Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

05 листопада 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 12 754,15 грн. пені з урахуванням комісії банку 63,77 грн. за рахунок відповідача за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2017 року по 01.06.2018 року. Вимоги обґрунтовані тим, що за рішенням суду стягнуті з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відкрите виконавче провадження. Як зазначає позивач, відповідач не виконує належним чином рішення суду, а тому виникла заборгованість. На підставі положень статті 196 СК України відповідач має сплатити пеню за період з грудня 2017 року по травень 2018 року. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог. У відзиві, який 11.02.2019 року надійшов до суду відповідач зазначає, що він не ухиляється від сплати аліментів так як за домовленістю з дружиною надавав їй кошти на її утримання та утримання дитини, придбавав речі, до винесення рішення про стягнення аліментів. Як зазначає відповідач він аліменти сплачує щомісячно та намагається сплатити заборгованість, яка утворилась за час розгляду справи в суді. Також як зазначив відповідач, крім аліментів на утримання дружини, він сплачує аліменти на утримання дитини, а тому з нього стягується 50% заробітку. Відповідач вважає, що відсутня його вина у виникненні заборгованості. На даний час він має заробітну плату в розмірі 4 000,00 грн. та інших доходів не має. Крім того, стаття 196 СК України передбачає стягнення пені за несплату аліментів на утримання дітей, а не дружини. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши сторони, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3 ст.195 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Стаття 196 СК України не виключає стягнення пені за несплату аліментів на утримання дружини. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч.2 ст.196 СК України). Разом із тим згідно з ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості. Як встановлено в судовому засіданні, 17 грудня 2016 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу у сторін [INFO] року народилась донька - [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16.03.2018 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дружини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку. Рішення суду надано не було та встановити дату з якого часу стягуються аліменти суд позбавлений можливості, так як в копії виконавчого листа така дата не зазначена. Проте відповідач не заперечував, що саме з грудня 2017 року мають сплачуватись аліменти. Рішення суду пред'явлено до примусового виконання та постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гузь А.Г. від09.05.2018 року відкрито виконавче провадження №56355831. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.07.2018 року шлюб між сторонами розірвано (справа №756/2921/18). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був офіційно працевлаштований по вересень 2018 року та з його доходу, починаючи з березня 2018 року по вересень 2018 року, вираховувались аліменти, що підтверджується довідкою. Після звільнення відповідач сплачував аліменти на рахунок виконавчої служби, як він пояснив в судовому засіданні та не заперечувалось позивачем. У відповідності до ч.3, 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості за аліментами, згідно з яким в період часу з грудня 2017 року по травень 2018 року відповідач не сплачував аліменти та утворилась заборгованість: Грудень 2017 року - 3 202,55 грн. (600,00 грн. сплачено, як зазначила позивач) Січень 2018 року - 3 555,95 грн. Лютий 2018 року - 3 716,78 грн. Березень 2018 року - 2 576,63 грн. Квітень 2018 року - 14 714,63 грн. Травень 2018 року - 4 184,53 грн., а всього 32 551,07 грн. Правильність визначення заборгованості у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку, відповідач не оспорював. Суд не може взяти до уваги чеки які надані відповідачем на підтвердження утримання позивача до справи так як позивач заперечує факт передачі їй продуктів та речей придбаних за вказаними чеками. Розмір сплачених аліментів та пені за період, зазначений в позовній заяві виглядає наступним чином (згідно розрахунку здійсненого державним виконавцем та позивачем): грудень 2017 року - аліменти сплачені в сумі 600,00 грн., заборгованість становить 3 202,55 грн., пеня (неустойка) складає 992,79 грн. (1% х 31 день); січень 2018 року - аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 550,95 грн., пеня (неустойка) складає 1 100,79 грн. (1%х31 день) лютий 2018 року - аліменти не сплачено, заборгованість становить 3 716,78 грн. пеня (неустойка) складає 1 040,70 грн. (1% х 28 днів) березень 2018 року - аліменти не сплачено, заборгованість становить 2 576,63 грн. пеня (неустойка) складає 798,76 грн. (1% х 31 день) квітень 2018 року - аліменти не сплачено, заборгованість становить 24 714,63 грн. пеня (неустойка) складає 7 414,39 грн. (1% х 30 днів) травень 2018 року - аліменти не сплачено, заборгованість становить 4 184,53 грн. пеня (неустойка) складає 1 297,20 грн. (1% х 31 день) В судовому засіданні відповідач не надав докази про погашення заборгованості по аліментам. А всього пеня за спірний період становить 12 644,63 грн. В судовому засіданні суду не надано доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів, так як він знав про обов'язок утримувати дружину до виповнення дитиною трирічного віку, враховуючи що він мав фінансову можливість надавати допомогу. Крім того, суд вважає, що посилання відповідача на ту обставину що він не знав який розмір аліментів буде присуджено за рішенням суду не є тією обставиною за якої суд може вважати що відсутня його вина у несплаті аліментів. Разом з тим п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Отже, для відповідача така відповідальність встановлена ст.196 СК України, частиною 2 якої передбачено й зменшення розміру неустойки. В судовому засіданні не надано доказів матеріального та сімейного стану відповідача за яких суд міг зменшити розмір неустойки. Відповідач у відзиві зазначав, що на даний час його дохід складає 4 000,00 грн., проте таких доказів суду надано не було. А тому повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial