Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

18 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. на одну дитину щомісяця, починаючи з моменту народження дітей і до досягнення повноліття. Ухвалою судді від 26.02.2018 відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 13 липня 2012 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач з синами проживають разом. Відповідач всіляко ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у позовній заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, 29.03.2018 відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вказаний позов вважає необґрунтованим, у зв'язку з тим, що він добровільно сплачує аліменти. Після припинення шлюбних відносин у листопаді 2016 року, з грудня 2016 року на ім'я позивача переказував грошові кошти в розмірі 3500 грн., шляхом внутрішньодержавної небанківської системи «Поштовий переказ» УДЗПЗ «Укрпошта». З листопада 2017 року ним, щомісячно здійснюються виплати в розмірі 1500 грн., у зв'язку з тим, що з листопада 2017 року він втратив роботу. Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 2012 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 277 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Згідно зазначених свідоцтв про народження, позивач зазначена- матір'ю дітей, відповідач - батьком. Судом встановлено, що діти проживають із матір'ю за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз'яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і ( або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України № 1801-VІІІ від 21.12.2016 року «Про Державний бюджет України на 2017 рік», враховуючи, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду. Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. Як убачається з матеріалів справи, з грудня 2016 року по лютий 2018 року відповідач добровільно переказував грошові кошти на утримання дітей в розмірі 3500 грн., а з листопада 2017 року-1500 грн., що підтверджується копіями чеків про грошові перекази. Крім того, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2018, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісяця, починаючи з 18.12.2017 до досягнення дітьми трьох років. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, суд враховує, що відповідач працездатний, однак, як убачається з довідки від 26.04.2018 перебуває на обліку як безробітний в Харківському МЦЗ з 16.04.2018. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дітей підлягають частковому задоволенню, та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 грн. на кожну дитину. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial