Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

24 лютого 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в особі Одеського регіонального відділення АБ «Експрес-Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 14708 грн. 84 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В позовній заяві зазначав, що 18 жовтня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 94480/47/к03, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 12000 грн. 00 коп. строком на 24 місяця з 18.10.2013 року по 18.10.2015 року зі сплатою 28,7 % річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 21 січня 2015 року за ним рахується заборгованість в сумі 14708 грн. 84 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5500 грн. 00 коп., заборгованості за простроченим кредитом в сумі 4499 грн. 83 коп., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2247 грн. 30 коп., пені за кредитом в сумі 446 грн. 45 коп., пені за відсотками в сумі 131 грн. 62 коп., інфляційних нарахувань за простроченим кредитом в сумі 516 грн 97 коп., інфляційних нарахувань за простроченими відсотками в сумі 166 грн. 67 коп., штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 1200 грн. 00 коп., просив стягнути з нього на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в надісланій суду заяві просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 18 жовтня 2013 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений в письмовій формі договір №94480/47/к03 про надання кредиту в сумі 12000 грн. 00 коп. на споживчі потреби на строк 24 місяця з 18 жовтня 2013 року по 18 жовтня 2015 року з поверненням кредиту не пізніше 18 жовтня 2015 року. Згідно п.1.4 вказаного договору процентна ставка за користування кредитом складає 28,7 % річних. Пунктом 1.7 договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю щомісячну комісію за послуги з супроводження кредиту за цим договором. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, комісія за кредитне обслуговування становить 0 % річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 1,5 % річних. Відповідно до п.п.2.5 договору позичальник зобов'язався погашати кредит шляхом безготівкового перерахування та/або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку №1 до цього договору, що є невід'ємною частиною договору, та умовами цього договору. Крім того, п.3.1 договору передбачено, що забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за договором є неустойка, а також інші види забезпечення виконання зобов'язань згідно із правочинами, які можуть бути укладені з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні. На підставі п.5.3.10 договору кредитодавець має право достроково витребувати в позичальника кредит з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору, та визначити строки (терміни) достроковго повернення кредиту, процентів та інших платежів за договором з наступного дня після настання хоча б одного з випадків порушень, будь-якого невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором тощо (а.с.5-8). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В пункті 18 Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, що підтверджується даними меморіальних ордерів про передачу грошових коштів (а.с.9, 9/1), а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 21 січня 2015 року за ним рахується заборгованість за кредитом в сумі 5500 грн. 00 коп., заборгованість за простроченим кредитом в сумі 4499 грн. 83 коп., заборгованість по простроченим відсоткам в сумі 2247 грн. 30 коп., інфляційних нарахувань за простроченим кредитом в сумі 516 грн 97 коп., інфляційних нарахувань за простроченими відсотками в сумі 166 грн. 67 коп. (а.с.22). Дана заборгованість відповідачем в добровільному порядку не погашена. За таких обставин, на підставі ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, вона підлягає стягненню з відповідача на користь Банка. Щодо вимог про стягнення пені за кредитом в сумі 446 грн. 45 коп., пені за відсотками в сумі 131 грн. 62 коп., що разом складає 578 грн. 07 коп., штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 1200 грн. 00 коп., суд приходить до наступного. Відповідно до положення п.6.4 договору передбачено, що за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту (в т.ч. строку (терміну) дострокового повернення кредиту, визначеного кредитодавцем) в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення. В той же час, в п.6.5 цього договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п.5.2.3, 5.2.4 договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Разом з тим, зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, крім порушень в частині строків сплати кредиту та відсотків, порушення, передбачені п.п.5.2.3, 5.2.4 договору, не вбачаються. Відповідно до ч.1 ст. 546, ст.549, 611 ЦК України, виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, вимоги ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, приймаючи до уваги розмір заборгованості відповідача перед Банком та виходячи з принципів розумності та справедливості, в цій частині суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача неустойку за порушення умов договору щодо строків повернення кредитних коштів у виді пені в розмірі 578 грн. 07 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, який складає 223 грн. 72 коп.

Outcome: partial