Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

14 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 1990 по 2005 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] Від даного шлюбу, 30.04.1996 року, у них з відповідачем народилась донька - [PERSON]. На день подання заяви, [PERSON] навчається у Західно-Угорському університеті на 1 курсі денної форми навчання, за спеціальністю "правові відносини". Позивачка не в змозі самостійно оплатити витрати пов'язані із навчанням доньки. Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що відповідач займається підприємництвом у магазині, якій оформлений на його дружину, просила суд призначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від його доходів щомісячно на період навчання доньки. До початку розгляду справи по суті позивач змінив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні представник позивачки заявлені уточнені позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив, просив суд задовольнити позов. Відповідач та його представник в судовому засідання позов визнали частково, просили суд призначити аліменти в розмірі 1000 грн., зважаючи на той факт, що відповідач ніде не працює, має на утриманні ще одну малолітню дитину, від другого шлюбу, а тому не має змоги сплачувати аліменти на утримання дочки в тому обсязі, як того вимагає позивачка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що перебуває у дружніх відносинах з відповідачем і тому неодноразово пересилав, передані [PERSON], гроші на утримання дітей, оскільки часто їздив по справам до Угорщини. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання повнолітньої дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 199 СК України, батьки повинні утримувати дитину після досягнення нею повноліття, в разі продовження дитиною навчання до досягнення 23 років за умови, що батьки мають можливість надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 цього Кодексу. При цьому слід брати до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких визначено: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний відповідно до рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі №2-1707/2005 від 04.11.2005 року (а.с.6-7). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки наданої Західно-угорським Університетом від 21.06.2016р. (а.с. 10-12), [PERSON] є студенткою 1-го курсу денної форми навчання. Термін закінчення навчання - червень 2020 р. На даний час вона отримує державну стипендію. Відповідно до довідки №33 від 28.02.2017 р., наданої виконкомом Виноградівської міської ради, (долучена до матеріалів справи) відповідач проживає в [INFO], разом з дружиною - [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO] Пояснення позивача про матеріальний стан відповідача підтвердження доказами не знайшли, а тому не можуть прийматися до уваги при винесені рішення. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання повнолітньої дитини - доньки [PERSON] (30.04.1996 р.н.) відповідно до ст.ст. 184, 199, 200 СК України, з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище, суд вважає, що справедливим розміром аліментів на утримання повнолітньої доньки буде 1000 грн. щомісячно з моменту подання позовної заяви до моменту досягнення нею 23 річного віку або до закінчення навчання, в залежності від того, яка обставина настане раніше. Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на одну працездатну людину та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial