Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви від 26.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов даного договору, позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміром 3,6 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав кредит [PERSON] у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,6 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Але, [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . 02.04.2020 року АТ КБ «Приватбанк» в порядку ст.1281\~ЦК України направив на адресу Костянтинівської державної нотаріальної контори запит про надання відомостей щодо осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та претензію кредитора. Як вбачається з листа Завідувача Другої костянтинівської державної нотаріальної контори Панасенко О.М., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу № 62/2020 рік до майна померлої, на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» №SAMDNWFC00000360678 від 17.03.2020 року. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. 19.01.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направив до спадкоємця [PERSON] лист-претензію, з вимогою сплатити заборгованість позичальника [PERSON] , яка померла [INFO] перед банком в повному обсязі. Станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 9673,69грн. Згідно інформаційній довідці № 67080442 зі Спадкового реєстру від 01.11.2021 року в провадженні нотаріальної контори відкрито спадкову справу №62/2020 рік до майна померлої [INFO] [PERSON] на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк». На теперішній час інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Як вбачається з копії паспорта [PERSON] , на час відкриття спадщини був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №8459 щодо реєстрації місця проживання на день смерті, виданої Відділом реєстрації Костянтинівської міської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. Як вбачається з копії паспорта померлої [PERSON] , на час відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між позивачем та померлою [PERSON] . Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з ч.3 ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з ч.1 статті 1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282\~ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з ч.1 статті 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] позичальник, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.07.2019 року. Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.1281\~ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги щодо спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкодавців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має наметі у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановленийст.1281\~ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців, і чи встановлено коло спадкоємців взагалі. Інформацією на запит суду Завідувачем костянтинівської державної нотаріальної контори Панасенко О. підтверджується звернення позивача після смерті АТ КБ «Приватбанк» до нотаріальної контори, на підставі якого було заведено спадкову справу №62/2020. Крім того, 19.01.2021 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачем ніякий дій не було виконано. За встановленими обставинами справи та на підставі ч.3 ст.1268\~ЦК України відповідач по справі є спадкоємцем померлої [PERSON] . Він є спадкоємцем першої черги ( [PERSON] чоловік померлої). Інших спадкоємців по справі не встановлено. Те, що відповідач не звертався до нотаріальної контори за оформленням спадкових справ не має правового значення по суті спору, оскільки відповідно до ч.3 ст.1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того, суд зазначає, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 18.09.2019р. по справі №640/6224/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати крім інших такі обставини: - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.. . Також Верховний Суд в даній постанові зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідач по справі доказів обсягу спадкового майна та його вартості суду не надав. Виходячи з доведеності позивачем в суді своїх позовних вимог, а саме наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини заборгованості за кредитним договором перед АТ КБ «ПриватБанк» у вигляді простроченого тіла кредиту та пені в розмірі 9673,69грн., яка входить до складу спадщини, фактичного її прийняття відповідачем, що є спадкоємцем першої черги, і успадковує спадкову масу повністю (на підтвердження інших розмірів часток відповідач доказів не надав), суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості 9673,69грн. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями 18.03.2021 року. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved