Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної ( немайнової) шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення дорожньо- транспортної пригоди , мотивуючи його тим, що 21.05.2019 року о 11 :30 год. в м. Хорол по вул. 1 - го Травня Полтавської області водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ГАЗ 31105, д.н.з. [NUMBER] та не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на (перешкоду) припаркований автомобіль ВАЗ 21110 д.н.з. [NUMBER] та автомобіль марки Рено чорного кольору д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Хорольського районного суду Полтавської області по справі №548/1289/19 від «16» липня 2019 року, залишеною без змін «12» серпня 2019 року Постановою Полтавського апеляційного суду дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як володільця та користувача джерела підвищеної небезпеки автомобіля ГАЗ 31105, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в страховій компанії ПАТ «Страхова група «ТАС» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу №АО [NUMBER] 5036488, на суму 100 000 гривень, на договором №АО/5036488 передбачено франшизу у розмірі 950 гривень. Відповідач вчасно повідомив свою страхову компанію про настання страхового випадку в передбаченні законом строки. Страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС» було визначено матеріальну шкоду завдану Відповідачем Позивачам в розмірі: Позивачу [PERSON] 11\~167 грн., Позивачу [PERSON] - 12 534 грн.. ПАТ «Страхова група «ТАС» 11.06.2019 року було відшкодовано : Позивачу [PERSON] - 12\~534 грн. Позивачу [PERSON] 11\~167 грн. - 950 гривень (франшиза) = 10 217 грн. Таким чином невідшкодованою Позивачу [PERSON] страховою компанією залишилася франшиза в розмірі по 950 грн., яка підлягає до стягнення з Відповідача. Ухвалою суду від 16.09.2019 року провадження в справі відкрито за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 18.12.2019 року підготовче засідання закрито. Призначено справу до розгляду в судове засідання по суті позовних вимог. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Павелко Р.С. підтримав позов та прохав його задовольнити з підстав наведених у ньому. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, а саме франшизу у розмірі 950 грн. . Заперечували проти стягнення моральної шкоди. Врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.05.2019 року о 11 :30 год. в м. Хорол по вул. 1 - го Травня Полтавської області водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ГАЗ 31105, д.н.з. [NUMBER] та не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на (перешкоду) припаркований автомобіль ВАЗ 21110 д.н.з. [NUMBER] та автомобіль марки Рено чорного кольору д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП, що стверджується копією постанови Хорольського районного суду Полтавської області по справі №548/1289/19 від «16» липня 2019 року, яку залишеною без змін «12» серпня 2019 року Постановою Полтавського апеляційного суду . До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV. Згідно вимог ч.3 ст.12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України: … постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня2016року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно дост.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено у ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Окрім завданої Відповідачем матеріальної шкоди, Позивачам було завдано і значної моральної (немайнової) шкоди завданої пошкодженням транспортних засобів, за яку Відповідач повинен нести відповідальність перед Позивачами. Завдана Позивачам моральна шкода виразилася у значних душевних страждань Позивачів, в переживаннях за неможливості користуватися певний час автомобілем, витратою часу на звернення до страхової компанії, адвоката, спеціалістів по ремонту автомобілів, що негативно відбились на їх настрої та відношенню до життя, постійними думками про ремонт автомобіля, а також тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивачів та той факт, що вони протягом певного часу змушені були застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, пов`язаного з відновленням транспорту, вирішення своїх життєво-побутових питань і родин без автомобіля. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, задана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої…, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Проте, з урахування обставин справи, виходячи із тривалості правопорушення та глибини душевних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди завданої позивачам у сумі 5000 гривень. Вказану суму необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] . Заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у 20000 гривень суд вважає надмірним та необґрунтованим. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial