Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" (далі по тексту - ПАТ КБ "Надра", відповідач, Банк) про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2008 року між нею та відповідачем було укладено Договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Класичний без поповнення" №850081. За умовами договору, банк прийняв від неї грошову суму вкладу в розмірі 5000000,00 грн. на строк 12 місяців з процентною ставкою по вкладу 18,6 процентів річних. Свої зобов'язання за договором вона виконала, та відповідно до платіжного доручення внесла на депозитний рахунок кошти в розмірі 5000000,00 грн. У квітні 2009 року [PERSON] повідомила відповідача про намір забрати депозитний вклад та нараховані проценти у зв'язку з настанням строку їх повернення. Всупереч умовам договору відповідач депозитних коштів та нарахованих процентів не повернув. Рішенням суду від 11.05.2010 року було стягнуто з відповідача на її користь депозитні кошти та нараховані проценти всього на суму 6654410,06 грн. Судове рішення оскаржене не було та набуло законної сили, проте, відповідачем не виконувалось, сума депозитного вкладу та процентів по ньому відповідачем не поверталась. Вклад та проценти за користування вкладом повернуто відповідачем лише 09.09.2011 року. Вважає, що відповідачем відповідно до п.4.2. Договору, повинні нараховуватись проценти за подальший фактичний час перебування вкладу, а тому у 2011 році позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача суми донарахованих процентів, 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.02.2010 року по 30.12.2010 рік. Оскільки, відповідачем належним чином було виконано зобов'язання лише 09.09.2011 року, а період, за який позивач просить стягнути донараховані проценти, не був предметом судового розгляду, тому вона звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з ПАТ КБ "Надра" за період з 31.12.2010 року по день фактичного виконання банком зобов'язань, а саме 08.09.2011 року суму процентів у розмірі 642082,19 грн., інфляційні витрати у розмірі 242953,60 грн. та 3% річних у розмірі 123222,04 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представники відповідача Конопля А.М. та Кренець О.С. в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення позову в повному обсязі з підстав його необґрунтованості. Зазначили, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача процентів за ставкою 18,6% річних за період, вказаний в позовній заяві, оскільки, банком були виконані умови договору щодо повернення суми вкладу та процентів 08.12.2009 року шляхом перерахування відповідачем на поточний рахунок позивача вкладу в сумі 5000000,00 грн. та відсотків. Згідно п. 1.3 Договору, Банк закрив вкладний рахунок після закінчення строку дії Договору та/або повернення коштів вкладнику. Таким чином, відсотки по депозитному вкладу [PERSON] за договором повинні були нараховуватись та сплачуватись до 08.12.2009 року, тобто до фактичного повернення коштів [PERSON] Підставою для стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є можливим у випадку, якщо боржник прострочив виконання зобов'язання. Оскільки, [PERSON] своїми коштами, розміщеними на поточному рахунку, не розпорядилась, ПАТ КБ "Надра" зобов'язань за договором №?840401/08-Т банківського рахунку фізичної особи від 10.04.2008 року не порушувало, та, відповідно, виконання зобов'язання не могло прострочити. Крім того, представники відповідача зазначили, що 23.06.2010 року [PERSON] відступила право вимоги на суму вкладу та нараховані відсотки за договором ТОВ «Ю Ес Сі-Україна», а тому позивачка взагалі не має права вимагати від ПАТ КБ «Надра» сплати суми боргу, оскільки не є кредитором за договором. З цих підстав, представники ПАТ КБ "Надра" просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи ТОВ "Ю ЕС СІ-Україна", яке було залучено в процесі розгляду справи, до суду не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 23.04.2008 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №850081 від 23.04.2008 року, за яким позивачка передала відповідачу 5000000,00 грн. зі ставкою 18,6% річних строком до 23.04.2009 року (а.с. 15). Відповідно до п. 3.4.4. договору №850081 від 23.04.2008 року, сплата процентів і повернення вкладу здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника [NUMBER] в день настання дати повернення вкладу, зазначеної у п.2.2. договору, а також у випадках дострокового розірвання договору. Згідно із п. 1.3 договору №850081 від 23.04.2008 року, банк закриває вкладний рахунок після закінчення строку дії договору та/або повернення коштів вкладнику (а.с.15). Відповідно до п. 2.3.2 Договору №?840401/08-Т від 10.04.2008 року, проценти нараховуються в останній робочий день поточного місця за залишками коштів, які знаходилися на рахунку на кінець кожного операційного дня. При відкритті рахунку період нарахування відсотків визначається від дня, наступного за днем відкриття рахунку по останній календарний день місяця; при закритті рахунку - від першого календарного дня поточного місяця по день, що передує закриттю рахунку (а.с.46-48). Як вбачається з поточного звіту ПАТ КБ "Надра" за операціями по поточному рахунку з 10.04.2008 року по 10.02.2014 рік, вклад в сумі 5000000,00 грн. та відсотки, нараховані за вкладом, 08.12.2009 року були перераховані ПАТ КБ "Надра" на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER] (а.с. 49-51). Відповідно до п. 2.2. договору №850081 від 23.04.2008 року, строк вкладу 12 місяців, дата повернення вкладу - 23 квітня 2009 року (а.с.15). Так, банком було порушено строки повернення вкладу, зазначені в п 2.2. договору, однак стягнення процентів в період до 08.12.2009 року не є предмет даного позову. Здійснивши перерахування суми вкладу та нарахованих за договором відсотків на поточний рахунок позивача [NUMBER], ПАТ КБ "Надра" закрило вкладний рахунок за договором, як це передбачено п. 1.3 договору №850081 від 23.04.2008 року, а тому з 08.12.2009 року кошти в розмірі 5925697,73 грн. на вкладному рахунку [PERSON] не перебували. Отже, на думку суду, відповідач, станом на 31.12.2010 року, виконав умови договору №850081 від 23.04.2008 року. Відповідно до постанови Верховного суду України від 29.05.2013 року за наслідками розгляду заяви ПАТ КБ "Надра" про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2012 року в справі за позовом фізичних осіб про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, застосувавши ст. 1061 ЦК України, Верховний суд України дійшов висновку, що проценти по банківському вкладу необхідно сплачувати до фактичного повернення коштів вкладникам. Верховний суд України виходив з того, що фактичне повернення коштів вкладникам відбулось шляхом перерахування депозитних коштів на поточні рахунки позивачів. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно до вимог ч. ч. 1,5 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Статтею 1070 ЦК України передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Таким чином, з урахуванням положень ст. 1061 ЦК України, постанови Верховного суду України від 29.05.2013 року, договору, відсотки по депозитному вкладу [PERSON] за договором повинні були нараховуватись та сплачуватись до 08.12.2009 року, тобто до фактичного повернення коштів [PERSON] Враховуючи те, що банком були виконані зобов'язання в частині фактичного повернення коштів шляхом перерахування суми вкладу та нарахованих відсотків на поточний рахунок позивача, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми процентів за період з 31.12.2010 року по день фактичного виконання банком зобов'язань, а саме 08.09.2011 року, не підлягають до задоволення. Стосовно позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних, то слід зазначити наступне. Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2012 року, представники банку в суді апеляційної інстанції не заперечували факту виконання зобов'язань банком та повернення коштів у розмірі 5925697,73 грн. 05 та 09 вересня 2011 року (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Фактичне виконання зобов'язань банком 09.09.2011 року підтверджується також поточним звітом ПАТ КБ "Надра" за операціями по поточному рахунку з 10.04.2008 року по 10.02.2014 рік (а.с. 49-51). Згідно із п. 2.3.1 Договору №?840401/08-Т від 10.04.2008 року, Банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок Клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядженя Клієнта про перерахування і видачу відповідгих сум з рахунку та проведення інших операцій за Рахунком відповідно до нормативних документів НБУ, внутрішніх положень ВАТ КБ "Надра" та цього Договору(а.с.46-48). Відповідно до п. 2.3.4, 2.3.5 Договору №?840401/08-Т від 10.04.2008 року, Банк зобов'язується: здійснювати списання коштів з поточного рахунку на підставі розпорядження Клієнта; видавати або перераховувати з Рахунку Клієнта за його дорученням грошові кошти в день надходження до Банкувідповідного розрахункового документа або в інший строк обумовлений цим Договором. Відповідно до заяви від 03.04.2009 року, копія якої наявна в матеріалах справи, позивачка зверталася до відповідача з вимогою перерахувати всю суму депозитного вкладу та нараховані відсотки на її рахунок (а.с.13). Проте, відповідач у порушення умов Договору №?840401/08-Т від 10.04.2008 року, не перерахував коштів на рахунок який був зазначений позивачкою. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що реальне виконання зобов'язань банком та повернення коштів було здійснено лише 09 вересня 2011 року, суд приходить до висновку, що з відповідача, як боржника за грошовим зобов'язанням на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати за весь час прострочення у розмірі 242 953 грн. 60 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 122 735 грн. 00 коп., за період з 31.12.2010 року по 08.09.2011 року. Слід зазначити те, що позовні вимоги про стягнення інфляційних та 3 % річних за 09.09.2011 року не підлягає до задоволення, оскільки, в цей день відбулося повернення коштів. З приводу посилань представників відповідача на встановлені факти рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2012 року стосовно укладання 23.06.2010 року [PERSON] та ТОВ «Ю ЕС СІ-Україна» договору купівлі-продажу, за яким позивачка відступила набувачу право грошової вимоги слід зазначити наступне. Так, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2012 року встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Ю ЕС СІ-Україна» 23.06.2010 року було укладено договір купівлі-продажу, за яким позивачка відступила набувачу право грошової вимоги на суму 5000000,00 грн. вкладу та 1654410,06 грн. процентів за період 23.04.2008 року до 02.02.2010 року та 356712,33 грн. процентів за період з 03.02.2010 року до 22.06.2010 року за депозитним договором від 23.04.2008 року. За змістом вказаного договору [PERSON] відступила право вимоги за основним зобов'язанням, передбаченим договором від 23.04.2008 року, строк виконання яких настав, тобто повернення боржником суми вкладу і нарахованих процентів за період з 23.04.2008 року до 22.06.2010 року (а.с. 11-12). При цьому, вимога позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача процентів за договором, інфляційних витрат та 3% річних за період з 31.12.2010 року по день фактичного виконання банком зобов'язань, а саме 09.09.2011 року. Факт продажу грошової вимоги за вказаний період Апеляційним судом м. Києва в зазначеному рішення не встановлювався, а відповідач, в силу ст. 60 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів зворотного. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3441,00 грн.

Outcome: partial