Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

19 вересня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 11 листопада 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «[PERSON] та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Позивач вказує, що оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконувала належним чином, то виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 33110,06 грн., з яких: 5217,09 грн. заборгованість за кредитом, 12430,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 13410,01 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1552,86 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 615, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.46-51), в якому представник позов визнав частково. У відзиві вказує, що єдиним доказом існування між сторонами договірних відносин є анкета-заява. Вона несе в собі відомості про відповідача та формально несе посилання на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Приватбанку». Представник зазначає, що сторони фактично не досягли всіх належних умов та правил щодо укладення кредитного договору. Представник відповідача вказує, що із сумою боргу за тілом кредиту, що становить 5217,09 грн. відповідач погоджується. В частині стягнення пені сторона відповідача не погоджується повністю з тих підстав, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» відповідачем не підписані. Тому на підставі ст. 59 ч. 2 ЦПК України такі докази не можна вважати підтвердженням складової частини укладеного сторонами кредитного договору. Щодо відсотків за користування кредитом, представник вказує, що вони повинні обліковуватися в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1048 ЦК України та становлять 1570,82 грн., обліковані за період з 26 вересня 2017 року по 09 вересня 2018 року. Відповідачем у відзиві зазначено, що останнє поповнення карткового рахунку [PERSON] відбулося 25.09.2017 року в сумі 690,00 грн. Стороною відповідача надано розрахунок заборгованості відсотків, з якого вбачається, що за період з 26.09.2017-26.10.2017 року (ставка НБУ 12,5%) сума відсотків 110,77 грн; за період з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року(ставка НБУ 13,5%) сума відсотків 189,10 грн.; за період 15.12.2017 -25.01.2018 року (ставка НБУ 14,5%) сума відсотків 174,09 грн.; за період з 26.01.2018 по 01.03.2018 року (ставка НБУ 16%) сума відсотків 160,08 грн.; за період з 03.03.2018 по 11.04.2018 року (ставка НБУ 17%) сума відсотків 199,25 грн.; за період з 12.04.2018 року по 12.07.2018 року (ставка НБУ 17%) сума відсотків 447,09 грн.; за період з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року (ставка НБУ 17,5%) сума відсотків 280,15 грн.; за період з 07.09.2018 по 09.09.2018 року(ставка НБУ 18%) сума відсотків 10,29 грн. Загальна сума заборгованості за відсотками 1570,82 грн. Позивачем направлено відповідь на відзив, в якій зазначається наступне. У відповідності до вимог ст. 634 ЦК України між банком та клієнтом було укладеного договір приєднання шляхом підписання анкети-заяви на запропонованих банком умовах. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, [PERSON] та правилах надання банківських послуг та тарифах. Позивач вказує, що відповідач користувався кредитними коштами та до певного часу належним чином виконував свої зобовязання, що видно з виписок по рахунку, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнавав свої зобовязання. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача в судовому засідання позов визнав частково в розмірі тіла кредиту та відсотків обрахованих у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1048 ЦК України, відповідно наданого у відзиві розрахунку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.11.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом нарахованих на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою (а.с.10). Крім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток (різних видів), що запропоновані у Анкеті-заяві (а.с.11). Однак відповідачем умови договору не виконувались належним чином, у звязку з чим станом на 09.09.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором. Банк розраховує заборгованість у загальній сумі 33110,06 грн., з яких: 5217,09 грн. заборгованість за кредитом, 12430,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 13410,01 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1552,86 грн. (а.с.8-9). \~ \~ Розрахунок заборгованості, наданий Банком, відповідачем оспорюється. Відповідач заперечує проти нарахування відсотків за користування кредитом в більшому розмірі, ніж визначений за ставною НБУ на тій підставі, що розмір відсотків не узгоджувався сторонами. Також відповідач заперечує проти стягнення пені та штрафу, вказуючи, що таке стягнення не узгоджувалося сторонами. Однак відповідач визнає суму тіла кредиту у повному розмірі. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в [PERSON] і правилах надання банківських послуг та Тарифами банку. В анкеті-заяві, яку підписав відповідач, зазначено, що при оформленні платіжної картки [PERSON] памятку, яка містить тарифи і основні умови кредитування, отримав і ознайомився з її змістом під підпис (а.с.10). Із наданої суду виписки рахунку відповідача [PERSON] встановлено, що відповідач активно користувався кредитними коштами банку в період з листопада 2014 року по 25 вересня 2017 року (а.с. 67-68). Із виписки по рахунку вбачається, що останнє поповнення картки відповідачем відбулося 25 вересня 2017 року на суму 690,00 грн. При цьому судом встановлено, що борг відповідача по тілу кредиту складає 5217,09 грн. (а.с.9), що в свою чергу не оспорюється стороною відповідача. Щодо нарахованих процентів, які підлягають стягненню з відповідача за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. Із анкети-заяви судом не встановлено, яку проценту ставку було узгоджено сторонами під час його укладення (а.с.10). Додаткових угод про розмір процентної ставки (збільшення процентної ставки) між сторонами не укладалось, будь-яких доказів того, що відповідачу було повідомлено про встановлення (збільшення) процентної ставки і що він погодився на такі умови суду не надано. Оскільки договір приєднання передбачає право особи приєднатися до запропонованих умов, встановлених однією стороною, в даному випадку - банком, викладених в [PERSON] і правилах, Тарифах про умови кредитування, на що посилається у позові ПАТ КБ «ПриватБанк», але враховуючи предмет укладення такого договору - споживчі цілі, договір приєднання до Умов і правил має ознаки змішаної форми договору приєднання та споживчого кредитного договору, і тому повинен відповідати приписам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", які передбачають зазначення у кредитному договорі: суми кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством. Крім того, у таких договорах забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення змішаної форми споживчого кредитного договору шляхом приєднання до Умов і правил повинно здійснюватися в письмовій формі із підписанням сторонами як самого договору, так і додатків до нього, як невід'ємних його частин, як це визначено і заявою-анкетою, так і самими [PERSON] і правилами. У судовому засіданні встановлено, що позивач на власний розсуд встановлював процентну ставку за користування кредитом, розмір якої зазнано в розрахунку заборгованості (а.с.8-9). Враховуючи, що у заяві-анкеті не відображено, з якими саме [PERSON] і правилами та Тарифами було письмово ознайомлено відповідача під час підписання ним заяви-анкети, суд вважає, що відсутня домовленість сторін про розмір фіксованої базової процентної ставки за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. За змістом ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.\~\~\~\~ Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, щодо забезпечення виконання зобов'язання, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ, а законні підстави для стягнення суми пені та штрафу відсутні. З урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, в тому числі останніх платежів відповідача, спрямованих на погашення боргу до 25 вересня 2017 року включно, розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, слід розраховувати наступним чином: за період з 26.09.2017-26.10.2017 року (ставка НБУ 12,5%) сума відсотків 110,77 грн; за період з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року(ставка НБУ 13,5%) сума відсотків 189,10 грн.; за період 15.12.2017 -25.01.2018 року (ставка НБУ 14,5%) сума відсотків 174,09 грн.; за період з 26.01.2018 по 01.03.2018 року (ставка НБУ 16%) сума відсотків 160,08 грн.; за період з 03.03.2018 по 11.04.2018 року (ставка НБУ 17%) сума відсотків 199,25 грн.; за період з 12.04.2018 року по 12.07.2018 року (ставка НБУ 17%) сума відсотків 447,09 грн.; за період з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року (ставка НБУ 17,5%) сума відсотків 280,15 грн.; за період з 07.09.2018 по 09.09.2018 року(ставка НБУ 18%) сума відсотків 10,29 грн. Таким чином, сума відсотків, що підлягає стягненню з відповідача за користування кредитом за період з 26 вересня 2017 року по 09 вересня 2018 року становить 1570,82 грн (110,77 грн. + 189,10 грн.+174,09 грн.+160,08 грн.+ 199,25 грн.+ 447,09 грн.+ 280,15 грн.+ 280,15 грн.+ 10,29 грн.). Щодо відповідальності за неналежне виконання кредитного зобовязання відповідачем, суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Оскільки надані позивачем [PERSON] та правилами надання банківських послуг та Тарифи банку всупереч положенням ст.ст. 207,1055 ЦК країни та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем не підписані, то з урахуванням положення ч. 2 ст. 59 ЦПК України такі докази не можна вважати підтвердженням складової частини укладеного сторонами кредитного договору, а тому заборгованість за пенею та штрафними санкціями задоволенню не підлягає. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути загальну суму боргу 6787,91 грн (5217,09 грн. тіло кредиту + 1570,82 грн. проценти за кредитом відповідно до облікової ставки НБУ). На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 361,21 грн., (6787,91 *1762,00: 33110,06).

Outcome: partial