Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

23.10.2017 р. позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на утримання дитини, свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірваний 12.09.2006 року, від шлюбу з відповідачем має повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина навчається на ІІІ-му курсі денного відділення в державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернівецький професійний ліцей автомобільного сервісу» за професією слюсар з ремонту автомобілів. Оскільки син навчається на денній формі навчання, то не має власного заробітку, він знаходиться на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги на період навчання. Посилаючись на ст. 199 СК України позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Окрім цього до повноліття сина позивачка витратила грошові кошти в розмірі 4590 грн., на навчання сина водінню транспортного засобу. Враховуючи, що батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами позивач просить суд стягнути з відповідача половину додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 2295 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та незаперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки в сумі 1200 гривень. Оскільки більшу суму він не зможе сплачувати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивач - [PERSON] та відповідач [PERSON] мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження № 086046 від 02.11.1999 р. [PERSON] навчається на ІІІ-му курсі денного відділення в державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернівецький професійний ліцей автомобільного сервісу» за професією слюсар з ремонту автомобілів, термін закінчення навчання 30.06.2018 р., що підтверджується довідкою № 507 від 11.09.2017 р. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно норм ст. 200 СК України суд, визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у цього Кодексу. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] на період навчання, саме в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2017 року і на період навчання по 30.06.2018 року включно. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний ліцей автомобільного сервісу» № 651 від 19.10.2017 року для навчання [PERSON] матірю [PERSON] були закуплені талони за паливо на суму 4590 грн. Положеннями ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial