Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

01.08.2019 р. адвокат Гузєв Ігор Григорович - представник позивача [PERSON] подав до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що позивач перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ» на посаді слюсаря чергового та з ремонту устаткування, внаслідок нещасного випадку 17 травня 2014 року отримав тілесні ушкодження у вигляді «Травматична ампутація фаланг 3,4 пальців лівої кисті з дефектом м`яких тканин, нігтьових пластин». Відповідно до п. 10 акту форми Н-1, нещасний випадок стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників відповідача. Висновком МСЕК від 01.10.2014 р. позивачу встановлено 5% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва з 22 вересня 2014 року безстроково. У зв`язку нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Це завдає позивачу моральних страждань. Просить стягнути на користь позивача з відповідача 41730 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 02.08.2019 р. прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 28.08.2019 р. У судовому засіданні 28.08.2019 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено представників сторін про дату виготовлення повного рішення. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки причиною настання нещасного випадку є організаційне - невиконання посадових обов`язків та невиконання вимог інструкції з охорони праці. Також зазначає, що на підтвердження факту спричинення моральної шкоди позивачем не надано жодних доказів та вказує, що заявлена позивачем сума моральної шкоди нічим не обґрунтована і не відповідає вимогам розумності, справедливості та критеріям судової практики (вх.№15781 від 22.08.2019 р.). Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі та про підтримку позовних вимог (вх. №16006 від 28.08.2019 р.). Представник відповідача у судовому засіданні, проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та вказує про недоведеність позивачем як наявності моральної шкоди, так і заявленого до стягнення її розміру, який не відповідає критеріям розумності і справедливості. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач - [PERSON] з 03.12.2013 р. по 21.09.2015 р. працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування дільниці № 9 з ремонту та обладнання дробильних фабрик №№1,2,3, цехів з виробництва обкотишів №№1,2, ремонтного управління № 1 ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», про що свідчать записи у його трудовій книжці (а.с. 30). 17.05.2014 р. о 18 годині 10 хвилин з позивачем, який перебував на своєму робочому місці, стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді «Травматична ампутація фаланг 3,4 пальців лівої кисті з дефектом м`яких тканин, нігтьових пластин» (а.с. 10-15). В акті проведення розслідування нещасного випадку, що стався 17 травня 2014 року о 18 годині 10 хвилин у ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ» форми Н-5, складеного 21.05.2014 р., зроблено висновок, що нещасний випадок з [PERSON] вважається пов`язаним з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1 (а.с. 21). Відповідно до акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1 за № 2 затвердженого 22.05.2014 р., причинами настання нещасного випадку, що стався 17 травня 2014 року на ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ» з [PERSON] є: основна: організаційна - невиконання посадових обов`язків; супутні: організаційна - невиконання вимог інструкції з охорони праці; Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначено: [PERSON] - механік дільниці № 9 з ремонту обладнання дробильних фабрик №№1,2,3 цехів з виробництва обкотишів №№1,2, рудозбагачувальної фабрики №1, ремонтного управління №1 ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», який не в повному обсязі здійснював контроль за безпечним виконанням робіт підлеглим персоналом, а саме - не впевнився у правильності команд, які стропальник подавав машиністу крана, та своєчасно не зупинив виконання робіт, чи порушив п. 2.3.2 Посадової інструкції №297 «Механіка дільниці № 9 з ремонту обладнання дробильних фабрик №№1,2,3, цехів з виробництва обкотишів №№1,2, рудозбагачувальної фабрики № 1, ремонтного управління № 1 ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ»»; [PERSON] - слюсар черговий та з ремонту устаткування дільниці № 9 з ремонту обладнання дробильних фабрик №№ 1,2,3, цехів з виробництва обкотишів №№1,2, рудозбагачувальної фабрики № 1, ремонтного управління № 1 ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», який перед подачею команди на підйом не переконався у відсутності перешкоди для здійснення підйому спеціального ключа та у знаходженні [PERSON] на безпечній відстані від підйомного спеціального ключа, чим порушив п. 3.5 «Инструкции № 25 по охране труда для стропальщиков, по управлению грузоподъемными механизмами с пола и зацепке грузив для структурных подразделений ООО «КРИВБАСРЕМОНТ»; [PERSON] - машиніст вантажопідйомного крана ремонтного управління № 3 ТОВ «ПРОМРЕМОНТ», яка перед включенням контролера на підйом не подала попереджувальний звуковий сигнал, чим порушила п. 3.6 «Инструкции № 35 по охране труда для крановщиков (машинистов) кранов мостового типа (мостовых, козловых, полукозловых) ООО «ПРОМРЕМОНТ»» (а.с. 13-14). Довідкою МСЕК серії 12 ААА №002047 від 01.10.2014 р. позивачу первинно з 22.09.2014 р., безстроково встановлено 5% втрати працездатності. Потреба у медичній та соціальній допомозі: не потребує (а.с. 8-9). У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов`язку відповідач не виконав. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Так, внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку порушенням нормальних життєвих зв`язків, позбавленням можливості реалізовувати свої звички та бажання, що призводить до порушення його звичайного способу життя. Негативні зміни у житті відповідача завдають йому душевного болю та страждань. Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними висновками суду. Також відповідачем порушені положення статті 13 Закону України «Про охорону праці», що вбачається із акту розслідування нещасного випадку на виробництві, а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу є необґрунтованими. Крім того, посилання відповідача щодо відсутності факту вини підприємства, суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, та беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 9 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З огляду на викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial