Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

01 серпня 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства "Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати і просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 38 627,65 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 13390,76 грн., всього 52018,41 грн. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач відповідно до запису № 39 від 26.02.2013 року був звільненим за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з ДП "Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів". При звільненні з позивачем не було проведено розрахунків. Позивач неодноразово звертався з проханням виплати належних йому коштів, але отримав відмову. 04.03.2015 року рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача 38035,65 грн. боргу по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.02.2013 року по 04.03.2015 року в сумі 62247,11 грн., 14.08.2017 року рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати у розмірі 67718,03 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.03.2015 року по 01.06.2017 року в сумі 68644,04 грн. Рішення набрали законної сили, але до сьогодні не виконані. Тому, він змушений звернутись до суду. Відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено про безпідставність нарахування компенсації на присуджений судом розмір середнього заробітку за попередні періоди. В задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати в розмірі 13390,76 грн. просить відмовити. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких підстав, за письмової згоди позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 02.08.2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. (а.с.13-14) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 29.08.2018 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. (а.с.25-26). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу Державного підприємства "Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів" № 2-к від 26 лютого 2013 року позивач звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2015 року стягнуто з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» на користь [PERSON] 38035 грн. 65 коп. боргу по заробітній платі, 62247 грн. 11 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішення набрало законної сили 22 липня 2015 року. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2017 року стягнуто з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» на користь [PERSON] 68644 грн. 04 коп. боргу по заробітній платі, 67718,03 грн. компенсації втрати частини заробітної плати.Рішення набрало законної сили 26 серпня 2017 року(а.с.9-10). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно наданого позивачем розрахунку на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 червня 2017 року по 31 серпня 2018 року в сумі 38 627,65 грн. (314 робочих днів ? 123 грн. 018 коп. середньоденна заробітна плата встановлена в рішенні суду від 04 березня 2015 року = 38627,65 грн.). Згідно наданого позивачем розрахунку компенсація втрати частини заробітної плати, яка не виплачена згідно рішення суду від 14.08.2017 року в розмірі 136362,07 грн. становить 13390,76 грн. (136362,07 грн. ? 109,82 % розмір інфляції з вересня 2017 року по вересень 2018 року). Загальна сума становить 38627,65 грн. + 13390,76 грн. = 52018,41 грн. (а.с. 1-5). Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Статтею ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-648цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За період з 01 червня 2017 року по 31 серпня 2018 року кількість робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком становить 314 дні. Розмір середньоденної заробітної плати позивача, згідно числового показника середньоденного заробітку становить 123 грн. 018 коп., згідно рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2015 року. Таким чином, стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 38627,65 грн. (314 днів ? 123 грн. 018 коп.). Компенсація втрати частини заробітної плати визначається Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III. Згідно ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, загальна сума компенсації втрати частини заробітної плати складає 13390,76 грн. Судові витрати по справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved