Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до [PERSON] про встановлення сервітуту. В позові вказала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0180 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5310700000:03:010:0018 та 2/5 частини майна, що знаходяться за адресою м. Лубни, вул. Партизанська, 7. Порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями встановлений та фактично використовується згідно технічного паспорту на обєкт нерухомого майна. Так, вона користується наступними приміщеннями: 2-1 кухня 8,7 м.кв.; 2-2 кімната 14,5 м.кв.; 2-3 кімната 8,8 м.кв.; 2-4 коридор 5,7 м.кв.; 2-5 санвузол 2,4 м.кв.; 2-6 кімната 17,9 м.кв.; 2-7 комора 4,1 м.кв.; 2-І тамбур 2,0 м.кв; приміщення Ж літня кухня. Відповідач є суміжним власником та їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,074 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5310700000:03:010:0009. Межа земельної ділянки [PERSON] проходить по стіні належної їй частини житлового будинку, господарської будівлі, що позбавляє її права проводити їх ремонтні роботи. На даний час виникла нагальна потреба провести ремонтні роботи по утепленню стіни будівлі, ремонту відмостки та вікна в літній кухні, в якому пошкоджено скло. Однак, відповідач заборонила їй проходити на частину її приватизованої земельної ділянки з боку частини стіни належного їй житлового будинку. Крім того, під стінами її будинку відповідач склала сміття (частини старої огорожі, гілки дерев), а вікно, яке виходить в її двір заставила шифером і старими дошками. Домовленості по вирішенню спору щодо можливості утеплення та ремонту належних їй будівель між ними не досягнуто. На підставі викладеного, враховуючи, що дії відповідача позбавляють її права обслуговувати належну їй частину житлового будинку та літньої кухні, позивач прохала суд встановити безстроковий та безоплатний земельний сервітут наступного змісту: надати [PERSON] право використання частини земельної ділянки, власником якої є [PERSON], яка розташована за адресою м. Лубни, вул. Партизанська, 7 Полтавської області, для задоволення потреби проходу до стіни житлового будинку та господарської будівлі з боку території двору, що є власником [PERSON] за адресою [ADDRESS] та проведення ремонту (в тому числі встановлення будівельних риштувань, складування будівельних матеріалів), профілактичного і санітарного обслуговування вказаної житлової будівлі та господарських споруд з боку земельної ділянки, яка належить згідно державного акту на право приватної власності на землю ПЛ №012678 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 25.12.2003 року №341 [PERSON] (а.с. 2,3). У звязку з отримання висновку судової земельно-технічної експертизи, позивач уточнила свої позовні вимоги та прохала суд становити безстроковий та безоплатний земельний сервітут згідно висновку №1197 судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі №539/1427/16-ц від 31.01.2017 року на земельній ділянці, яка належить [PERSON] для обслуговування частини прибудови літ. «а», житлової прибудови літ. «А 1-1» та літньої кухні літ. «Ж», що належать [PERSON] та розташовані по вул. Партизанській, 7 в м. Лубни Полтавської області, стіни яких проходять уздовж земельної ділянки, що належить [PERSON] шляхом надання [PERSON] права використання частини земельної ділянки власником якої є [PERSON], яка розташована за адресою м. Лубни, вул. партизанська, 7 Полтавської області, для задоволення потреби проходу для ремонту частини зовнішніх стін прибудови літ. «а», житлової прибудови літ. «А 1-1» та літньої кухні літ. «Ж» з боку території двору, що є власником [PERSON] (в тому числі встановлення будівельних риштувань, складування будівельних матеріалів), профілактичного і санітарного обслуговування вказаних житлових будівель з боку земельної ділянки, яка належить згідно державного акта на право приватної власності на землю ПЛ №012678 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 25.12.2003 року №341 [PERSON], що проходять по точках «А», «Б», «В», «Г», «Д». Довжина земельної ділянки земельного сервітуту 14,56 м., ширина 1,0 м. Площа земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту складає 14,56 м.кв. (додатку №10). [PERSON] демонтувати частину деревяної огорожі на проміжку від точки «Б» до точки «В» (додаток №9). Замість демонтованої частини деревяної огорожі на проміжку від точки «Б» до точки «В» [PERSON] влаштувати хвіртку (додаток №9). [PERSON] прибрати азбестоцементні листи, рештки деревяної огорожі і все сміття, поросль та чагарники збоку вікна літньої кухні літ. «Ж», яке виходить на територію земельної ділянки [PERSON] (фото 5,6). (а.с. 202). Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 02.10.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення сервітуту в частині позовних вимог про зобовязання [PERSON] прибрати азбестобетонні листи, рештки деревяної огорожі і все сміття, поросль, чагарники з боку вікна літньої кухні літ. «Ж», яке виходить на територію земельної ділянки [PERSON] залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та ї представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохають їх задовольнити. Позивач та її представник пояснювали, що позивачка не має доступу до стін власного будинку та літньої кухні для проведення їх обслуговування та ремонту, оскільки відповідачка її не допускає у власний двір з цією метою, жодної самочинної будівлі у позивача не має на даній земельній ділянці. Висновок експертизи є необгрунтованим. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, пояснила, що позивач хоче привласнити належну їй землю для обслуговування свого самочинного будівництва. Вважає, що деревяна огорожа є межовим знаком. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує, оскільки його вимоги порушують права власності відповідача. Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що згідно договору дарування від 17.11.2015 року дарувальник [PERSON] передала безоплатно у власність позивача по справі [PERSON]І 2/5 частки житлового будинку №7 з відповідною частиною господарських будівель по вулиці Партизанській м. Лубни, яка в цілому складається житлового будинку зазначеного літерою «А-1», житловою площею -68.2 кв.м., загальною площею -117,3 кв.м. житлової прибудови «А-1» незакінченого будівництва «У», погрібу «И», погрібу «Ф», убиральні «Г», літньої кухні. «Ж», убиральні «М», сараю «Н», літнього душу «О», сараю «Ш», сараю «ш1», вимощення «І», огорожі №1, огорожі №11, водогону №12, огорожі №2, воріт №4, воріт №5, огорожі №9, розташований на неприватизованій земельній ділянці (а.с.128-131). Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2015 року власником 2/5 частин домоволодіння по вул. Партизанській 7 в м. Лубни є [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно даних технічного паспорта складеного за станом на 06.02.2013 року 13/50 частини домоволодіння за вище вказаною адресою належать відповідачу [PERSON] (а.с.62-65). Згідно рішення міськвиконкому №266 від 25.04.1979 року [PERSON] дозволено побудувати веранду «а» (а.с.171). На плані земельної ділянки домоволодіння №7 по вул. Партизанській в м. Лубни (а.с.172) позначено тамбур літ. «а5», що прибудований до прибудови літ. «а». Згідно витягу рішення виконкому Лубенської міської ради від 25.02.1998 року «Про індивідуальну забудову» виконкомом міської Ради дозволено [PERSON] по вул. Партизанській 7 розібрати тамбур, прибудувати до належної частини житлового будинку кімнату та коридор загальним розміром 6x5,0 м, розібрати прибудову до сараю «ж» (а.с.173). Виходячи з вище викладеного на проведення будівництва прибудов до житлового будинку по вул.. Партизанська 7, в м. Лубни [PERSON] надавалися відповідні рішення виконкому Лубенської міської ради. Згідно технічного паспорту від 24.07.2015 року відмітки по самовільному будівництву відсутні (а.с.174). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що самочинно побудованих будівель і споруд на території земельних ділянок співвласників домоволодіння [PERSON] та [PERSON] по вул. Партизанській, 7 в м. Лубни немає. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0180 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5310700000:03:010:0018, що розташована за адресою м. Лубни вул. Партизанська, 7 (а.с.6-7). Відповідачу [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка площею 0,0740 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5310700000:03:010:0009, що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.17). При оформленні правовстановлюючих документів сторін виготовлялася технічна документація щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (а.с.124-158). Так, відповідно до технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача мається абрис польових вимірів земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки переданої у приватну власність [PERSON]. Відповідно до даного документу встановлено, що лінія довжиною 14,56 від точки 3 до точки 2 зі сторони земельної ділянки №7 кв.2 ([PERSON]В.) частково проходить по стіні будівлі КН від точки А до точки Б (а.с.176). Для своєчасного підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу вищевказаних конструктивних елементів будівель необхідно проведення їх поточного ремонту. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі. Відповідно додатку 5 до пункту 5.6.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій орієнтовна тривалість ефективної експлуатації олійного фарбування по дереву складає 4 роки. Згідно додатку 2 до пункту 2.1.5 вищевказаних Правил, періодичність профілактичного обслуговування : дерев'яних конструкцій і столярних виробів - 6-12* років: покрівлі - 3-6* років; камяних конструкцій - 12 років (* - виходячи із технічного стану будівлі та місцевих умов). Згідно п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»: п.3.25 «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстані від межі сусідньої ділянки до найбільш виступаючої конструкції стіни житлового будинку або господарської споруди треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферний опадів з покрівель та карнизів на території суміжних ділянок». Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки,інших природних ресурсів(земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно п. ж) ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення такого земельного сервітуту - права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно ч.1 ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У відповідності до ч.3 ст.402 ЦК України, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Згідно з ч.1 ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладення та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Відповідно до висновку №1197 проведеної по справі судової земельно-технічної експертизи від 31.01.2017 року існує технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці, яка належить [PERSON] для обслуговування частини прибудови літ. «а», житлової прибудови літ. «А1-1» та літньої кухні літ «Ж», що належить [PERSON] та розташовані по вул. Партизанській, 7 в м. Лубни Полтавської області, стіни яких проходять уздовж земельної ділянки, що належить [PERSON] Експертом запропоновано один варіант встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці [PERSON], тобто права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту зовнішніх стін прибудови літ. «а», житлової прибудови літ. «А 1-1» та літньої кухні літ. «Ж», що належать [PERSON] при умові демонтажу частини деревяної огорожі на проміжку від точки «Б» до точки «В» та влаштування [PERSON] хвіртки. Межі земельного сервітуту проходять по точках А, Б, В, Г, Д. Довжина земельної ділянки земельного сервітуту 14,56 м., ширина земельної ділянки земельного сервітуту 1,0 м. Площа земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту складає 14,56 кв.м. Межі земельного сервітуту [ADDRESS] вказані в додатку №10 до даного висновку червоним кольором (а.с.159-178). Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості з приводу доступу [PERSON] до зовнішніх стін прибудови літ. а, житлової прибудови літ. А 1-1 та літньої кухні літ. „Ж, що їй належать, для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту цих будівель та споруд, з приводу чого між позивачем та відповідачем існує спір. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо встановлення безоплатного та безстрокового земельного сервітуту згідно висновку №1197 проведеної по справі судової земельно-технічної експертизи від 31.01.2017 року слід задовольнити. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі через те, що вони сформульовані не у точній відповідності до того виду сервітуту, який позивач прохає суд встановити та щодо якого призначалася та проводилася експертиза та позовні вимоги у формулюванні позивача частково повязані із встановленням способу виконання сервітуту, а не його встановлення, що може вирішуватися у порядку виконання судового рішення, а не встановлення способу захисту права в порядку позовного провадження. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов [PERSON] та встановити на користь [PERSON] безоплатний, безстроковий земельний сервітут щодо земельної ділянки за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310700000:03:010:0009, яка належить на праві власності [PERSON] згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 012678 на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, а саме зовнішніх стін прибудови літ. а, житлової прибудови літ. А 1-1 та літньої кухні літ. „Ж, що належать [PERSON] та розташовані за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Партизанська, 7, стіни яких проходять уздовж земельної ділянки, що належить [PERSON] з проходженням меж земельного сервітуту по точках А, Б, В, Г, Д, довжиною земельної ділянки земельного сервітуту 14,56 м., шириною земельної ділянки земельного сервітуту 1,0 м., площею земельної ділянки земельного сервітуту 14,56 кв.м., який позначений червоним кольором у додатку №10 до висновку судової земельно технічної експертизи №1197 від 31.01.2017 року. Також, враховуючи можливість встановлення земельного сервітуту відповідно до висновку експертизи, суд вважає за необхідне зобовязати [PERSON] демонтувати частину деревяної огорожі на проміжку від точки „Б" до точки „В" згідно додатку №9 до висновку судової земельно технічної експертизи №1197 від 31.01.2017 року, а також замість демонтованої частини деревяної огорожі на проміжку від точки «Б» до точки «В» зобовязати [PERSON] влаштувати хвіртку згідно додатку №9 до висновку судової земельно технічної експертизи №1197 від 31.01.2017 року. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами, суд враховує положення постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10. Так згідно п. 36 даного Пленуму вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Таким чином, враховуючи, частковість задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення сервітуту, особливості їх формулювання, у звязку з чим вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову [PERSON] точно визначити неможливо, у звязку з неможливістю складення чіткої математичної пропорції, суд враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину понесених нею судових втрат, а саме половину судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп. (551,20 грн /2) та половину витрат на проведення експертизи в розмірі 2202 грн. (4404 грн. /2), а всього 2477 грн. 60 коп.

Outcome: partial