INFO] 27 грудня 2013 року на термін дії до 27 грудня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial