Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS], відповідно до договору купівлі - продажу. На даний час в будинку зареєстровані позивач, її чоловік - [PERSON], син - [PERSON] та [PERSON] Відповідач прописаний в будинку тривалий час, хоча фактично в будинку не проживав та не з'являвся. Відповідач не сплачує комунальних послуг та не бере участі в утримання будинку. Однак для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб, необхідна згода зареєстрованих в ньому осіб. Відповідач особистих речей в будинку не має та будинком не цікавиться. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення по [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Враховуючи думку представників позивача, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представників позивача, показання свідків, дослі\-ди\-в\-ши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що по\-зов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини що виникають із житлових правовідносин, які регулюються Житловим кодексом України. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 05.09.2012року [PERSON] є власником житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.5,6,7). Згідно довідки КК «Поділля» №278 від 10.04.2015 року в будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає (а.с.10). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання визнається те місце, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до вимог ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 61 ЖК УРСР передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт не проживання відповідача у спірному будинку понад шість місяців, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Також, при вирішенні даного спору суд зважає на положення ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Вищевикладене свідчить про те, що у випадку визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, відповідний уповноважений орган з реєстрації вже має передбачений законом обов'язок зняти його з реєстрації місця проживання, тому в частині примусового зняття [PERSON] з реєстраційного обліку слід відмовити. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial