Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень на кожну дитину , щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, хоча в змозі це робити. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому 19.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції шлюбі, від якого мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, всі основні витрати, пов`язані із забезпеченням дітей позивач несе самостійно. Відповідач відзиву на позов не подав, свого ставлення до позовних вимог не висловив. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства України, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільних з позивачем дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Суд вважає, що заявлений розмір аліментів в розмірі 2 500 гривень на кожну дитину, що є більшим за встановлений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, необґрунтований, недоведений позивачем та має бути зменшений. Позивачем не надано суду жодних належних доказів про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти у розмірі, більшому за мінімальний. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial