Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, уточненим в ході розгляду справи, та в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30.04.2004 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] 23.01.2007 року народженя, але з квітня 2014 року припинили фактичні шлюбні відносини, сумісне господарство не ведуть , підстав для примирення між ними не має, оскільки втратили фізичні та духовні звязки. Спір про місце проживання дитини відсутній, дитина проживає разом із позивачем, дошлюбне прізвище повертати позивач не має наміру. У період шлюби ними, як подружжям було придбане нступне майно: квартиру [ADDRESS] (колишня назва пр.Леніна) у м.Маріуполі, автомобіль BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], квартира [ADDRESS], автомобіль BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER]. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та визнати майно, придбане у шлюбі, обєктом спільної сумісної власності та поділити його, визнавши за нею право власності на квартиру [ADDRESS] (колишня назва пр.Леніна) у м.Маріуполі та на автомобіль BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. За відповідачем - на квартиру [ADDRESS], та на автомобіль BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER]. Стягнути з відповідача грошову компенсацію від різниці у вартості майна у сумі 452200 грн. та витрати по сплаті судового збору. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 8 грудня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Розподілено спільно нажите майно подружжя: визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (колишня назва пр.Леніна) у м.Маріуполі, на автомобіль BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]; визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], на автомобіль BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за різніцю у вартості часток майна подружжя у сумі 207462 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 4141,2 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. З даним рішенням частково не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він оскаржує рішення в частині розподілу спільно нажитого майна подружжя. Апелянт не погоджується з оцінкою вартості спірного майна. Відповідач вважає, що суд не повно зясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив змінити рішення суду першої інстанції в частині розподілу спільно нажитого майна подружжя і стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію за різницю у вартості часток майна подружжя у сумі 167465,58 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 4141,20 грн. Відповідач до суду не зявився, повідомлений про час і місце судового засідання телефонограмою. Представник відповідача звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність. Позивач до суду не зявилася, повідомлена про час і місце судового засідання телефонограмою. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав. Відповідно до вимог стаття 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За вимогами ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. (ч. 4, ст. 71 СК України). При цьому, якщо поділ стосується неподільної речі, а жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в шлюбі з 30.04.2004 року (свідоцтво про шлюб серії I-НО №434872 від 27.10.2015 року, видане Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ Донецької області) до квітня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 23.01.2007 року народженя, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Під час шлюбу за спільні кошти у спільну сумісну вартість сторонами було придбано на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.06.2004 року кв.16 у б. 77 по пр.Леніна ( на цей час пр.Миру) у м. Маріуполі, влансиком відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено [PERSON], 09.04.2014 року було зареєстровано право власності державним реєстратором на кв. 13 у б. 108а по пр.Будівельників у м.Маріуполі, власником відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено відповідача [PERSON] Також сторонами придбано наступні транспортні засоби. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 21.07.2011 року на імя [PERSON] зареєстровано автомобіль BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 23.05.2012 року на імя [PERSON] зареєстровано автомобіль BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], право керувати має [PERSON] За клопотнням відповідача [PERSON] судом першої інстанції було призначено судові експертизи з питань визначення дійсної вартості спільного майна подружжя. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 2 від 15.11.2016 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 974856 грн., ринкова вартість [ADDRESS] (колишня назва пр.Леніна) у м.Маріуполі складає 482532 грн. За висновком судової товарознавчої експертизи від 15.06.2016 року середня ринкова вартість автомобіля BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] складає 429750 грн., дійсна ринкова вартість автомобіля BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] становить 352350,83 грн. Статтею 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є частково обґрунтованими. Пленум Верховного Суду України в пункті 25 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року розяснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач заперечував проти заявленого позивачкою розподілу спільно нажитого майна подружжя, він не вносив на депозитний рахунок суду грошову суму для виплати на користь позивачки грошової компенсації. В даному випадку жоден з подружжя не вчинив внесення на депозитний рахунок суду грошової суми для виплати грошової компенсації різниці в вартості часток спірного майна, як цього вимагає ст. 365 ЦК України, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги. Апеляційний суд враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України в абз. 3 п. 25 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року та вважає необхідним рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 8 грудня 2016 року змінити в частині розподілу спільного майна подружжя. Визнати обєктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]: - квартиру [ADDRESS] (колишня назва проспект Леніна) у місті Маріуполі Донецької області, - квартиру [ADDRESS], - автомобіль BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], - автомобіль BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину спільного сумісного майна: - квартири [ADDRESS] (колишня назва проспект Леніна) у місті Маріуполі Донецької області, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 60,2 кв.м. та житловою площею 42,6 кв.м. - квартири [ADDRESS], яка складається хз двох житлових кімнат, загальною площею 112,4 кв.м. та житловою площею 67,3 кв.м - автомобілю BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], - автомобілю BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину спільного сумісного майна: - квартири [ADDRESS] (колишня назва проспект Леніна) у місті Маріуполі Донецької області, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 60,2 кв.м. та житловою площею 42,6 кв.м. - квартири [ADDRESS], яка складається хз двох житлових кімнат, загальною площею 112,4 кв.м. та житловою площею 67,3 кв.м - автомобілю BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], - автомобілю BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER]. та залишити вказане майно в спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON]. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, апеляційний суд вважає необхідним рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 8 грудня 2016 року змінити в частині розподілу судових витрат і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 2314 грн. 20 коп. В решті частині рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 8 грудня 2016 року залишити без змін. Також на підставі ст. 88 ЦПК України апеляційний суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору при зверненні з даною апеляційною скаргою в розмірі 3617 грн. 46 коп.

Outcome: partial