Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 12 165 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та грошові кошти в сумі 150 000 грн. в якості моральної ( немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок його неправомірних дій; а також судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката, які складають 5 000 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що 23.04.2018 приблизно о 01 год. 00 хв., неповнолітній [PERSON] , відповідач по справі, знаходячись в с. Лисогірка Жмеринського району Вінницької області по вулиці Центральній, а також перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час спровокованого конфлікту, діючи з мотивів неприязних відносин по відношенню до нього, а також маючи на меті завдати шкоду його здоров`ю, наніс один удар твердим дерев`яним предметом по його голові, після чого з місця скоєння злочину зник. Відповідно до висновку експерта №101/10 від 11.12.2018, у нього мала місце відкрита черепно - мозкова травма у вигляді багато уламкового вдавленого перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забиття головного мозку середнього ступеня тяжкості ( контузійне вогнище в лівій скроневій долі та епідуральна гематома зліва), численні переломи кісток лицьового черепа зліва, синець в лівій параорбітальній ділянці). Ця черепно -мозкова травма виникла від одноразової дії ( удару) тупого твердого предмета з плоскою переважаючою поверхнею, в ліву скроневу ділянку його, [PERSON] , голови, яким могла бути частина дерев`яної палиці або частина дерев`яної дошки, тощо, невиключно в ніч з 22 на 23.04.2018. Оскільки перелом кісток склепіння та основи черепа є ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння, то зазначена відкрита черепно - мозкова травма у нього, [PERSON] , належить до тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, своїми умисними протиправними діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України. Вина відповідача встановлена та доведена, що підтверджується копією вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, винесеним 16.05.2019 по справі №130/493/19. Вказаний вирок набув законної сили 19.06.2019 і ніким з учасників процесу не оспорювався. Отримані ним вищезазначені тяжкі тілесні ушкодження позбавили його можливості в подальшому вести звичний спосіб життя та змінили його плани. Він думав про відновлення свого стану здоров`я та можливість повернення до нормального життя. Йому було дуже неприємно пояснювати своїм знайомим та друзям ситуацію та обставини щодо отримання ним тілесних ушкоджень. Проходив відповідні курси як лікування так і реабілітації або відновити свій стан здоров`я. При цьому, під час лікування він був змушений купувати за власний рахунок ліки, що потягнуло за собою додаткові витрати з бюджету його сім`ї. Загальна сума матеріальних витрат на його лікування становить 12165 грн., що підтверджується документально. Дана сума коштів становить матеріальну шкоду. Діями відповідача йому також завдано немайнових витрат,спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакція замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент отримання травми він переніс значний фізичний біль, втрату пам`яті, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя. В подальшому він був змушений проходи стаціонарне та амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу з метою огляду. Впродовж усього періоду лікування він почувався незручно, дискомфортно, був змушений пристосовуватися до негативних умов існування. Так більше місця він не міг самостійно вставати, їсти, не міг спокійно сидіти та лежати. Всі гігієнічні процедури не обходились без сторонньої допомоги. В період лікування він потребував зовнішньої допомоги з боку дружини та мами, з приводу чого почував себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. В нього і дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності. Внаслідок отримання травми голови він частково втратив пам`ять, що унеможливлює повноцінно відчувати себе здоровою людиною, постійно потрібно перепитувати у співрозмовника чи правильно він висловлюється, не може повною мірою виловити свою думку, блудить в словах. Він відчуває себе особою з обмеженими можливостями, яка не може забезпечити собі нормальне існування. До теперішнього часу він не може жити повноцінним життям. Постійно супроводжується відчуття болю, головокружіння, втрата свідомості, найсильніші болі спостерігаються саме вночі, коли процес зростання кісток найбільш відчутний. Вночі неможливо нормально спати, внаслідок чого виникає безсоння, вранці виникає слабкість та сильний головний біль. Відтепер він не може забезпечувати себе самостійно, купувати продукти харчування, сплачувати за комунальні послуги тощо. Все зазначене та інше вимушена дружина яка на даний момент знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, що в свою чергу додає ще більших душевних страждань. Окрім цього, змінився його раціон харчування, необхідно забезпечувати збалансоване харчування з обов`язковим вмістом в раціоні кальцію аби процес зростання кісток відбувався швидше, а це відповідно додаткові грошові кошти. Зважаючи на ступінь тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень він вже ніколи не зможе відчувати себе повноцінною людиною, реабілітація що включає санаторно - курортне лікування, яка буде тривати протягом всіх подальших років його життя, що безперечно завдасть ще додаткових матеріальних витрат, а також моральних страждань. У сукупності всі вищезазначені факти завдали йому значних душевних переживань та страждань. Виходячи із характеру та обсягу негативних обставин та особистих переживань він оцінює спричинену йому відповідачем моральну шкоду в 150 000 грн. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2020 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Як вбачається з поштових повідомлень, які повернулися на адресу суду, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач [PERSON] також отримав копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди - 150 000 грн. та задовольнити позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12 165 грн. та судові витрати розприділити відповідно до чинного законодавства. Просив суд врахувати, що він теж отримав серйозну моральну шкоду внаслідок конфлікту, який стався між ним та позивачем та поніс покарання, про що винесено вирок. Зазначив, що йому 19 років, він поки що не працює,тому що навчається в Вінницькому обласному навчально - курсовому комбінаті аграрної освіти в смт Літин. Батьки проживають в с. Лисогірка Жмеринського району, де роботи в них немає як і в багатьох людей в сільській місцевості. Під час розгляду кримінальної справи його родичі, рідні та близькі допомогли йому сплатити [PERSON] всі витрати на лікування в сумі 25 тис. грн. Від позивача відповіді на відзив до суду не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань сторін проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до суду не подано. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2019 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області ухвалено вирок, яким встановлено, що близько 01 години 00 хвилин 23.04.2018 року [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по [ADDRESS] , під час спровокованого конфлікту, діючи з мотивів неприязних відносин щодо [PERSON] , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар дерев`яним предметом в область голови, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді багатоуламкового вдавленого перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забиття головного мозку середнього ступеня тяжкості (контузійне вогнище у лівій скроневій долі та епідуральна гематома зліва), чисельних переломів кісток лицьового черепа зліва, синця у лівій параорбітальній ділянці, після чого [PERSON] з місця вчинення злочину зник. Зазначена відкрита черепно-мозкова травма, отримана [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.12.2018 року №101/70 належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток склепіння та основи черепа є ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння. Вказані дії [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Даним вироком [PERSON] визнано винуватим та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.75, 104 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Вирок набрав законної сили 19.06.2019. Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11,22,599,1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року. З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінального провадження позивач не звертався із відповідним цивільним позовом. Звернувся в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки йому була заподіяна така шкода, внаслідок неправомірних дій відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тож, суд вважає, що позивачем доведено заподіяння йому відповідачем матеріальної шкоди. Розмір матеріальної шкоди позивачем доведено повністю та підтверджується вироком суду, який набрав законної сили, квитанціями на придбання ліків та витратних матеріалів відповідно до призначень лікаря, та не заперечується відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 12165 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст.16, 1168 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як визначається п.3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Так, внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, у позивача порушився звичний для нього устрій життя. Він зазнав значних душевних переживань та страждань, оскільки в результаті неправомірних дій відповідача поніс непередбачувані матеріальні витрати на лікування та зазнав фізичних страждань. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних та фізичних стражданнях. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок неправомірних дій відповідача та перенесених ним у зв`язку з цим страждань. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд не приймає заперечення відповідача щодо відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, так як вони спростовуються вищезазначеним. У відзиві відповідач [PERSON] зазначив, що під час розгляду кримінального провадження ним надано потерпілому [PERSON] фінансову допомогу в розмірі 25 000 грн., що не було спростовано позивачем [PERSON] . Враховуючи наведене, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характеру психологічної травми, яку він отримав та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.137ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Суду надано договір про надання правової допомоги від №42-Б від 29.09.2018 між адвокатом Білан В.В. та [PERSON] та квитанцію №42-Б від 29.09.2018 на суму 5000 грн. за участь під час досудового та судового розслідування про факту отримання [PERSON] тілесних ушкоджень, що мали місце з 22 на 23.04.04.2018. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Зважаючи на викладене, суд вважає, що вищевказані витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню. Відсутність самого акту приймання-передачі не може бути підставою для відмови у відшкодуванні понесених витрат, оскільки його складення не передано умовами договору. Задовольняючи дану позовну вимогу, судом встановлено факт укладення договору про надання правової допомоги, що є підтвердженням сторонами істотних умов такого, в тому числі й ознак, обсягу наданої правничої допомоги, зокрема, як це вбачається із вищевказаної Квитанції участі адвоката під час досудового та судового розслідування про факту отримання [PERSON] тілесних ушкоджень, що мали місце з 22 на 23.04.04.2018 та сам факт і розмір здійсненої оплати за отриману правову допомогу. При ухваленні судового рішення судом враховано правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові №823/2638/18 від 16.05.2019.. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial