Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зняття арешту з 2/25 частин житлового будинку [ADDRESS], право власності на які зареєстровані за [PERSON] та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 06.07.2006р. за №3426244. Ухвалою суду від 19.03.2018р. за клопотанням представника позивача витребувані з [PERSON] Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., та з КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник під час судового засідання підтримали позов у повному обсязі та просила його задовольнити, вказуючи, що [INFO]. померла її донька [PERSON], яка була власницею спірного нерухомого майна. Вона та відповідач, яка є донькою померлої, звернулась до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Під час оформлення документів для отримання спадщини з'ясувалось, що у 1996р. на підставі ухвали Первомайського суду накладений арешт на 2/25 частин житлового будинку [ADDRESS]. Відповідача надала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу без її участі. Відзив до суду не наданий. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. [INFO]. померла [PERSON], про що 01.03.2017р. Первомайським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складений актовий запис №190. Після її смерті [PERSON] Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за заявою [PERSON] про прийняття спадщини заведена спадкова справа №174/2017 після смерті [PERSON], в якій також наявна заява [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованого 28.10.2017р. нотаріусом власником 2/25 житлового будинку 2/25 частин житлового будинку [ADDRESS] вказана [PERSON] на підставі договору дарування від 19.07.2002р. Також міститься запис про те, що 06.07.2006р. внесені відомості за №3426244 про арешт будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі ухвали без номера 20.02.1996р. народного суду Первомайського району як власності [PERSON]. Згідно договору дарування частини домоволодіння від 19.07.2002р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання прийняла в дар 2/25 частин житлового будинку [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за зареєстрований №5249. 25.03.2004р. право власності зареєстровано за [PERSON] в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації. На заяву позивача Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області дана довідка, відповідно до якої у 1996р. [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. 14.03.1996р. судом постановлена ухвала про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі. У зв'язку із закінченням терміну зберігання справ даної категорії за 1996рік справа знищена. Ухвала про накладення арешту на будь-яке майно відсутня. Відповідно до повідомлення КП «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації» на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване право власності на [NUMBER] за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON] та [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON] та [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON], на [NUMBER] за [PERSON], [PERSON], [PERSON], на 2/25 частин за [PERSON] та частина будинку за місцевою радою. Як пояснила позивач, фактично будинок [ADDRESS] складається з окремих квартир. 2/25 частин вказаного будинку, яка належала [PERSON] також є окремою квартирою з окремим виходом, отже результат розгляду справи не може вплинути на права чи обв'язки інших співвласників будинку, які є власниками окремих квартир. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.1, 2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. З матеріалів справи вбачається, що арешт на 2/25 частин житлового будинку [ADDRESS] накладений судом як забезпечення позову в 1996р., але у власність вказану частини будинку [PERSON] отримала лише у 2002р. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що наявність арешту порушує права спадкоємців [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном, отже позов в частині зняття арешту обґрунтований та підлягає задоволенню в цій частині в повному обсязі. Позивач також просила виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 06.07.2006р. за №3426244. Однак, відповідно до вимоги ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна, є прямою підставою для виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомості майна запису про арешт майна і не потребує інших додаткових рішень суду, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial