Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

23.10.2014 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину. Відповідач відмовляється добровільно виділяти кошти на прожиття та на утримання дружини, договір подружжя про надання утримання сторони не уклали, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача на її утримання у розмірі 1/4 частини із заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], шестирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/6 частини від його заробітку. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON], про що 04.10.2011 виконкомом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис за номером № 32, батьком дитини зазначений [PERSON]. Відповідач позовні вимоги визнав частково, у розмірі 1/6 частини доходу. Згідно із ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі -СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 1. ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно із ч. 3 ст. 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Таким чином, зазначеними нормою встановлено обов'язок кожного з подружжя утримувати один одного, в т. ч. коли з дружиною мешкає дитина, а ст. 77 СК України встановлено способи реалізації даного обов'язку, зокрема: утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою; за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Отже, при невиконанні обов'язку по утриманню дружини добровільно, суд може за заявою дружини своїм рішенням зобов'язати примусово стягнути аліменти на її утримання. Згідно із довідкою № 557 від 11.08.2014 [PERSON], [INFO], потребує в продовженні декретної відпустки. А відповідно до довідки 09.10.2014 [PERSON] перебуває на "Д" обліку в Богданівській амбулаторії з діагнозом ВПР хребта, сколіоз грудинно-поясничного відділу хребта, вальгусні стопи. Відповідач зазначені обов'язки по утриманню дружини не виконує у добровільному та договірному порядку, тому їх необхідно стягнути. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позовна заява надійшла до суду 23.10.2014, тому присуджувати аліменти необхідно саме з цієї дати. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial