Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 29.09.2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але з січня 2018 року шлюбні стосунки між сторонами припинені. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають та будуть проживати з позивачем. [PERSON] вважає, що сім'я розпалась остаточно та відновленню не підлягає. Враховуючи те, що відповідач не регулярно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, офіційно працевлаштований, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з цим позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просила суд їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечував проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції України, актовий запис № 1138 (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, на даний час стосунки між сторонами припинені, відновляти шлюбні відносини позивач не має наміру та вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами та не спростовані відповідачем. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили спільне ведення господарства, [PERSON] вважає неможливим збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Від шлюбу сторони у справі мають двох неповнолітніх осіб - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.07.2005 року серії [NUMBER], актовий запис №244 (а.с.6), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.01.2013 року серії [NUMBER], актовий запис №95 (а.с.5). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 липня складає 1 559 гривень, дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року - 1 944 гривень. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що він надає матеріальну допомогу у розмірі, в якому дозволяє його заробітна плата. Крім того, зазначив, що на даний час сторони у справі та їх діти проживають разом. Проте, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують факт проживання останнього за місцем реєстрації та надання матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про доходи від 05.09.2018 року №16, [PERSON] працевлаштований в ТОВ «Запорізьке спеціалізовано-монтажне управління», займає посаду «Ізоліровщик по термоізоляції» та за період з березня 2018 року по серпень 2018 року отримав дохід у розмірі 24 694,74 грн. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач має нормальний стан здоров'я та є працездатною особою, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було. Також, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 30.05.2018 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також,враховуючи визнання відповідачем позову в частині позовних вимог про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 352,40 грн. стягується судом з відповідача на користь позивача у зв'язку з задоволенням позовної вимоги про розірвання шлюбу. В той же час, судовий збір в сумі 352,40 грн. повертається позивачу з Державного бюджету. Крім того, у зв'язку із задоволенням позову в частині стягнення аліментів судом стягується з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial