Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

28 липня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 25 вересня 2012 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 2 000 грн. Зазначена заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг. При цьому позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість в порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати основного боргу та відсотків. Заборгованість станом на 30 квітня 2020 року становить 141 657, 75 грн, з яких: 1 947, 21 грн - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 137 710, 54 грн - заборгованість за відсотками; 2 000 грн заборгованість по пені. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» частину заборгованості за кредитним договором б/н від 25 вересня 2012 року у розмірі - 139 657, 75 грн, а також 2 102 грн понесених судових витрат. Провадження у справі відкрито 08 вересня 2020 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 05 жовтня 2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 55). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі. Пояснив, що був клієнтом банку, отримував заробітну плату по картці та оформляв кредитну карту, з кредитним лімітом близько 2000 грн. Користувався нею, однак, чи повністю погасив заборгованість не пам`ятає. З будь-якими тарифами та умовами кредитування він не ознайомлювався, та не підписував. Клопотань з процесуальних питань або заперечень не подав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, 25 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі - 500 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 16). Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , підтверджується зміна розміру кредитного ліміту, зокрема його збільшення до 2 000 грн (а.с. 14). Відповідно до укладеного договору відповідач отримував дві кредитні картки: № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 15), рух коштів по яких відображено у виписці банку (а.с. 10-13). У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім анкети-заяви, позивачем додано до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 17) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 18-45). Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість відповідача [PERSON] за договором б/н від 25 вересня 2012 року, станом на 30 квітня 2020 року становить 139 657, 75 грн та складається з: 1 947, 21 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 137 710, 54 грн - заборгованість за відсотками за період з 25 вересня 2012 року по 30 квітня 2020 року (а.с. 7-9). У анкеті-заяві позичальника від 25 вересня 2012 року, підписаній сторонами, не зазначена відсоткова ставка, відповідно до якої повинні здійснюватися нарахування за користування кредитом. До того ж, матеріали справи взагалі не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо відсоткової ставки, відповідно до якої повинні здійснюватися нарахування за користування кредитом. Таким чином, надані позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд зазначає, що надання позивачем певної редакції положень умов і правил банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не має правового значення, оскільки вид банківського кредиту, який надавався позивачем відповідачу з огляду на його характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є - споживчим кредитуванням, обов`язковою умовою якого, є додержання письмової форми для цих умов та узгодження їх сторонами, після чого їх можна буде розцінювати, як невід`ємну складову змісту договору (ст. 1055 ЦК України). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків, які будуть нараховуватися за користування відповідачем вказаним кредитом. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічний правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача щодо здійснення огляду та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційном веб-сайті АТ КБ "ПриватБанк" за посиланням https:privatbank.ua/terms, адже такий огляд не змінить тих обставин, що Умови неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин та до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Також, огляд веб-сайту не змінить і тих обставин, що вони відповідачем не підписані, а отже й обставини щодо недоведеності, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Отже, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі - 137 710,54 грн. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом також встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідач [PERSON] з 25 вересня 2012 року розпочав користуватися кредитними коштами, що підтверджується відповідною випискою про рух коштів по карткових рахунках відповідача: № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 10-13). Зазначені обставини дають підстави вважати, що останній фактично користувався кредитними коштами наданими АТ КБ «ПриватБанк». Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] , станом на 30 квітня 2020 року, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає - 1 947, 21 грн (а.с. 7-9). Відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором щодо тіла кредиту не спростований, а тому, суд приходить до висновку, щодо наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 25 вересня 2012 року у сумі - 1 947, 21 грн, а тому позовні вимоги банку в цій частині підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 102,00 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1,39 %). На підставі наведеного,

Outcome: partial