Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

I. Позиції учасників справи. У січні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначив, що після розірвання шлюбу з відповідачкою їх спільна дитина [PERSON] залишилась проживати разом з матір`ю. Між сторонами періодично виникають спори щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини, тому, після уточнення вимог просив встановити наступний порядок спілкування з дитиною: щотижнево з 17-00 год. п`ятниці до 12-00 год. неділі; щорічно в день народження дочки [INFO] або [INFO] з 12-00 год. до 19-00 год.; щорічно в день його народження [INFO] з 10-00 год. до 18-00 год.; щорічно в день народження батьків позивача [INFO] та [INFO] з 10-00 год. до 18-00 год.; безперешкодне відвідування батьком дитячих заходів, у яких бере участь дитина. Відповідачка вимоги позивача визнала частково. Вважає доцільним наступні способи участі батька вихованні дочки: щотижнево з 17-00 год. п`ятниці до 12-00 год. неділі; щорічно [INFO] з 12-00 год. до 19-00 год.; щорічно в день народження позивача [INFO] з 10-00 год. до 18-00 год.; щорічно в день народження батьків позивача [INFO] та [INFO] з 10-00 год. до 18-00 год.; безперешкодне відвідування батьком дитячих заходів, у яких бере участь дитина. Вказала, що перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинить. Орган опіки та піклування в особі Маріупольської міської ради просив розглядати позов без присутності їхнього представника, надав суду висновок про можливість участі батька у виховання доньки [PERSON] шляхом періодичного спілкування. II. Щодо фактів. Сторони уклали шлюб 28.10.2016 року (а.с.11), який розірвано на підставі рішення суду від 17.09.2020 року (а.с.12). Під час шлюбу [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] (а.с.13). Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05.05.2021 року визнано доцільним встановлення такого способу участі батька [PERSON] з дочкою [PERSON] : щотижня з 17-00 год. до 12-00 год. неділі; особисті побачення серед робочого тижня для прогулянки вирішувати за домовленістю між батьками дитини; в день народження дитини [INFO] , або після дня народження, день та час спілкування вирішувати за обоюдною домовленістю між батьками; день народження батька [PERSON] [INFO] з 10-00 год. до 18-00 год.; день народження бабусі [PERSON] та Дідуся [PERSON] з 10-00 год. до 18-00 год.; сумісний відпочинок в літній період терміном 14 днів, місяць та дні вирішувати за домовленістю між батьками, з обов`язковим попередженням матері про місце проведення відпочинку, а також кола осіб, з якими такий відпочинок буде проводитись та можливості безперешкодного спілкування матері з дитиною за допомогою засобів мобільного та інтернет зв`язку; відвідування [PERSON] дитячих заходів, де бере участь донька; спілкування у святкові дні, а також всі інші питання, які стосуються виховання, розвитку, лікування, місцезнаходження дитини вирішувати за домовленістю між батьками дитини. III. Щодо процедури. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ЦПК). IV. Щодо права. Нормами ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК) передбачено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК). Відповідно до ст. 141 цього ж Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" (далі - Закон) закріплено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 15 Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (ст. 1 Закону). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). V. Висновки суду. Аналіз наведених вище норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Позиція позивача у цьому спорі полягає в тому, щоб мати особисті побачення з дитиною у вихідні дні та дні народження родичів, а також мати змогу відвідувати місця проведення розваг дитини. Відповідачка проти такого порядку не заперечувала, окрім дня народження [PERSON] [INFO] , запропонувала позивачу мати змогу забрати доньку для особистого побачення [INFO]. Органом опіки та піклування запропоновано наступний порядок спілкування батька з дітьми: щотижня з 17-00 год. до 12-00 год. неділі; особисті побачення серед робочого тижня для прогулянки вирішувати за домовленістю між батьками дитини; в день народження дитини [INFO] , або після дня народження, день та час спілкування вирішувати за обоюдною домовленістю між батьками; день народження батька [PERSON] [INFO] з 10-00 год. до 18-00 год.; день народження бабусі [PERSON] та Дідуся [PERSON] з 10-00 год. до 18-00 год.; сумісний відпочинок в літній період терміном 14 днів, місяць та дні вирішувати за домовленістю між батьками, з обов`язковим попередженням матері про місце проведення відпочинку, а також кола осіб, з якими такий відпочинок буде проводитись та можливості безперешкодного спілкування матері з дитиною за допомогою засобів мобільного та інтернет зв`язку; відвідування [PERSON] дитячих заходів, де бере участь донька; спілкування у святкові дні, а також всі інші питання, які стосуються виховання, розвитку, лікування, місцезнаходження дитини вирішувати за домовленістю між батьками дитини. За таких обставин, суд вважає, що побачення за місцем проживання батька щотижня та у дні народження родичів дитини, а також відвідування батьком дитячих заходів не суперечить принципам розумності, справедливості, балансу прав сторін та інтересам дитини. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial