Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської Ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з [PERSON] у них є донька [PERSON], [INFO]. 09 травня 2015 року відповідач залишивши грудну дитину на позивача виїхала з м. Слов'янська, не дивлячись на заперечення [PERSON], після повернення відповідач почала проживати окремо від чоловіка та доньки. З листопада 2015 року по теперішній час позивачу невідоме її місце проживання, за наявною у позивача інформацією вона за цей період побувала в окупованому Криму, РФ, державах ЄС та Таїланді, в цей час коли їх спільна донька має діагноз дитини, що часто хворіє та знаходиться під постійним наглядом лікарів. 20.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, схильна до вживання алкоголю, перебувала на обліку в КЛПУ Міський наркологічний диспансер м. Слов'янська з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю вживання зі шкідливими наслідками. Позивач офіційно працевлаштований, працює директором ТОВ "Керам Ленд", зареєстрований як приватний підприємець. В свою чергу, відповідач перестала брати участь у вихованні дитини, не провідує доньку, не спілкується з нею, мало цікавиться її здоров'ям, не цікавиться її успіхами, духовним та соціальним розвитком, не проявляє до доньки материнської уваги та турботи, в той же час перешкод з боку позивача а також бабусі дитини не створюється. У зв'язку з наведеним просить суд, позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив позовні вимоги, навів доводи аналогічні доводам викладеним у позовні заяві та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с.30), про причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської Ради [PERSON], що діє на підставі довіреності №29/01-150 від 23.01.2017 року (а.с.47), у позові просив відмовити. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Заочним рішення Слов'янського міськрайонного суду від 26.02.2017 року (а.с.10), шлюб між сторонами розірвано, місце мешкання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], визначено з батьком - [PERSON], [INFO]. На теперішній час [PERSON] зареєстрована та проживає разом з батьком [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї №52 від 08.08.2016 року, наданою Житлово-будівельним кооперативом №36 "Енергетик"(а.с.11). Відповідно до характеристики на [PERSON], наданої Житлово-будівельним кооперативом №36 "Енергетик" №846 від 22.07.2016 року (а.с.24), [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, без шкідливих звичок, без участі колишньої дружини займається вихованням своєї доньки, к дитині відноситься з турботою та увагою, працює утримує сім'ю. З акту обстеження по факту мешкання за адресою - [ADDRESS] від 20.07.2016 року, вбачається, що за даною адресою проживають [PERSON], його донька [PERSON] та мати [PERSON]. З листопада 2013 року по травень 2015 року за зазначеною адресою також проживала [PERSON] - мати дитини. За весь час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони як неврівноважена, схильна до конфліктів особа, неодноразово була помічена у стані алкогольного сп'яніння. З травня 2015 року по теперішній час в квартирі не з'являється,її місцезнаходження не відоме (а.с.15). Згідно до довідки наданої КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська", дитина [PERSON], [INFO] спостерігалась в КЗ "ЦПМСД м. Слов'янська" з народження в амбулаторії №4, потім в амбулаторії №5 з 18.11.15 до теперішнього часу, огляди та щеплення в амбулаторії №5 з 18.11.15 року були в присутності батька (а.с.27). Відповідно до довідки №47 від 02.08.2016 року, наданої ТОВ "Керам Ленд" (а.с.28), [PERSON] працює на посаді директора ТОВ "Керам Ленд" з 08.04.2016 року. У відповідність до довідки наданої КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська", [PERSON], знаходилась на стаціонарному лікуванні з 07.02.2017 року по 23.02.2017 року з діагнозом: "Емоційно-нестійкий розлад, пограничний тип".(а.с.73). Вирішуючи питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], суд виходить за наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування або бродяжництва, засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз'яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 (з подальшими змінами), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як передбачено ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачено ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не втратила інтересу до виховання дитини та піклування за нею, про що свідчить те, що вона приходить до дитини, хоча і рідко. Крім того, у зв'язку з неприязним відношенням з позивачем по справі, який перешкоджає їй бачитися з донькою, вона звернулась до Органу опіки та піклування, з заявою від 26.01.2017 року, про встановлення порядку спілкування з малолітньою донькою (а.с.46). Рішенням Виконавчого комітету Слов'янської міської ради №180/2 від 15.03.2017 року Про встановлення порядку спілкування з дитиною, встановлено гр. [PERSON] порядок спілкування з донькою - [PERSON], [INFO]: щопонеділка та щосереди з 17.30 до 19.30 години та щонеділі з 10.00 години до 19.00 години, за місцем проживання дитини (а.с.74). Позивач в судовому засіданні пояснив, що відповідач не в повній мірі дотримується встановленого графіку відвідування доньки, однак приходить в інший час і додому, і в дитячий садок, що свідчить про наявність зв'язку між донькою та матір'ю. Факт наявності зв'язку матері з дитиною в судовому засіданні підтвердили також і свідки, які пояснили, що мати хоча і рідко але намагається спілкуватися з дитиною В той же час, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], охарактеризували мати з негативної сторони. Пояснили, що піклуванням дитини в основному займається батько, який відвідує дитячий садок, лікарню, купує дитині одяг та продукти харчування. Однак, наявність негативної характеристики та не проживання матері з дитиною, не дають суду підстав вважати, що існують виключні обставини, які шкодять інтересам дитини, її здоров'ю, наражують її на небезпеку, для висновку суду про позбавлення батьківських прав матері. Крім того, у справах, що стосуються вирішення питання про позбавлення батьківських прав склалась і усталена практика ЄСПЛ. Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Відповідно до рішення ухваленого 07.12.2006 року у справі "Хант проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини. (п. 54) Отже, аналізуючи норми національного законодавства та враховуючи міжнародні стандарти, слід зробити висновок, про те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки в даному випадку як для матері так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. При вирішення заявлених вимог, суд враховує також Висновок органу опіки та піклування Слов'янської міської ради №29/01-202 від 27.01.2017 року, про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо своєї доньки [PERSON] (а.с.48-49), ретельно перевірив докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і встановив, що їх недостатньо для того, щоб вдатись до крайнього заходу позбавити відповідача батьківських прав. У зв'язку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заявлені вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed