Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

що [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона зі своєю сімєю проживає у будинковолодінні в с. Бережниця по вул. Мельника 13 Калуського району Івано-Франківської області, яке належить їй та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частині, кожному. Рішенням Апеляційного суду [PERSON] Франківської області від 15.11.2012 року рішення Калуського міськрйонного суду [PERSON] Франківської області від 01.10.2012 року змінено та проведено реальний розподіл даного домоволодіння та визначено порядок користування земельною ділянкою й надано сторонам у користування по 0,0852 га, а решту земельної ділянки залишено у спільному користуванні. Звернувшись у 2011 році в Підмихайлівську сільську раду із заявою про оформлення права власності на земельну ділянку, вона дізналась, що [PERSON] оформляє за собою право власності на усю земельну ділянку, в тому числі й ту, що знаходиться під вищевказаним будинковолодінням. Позивач зверталась із заявами про передачу їй у власність земельних ділянок, якими до смерті користувався її батько, однак рішення сільською радою не приймалися. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 року її апеляційну скаргу задоволено частково й визнано протиправною бездіяльність Підмихайлівської сільської ради в частині нерозгляду її звернень від 08.10.2013 року та зобовязано розглянути її заяви на пленарному засіданні сесії у встановленому законом порядку. 28.04.2016 року [PERSON] дізналася, що рішенням Підмихайлівської сільської\~ ради від 28.04.2009 року Про виділення земельних ділянок [PERSON] виділено ділянку, а саме: 0,6880 га [PERSON], в звязку з оформленням спадщини та отримала копію цього рішення. Згідно довідки Підмихайлівської сільської ради від 17.03.2016 року у [PERSON] знаходиться\~ в користуванні земельні ділянки з 2012 року площею 1,308 га, з яких: БОЖБ 0,25 га; ОСГ 0,5200 га; ПАЙ 0,62 га. В площу ОСГ входить: 0,1084 га (біля хати внизу); 0,2355 га (Громовиця); 0,09 га напроти хати + 0,09 га (рішення від 26.12.2011 року). Покійний батько користувався земельними ділянками площею 0,61 га, з них: 0,23 га присадиба; 0,09 га ур. За потоком; 0,08 га ур. Громовиця; 0,21 га ур. Громовиця. Позивач вважає, що вона після смерті батька, як спадкоємець, має право на спадкування майна, яке перебувало у його володінні та користуванні. Також [PERSON] зазначає, що оскільки до повноважень органу місцевого самоврядування не входить право на оформлення спадкових прав, Підмихайлівська сільська рада безпідставно виділила [PERSON] земельну ділянку у звязку із оформленням спадщини. Про оскаржуване рішення вона дізналася 28.04.2016 року, коли отримала його в Підмихайлівській сільській раді. Просить визнати недійсним та скасувати рішення Підмихайлівської сільської ради від 28.04.2009 року Про виділення земельних ділянок в частині виділення ділянки 0,6880 га [PERSON], в звязку з оформленням спадщини та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з вищенаведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що після смерті в 1997 році [PERSON] земельні ділянки, які знаходилися в його користуванні, повернулися у власність сільської ради. За заявою [PERSON] Підмихайлівська сільська рада 28.04.2009 року прийняла рішення про передачу земельної ділянки, площею 0,6880 га, [PERSON]. Дане рішення прийнято в межах компетенції сільської ради. При цьому зазначив, що дане рішення сформульовано неправильно, а саме помилково зазначено, що земельна ділянка передана [PERSON] у звязку із оформленням спадщини, оскільки по суті дана земельна ділянка була передана на загальних підставах із земель, що перебували у власності територіальної громади. Те, що землі, якими користувався [PERSON], не входять до складу спадщини підтверджується також тим, що земельна ділянка, площею 0,08 га, яка знаходилась в користуванні у [PERSON], була передана [PERSON], який не є родичем [PERSON] Андрусів в свою чергу передав її [PERSON], що на даний час є користувачем зазначеної земельної ділянки. Представник відповідача наголосив, що у разі звернення [PERSON] із заявою про виділення їй будь-якої земельної ділянки із земель, які на даний час перебувають у власності територіальної громади і не передані іншим особам, сільська рада розгляне її звернення у відповідності до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні просять відмовити в задоволенні позову з наведених у запереченні підстав. Так, згідно поданого заперечення зазначають, що спірна земельна ділянка не належала на праві власності їх із позивачем батьку й, відповідно вона не ввійшла і не могла ввійти в склад спадкового майна, а тому оскаржуване рішення жодним чином не порушує спадкових прав позивача. Також позивач не зверталась із заявою до нотаріуса за оформленням спадкових прав на земельні ділянки, які обслуговувалися за покійним батьком, а звернулась у сільську раду із заявою про надання їй земельних ділянок. Позивачем реалізовано право на отримання земельної ділянки для обслуговування виділеної їй частини будинковолодіння, та оформлено право власності на дану земельну ділянку. Щодо покликання позивача на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 року, то у постанові не зазначено, що позивач має право на якійсь земельні ділянки, як спадкоємець після смерті батька, а констатується про її право на загальних засадах звернутися із заявою та, щоб її заява була розглянута. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що результатом розгляду заяв [PERSON] може бути як і надання дозволу на розробку проекту, так і мотивована відмова у його наданні. Після смерті батька, всі земельні ділянки, якими він користувався, повернулися до власника Підмихайлівської сільської ради, і сільська рада, як власник землі, розпоряджалась даними земельними ділянками та вирішувала кому їх давати в порядку, визначеному Земельним кодексом України та Законом України Про місцеве самоврядування в Україні. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні наголосив, що протягом 12 років позивач не зверталася за оформленням права власності на земельну ділянку, яка раніше перебувала у користуванні батька [PERSON], натомість він весь цей час обробляв дану земельну ділянку, справно сплачував земельний податок. А тому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог та у звязку із пропуском строку позовної давності. Суд,\~ вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної справи, оглянувши матеріали адміністративної справи №345/1882/16-а вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що будинковолодіння в с. Бережниця по вул. Мельника 13, Калуського району, ІваноФранківської області належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частині, кожному. У матеріалах справи №345/1882/16-а, яка була оглянута в судовому засіданні, міститься рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.11.2012 року, відповідно до якого рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2012 року скасовано в частині реального розподілу будинковолодіння в с. Бережниця по вул. Мельника 13а Калуського району Івано-Франківської області та ухвалено нове, яким виділено [PERSON] 1/2 частину будинковолодіння в житловому будинку з верандою (літера А) приміщення 1 веранда, площею 6,6 кв.м., вартістю 5\~688 грн.; приміщення 2 комора, площею 4,1 кв.м., вартістю 3\~533 грн.; приміщення 1 житлова кімната, площею 18,2 кв.м., вартістю 15\~684 грн. Виділено [PERSON] частину господарських будівель споруд: літня кухня з підвалом (літера Б), вартістю 34\~068 грн.; навіс (літера Е), вартістю 680 грн.; сарай (літера Є), вартістю 458 грн.; навіс (літера Ж), вартістю 9\~813 грн., всього по будинковолодінню 69\~930 грн. Виділено у власність [PERSON] 1/2 частину будинковолодіння у житловому будинку з верандою (літера А); приміщення 2 комора, площею 4,6 кв.м., вартістю 3964 грн.; приміщення 3 коридор, площею 7,1 кв.м., вартістю 6119 грн.; приміщення 4 кухня, площею 8,6 кв.м., вартістю 7\~411 грн.; приміщення 5 житлова кімната, площею 18,2 кв.м., варістю 15\~685 грн. Виділено [PERSON] частину господарських будівель і споруд сарай (літера Б1), вартістю 9\~215 грн.; сарай (літера Б2), вартістю 13\~620 грн.; сарай (літера В), вартістю 409 грн.; огорожа (№ 1), вартістю 2\~510 грн.; огорожа (№ 2), вартістю 1\~120 грн. Всього по будинковолодінню 60\~053 грн. Виділено в спільне користування сторін вбиральню, криницю. За перевищення реальної частки над ідеальною [PERSON] повинен виплатити [PERSON] компенсацію. Зобовязано сторін провести певне переобладнання житлового будинку. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2012 року визначено порядок користування земельною ділянкою й надано сторонам у користування по 0,0852 га, а решту земельної ділянки залишено у спільному користуванні. Відповідно до рішення двадцятої сесії пятого демократичного скликання Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 28.04.2009 року Про виділення земельних ділянок (а.с.7) сесія сільської ради вирішила виділити земельну ділянку, площею 0,6880 га, [PERSON], в звязку із оформленням спадщини. Згідно довідки Підмихайлівської сільської ради № 705 від 17.03.2016 року (яка міститься матеріалах справи №2345/1882/16-а, що була оглянута в судовому засіданні, а.с. 39) у [PERSON] знаходиться\~ в користуванні земельні ділянки з 2012 року площею 1,308 га, з яких: БОЖБ 0,25 га; ОСГ 0,5200 га; ПАЙ 0,62 га. В площу ОСГ входить: 0,1084 га (біля хати внизу); 0,2355 га (Громовиця); 0,09 га напроти хати + 0,09 га (рішення від 26.12.2011 року). Відповідно до довідки Підмихайлівської сільської ради № 677 від 12.03.2016 року (а.с. 73) за господарством [PERSON] закріплено БОЖБ 0,0852 га; БОЖБ (спільне користування) 0,0796 га. Як вбачається із листа сільської ради № 42 від 27.02.2012 року (а.с.72,91 ) [PERSON]- батько сторін, до дня смерті користувався земельними ділянками площею 0,61 га, з них: 0,23 га присадиба; 0,09 га ур. «За потоком»; 0,08 га ур. «Громовиця»; 0,21 га ур. «Громовиця». Тобто вищевказані земельні ділянки не перебували у власності [PERSON], а належати територіальній громаді. У судовому засіданні встановлено, що після смерті в 1997 році [PERSON], земельні ділянки, які знаходилися в його користуванні, повернулися у власність територіальної громади. Позивач вважає, що вона після смерті батька, як спадкоємець, має право на спадкування майна, яке перебувало у його володінні та користуванні. Як вбачається із повідомлення Архівного відділу Калуської районної державної адміністрації (яке міститься в матеріалах справи №345/1882/16-а, а.с. 89) у документах фонду Підмихайлівської сільської ради за 1998 2008 роки рішень про передачу у власність земельних ділянок та про передачу земельної ділянки від [PERSON] гр. [PERSON] немає. Отже, земельні ділянки, якими користувався [PERSON], не входили до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті. Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~визначено одним із принципів здійснення місцевого самоврядування в Україні - принцип законності. Також\~\~згідно\~ст. 24 вказаного Закону України\~органи місцевого самоврядування діють лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, передбачені\~Конституцією України\~і законами України та керуються у своїй діяльності\~Конституцією\~та законами України актами Президента України, КМ України.\~\~Як вбачається із змісту ст. ст.\~2,\~4,\~10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~місцеві ради, як представницькі органи територіальних громад, діють від імені та в інтересах відповідних територіальних громад. \~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст. 12 Земельного кодексу України\~до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~кодексу: в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього\~кодексу. Такі ж повноваження визначені і\~\~ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої до виключної компетенції сільської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин на пленарному засіданні ради. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із ч.2\~ст.19 Земельного кодексу України\~земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.\~Ст. 20 ЗК України\~передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Отже, оскільки спірна земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади, Підмихайлівська сільська рада мала виключне право розпоряджатись нею, в тому числі надавати у власність чи користування фізичним і юридичним особам. Тому, приймаючи оскаржуване рішення від 28.04.2009 року, сільська рада діяла в межах своїх повноважень, оскільки питання про надання земельних ділянок комунальної власності у власність або користування громадян та юридичних осіб підлягає вирішенню саме радою як представницьким органом місцевого самоврядування, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка. Таким чином, рішення про передачу земельної ділянки, площею 0,6880 га, [PERSON] було прийнято Підмихайлівською сільською радою на загальних підставах у порядку, передбаченому Законом України Про місцеве самоврядування в Україні та Земельним кодексом України. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в рішенні Підмихайлівської сільської ради від 28.04.2009 року про виділення земельної ділянки [PERSON], було помилкового вказано підставу передачі земельної ділянки «в звязку із оформленням спадщини». Оскільки, як вказувалося вище, дана земельна ділянка не входила до складу спадкового майна після смерті [PERSON], а перебувала у власності територіальної громади. Вказане підтверджується також тим, що одна із земельних ділянок, яка перебувала у користуванні [PERSON], була передана громадянину [PERSON], який не входить до кола спадкоємців після його смерті. Так, відповідно до відповідей на запит Підмихайлівської сільської ради від 09.06.2016 року №208 (а.с.67), від 13.09.2017 року №234 (а.с.93), від 20.09.2017 року №237 (а.с.95) земельна ділянка, що знаходиться в урочищі «Громовиця» по контуру 382-940-М, площею 0,08 га, згідно «Проекту впорядкування присадибних та громадських земель с.Бережниця к-ну «Вільне Прикарпаття» Калуського району Івано-Франківської області 1981р.» рахувалась за [PERSON], яка була передана колгоспом після його смерті у 1997 році гр. [PERSON] Гр. [PERSON] придбав житловий будинок у гр.[PERSON] в період з 1998-2005р. На даний час земельна ділянка в урочищі «Громовиця» по контуру 382-940-М, площею 0,08 га, перебуває у користуванні [PERSON] Таким чином, оскаржуване рішення Підмихайлівської сільської ради від 28.04.2009 року про виділення земельної ділянки [PERSON] прийнято в межах компетенції сільської ради і не порушує законних прав та інтересів позивача. Земельна ділянка, яка була виділена [PERSON], площею 0,6880 га, не була приватизована спадкодавецем і у спадкову масу не входила, а тому суд вважає безпідставним покликання позивача на те, що її виділення [PERSON] порушує її права як спадкоємця після смерті батька. Крім того, відповідно до довідки №1583 від 18.07.2017 року, виданої виконкомом Підмихайлівської сільської ради (а.с.51), [PERSON] з 1997року, після смерті батька [PERSON], по 2011 рік не зверталася до Підмихайлівської сільської ради з питаннями щодо оформлення прав на земельні ділянки, які були в користуванні її батька [PERSON], а також протягом даного періоду не зверталася до сільської ради зі скаргами про те, що даними земельними ділянками користується її брат [PERSON] Натомість з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 1998 року сплачував земельний податок за користування спірною земельною ділянкою (а.с.52-54). Суд вважає помилковим покликання позивача, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 року зобовязано сільську раду надати дозвіл на передачу їй у власність спірної земельної ділянки. Як вбачається зі змісту постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 року (а.с. 55-57), визнано протиправною бездіяльність Підмихайліської сільської ради\~ саме в частині нерозгляду звернень [PERSON] від 08.10.2013 року та зобовязано Підмихайлівську сільську раду розглянути на пленарному засіданні сесії, подані [PERSON] заяви від 08.10.2013 році в строки та в порядку, передбаченому Законом України Про звернення громадян, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні та Земельним кодексом України. Тобто даним рішенням суду зобовязано відповідача лише розглянути заяву [PERSON], надавши дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову в його наданні. Адже питання передачі земельних ділянок належить до дискреційних повноважень сільської ради. У судовому засіданні встановлено також те, що рішенням Апеляційного суду [PERSON] Франківської області від 15.11.2012 року проведено реальний розподіл спадкового майна та земельної ділянки, площею 0,25 га для обслуговування будинку між сторонами спадкоємцями, забезпечивши таким чином їх права щодо одержання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Тому, суд вважає безпідставним і покликання [PERSON] на те, що звернувшись у 2011 році в Підмихайлівську сільську раду із заявою про оформлення права власності на земельну ділянку, вона дізналась, що [PERSON] оформляє за собою право власності на усю земельну ділянку, в тому числі й ту, що знаходиться під вищевказаним будинковолодінням, оскільки це не відповідає дійсності, так як земельна ділянка, площею 0,6880 га, має цільове призначення для ведення селянського господарства і не знаходиться під будинковолодінням. Суд звертає увагу, що для реалізації свого права на отримання земельної ділянки для ведення селянського господарства позивач вправі звернутися до Підмихайлівської сільської ради із відповідною заявою також на загальних підставах в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до положень\~статті 154 ЦПК України\~заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Враховуючи, що у задоволенні позову слід відмовити, після набрання законної сили рішенням суду підлягають скасуванню і заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 07 липня 2017 року (а.с. 22), які полягають у забороні Підмихайлівській сільській раді приймати будь які рішення, які стосуються передання у власність (користування) земельної ділянки [PERSON] в с. Бережниця Калуського району На підставі викладеного, ст. ст. 19, 144 Конституції України, ст. ст. 92, 116, 118, 123, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»,

Outcome: dismissed