Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати виконавчий напис № 44, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. таким, що не підлягає виконанню та скасувати. Вказує на те, що 20.02.2014 р. між ним та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № R52110516192В за умовами якого позивачу надано грошові кошти у розмірі 130 850,00 грн. з щомісячною сплатою процентів у розмірі 15,99%. Строк на який надавались грошові кошти - до 20.02.2021 р. Виконання зобов»язань за договором було забезпечено заставою за відповідним договором № R52110516192d-Z1 від 20.02.2014 р., а саме транспортним засобом марки «HUNDAI» д.н.з. [NUMBER]. За заявою представника ПАТ «ВТБ Банк» приватним нотаріусом КМНО Голій Л.І. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення предмет застави вартістю згідно договори застави 148 300,00 грн., що належить на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля задовольнити вимоги ПАТ «ВТБ Банк» у розмірі 139 673,74 грн., а також витрати на вчинення виконавчого напису у розмірі 2 396,74 грн., загальний розмір вимог 142 070,48 грн. Позивач вважає, що зазначений напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній може бути вчинений лише за умови безспірності вимог. При цьому сума боргу не узгоджена та не перевірено факт одержання позивачем вимоги про усунення порушень. Зважаючи на викладене, позивач і звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Направила в адресу суду належним чином засвідчені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис та просив розглянути справу за його відсутності. Представник ПАТ «ВТБ Банк» направив в адресу суду заперечення на позов. Зазначив, що банк виконав свої зобов»язання за кредитним договором та надав обумовлені умовами договору кошти. Проте, позичальник не виконав зобов»язання вчасно не погасив чергові частини кредиту в період 21.03.2014 р. по 08.09.2014 р. на загальну суму 3 564,02 грн. та прострочив сплату відсотків за такий же період у розмірі 5 893,44 грн. У зв»язку з порушенням умов кредитного договору 02.10.2014 р. позичальнику офіційно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту на адресу офіційно зареєстрованого місця проживання позивача. Нотаріусу було подано всі необхідні для вчинення виконавчого напису. Представник треьої особи в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що 20.02.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110516192В за умовами якого позивачу було надано грошові кошти у розмірі 130 850,00 грн. строком до 20.02.2021 р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,99% річних. В якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 20.02.2014 р. між сторонами було укладено договір застави № R52110516192d-Z1 за умовами якого [PERSON] передав банку у заставу рухоме майно - транспортний засіб «HUNDAI» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу, вартістю 148 300,00 грн. Також встановлено, що 23.01.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. за заявою ПАТ ВТБ Банк» вчинено виконавчий напис, реєстровий № 44, яким запропоновано звернути стягнення на предмет договору застави - автомобіль [NUMBER]. За рахунок отриманих від реалізації автомобіля задовольнити вимоги ПАТ «ВТБ Банк» у розмірі 139 673,74 грн., в тому числі: 125 458,92 грн. сума заборгованості за кредитом; 3 564,02 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом; 19,71 грн. три проценти річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язання щодо повернення кредиту; 87,84 грн. інфляційні втрати за кредитом; 5 893,44 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 1 073,54 грн. сума заборгованості за процентами за період з 20.08.2014 р. по 08.09.2014 р.; 35,41 три проценти річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо сплати процентів; 187,48 грн. інфляційні втрати за процентами; 3 353,37 грн. пеня нарахована, у зв»язку несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення, а також витрати на вчинення цього виконавчого напису у сумі 2 396,74 грн. Вимоги ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України, від 29.06.1999, № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), а саме п.2, які регулюють стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, передбачений наступний перелік по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, вимоги ст.88 вказаного Закону передбачають, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Сама по собі безспірність визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірності заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», а також Пленум ВСУ в постанові №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» зазначив, що однією із об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Слід перевіряти, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчих написів, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди або звертаються про стягнення спірного боргу. ВССУ акцентує увагу суддів на тому, що судами під час розгляду такої категорії справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені в письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу. Також ВССУ зазначає, що судами помилково приймаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості, якими виступають надані банками розрахунки сум заборгованості, оскільки сам по собі такий розрахунок не може підтверджувати безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, ВССУ називає первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як вбачається з наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, останні містять розрахунок заборгованості, зроблений банком. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов»язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Положеннями ж ч. 2 зазначеної норми матеріального права передбачено, що повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Проте, з наданих нотаріусом документів не вбачається, що ПАТ «ВТБ Банк» було виконано вимоги Закону та зареєстрував у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Натомість витяг з Державного реєстру, наданий представником позивача, свідчить про те, що і на день розгляду справи такі відомості зареєстровані. Так що під час вчинення виконавчого напису, нотаріус не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, отримання боржником вимоги кредитора. Проте, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про те, що надані кредитором документи були достатніми для здійснення нотаріальної дії та ПАТ «ВТБ Банк» було виконано положення чинного законодавства України. Положеннями ст. 60 встановлено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу приписи ст. 11 ЦПК України передбачено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимога ж про скасування виконавчого напису задоволенню не підлягає, зважаючи на те, що такий спосіб захисту права не передбачений чинним законодавством України. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що за сталою судовою практикою належними відповідачами по даній категорії справ є особи, на користь яких вчинено виконавчий напис. .

Outcome: partial