Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

У червні 2020 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про видачу обмежувального припису звернулася [PERSON] , в якій просила заборонити чоловікові [PERSON] перебувати разом з нею та дітьми у місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначає, що її чоловік почав себе вести дуже агрессивно, тероризує її та дітей, робить їх життя морально нестерпним: ображає, принижує та погрожує розплатою і помстою, усвідомлюючи настання таких шкідливих наслідків як заподіяння шкоди психічному здоров`ю та здоров`ю заявника. Знаходячись разом в одному будинку з [PERSON] , як вказано у заяві, заявник відчувають страх, тривожність, постійне почуття небезпеки, дії чоловіка викликають у них побоювання за свою безпеку. Тому, для стабілізації та встановлення душевної рівноваги вимушена просити суд встановити максимальний строк дії обмежувального припису, а саме на строк у шість місяців. Заявник та заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не викликалися судом на підставі частини першої статті 350-5 ЦПК України, згідно з якою справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб, проте у разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. З урахуванням положень ст. 350-5 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглянути справу за заявою [PERSON] за відсутності учасників, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. 13.10.2019 року була подана заява до ГУНП В Одеській області про те, що [PERSON] вчинив сварку, під час якої словесно ображав та штовхав, чим вчинив відносно неї психологічне насилля. В результаті розгляду та проведення перевірки працівниками поліції, відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Разом з тим, як вбачається, [PERSON] продовжував вести себе неадекватно, культивуючи напрацьовану тактику сімейного насилля відносно заявника. 16.06.2020 року була подана заява до Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо вчинення протиправних дій [PERSON] по відношенню до [PERSON] ,а саме: влаштував сімейну сварку, в ході чого завдавав психологічного тиску та спричинив тілесні ушкодження. Під час проведеної перевірки на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. п. 3, 6, 7, 8 частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). Звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису, має місце посилання заявника на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо заявника фізичне та психологічне насильство. Частинами другої, четвертої ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland», n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного, психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо дружини [PERSON] , суд вважає, що заявник як жертва такого насильства потребують захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про видачу обмежуючого припису, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved