Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

26.10.2015р. ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № SUОWRK10870288 від 18.12.2006 р. в розмірі 21099,45грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18.12.2006 р. між сторонами було укладено кредитний договір № SUОWRK10870288, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5670,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору та станом на 07.10.2015 має заборгованість за кредитом в сумі 41595,62 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом -5539,77грн, заборгованістьості по сплаті відсотків -11574,10грн, заборгованості з комісії - 3016,30грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором -21465,45 грн, з яких віднімається сума у розмірі 20496,17грн, стягнута рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2013 та рішенням Апеляційного суду Сумської області від 14.08.2013р., тому позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 21099,45 грн. ПАТ КБ ПриватБанк належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, подало клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, також зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на судове засідання не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів ( постановляє заочне рішення) (ч.1 ст.224 ЦПК України) Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2006 між ЗАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір № SUОWRK10870288 (надалі - кредитний договір). Відповідно до кредитного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 5670,00 грн. на строк до 18.12.2009р. включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми розрахованої від суми товару за винятком внесеного авансу, щомісяця в період сплати у розмірі 1,52% від суми виданого кредиту, за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору. Періодом сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця. В п.1.1 цього договору встановлено, що щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 274,96 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складає із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.(а.с.9-10) ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанка», що підтверджується копією витягу з Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».(а.с.15) Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2013року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, стягну на користь позивача по кредитному договору № SUОWRK10870288 від 18.12.2006 борг в розмірі 20130,17 грн, з них: заборгованість за кредитом -5539,77 грн, заборгованість по сплаті відсотків -11574,10 грн, заборгованість з комісії - 3016,30грн. (а.с.4-5) Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 14.08.2013року скасоване рішення суду першої інстанціїі від 16.05.2013року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені та ухвалене рішення про стягнення з [PERSON] на користь банку пеню за несвоєчасне виконання зобовязання за договором за період з 31.01.2012р. по 30.01.2013р. в сумі 366,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.(а.с.5-6) Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 61 ЦПК України та наявність судових рішень від 16.05.2013р. та від 14.08.2013р., обставина наявності заборгованості у [PERSON] по кредитному договору № SUОWRK10870288 від 18.12.2006 доказуванню не підлягає. Доказів сплати відповідачем боргу за кредитним договором № SUОWRK10870288 від 18.12.2006 матеріали справи не містять. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 07.10.2015 загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ ПриватБанк за період з 20.01.2007р. по 07.10.2015р. складає 41595,62грн, в тому числі: заборгованість за кредитом -5539,77грн, заборгованість по сплаті відсотків -11574,10грн, заборгованість з комісії - 3016,30грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за ставкою 0,15 -21465,45 грн. (а.с. 7-8) Різниця між поточною заборгованістю та стягнутою раніше в судовому порядку становить - 21099 грн. 45 коп. Враховуючи викладене, сума коштів, яку просить стягнути позивач, є пеня за несвоєчасність виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору, яка нарахована за період з 20.01.2007р. по 07.10.2015р. у сумі 21099,45грн. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до п. 4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,00% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п.4 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати стягнення будь-яких сум, не зазначених у договорі про надання споживчого кредиту. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої\~статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня\~\~на відповідну суму, а позовна\~\~давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. Враховуючи умови пункту 4.1 кредитного договору № SUОWRK10870288 від 18.12.2006, вимоги зазначених вище норм матеріального права, дату звернення позивача до суду, суд не погоджується з розміром пені, яка визначена позивачем, та вважає, що відповідач повинен сплатии пеню у розмірі одної гривні за кожен день прострочки - за 365 днів починаючи з 07.10.2014 року по 07.10.2015 року у розмірі 365,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк пені на загальну суму 365,00 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 253, 258, 549, 551 ЦК України,

Outcome: partial