Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі - позивач) через представника за довіреністю (а.с. 34) Гребенюка О.С. звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що між позивачем і відповідачем укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 15678,28 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 40554,85 гривень та судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 7 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Поштове відправлення з копією ухвали суду та позовною заявою і доданими до неї документами надсилалося за зареєстрованим місцем проживання, однак повернулося без вручення. Одночасно відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на вебсайті судової влади України, проте не прибув. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 25 липня 2015 року (далі - договір) відповідач отримав кредит у розмірі 15678,28 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються кредитним договором та нормами ст. 1054 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, належними сторонами та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 5 серпня 2019 року виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача становить 40554,85 гривень, що складається з наступного: -14897,02 гривень - заборгованість за кредитом; -9451,24 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; -14489,83 гривень - заборгованість за пенею та комісією; -1716,76 гривень - штраф відповідно до п. 2.2 договору. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком частково з огляду на таке. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. На підставі викладеного, враховуючи, що стягнення штрафу прямо передбачено п. 2.2 договору, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 14489,83 гривень до задоволення не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 26065,02 гривень (40554,85 - 14489,83), що становить 64,27% (26065,02 / 40554,85 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1234,63 гривень (1921,00 / 100 х 64,27). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial