Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

10.05.2019 року позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON] . Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У зв`язку з відстороненням судді Женеску Е.В. від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 20.02.2020 року за № 82 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020 року справу передано для розгляду судді [PERSON]. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2020 року суддя Сліщенко прийняв до свого провадження вищезазначену цивільну справу та визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 10.08.2020 року за № 265 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 року справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді від 20.08.2020 року цивільну справу прийнято до свого провадження та визначено судовий розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 16.09.2020 року. Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час шлюбні відносини між ними фактично припинено. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом із нею, перебуває повністю на її утриманні. Відповідач ніде офіційно не працевлаштований, має нестабільний неофіційний дохід, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на зазначене, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 грн. до досягнення малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В наданій суду 16.09.2020 року заяві позивач просила залишити без розгляду пункт другий її позовної заяви та задовольнити її позовні вимоги, викладені в першому пункті позовної заяви, розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не пояснив. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2020 року визначено про заочний розгляд даної цивільної справи та на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4). Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.04.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.04.2016 року Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.10.2016 року Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та в якому батьком дитини зазначено [PERSON] . Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені, дитина проживає разом із позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. За твердженням позивача відповідач ніде офіційно не працевлаштований, має нестабільний неофіційний дохід, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв`язку з чим позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, відповідно до заяви позивачки від 16.09.2020 року, її позовні вимоги, викладені в п. 2 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1000,00 грн. до досягнення малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, залишено без розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У позовній заяві позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття. Однак, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти щомісячно на утримання дитини у заявленому нею розмірі - 3000,00 грн. Так, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України від 14.11.2019 року № 294-ІХ «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.07.2020 року - 1 859 гривень. З матеріалів справи вбачається, що доньці сторін - [PERSON] на час розгляду справи виповнилось повних 3 роки. Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання дитини, які необхідно стягнути з відповідача, буде 2000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення позивача до суду з позовом - з 10.05.2019 року, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial