Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народила двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з квітня 2014 року вони з відповідачем почали проживати окремо, так як відповідач почав вчиняти сварки та застосовувати фізичну силу як до неї так і до дітей. Оскільки, відповідач життям та здоров`ям дітей не цікавиться, не бере участі у їх вихованні, не забезпечує матеріально, має борг зі сплати аліментів, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 11 лютого 2021 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд розглянути справу без участі представника Органу опіки та піклування. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що батько ним та його братом не цікавиться, не бере участі в їх з братом вихованні, не підтримує матеріально, не бачиться з ним. Разом з тим, зазначив, що батько бив матір, вживав алкогольні напої, чинив психологічне насильство, вони з мамою змушені були неодноразово тікати від батька, коли брату було 5 місяців. Тому, просив суд позбавити батьківських прав батька. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з`ясувавши думку неповнолітнього [PERSON] , вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] народився [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 07 серпня 2006 року та Серія [NUMBER] виданим 22 листопада 2013 року (а.с.11,12). Між тим, [PERSON] після реєстрації шлюбу 29 квітня 2017 року з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10). Згідно наявних в матеріалах справи Постанов Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2014 року, 29 вересня 2014 року, 28 січня 2015 року, 29 травня 2015 року, 26 вересня 2017 року, 20 березня 2018 року, [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, серед іншого і за ст. 173-2 (вчинення насильства в сім`ї), ст. 173 (дрібне хуліганство) КУпАП. Так, в даних постановах судом встановлено, що неправомірні дії [PERSON] були відносно своєї тещі та дружини [PERSON] (а.с. 20-26). Як вбачається із наданої позивачем копії Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданої Фастівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 02 квітня 2021 року, [PERSON] станом на 01 квітня 2021 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які стягуються на підставі виконавчого листа № 2/381/838/14 виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 23 червня 2014 року, у розмірі 164756,18 грн. (а.с.16) Разом з тим, [PERSON] 05 квітня 2021 звернулася до Фастівського відділення Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення боржником [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України. Як вбачається з наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 06-23/876 від 24 лютого 2020 року, Орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.28-30) Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 06-23/876 від 24 лютого 2020 року, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно своїх синів [PERSON] та [PERSON] , не цікавиться їх здоров`ям та життям, матеріальної допомоги не надає, неодноразово чинив фізичний та психологічний тиск відносно дітей та їх матері, жодних спроб налагодити стосунки з дітьми не виявляє. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, враховуючи думку неповнолітнього [PERSON] , суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з виключенням відомостей про батька із актових записів № 346 про народження від 07.08.2006 року та № 602 про народження від 22.11.2013 року. Разом з тим, суд вважає за можливе роз`яснити відповідачу положення статті 169 СК України щодо права батька, позбавленого батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни його поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: approved