Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

12 липня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким: збільшити розмір аліментів, які на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 14.11.2005 року по цивільній справі №2-7386/2005 щомісячно стягувалися з [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , ІПН [NUMBER] [ADDRESS] ) на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , ІПН [NUMBER] [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] паспорт серії [NUMBER] , ІПН [NUMBER] ) половину витрачених коштів на придбання слухових апаратів ( протезів) Sonic РЕ у розмірі 4376,30 гривень. Стягнути [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , ІПН [NUMBER] [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] паспорт серії [NUMBER] , ІПН [NUMBER] ) додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1150,00 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2005 року шлюб з відповідачем було розірвано та стягнуто з останнього аліменти на утримання сина, щомісячно в розмірі 500 гривень, і до досягнення дитиною повноліття. Однак, вважає, що вказані кошти не є достатніми для утримання дитини, оскільки вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, а саме: одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків, тощо. Також позивач зазначає, що їх син, [PERSON] є дитиною інвалідом з вадами слуху та потребує додаткових витрат, оскільки йому потрібно періодично проходити медичне обстеження. Крім того нею було придбано слуховий апарат вартістю 8752, 60 гривень, а від так вважає, що відповідач повинен компенсувати половину його вартості. Крім того, вказувала, що син на платній основі займається на курсах вивчення іноземної мови, займається в художній школі, відвідує спортивну секцію з танців. Витрати на культурний, духовний та спортивний розвиток дитини становлять 2300 гривень щомісячно. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 15.07.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. В ході судового засідання, яке відбулось 07.11.2019 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з клопотаннями, в яких просила витребувати з ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області відомості про місце роботи, доходи відповідача [PERSON] . А також витребувати з Державної прикордонної служби України відомості про перетин кордону, мету перетинів кордону, строки перебування за кордоном відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року вказане клопотання було задоволено в повному обсязі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання з`явилась, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, вказуючи, що їй складно утримувати сина та забезпечувати його розвиток та лікування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, надав суду відзив на позов, в якому просив розгляд справи провести в його відсутність, позовні вимоги задовольнити частково з урахуванням викладених у відзиві обгрунтувань, а саме наявності у нього інших дітей та відсутність постійного заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 01 листопада 2005 року було розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . В період даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси було складено актовий запис за № 877. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2005 року, справа № 2-7386/2005, стягнуто з [PERSON] , 1976 року народженя, уродженця м. Одеси, на користь [PERSON] аліменти на дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 30 вересня 2005 року до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2016 року [PERSON] змінила прізвищем на « [PERSON] », про що свідчить копія Свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що на терерішній час [PERSON] перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що визначена рішенням суду сума аліментів на даний час є вкрай малою та не є співмірною навіть з розміром прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» на дитину відповідного віку, відповідно до якого встановлено, що прожитковий мінімум становитиме на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тим більше, що дитина, яка є інвалідом, росте, потребує до себе більшої уваги, як фізичної моральної, духовної так і матеріальної. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» яким встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Також відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», на який посилається позивач, було встановлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування садом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено судам, відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що є підстави для збільшення розміру стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно було прийнято 14.11.2005 року, а у червні 2006 року щодо [PERSON] був складений медичний висновок №68 про дитину - інваліда, який дав право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років; даний висновок дійсний до 21.06.2020 року (а.с.54). У зв`язку з тим, що [PERSON] є інвалідом дитинства він вимушений постійно проходити медичні обстеження та лікування, на що витрачаються значні кошти. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина, до 1300 гривень на місяць. Стягуючи аліменти у даному розмірі, суд вважає, що вказана сума відповідає інтересам неповнолітньої дитини і не погіршить матеріального стану платника аліментів. Суд збільшивши розмір аліментів на утримання дитини, встановивши розмір аліментів саме у даній сумі, бере до уваги те, що ріст цін як на продукти харчування так і на одяг та на освітні послуги в нашій країні постійно збільшується, а розмір аліментів у сумі 500 гривень, які стягнуто за рішенням суду від 2005 року в жодній мірі не дає можливості для повноцінного розвитку та існування дитини, окрім того є значно меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача половини витрачених коштів на придбання слухових апаратів, виходячи з наступного. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] , 2002 року народження є дитиною інвалідом з вадами слуху, про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] , та підтверджено медичним висновком №68 від 16.06.2006 року, а від так потребує додаткових витрат у зв`язку зі своїм станом здоров`я, оскільки йому потрібно періодично проходити медичне обстеження. Позивач, [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Київського району м.Одеси та отримую соціальну допомогу у розмірі 2061, 40 гривень, що підтверджується довідкою від 08 липня 2019 року. В грудні 2017 року позивачем було витрачено 8752,60 гривень на купівлю слухових апаратів сину (протезів) Sonic РЕ, що підтверджено відповідною квитанцією. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. П. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Суд при розгляді даного позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Таким чином матеріали справи містять докази понесених позивачем додаткових витрат на дитину у розмірі 8 752, 60 гривень, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] половину вартості слухового апарату сумою 4376,30 гривень. Щодо позовних вимог в частині стягнення щомісячних додаткових витрат на утримання сина (відвідування художньої школи, спортнивних секцій з танців) суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] відвідував Комунальний позашкільний навчальний заклад «Дитяча школа мистецтв № 4 м. Одеси» та згідно довідки даної установи має великий художній потенціал, має низку заохочувань. Приймав участь у міжнародних художніх конкурсах та був переможцем у художніх конкурсах. Згідно довідки Комунального позашкільного навчального закладу "Дитяча художня школа №1 ім. К.К.Костанді м. Одеси" від 07.10.2019 року [PERSON] дійсно навчається у вказаному закладі на платній основі у розмірі 230 гривень щомісячно (а.с.65). Разом з тим, доказів проведення оплат за заняття сина в секції танців позивачем під час розгляду справи надано не було, а а від так позов цій частині задоволенню не підлягає. При вирішенні спору суд враховує те, що відповідач у судове засідання не з`явився, доводів позивача не спростував, доказів про неспроможність сплати аліментів у визначеному позивачем розміру не надав. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А частиною 6 даної статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , оскільки обставини викладені в позові частково знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 768. 40 гривень покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial