Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня перд'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а вона одна не може забезпечити дитині рівень життя, необхідний для нормального її фізичного, розумового, духовного розвитку у звязку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 03 серпня 2018 року про відкриття провадження, вирішено дану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, передбаченого ст. 274-279 ЦПК України. Відповідач, [PERSON], відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення. Відповідач в установлений ч.7 ст.178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі, а тому суд вирішує розглядати справу за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. У відповідності до положень ч.5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20 вересня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія І-ВЛ № 216113. Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої вказаний відповідач. На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів сторони спільно не проживають. Малолітня дитина сторін знаходяться на утриманні позивача та проживає разом з нею. Відповідно до вимог ст.180 СК України- батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дитини, що він має сплачувати, необхідно визначити у частці від його доходу, як просить позивач у своєму позові. Враховуючи вищевикладене та те, що позивач позов підтримує, а відповідач відзив на позов не надав, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров"я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобов"язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки, що знаходиться на утриманні позивача, хоч має можливість надавати допомогу, оскільки є здоровою працездатною особою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем відомостей щодо: стану здоров'я платника аліментів; стану здоров'я дитини; відсутності/наявності у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявності/відсутності рухомого та/або нерухомого майна; грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано доказів здійснення витрат платником аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Судом прийнято до уваги, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Згідно з ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, достатніх підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом прийнято до уваги, що чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від доходу платника аліментів. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, враховуючи їх необґрунтованість та недоведеність належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Відповідно до ч.1ст.191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу п.1 ч.1ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial