Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області Шкред Ірину Юріївну зобов'язано негайно після набрання цією ухвалою законної сили направити позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію постанови від 29 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження по виконаню виконавчого листа № 130/2993/15-ц, № 2/130/48/2016, виданого Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 487 грн. 20 коп., а також надіслати позивачу поштовим переказом за його рахунок стягнуті кошти в сумі 487 грн. 20 коп., які знаходяться на депозитному рахунку Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області. Позивач зазначає, що станом на 23 січня 2017 року вищезазначена ухвала суду не виконана. У зв'язку з цим, позивач вважає, що своєю бездіяльністю відповідач заподіяв йому моральної шкоди, а тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь 1000 грн. моральної шкоди та належні йому 487,20 грн. за виконавчим листом № 130/2993/15-ц, № 2/130/48/2016. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав заяву, згідно якої позов підтримав повністю та просив розглянути справу у його відсутність.. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Суд відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до копії ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року, яка була винесена за скаргою [PERSON] (заінтересована особа [PERSON]) на бездіяльність головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області Шкред Ірини Юріївни, бездіяльність головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області Шкред Ірини Юріївни при виконанні виконавчого листа № 130/2993/15-ц, № 2/130/48/2016, виданого Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 487 грн. 20 коп., визнано неправомірною в частині невиконання вимог частини першої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції до 2 червня 2016 року про направлення [PERSON] копії постанови від 29 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження, а також в частині невиконання вимог частини другої статті 45 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції до 2 червня 2016 року про надіслання стягнутих коштів в сумі 487 грн. 20 коп. на адресу стягувача [PERSON] за його рахунок; зобов'язано головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області Шкред Ірину Юріївну негайно після набрання цією ухвалою законної сили направити [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію постанови від 29 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження по виконаню виконавчого листа № 130/2993/15-ц, № 2/130/48/2016, виданого Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 487 грн. 20 коп., а також надіслати [PERSON] поштовим переказом за його рахунок стягнуті кошти в сумі 487 грн. 20 коп., які знаходяться на депозитному рахунку Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області. Ця ухвала набула законної сили 11 листопада 2016 року (а.с.3-4). Як видно з поданих позивачем копій інших документів, останній знаходиться у вкрай скрутному матеріально становищі (а.с.5-10). Судом також було досліджено справу №130/1864/16-ц провадження №4-с/130/6/2016, з матеріалів якого видно, що повідомлення про виконання ухвали суду від 26 жовтня 2016 року до Жмеринського міськрайонного суду не надходило. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3, 5, 8, 9, 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу , якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. В даному випадку суд вважає, що ухвала суду від 26 жовтня 2016 року виконана не була, жодних доказів на спростування цього факту відповідач не надав. Таким чином права позивача було суттєво порушені відповідачем, що в результаті призвело до його моральних страждань. Позивач вправі розраховувати на те, що працівник державного органу буде належним чином виконувати покладені на нього посадові обов'язки. Однак за вищевикладених обставин позивачу двічі довелося звертатися до суду за захистом своїх порушених прав: вперше - зі скаргою на дії державного виконавця і вдруге - у зв'язку з тим, що державний виконавець не виконує ухвалу суду, яка набула законної сили. Тому суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. з органу, в якому працює головний державний виконавець Шкред І. Ю., є підставним та підлягає задоволенню. Разом з тим, питання про виплату коштів в сумі 487,20 грн. розглядалось в судовому засіданні під час розгляду скарги [PERSON] (заінтересована особа [PERSON]) на бездіяльність головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області Шкред Ірини Юріївни і було вирішене по суті, тому суд вважає, що в задоволенні цієї вимоги слід відмовити повністю. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial