Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

16 серпня 2015 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою звернулося Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ "ВіЕйБі Банк") до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що відповідно до договору банківського обслуговування № ВLаЖГА00051182, який був укладений між сторонами 11.07.2011 року, відповідачка отримала кредит в розмірі 19900,00 грн. на поточні потреби, зі строком користування кредитними коштами до 11 липня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних та комісії за управління кредитом у розмірі - 1,75 % від суми кредиту. Відповідно до п.2.5.2 Договору позичальник зобов'язувався не пізніше дати, встановленої в графіку поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахунком, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Позивач виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідачка від виконання зобов'язань ухиляється. Заборгованість відповідачки [PERSON] за Договором банківського обслуговування становить 134 034,45 грн., в тому числі: кредит -14619,92 грн.; відсотки -5261,83 грн.; комісія за РО -8706,25 грн.; плата з пропуску платежів -105446,45 грн. Просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнського Акціонерного Банку» 134 034,45 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути у його відсутності та задовольнити позов (а.с.38). Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала факт укладення згаданого договору з позивачем та порушення нею його умов, але посилаючись на своє скрутне матеріальне становище просила суд зменшити розмір обчислених позивачем виплат. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 11.07.2011 року між позивачем і відповідачем було укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00051182, на підставі якого [PERSON] отримала в банку кредит в розмірі 19900,00 грн. на поточні потреби, зі строком користування кредитними коштами до 11 липня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних від суми виданого кредиту, плати у вигляді комісії у розмірі - 1,75 % від суми кредиту та пені у розмірі 0,50 %, передбачену п.4.3 Загальної частини Договору. Додатком №1 до вищезазначеного договору встановлено графік погашення кредиту помісячно, починаючи з 11.07.2011 р. по 11.07.2014 року. Даний графік узгоджено та підписано сторонами (а.с.11-12). У зв'язку з невиконанням [PERSON] кредитних зобов'язань, сума кредитної заборгованості, станом на 05.08.2015 року, становить 134 034 грн.45 коп., яка складається: із 14619,92 грн. - заборгованості за кредитом; 5261,83 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 8706,25 грн. - комісії за управління кредитом, 105446,45 грн. - пені за пропуск платежів, що підтверджується розрахунком на а.с.13 За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства ( п. 6 цієї статті: справедливість, добросовісність та розумність) та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Згідно ст. 370-7 ЦК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права. За змістом п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру нарахованої відповідачці пені суд, враховує складну соціально-економічну ситуацію в країні, яка призвела до зубожіння населення держави та знецінення гривні, а також ту обставину, що нарахована за договором пеня за несвоєчасне погашення платежів є неспівмірною із розміром основного боргу, так як значно перевищує розмір простроченого боргу та процентів, відповідачка є пенсіонеркою за віком, а тому сума нарахованої неустойки (в даному випадку пені) підлягає в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшенню до розміру, який суд вважає справедливим з огляду на ступінь невиконання позичальником грошового зобов'язання, а саме до 15000 грн. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача всього 43588 грн. 00 коп., із яких 14619,92 грн. - в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, 5261,83 грн. - в рахунок погашення заборгованості відсотків за користування кредитом, 8706,25 - у відшкодування комісії за РО та 15000 - у відшкодування пені. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задовольняються судом лише в сумі 43588 грн. 00 коп., то з відповідачки на користь держави підлягає стягненню 435 грн. 88 коп. судового збору.

Outcome: partial