Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю понад шість місяців та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. В спірному будинку прописана [PERSON], яка відсутня понад шість місяців, в будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, що позбавляє позивача прав та інтересів як власника житлового будинку Позивач у судовому засіданні просив суд позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання сповіщалася належним. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу будинку від 08.07.2004 року, серії ВВЕ №800409, що посвідчений приватним нотаріусом Білгород - Дністровського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 2488. У спірному житловому будинку зареєстрована [PERSON], що підтверджується домовою книгою, яка міститься в матеріалах справи та адресною довідкою. Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 219.09.2014 року, факт не проживання понад шість місяців підтверджується сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], та було виявлення, що в будинку проживає лише [PERSON], [PERSON] не проживає та власних речей її у будинку не має. Згідно ч.1. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1.,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 2. ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1. ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Ухвалою Верховного Суд України від 6 листопада 2002 р. та від 4 жовтня 2006 р., визнано, що з припиненням права власності особи на житлове приміщення вона втрачає право користування цим приміщенням і підлягає виселенню за позовом нового власника. Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки, спірний будинок не є власністю відповідача та не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути знятий з реєстрації за цією адресою. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Дане рішення є підставою для зняття [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку, а саме з житлового будинку [ADDRESS], тому позовна вимога позивача про зняття з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial