Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

29.01.2013 року позивач звернулась з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що має спільну з відповідачем малолітню дитину - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві 16 лютого 2010 року. На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Позивач зазначає, що докладає всіх зусиль для забезпечення потреб дитини, але, як вказує позивач, це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та на інші життєві потреби дитини. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв»язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON]. В подальшому позивач, посилаючись на відсутність відомостей щодо офіційного доходу відповідача, а також на пояснення відповідача з приводу того, що він офіційно не працевлаштований, звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1627, 34 грн., з урахуванням індексації, до досягнення сином повноліття. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні, посилаючись на те, що відповідач перешкоджає його вільному спілкуванню з дитиною, що стало підставою для звернення позивача восени 2012 року до Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації з метою визначення порядку спілкування з дитиною. Розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №918 від 21.12.2012 р. позивачу терміном на шість місяців було встановлено певний порядок зустрічей з дитиною. Відповідач, під час зустрічей в присутності соціального працівника, виконувала вказане розпорядження, проте в подальшому, протягом останніх чотирьох місяців порушує встановлений графік спілкування. Зокрема, у визначений в розпорядженні час відповідач відсутня вдома, часто разом з дитиною, а у відсутність відповідача мати останньої відмовляє позивачу у можливості спілкування з дитиною. У зв»язку з наведеним позивач просив зобов»язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити такі способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON]: кожного першого та третього тижня кожного місяця з 18.00 п'ятниці до 20.00 неділі або 2 (дві) суботи та 2 (дві) неділі на місяць за місцем, визначеним Позивачем та попередньо повідомленим та узгодженим з Відповідачем; у день народження дитини, [PERSON], а саме: [INFO] кожного року, -з 10:00 до 15:00 або з 15:00 до 20:00 за місцем проведення святкування його дня народження або іншому узгодженому з Відповідачем місці, якщо святкування відбуватиметься в інший час чи день; по 2 тижні взимку та влітку щорічно - для спільного відпочинку за попереднім, щонайменше за 14 (чотирнадцять) календарних днів, погодженням з Відповідачем конкретно визначеного періоду та місця перебування, в тому числі за кордоном, їхнього сина, [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги первісного позову з урахуванням уточнень до нього, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вимоги зустрічного позову визнали частково, зазначивши, що позивач не заперечує проти участі відповідача у вихованні дитини та не перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною, разом з тим, позивач зазначила, що вона заперечує проти запропонованого [PERSON] графіку зустрічей з дитиною, оскільки, на її думку, вказаний графік зустрічей [PERSON] з дитиною не відповідає інтересам малолітньої дитини. Представник відповідача вимоги первісного позову визнав частково, зазначивши, що відповідач не заперечує проти надання матеріальної допомоги на утримання дитини, проте не погоджується з розміром аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, вимоги зустрічного позову представник відповідача підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві 16 лютого 2010 року. Дитина зареєстрована та проживає разом з матір»ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «ЖЕО-109» від 09.01.2013 р. № 32. Позивач та її представник зазначили, що дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON] Позивач вказує, що докладає всіх зусиль для забезпечення потреб дитини, але, це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та на інші життєві потреби дитини. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Валедус» від 14.01.2013 р. №4, [PERSON] працює з 01.06.2011 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Валедус» на посаді фармацевта АПЗ, її заробітна плата за період з липня 2012 року по грудень 2012 року складає 3 874, 73 грн. Позивач зазначає, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає взагалі, матеріальної допомоги не надає. Представник відповідача в судовому засіданні категорично заперечував проти доводів позивача та її представника, зазначив, що відповідач регулярно та в міру своєї фінансової можливості надає позивачу матеріальну допомогу, а саме 800 грн. на місяць, на утримання їх спільної дитини. Також, представник відповідача зазначив, що [PERSON] з грудня 2010 року не мав постійного місця роботи, а відтак постійного заробітку, оскільки звільнився з посади електромонтера лінійних споруд електрозв»язку та проводового мовлення 4 розряду, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Крім того, представник відповідача пояснив, що у жовтні 2013 року відповідач влаштувався на постійна роботу до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» та наразі його щомісячний оклад становить 1 200 грн. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача щодо відсутності постійного заробітку відповідача в період з грудня 2010 року по жовтень 2013 року, а також тверджень щодо офіційного працевлаштування відповідача станом на час розгляду справи, оскільки вказані доводи представника відповідача не підтверджені жодними доказами. Разом з тим, суд враховує пояснення представника відповідача з приводу того, що [PERSON] надає матеріальну допомогу [PERSON], що підтверджується відповідними квитанціями, наявними в матеріалах справи, про перерахування на розрахунковий рахунок позивача грошових коштів, проте, вважає за необхідне звернути увагу на те, що вказані грошові кошти перераховані на розрахунковий рахунок [PERSON] після звернення останньої до суду з позовом про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини - [PERSON]. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги письмові пояснення відповідача, в яких він зазначає, що [PERSON] є його єдиною дитиною, крім того вважає за необхідне зазначити про відсутність доказів того, що на утриманні відповідача перебувають будь-які інші непрацездатні особи, також, слід вказати, що відповідачем не надано жодних доказів, що за станом здоров»я останній позбавлений можливості працювати. Враховуючи вимоги ст. 184 СК України та відсутність доказів щодо офіційного працевлаштування відповідача, суд приходить до висновку щодо необхідності визначення аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх спільної дитини задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1 200 грн. до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що стосується індексації аліментів, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної вимоги, оскільки законом не передбачено захист прав за порушення виконання зобов»язань на майбутнє. Щодо вимог зустрічного позову, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що [PERSON] є його єдиним сином, про якого він піклується та намагається приймати участь у його вихованні, проте відповідач [PERSON] чинить перешкоди, обмежує його у спілкуванні зі спільною дитиною, що стало підставою для звернення позивача восени 2012 року до Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації з метою визначення порядку спілкування з дитиною. Розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №918 від 21.12.2012 р. позивачу терміном на шість місяців було встановлено певний порядок зустрічей з дитиною. Відповідач, під час зустрічей в присутності соціального працівника, виконувала вказане розпорядження, проте в подальшому, протягом останніх чотирьох місяців порушує встановлений графік спілкування. Зокрема, у визначений в розпорядженні час відповідач відсутня вдома, часто разом з дитиною, а у відсутність відповідача мати останньої відмовляє позивачу у можливості спілкування з дитиною. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують рівність його прав та обов»язків щодо виховання сина та суперечать інтересам дитини. Положеннями ст. ст. 7, 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідач за зустрічним позовом та її представник, під час розгляду справи заперечували проти пояснень позивача з приводу того, що відповідач чинить [PERSON]Г перешкоди у спілкуванні з дитиною, зазначили, що відповідач не має наміру порушувати права позивача та не заперечує проти побачень батька з дитиною, однак, на її думку, приймаючи до уваги інтереси дитини, а також з урахуванням його віку, такі побачення повинні проходити за обов'язковою участю матері. Крім того, відповідач вказала, що під час зустрічей [PERSON] з дитиною позивач позивач не дотримується режиму дня, харчування, інших побутових питань, що негативно відображається на здоров»ї дитини, її психоемоційному стані. У зв'язку з наведеним, відповідач та її представник просили визначити порядок участі позивача у вихованні дітей наступним чином, зокрема, з 10.00 год. до 12.00 год. кожної другої та четвертої суботи кожного місяця в присутності матері. Стаття 153 Сімейного кодексу України закріплює право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до положень ст.ст. 31, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням часткового визнання відповідачем та його представником позову, а також з метою забезпечення виключно прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд також враховує висновок Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.08.2013 р. № 100-6805, відповідно до якого зустрічі батька з сином відбувались в присутності матері малолітнього та фахівця із соціальної роботи. [PERSON] радісно зустрічав батька, був спокійним, веселим. Батько теж радів зустрічам із сином: грався з ним, катав на санчатах, відвідував розважальний комплекс в ТЦ "Магелан". Зустрічі завжди мали позитивний характер, батько поводився спокійно, доброзичливо. Мати не перешкоджала зустрічам, проте вважала, що батько може зустрічатися із сином тільки в її присутності, так як хлопчик ще маленький. Батько дитини проживає за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою працівниками Служби у справах дітей Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та встановлено наступне. Квартира розташована на 10 поверсі 18-поверхового будинку, складається з двох кімнат. Батько малолітнього мешкає в окремій кімнаті площею 14 кв.м., в якій є розкладний диван, дитяче дерев'яне ліжко, меблева шафа з одягом та речами, крісло, журнальний столик, стіл з телевізором. Умови для перебування малолітнього [PERSON] у батька - задовільні. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно. Разом з тим, враховуючи вік та стан здоров»я дитини, її прихильність та тривалість проживання спільно з матір»ю - позивачем у справі, та враховуючи інтереси дитини, суд вважає за недоцільне надання дозволу на спільний відпочинок позивача з дитиною по два тижні взимку та влітку щорічно в тому числі за кордоном, а тому в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial