Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

26 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], 27.01.2011року народження, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття від дня предявлення позову. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем народилася донька [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач протягом тривалого часу проживає окремо від сімї, не бажає добровільно брати участь у забезпеченні дитини, позивач вважала, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився. Надіслав суду заперечення, в яких не погодився з доводами позивача про небажання батька надавати допомогу в утриманні своєї неповнолітньої дитини та приймати участь у її вихованні та навчанні. Зазначив, що протягом тривалого часу не може досягти домовленості з позивачем щодо способу виконання ним обовязку з утримання дитини, пропонує матері забезпечувати дитину в переважній більшості в натуральній формі (їжею, одягом, забезпеченням лікування та відпочинку), проте позивач наполягає виключно на грошовій формі забезпечення. Зазначив також, що позивачем не враховано обставини, які просить врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя платника аліментів, а також знаходження на його утриманні непрацездатних батьківпенсіонерів. Вважав, що доцільним буде стягнення з нього на утримання дитини аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.09.2010року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №72 (а.с.2). Зі свідоцтва про народження серії І-АМ № 187226, виданого 17.02.2011року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області слідує, що батьками малолітньої [PERSON], 27 січня 2011року народження, є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована в [INFO], виховує та утримує свою малолітню дитину [PERSON], 27.01.2011року народження, яка проживає разом з нею (а.с.а.с.6,7). Судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем та з 19.03.2015 року має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії ЮА№043125 (а.с.19). В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON], [INFO], майор військової 2193, протягом 2015 року тричі знаходився на лікуванні та стаціонарному обстеженні в клінічному госпіталі Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с.а.с.20-22). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі відповідно до ч.1 ст.183 СК України. За змістом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що відповідач є військовослужбовцем та має постійний дохід, доказів на підтвредження його доводів щодо виконання зобов'язання дитини у безгрошовій формі матеріали справи не містять, при цьому дитина проживає разом з матір'ю та потребує матеріальної допомоги, необхідної для її повноцінного розвитку та навчання, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Суд не бере до розгляду наданий [PERSON] доказ на підтвердження перебування на його утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів у вигляді акту обстеження сімейного стану військовослужбовця від 25.09.2008 року (а.с.18), оскільки цей документ не містить інформації щодо складу сім'ї відповідача та кола утриманців станом на час розгляду справи у 2016 році. Разом з тим, суд враховує стан здоров'я відповідача та необхідність його періодичного лікування, що пов'язано з наслідками проходження військової служби в зоні бойових дій, та доходить висновку про необгрунтованість вимог позивача в частині визначення розміру аліментів й вважає справедливим стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551грн.20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial