Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Петропавлівської РДА, з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказала, що [PERSON] [INFO] є батьком її малолітньої доньки [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КИ № 013602 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області 17.02.2005 року). [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але чи проживає він за вказаною адресою позивачці не відомо, так як після розлучення з Відповідачем вони не підтримують зв'язок. Шлюб з відповідачем був зареєстрований 21.08.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нікопольським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області, а вже 11.09.2009 року шлюб між ними було розірвано. В шлюбі народилась донька [PERSON]. Після того, як позивачка з відповідачем в 2009 році офіційно розірвала шлюб, донька [PERSON] за спільною згодою залишилася проживати разом з позивачкою. Вони з донькою переїхали з міста Нікополь до с. Українське Петропавлівського району, а відповідач повернувся до Козелецького району Чернігівської області. Відразу після розлучення Відповідач повністю усунувся від виховання і утримання доньки. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, що стягнуті з нього 09.09.2008 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Згідно довідки Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби станом на серпень 2016 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 30159,72 грн. Ніякої участі у вихованні доньки відповідач не приймав протягом 12 років. Позивачка перебуває у шлюбі з іншим чоловіком і донька вважає саме його своїм батьком. Чоловік позивачки має намір удочерити доньку та дати їй своє прізвище. На підставі ст.ст. 164-166, ст.ст. 180-185 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства" позивачка звернулась до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала суду письмові докази щодо збільшення заборгованості по сплаті аліментів і письмові пояснення свідків. Прохає позов задовольнити та захистити її право та право неповнолітньої доньки. Пояснила, що відповідач більше 12 років нічого не знає про свою дитину, ніякої допомоги не надає, не цікавиться її вихованням та здоров'ям. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений через засоби преси, про причину неявки суд не повідомив, заяву про перенесення судового засідання суду не надав, тому суд вважає за необхідне розглянути справу в його відсутність. Представник третьої особи в судовому засіданні вважає за необхідне позов задовольнити. Послалась на письмові докази додані до матеріалів справи. Суд вислухавши позивачку представника третьої особи, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає повному задоволенню з оглядом на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-КИ № 013602 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області 17.02.2005 року. Шлюб між відповідачем та позивачкою був зареєстрований 21.08.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нікопольським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 21 серпня 2004 року ( а.с.5). 11.09.2009 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 139822 від 02.02.2010 року. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] за спільною згодою залишилася проживати разом з позивачкою і проживає з нею на даний час, що підтверджується довідкою сільського Голови Української сільської ради № 1647/8 від 11.12.2016 року (а.с. 8). Орган опіки та піклування Петропавлівської державної адміністрації вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] про що вони вказали у висновку від 15.11.2016 року (а.с.9). Свідки у письмових поясненнях підтвердили , що відповідач жодного разу не приїздив до дитини та не піклувався її утриманням. Позивачка має всі належні умови для утримання доньки, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 01.12.2016 року ( а.с.10). На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 20.10.2009 року з відповідача стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] на користь позивачки, що підтверджується виконавчим листом ( а.с.12). Відповідач з квітня 2012 по серпень 2014 року сплачував аліменти в розмірі 400 гривень, більше ніякої сплати відповідач не проводив, через що на день звернення позивачки до суду у нього виникла заборгованість по аліментах в розмірі 30159,72 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам ( а.с.13). На день винесення рішення сума заборгованості складає 33737,62 гривні, що підтверджується розрахунком від 02.02.2017 року. Отже, суд має всі, підтверджені письмовими доказами та обґрунтовані поясненнями учасниками розгляду справи, підстави вважати, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. Згідно статті 27 Конвенції про право дитини - держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір в сумі 551,20 гривень, що підтверджується квитанцією банку " Райфазенбанк Аваль" від 08.12.2016 року . Також позивачка понесла витрати на оголошення в періодичній пресі в розмірі 630 гривен, що підтверджується наданими позивачкою платіжними квитанціями : рахунком № 1157 від 26.01.2017 року та квитанцією банка "Райфазенбанк Аваль" № NOK 7839714 від 27.01.2017 року. суд,

Outcome: approved