Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.09.2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Кунисівською сільською радою Городенківського райну. Від шлюбу у них 16 вересня 2005 року народилася дочка [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося, а тому шлюб між ними було розірвано 16.10.2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 117. Дочка [PERSON] залишилась проживати з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Вона потребує батьківського піклування, нормального харчування, одягу, засобів гігієни, що вимагає чималих матеріальних затрат. Городенківським районним судом 01.03.2011 р. було видано судовий наказ про стягнення щомісяця з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 506 грн. на місяць. Однак, з часу видачі судового наказу від 01.03.2011 року і до сьогодні ціни на товари та послуги зросли як в три рази, а індекс інфляції за цей період становить 224,1%. Окрім цього, з 2015 року дочка [PERSON] навчається в Городенківській музичній школі та відвідує її три рази на тиждень, у зв'язку з чим позивачка змушена нести витрати на придбання музичних інструментів, на оплату проїзду до м. Городенки й назад. Викладене свідчить, що матеріальне становище позивачки та дочки значно погіршилось, щомісяця на утримання дочки позивачці необхідно витрачати близько 3000 грн. Таким чином, розмір аліментів, що встановлений в мінімально можливому розмірі судовим наказом на даний час є недостатнім для належного утримання дитини. Не дивлячись на це, відповідач свідомо та навмисно свій обов'язок по утриманню дитини в повній мірі не виконує. Відповідач аліменти на утримання інших осіб не платить, стягнення за виконавчими документами щодо нього не проводяться, інших дітей чи осіб, які б перебували на його утриманні, в нього немає. Відповідач регулярно виїжджає на заробітки за кордон, в Російську Феднрацію та [PERSON], де отримує дохід. З огляду на викладене, як елемент захисту прав дитини, позивачка вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що встановлений судовим наказом Городенківського районного суду від 01.03.2011 року по справі № 2-н-30/11 та вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісяця на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. Одночасно пояснила, що розмір аліментів, які вона отримує в даний час на утримання дочки 506 грн. в місяць є досить малий. Відповідач офіційно не працює, однак здійснює ремонтні роботи по найму та їздить на заробітки в Росію та Польщу, за що отримує немалу плату. Позивачка працює зав.клубом в с. Кунисівці, матеріальне становище дитини в порівнянні з тим коли згідно судового наказу присуджувались аліменти, - погіршилось, так як збільшились витрати на її утримання, в т.ч. в звязку з тим, що вона навчається в музичній школі в м. Городенка, необхідно було придбати музичний інструмент, а також щотижня збільшились витрати в звязку з необхідністю проїзду до місця навчання. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що постійного місця роботи та стабільного доходу він не має, також по стану здоров'я не може фізично працювати, йому самому потрібні кошти, щоб зробити операцію на очі. Він купив дочці телефон і велосипед; він не відмовляється від обовязку утримувати дочку, однак сплачувати аліменти в розмірі, який позивачка просить в позові, не має можливості. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ № 031574, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 117 від 16.10.2008 року, після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що доводиться копією повторного свідоцтва про народження серії 1-НМ № 052869, виданого 29 листопада 2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до судового наказу Городенківського районного суду Івано-Франківської області № 2-н-30/11 від 01 березня 2011 р. з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] стягнуто на користь [PERSON], [INFO], жительки с. Кунисівці вул. Л. Мартовича, 1 Городенківського району Івано Франківської області аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2011 року, з часу звернення в суд та до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що є підстави для зміни розміру аліментів, так як погіршився матеріальний стан позивачки. Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, розяснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", приймаючи до уваги прожитковий мінімум у 2017 році з розрахунку на міцяць для дітей віком від 6 до 12 років з 01.05.-30.11.2017 рік 1777 грн., а з 01.12.- 31.12.2017 рік 1860 грн. та позицію відповідача про невизнання позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Змінити визначений судовим наказом Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2-н-30/11 від 01 березня 2011 р. розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, та встановити стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 192, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial