Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

11.10.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю у якості чоловіка та дружини з 05 січня 2012 року до 25 березня 2016року . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,0 кв.м., жилою площею 29,8 кв.м., яка зареєстрована на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченому приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. 20.01.2014р. за реєстровим номером 93, за [PERSON] , який помер [INFO] , яка є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Стягнути з [PERSON] судові витрати у справі, згідно квитанцій. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] у наслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік [PERSON] . Вони з ним проживали однією сім`єю з 05 січня 2012 року і до 01 березня 2012 року за адресою: [ADDRESS] (у батьків [PERSON] ), а з 01 березня 2012року вони з [PERSON] придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] у якій мешкали до 25 березня 2016 року . 25 березня 2016 року вони з [PERSON] уклали шлюб. У зазначений період спільного подружнього проживання з 05 січня 2012 року і до 25 березня 2016 року (дня фактичного укладання шлюбу) ні вона, ні він не знаходилися у іншому шлюбі. [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] 15 травня 2010 року. А вона ніколи раніше не укладала шлюбів. У період проживання однією сім`єю , за спільні кошти вони з [PERSON] придбали дві квартири: Квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. 01 березня 2012 року за реєстровим номером 576. Дану квартиру вони оформили на обох по 1/2 частині. Квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. 20 січня 2014 року за реєстровим номером 93. За обоюдною домовленістю дану квартиру вони оформили на [PERSON] , так як вважали, що це не важливо, так як вони все одно одна сім`я. За життя її чоловік не розпорядився належним йому на праві власності майном, не залишив заповіту, оскільки помер раптово. У теперішній час з боку його сина від першого шлюбу [PERSON] виникають до неї претензії відносно квартири, яка була придбана на ім`я померлого в період спільного подружнього життя та за сумісні кошти. За життя [PERSON] ніколи не заперечував про спільні сімейні відносини з нею ведення спільного господарства та придбання зазначеної квартири на спільні кошти. У зв`язку з цим вона змушена звертатися до суду за захистом права на майно, яке було придбано нею та [PERSON] під час спільного проживання однією сім`єю як чоловік та дружина та на спільні кошти сімейного бюджету. Ухвалою суду від 14.11.2019 року було відкрито загальне провадження по цивільній справі та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. (том 1, а.с. 38) 07.02.2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому вказав, що ознайомившись з позовом [PERSON] , відповідач заявляє про те, що її позовні вимоги він не визнає. Відповідач не визнає позов [PERSON] , оскільки усі наведені позивачем обставини, на думку відповідача, перекручені та не відповідають дійсності, позовні вимоги безпідставні і необґрунтовані. Позивач наводить неправдиву інформацію як про період спільного проживання однією сім`єю у якості чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] , так і про те, що зазначені позивачем квартири придбавались за спільні кошти з [PERSON] . Так, позивач звернулася до суду з неправдивою інформацією, заявляючи про те, що вона в період з 05.01.2012 р. до 01.03.2012 р. проживала спільно з його батьком [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Насправді відповідачем було там лише зареєстровано її місце проживання, але фактично вона там не проживала жодного дня. Фактично у весь цей зазначений період вона мешкала у м. Ізюм. Крім того, насправді квартира [ADDRESS] , придбана 01.03.2012 р. за кошти діда відповідача - [PERSON] , який доводиться батьком померлого [PERSON] . [PERSON] у такий спосіб вирішив допомогти своєму сину, надавши йому кошти на придбання квартири для створення ним нової сім`ї. Позивач ніяким чином не приймала фінансової участі у придбанні цієї квартири, тобто кошти на придбання цієї квартири не були спільними позивача і [PERSON] . Протягом 2013 - 2014 років померли дід і бабуся відповідача і батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Після їх смерті залишилася спадщина - домоволодіння за вищезгаданою адресою: [ADDRESS] . Батько відповідача [PERSON] прийняв спадщину своїх батьків і продав її. На ці кошти 20.01.2014 р. [PERSON] і купив зазначену позивачем квартиру [ADDRESS] . Тому, обидві зазначені позивачем квартири були придбані не за її спільні кошти з [PERSON] , а квартира [ADDRESS] , придбана за особисті кошти [PERSON] , отримані від продажу спадкового майна після смерті його батьків. Отже, позивач не має права на визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , оскільки ця квартира не є і ніколи не була у спільній власності позивача і [PERSON] . Ця квартира, хоч і була придбана у період сумісного проживання, однак покупка була здійснена за кошти особистого майна [PERSON] , а тому не може бути спільною сумісною власністю позивача і [PERSON] . Позивачем не надано доказів того, що в період сумісного проживання позивач та [PERSON] заробили спільні гроші на спірну квартиру. Позивач також не надала суду докази того, що у неї взагалі були кошти на придбання цієї квартири та не зазначила джерело походження коштів.(том 1, а.с. 75-76) 10.03.2020 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив в якій виклала свої пояснення, міркування та аргументи, щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. По-перше, Відповідач зазначає, що в період з 05.01.2012р. до 01.03.2012р. вона не проживала спільно зі своїм покійним чоловіком однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . При цьому жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх припущень до суду не надає. Проте факт її реєстрації у даний період за даною адресою, разом з її чоловіком (що фактично і підтверджує спільне проживання з чоловіком за даною адресою) Відповідач визнає і нічим не спростовує. По-друге, відповідач стверджує, що квартира [ADDRESS] придбана 01.03.2012року за кошти його діда [PERSON] , який доводився батьком померлого [PERSON] . При цьому жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх припущень до суду також не надає. По-третє, Відповідач стверджує, що квартира [ADDRESS] , була придбана 10.01.2014року [PERSON] за гроші , які він отримав за продаж спадкового майна, яке отримав після смерті своїх батьків. Проте, документи, були надані Відповідачем до відзиву, спростовують дане твердження у повному обсязі. І це пояснюється наступним: Як встановлено і ніким не оскаржується, квартиру за адресою: [ADDRESS] , придбано 20 січня 2014 що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. 20 січня 2014 року за реєстровим номером 93. Враховуючи вищевикладене можливо встановити, що спадщина після смерті батьків [PERSON] відкрилася у день смерті його матері [PERSON] [INFO] (за дев`ять днів до купівлі ними спірної квартири). Таким чином, можливо встановити, що купівля-продаж його спадкового майна, ніяким чином не могла вплинути на купівлю-продаж квартири [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, можливо прийти до висновку, що усі заперечення на її позов, викладені у відзиві [PERSON] , ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, та спростовуються документами, наданими [PERSON] до матеріалів даної справи, а тому відповідно є усі правові підстави для задоволення її позовних вимог у повному обсязі. (том 1 а.с. 111-114) Ухвалою суду від 04 червня 2020 року підготовче судове засідання за вказаною позовною заявою закрито, справа призначена до судового розгляду.(том 1, а.с.210) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначила, що [PERSON] та [PERSON] спільно придбали квартиру по [ADDRESS] , оскільки з 01.05.2012 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в Довгалівці в будинку батьків [PERSON] , що підтверджується домовою книгою, проживали однією сім"єю та придбали квартиру для спільного проживання. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] спадщину отримав пізніше і розпорядився нею у 2015 році. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] пояснив, що зареєстровано тільки місце проживання [PERSON] в с. Довгалівка, але проживали в [ADDRESS] придбана за кошти діда [PERSON] .. В 2013-2014 роках померли батьки [PERSON] залишилась спадщина. [PERSON] прийняв спадщину та продав її. 20.01.2014 року купив спірну квартиру за спадкові кошти. Не має права на визнання права власності на Ѕ частину квартири за [PERSON] . Придбана в період сумісного проживання, але за особисті кошти [PERSON] . Не надано доказів наявності у позивача коштів на придбання квартири. Повністю відмовити в позові. Проживали разом однією сім`єю, але не з 05.01.2012 року. Разом у с. Довгалівка не проживали, лише були зареєстровані. Відповідач з батьком спілкувався постійно. З 2016 року по телефону. [PERSON] та [PERSON] не мешкали разом, були коханцями.. Коли отримав спадщину купив дім на Заводській. Він не жив у квартирі там жила [PERSON] з дітьми. В квартирі на Заводській він жив сам, вона не жила. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І. в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без їх участі. Самостійних майнових вимог не мають. (том 2 а.с.40) За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, заслухавши представників сторін, свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сімейне законодавство, а саме ч.1, ч.2 ст.21 СК України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.74 СК України у разі якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Суд встановив і сторони визнали, що з 27.02.2012 року по 25.03.2016 року ні [PERSON] ні [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 15 травня 2010 року про що зроблено актовий запис № 69.(том 1, а.с.10) Відповідно до домової книги для реєстрації мешкаючи у домоволодінні [ADDRESS] з 27.02.2012 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] разом зі своїм сином [PERSON] , 15.04.2003 року де на той час був зареєстрований [PERSON] . Будинок на той час належав [PERSON] . (том 1, а.с. 163-165) В цей період під час проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру в [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Банніковим С. І. та зареєстровано в реєстрі за № 576 у [PERSON] . (том 1, а.с. 11) Відповідно витягу № 33468775 про державну реєстрацію прав КП «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» від 14.03.2012 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частин). ( том 1 а.с. 14) Також в період проживання однією сім`ю [PERSON] придбав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.01.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Банніковим С. І. та зареєстровано в реєстрі за № 93 у [PERSON] .(а.с. 17) Відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 25 березня 2016 року зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] ». (а.с. 12) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 31 липня 2019 року. (том 1,а.с.13) Відповідно до ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [INFO] , не працює, мешкає в [ADDRESS] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] вказала, що вона мати [PERSON] . З 1997 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . В 1999 році народила [PERSON] . В 2001 році шлюб між ними було розірвано. Контакти з ним не підтримувала тільки з його батьками. Вона їздила до батьків [PERSON] та вони їздили до них. В 2012 році [PERSON] повідомив, що в її колишнього чоловіка інша жінка [PERSON] і вони її прописали бо їй ніде жити. У неї 2 сина від [PERSON] . Батько давав кошти, щоб викупили квартиру за умови, що [PERSON] буде співвласником квартири. Жити не жили, зустрічались. Він жив в Довгалівці , вона в Ізюмі. Після отримання спадщини купив будинок. Прописаний був у [PERSON] . Вона не знала про його шлюб у 2016 році. З 2019 року її не було в Україні приїхала після смерті. Ховала [PERSON] [PERSON] з Заводської . Побачила її перший раз на похоронах. З позовом не згодна, хоча і є докази (прописка, дата продажу будинку). [PERSON] жінка по документа. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] мати його двох дітей, співмешкали вони 16-18 років. Квартиру за адресою [ADDRESS] купували разом з [PERSON] . Розлучились в кінці 2010 року. [PERSON] жила з [PERSON] на квартирі. Він продав [PERSON] свою 1/4 частину квартири. Потім вони жили в цій квартирі. У 2013 -2014 роках купили частину будинку (квартира) просила 1500 доларів США, але він дав 1000 доларів США на другу квартиру. В 2010 році [PERSON] пішла з дітьми до [PERSON] Гроші він отримав після підписання договору частинами 1500 доларів. Віддавала гроші [PERSON] . Свідок [PERSON] , [INFO] , приватний підприємець, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Пояснила, що [PERSON] її сусід. [PERSON] жила з її братом в цивільному шлюбі мають двох дітей. Розійшлися у 2010 році. Пізніше вона дізналася, що вони вона живе з [PERSON] спочатку на байраках Некрасова, Київська. Потім вони розписались. У [PERSON] помер батько тоді вони забрали матір та зняли квартиру для неї і доглядали її. Потім в квартиру по [ADDRESS] перейшла жити [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру по [ADDRESS] чи [ADDRESS] у них двоє дітей. Потім після розлучення визнав, що [PERSON] та діти мають власність у цій квартирі. А свою частину квартири продав [PERSON] ( [PERSON] ). [PERSON] позичали гроші для купівлі квартири 13-14 роки. Квартира не велика 2-х кімнатна, а їх жило 4. 2-х кімната з пічним опаленням 1 спірна. Вона позичала 1000 доларів. Викупила і проживали з [PERSON] і дітьми. [PERSON] працювала на рику (продукти), підприємець. З [PERSON] стала проживати з 2010 року. З братом проживала до 2010 року. Від брата вона пішла до [PERSON] на квартиру. Свідок [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Пояснила, що вона сусідка [PERSON] та [PERSON] . Купили квартиру в 2012 році у колишнього чоловіка. Спочатку жив з [PERSON] розійшовся у 2010 році познайомився з [PERSON] , жили на квартирах та у Савинцях . Купили квартиру у [PERSON] в 2012 році. В 2014 році купили квартиру на бараках. [PERSON] торгувала на базарі, робила у [PERSON] на турбазі. Свідок [PERSON] , інвалід, працює на Хлібозаводі. Була у шлюбі з [PERSON] . Потім він пішов до [PERSON] в 2009 році зняв квартиру і стали вони жити разом. Батько дав гроші, щоб викупили у колишнього чоловіка частину квартири. Після смерті мами продав будинок і купив квартиру по Заводській де жив сам з 2014 року. Для чого розписались вона не знає. [PERSON] там не жила, а жила вона на [ADDRESS]. В селі вона жила. Вони до смерті з [PERSON] зустрічались. За день до смерті він ремонтував у неї світло в квартирі. [PERSON] платив аліменти сину [PERSON] . Вона з ним спілкувалась. Спілкувались при ній тільки телефоном. Жив в Борівському районі. До них не їздив і вони не їздили до них. Чоловік їздив 1-2 рази. Вона [PERSON] бачила 3 рази за життя. Свідок [PERSON] , пенсіонер, ветеран праці, охоронець. Зазначив що [PERSON] це його племінник. Позивач це колишня жінка племінника, відповідач - онук, син племінника. Будучи не в шлюбі. Загинув до розлучення. Його брат [PERSON] купив хату (квартиру) сину [PERSON] по вул.. заводській. Брат викупив у колишнього чоловіка [PERSON] , вони були співмешканцями. Викупив на ім`я [PERSON] . Вона стала належати [PERSON] або на двох з [PERSON]. В Довганіці [PERSON] не жила. Вони з [PERSON] продали 2 будинки які належали брату. Будинки продали після смерті батька і матері, після того як вступив в спадщину. Коли отримав він кошти не знає. [PERSON] працював ПЧ-5, жив на заробітну плату. Не був присутнім при укладанні договору купівлі-продажу. Представник відповідача від допиту інших свідків відмовився. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали з 2010 року по 2016 роки однією сім`єю. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними бо шлюбним договором, що встановлено ч.1 ст.70 СК України. В період проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ними була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.01.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Банніковим С. І. та зареєстровано в реєстрі за № 93. Таким чином, ця квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири. До спільної сумісної власності подружжя не належить майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди. В судовому засіданні відповідачем та його представниками не доведено, що спірна квартира була придбана за надані померлим грошові кошти, оскільки суду не надано доказів, підтверджуючі ці факт. Згідно з частиною четвертою статті 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Приймаючи до уваги викладене,суд вважає,що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, слід встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім"єю у якості чоловіка та дружини з 27 лютого 2012 року по 25 березня 2016 року , а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , придбана під час проживання однією сім`єю з [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору за кожну позовну вимогу.

Outcome: partial