Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до Копайгородської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно. У позовній заяві вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку, загальною площею 44,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] розпорядження щодо майна не зробив. Крім позивача, спадкоємцями за законом також є діти померлого [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Причиною звернення позивача до суду є те, що отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріальній конторі позивач не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний вище житловий будинок. Спадкодавець за життя юридично не оформив своє право власності на даний житловий будинок. Позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, на житловий будинок (літера "А"), житловою площею 27,5 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві. \~У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві, просив задовольнити позов. Представник відповідача Копайгородської селищної ради у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про те, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ураховуючи, що він скористався своїми процесуальними правами. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву представника відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до даних копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.07.1968, після одруження дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Згідно з даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно з даними довідки Лісівської сільської ради Барського району Вінницької області № 109 від 28.02.2020, [PERSON] до дня смерті постійно проживав разом з дружиною [PERSON] на одному погосподарському номері та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~даних довідки\~виконавчого комітету\~Лісівської сільської\~ради Барського\~району Вінницької\~області №\~116\~від 05.03.2020,\~будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до даних копії інформаційної довідки КП "Барське\~районне бюро\~технічної інвентаризації"\~№ 128\~від 05.03.2020,\~складено технічну характеристику житлового будинку з належними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , згідно з якою за вказаною адресою розташований житловий будинок (літера "А"), житловою площею 27,5 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., рік побудови 1962, вартість майна становить 30269 грн. Самочинно побудовані об`єкти відсутні. Відповідно до даних технічного паспорта № 114 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , будинковолодіння складається з житлового будинку. Згідно з даними експлікації приміщень будинку, останній складається з коридору "1" площею 5,1 кв.м., житлової кімнати "2" площею 17,9 кв.м., кухні "3" площею 11,9 кв.м., житлової кімнати "4" площею 9,6 кв.м., загальна площа будинку 44,5 кв.м., житлова 27,5 кв.м. Рік спорудження 1962. Згідно з даними копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2020 № 20/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Відповідно до даних довідки виконавчого комітету Лісівської сільської ради Барського району Вінницької області № 127 від 16.03.2020, спадкоємцями після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні було встановлено, що дочки спадкодавця не прийняли спадщину, оскільки не мешкали разом з ним на час відкриття спадщини та не зверталися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Саме у зв`язку з наведеними обставинами, судом було здійснено заміну відповідача. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1220, 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Статтею 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Вирішуючи спори про визнання права власності на спадкове майно, Пленум ВССУ вказав судам, що слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 за №\~112/5, Вказівками з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, з огляду на викладене, вирішуючи питання щодо визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, суд оцінює записи у погосподарських книгах у сукупності з іншими доказами, зокрема, даними технічного паспорту на будівлю, довідкою про технічну характеристику та дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Вирішуючи питання\~щодо розподілу\~судових витрат,\~суд ураховує\~думку позивача,\~яка просила\~судові витрати\~не стягувати\~з відповідача\~та вважає,\~що судові\~витрати слід\~залишити без\~відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved