Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

11 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із цивільним позовом до свого чоловіка [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що є власником жилого будинку, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, який придбала на підставі договору купівлі-продажу від 12 серпня 2005 року. У цьому будинку, крім неї, зареєстровані відповідач [PERSON], її діти та онуки. Відповідач в будинку не проживає більше року та не допомагає по утриманню будинку, не сплачує комунальних платежів. На усні прохання щодо зняття з реєстрації відповідач не відреагував. У звязку з цим просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, та зобовязати Володимир-Волинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області зняти його з реєстрації за даною адресою. (Надалі позовні вимоги [PERSON] уточнила). Ухвалою суду від 12 вересня 2017 року відкрите провадження в даній справі. За клопотаннями позивача щодо необхідності заміни її представника та використання права щодо надання їй професійної правничої допомоги, в засіданнях у справі кілька раз оголошувалась перерва. 16 листопада 2017 року відповідачем у справі [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги [PERSON] аргументував тим, що з [PERSON] вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1998 року, від якого у них 11 жовтня 1998 року народилась дочка [PERSON]. Будинок, що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, було придбано ними у шлюбі за спільні сімейні кошти у 2005 році, однак право власності на нього було зареєстровано за дружиною. На даний час відносини між ним та дружиною значно погіршилися, з листопада 2016 року остання не допускає його до житла, вважає себе одноосібним власником будинку, а тому [PERSON] вимушений проживати у іншому місці. У звязку з цим просив суд провести поділ спільного майна подружжя і визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинку (Надалі зустрічні позовні вимоги [PERSON] також уточнив). В порядку забезпечення доказів [PERSON] просив зобовязати КП «Волинське ОБТІ» виготовити технічну документацію та провести оцінку спірного будинку. Первісний позов з підстав викладених у зустрічному позові, а саме у звязку з тим, що являється співвласником спірного будинку, [PERSON] заперечив повністю. Ухвалами суду в даній справі від 16 листопада 2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя,\~обєднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, задоволено також клопотання [PERSON] щодо забезпечення доказів, у звязку з чим відстрочено сплату судового збору в повному обсязі до виготовлення технічної документації на житловий будинок. У звязку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено в новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України, ухвалою суду в даній справі від 26 грудня 2017 року постановлено перейти до розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII,\~починаючи зі стадії підготовчого провадження. 22 січня 2018 року [PERSON] подав до суду заяву про уточнення зустрічних позовних вимог, за якою з врахуванням виготовленої технічної документації на спірний будинок, встановлення факту його самочинної добудови, просив провести поділ спільного майна подружжя і визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, загальною площею 55,3 м2 з господарськими будівлями та спорудами згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8765014 від 27.10.2005 року, реєстраційний номер 11504285 та технічного паспорту від 26 жовтня 2005 року, без врахування самочинної добудови хліва (В), прибудови (А2), загальною площею 45,3 м2, прибудови (А3) загальною площею 21,4 м2, згідно технічного паспорту на обєкт нерухомого майна від 22 грудня 2017 року. 22 січня 2018 року [PERSON] подано до суду та позивачу за первісним позовом відзив на її позовну заяву, за яким первісні позовні вимоги щодо втрати права користування житловим приміщенням він заперечив повністю з підстав наведених у зустрічній позовній заяві, оскільки є співвласником спірного житлового будинку. Разом з тим зазначив також, що не проживає у спірному житловому будинку з листопада 2016 року, а причини тому є поважними та не залежать від його волі, оскільки [PERSON] не допускає його до будинку, знищила його особисті речі, тощо. Більше того, позивач за первісним позовом звернулась до суду у вересні 2017 року, тобто в межах одного року, визначеного ст.405 ЦК України, на яку посилається у позовній заяві як на підставу позовних вимог, хоч лише після закінчення цього строку (в даному випадку - у листопаді 2017 року) член сімї власника житла може втратити право користування цим житлом. 22 січня 2018 року [PERSON] подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, за яким зустрічний позов заперечила повністю. Зазначила, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано, однак проживати окремо вони почали з листопада 2016 року. Ствердила, що [PERSON] ніхто з дому не виганяв, він самостійно пішов проживати до теперішньої своєї співмешканки [PERSON] за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Нова, будинок 5. За весь час окремого проживання жодного разу не виявляв бажання вселення у спірний житловий будинок, а всі витрати по утриманню спірного майна вона несе самостійно. В період відсутності [PERSON] в будинку, за свій рахунок здійснила у ньому невідємні покращення: провела опалення, виконала ремонт котельні, змінила вікна. Заперечила також можливість віднесення вказаного будинку до спільної сумісної власності подружжя, зазначивши, що його було придбано у шлюбі, однак за кошти, які належали їй особисто. Гроші на придбання даного будинку вона отримала від своїх батьків [PERSON] та [PERSON], які з цією метою продали свій будинок у селі Мельники Шацького району Волинської області та виїхали на постійне місце проживання до своєї дочки у спірний будинок. Кошти від продажу батьківського будинку також пішли на проведення добудови та реконструкцію спірного будинку. [PERSON] не дбав про благополуччя сімї, заробітку додому не приносив. З 1997 року сплачував аліменти на дітей від попереднього шлюбу та мав заборгованість по них, у звязку з чим також на його майно органами Державної виконавчої служби накладався арешт. Ухвалою суду в даній справі від 23 січня 2018 року відкладено підготовче судове засідання та задоволено клопотання [PERSON] щодо витребування з Володимир-Волинської державної нотаріальної контори спадкової справи по смерті [PERSON] (батька [PERSON]В.), що помер 28.01.2014 року. В судовому засіданні 05 лютого 2018 року [PERSON] подала заяву про уточнення первісного позову за якою зазначила, що з моменту подання первісного позову до часу розгляду справи змінився сімейний стан сторін, а саме рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 жовтня 2017 шлюб між сторонами розірваний, а тому [PERSON] перестав бути членом сімї власника будинку. А тому у [PERSON] зявилися правові підстави для визнання свого колишнього чоловіка таким, що втратив право користування спірним житловим будинком. В той же час, оскільки втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації, [PERSON] відмовилася від своїх позовних вимог щодо зняття [PERSON] з реєстрації у спірному житловому будинку. 05 лютого 2018 року [PERSON] було подано до суду відзив на уточнену зустрічну позовну заяву від 22 січня 2018 року. У даному відзиві [PERSON] заявлені до неї зустрічні позовні вимоги заперечила з підстав наведених раніше, в той же час звернула увагу на безпідставне включення до ціни позову про поділ майна вартості самочинно збудованого погребу із шийкою, яка згідно інвентаризаційної оцінки становить 70617 гривень (тобто на 1/5 безпідставно збільшено ціну позову), а також на відсутність у [PERSON] коштів на придбання спірного будинку, оскільки у нього в цей же час існувала заборгованість по сплаті аліментів. Ухвалою суду в даній справі від 05 лютого 2018 року повторно відкладено підготовче засідання в справі у звязку із задоволенням клопотань сторін про витребування доказів: - [PERSON] про витребування у приватного нотаріуса Володимир-Волинського нотаріального округу [PERSON] матеріалів нотаріальних справ по укладенню договору від\~ 12.08.2005 року щодо купівлі продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, село Чесний Хрест, вулиця Сільська, 2, та договору купівлі-продажу від 06.12.2005 року земельних ділянок площею 0.25 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) та 0.2317 га (для ведення особистого підсобного господарства), що також знаходяться за вказаною вище адресою; - [PERSON] про витребування з відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Волинській області інформації щодо сплати [PERSON] аліментів з 1997 року по даний час. Після вчинення усіх підготовчих дій ухвалою суду від 26 лютого 2018 року закрите підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги за уточненим первісним позовом підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а зустрічний позов заперечили повністю з підстав наведених у своєму відзиві на позовну заяву та відзиві на уточнену позовну заяву. Разом з тим в судовому засіданні представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в заперечення зустрічних позовних вимог доповнила, що спірний будинок з моменту його придбання по даний час зазнав значної реконструкції та був самочинно перебудований, станом на даний час не введений в експлуатацію та є новоствореним майном, а тому визнання права власності на нього (в тому числі і на 1/2 спірного будинку) в силу ст.331 ЦК України до завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію, - є неможливим. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні уточнений первісний позов заперечили повністю, з підстав, викладеними у його відзиві на позовну заяву, а свої зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Підтримуючи свої зустрічні позовні вимоги в судовому засіданні [PERSON] визнав той факт, що частину коштів, за які було придбано спірний житловий будинок, його колишня дружина [PERSON] отримала від своїх батьків, які перед тим продали свій будинок у селі Мельники Шацького району Волинської області. Однак разом із цими коштами на придбання спірного житлового будинку були витрачені і кошти, отримані у його батьків, а також кошти, які він заробляв власною працею. Крім вкладення особисто зароблених коштів у придбання спірного будинку також зазначив, що брав безпосередню участь своєю фізичною працею у здійсненні будівельних робіт по його добудові. Представник відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом [PERSON] також доповнила, що у 2005 році спірний будинок купувався під час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі та за їхні спільні кошти, частина з яких фактично була отримана від батьків сторін, однак в будь-якому випадку цей будинок на той час придбавався в інтересах сімї [PERSON] та [PERSON], а тому є їх спільною сумісною власністю подружжя. За клопотанням позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] пояснила, що є дочкою [PERSON], а [PERSON] був для неї до розлучення із матірю вітчимом. По суті справи вказала, що будинок № 2 по вулиці Сільській у селі Чесний Хрест був придбаний її матірю [PERSON] за кошти отриманими від продажу у 2005 році будинку її дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON], що знаходився у селі Мельники Шацького району Волинської області. Після цього дідусь та бабуся також переїхали у село Чесний Хрест, де проживали разом із ними до своєї смерті. Вітчим [PERSON] жодної копійки у будинок не вклав. Кошти на прожиття заробляла її мати, яка вимушена була виїжджати на заробітки закордон. Останнім часом [PERSON] зловживав алкогольними напоями. В цей час мати знаходилась закордоном, а вона вимушена була проживати із вітчимом. Тоді відносини між ними зіпсувалися, постійно в сімї виникали конфлікти та сварки. У листопаді 2016 року вітчим самостійно зібрав свої речі та перейшов проживати із спірного будинку до будинку [PERSON], де проживає і на даний час. Ніхто його з дому не виганяв. Вважає, що спірний будинок по закону належить її матері. [PERSON] пояснив, що є кумом [PERSON] та колишнім сусідом у селі Мельниках Шацького району Волинської області. Зазначив, що був свідком як у нотаріуса [PERSON] та її батько [PERSON] продали у 2004 році свій будинок у селі Мельники [PERSON], а взамін купили інший будинок у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району, куди переїхали проживати. Вказав, що на той час [PERSON] була заміжньою за [PERSON], і будинок в селі Чесний Хрест придбавався ними саме в інтересах вказаної сімї. Батько [PERSON] та мати [PERSON] переїхали у село Чесний Хрест для того щоб проживати разом із дочкою та її сімєю, оскільки були вже похилого віку. [PERSON] пояснила, що є подругою та кумою для [PERSON] та [PERSON] Першу знає з дитинства, разом по сусідству виросли, навчалися, а потім їздили на заробітки закордон. Зазначила, що [PERSON] та її батько [PERSON] продали у 2004 році свій будинок у селі Мельники Шацького району, а взамін за ці кошти купили інший будинок у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району, куди переїхали проживати. У придбаному будинку повинна була проживати [PERSON] разом із своєю сімєю (батьками і дітьми) та чоловіком [PERSON] Вказала, що останній жодних коштів та особистих зусиль у придбання будинку та подальшу його реконструкцію не вкладав. [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] Вказала, що їй стало відомо із слів покійних батьків про те, що вони продали свій будинок у селі Мельники Шацького району, а за отримані кошти придбали для своєї дочки [PERSON] у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району інший будинок, куди також переїхали жити. Зазначила, що даний будинок купувався в інтересах сімї [PERSON] і її чоловік [PERSON] також проживав у ньому, однак у 2016 році пішов жити до іншої жінки. До цього моменту від одруження [PERSON] жили разом однією сімєю. [PERSON] опитаний в режимі відеоконференції підтвердив придбання ним у [PERSON] у відповідності до нотаріально завіреного договору дарування від 28 січня 2004 року, земельної ділянки із будинком, що знаходиться в с. Мельники по вулиці 17-го Вересня, 60, Шацького району Волинської області. За клопотанням відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] пояснила, що є сусідкою сімї [PERSON] у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району. В судовому засіданні зазначила, що будинок в селі Чесний Хрест був придбаний за спільні кошти вказаної сімї, які складалися із коштів від проданого [PERSON] у селі Мельники Шацького району будинку, також коштів, які надали для придбання будинку батьки [PERSON] (в тому числі надали продавцю будинку в рахунок його придбання 12 мішків цукру та кошти від продажу власної ялової корови). Крім того свідок зазначила, що за весь час поки знає [PERSON] та [PERSON] бачила, що вони тривалий час жили як одна сімя. Обидва вони є працьовитими людьми, разом посилено працювали для покращення добробуту своєї сімї. В той час, коли [PERSON] виїздила до [PERSON] на заробітки [PERSON] доглядав її дітей та батьків. В той же час, коли батьки [PERSON] померли, саме [PERSON] організовував їх похорони. Зі слів [PERSON] чула, що якби не [PERSON], то їхня сімя могла б пропасти. Відносини між [PERSON] зіпсувалися у листопаді 2016 року, після того як [PERSON] вигнали з дому. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON] вже тривалий час є його односельчанином та був співробітником. Також вказав, що [PERSON] весь час працював на благо своєї сімї. Разом із дружиною вони придбали будинок у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району, в якому довгий час спільно проживали. [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є рідною сестрою [PERSON] Пояснила, що її брат із [PERSON] перебували у шлюбі близько 20 років. Від шлюбу мають дочку. Раніше їхня сімя проживала у [INFO] в будинку батьків [PERSON]. Однак у 2005 році спільними зусиллями придбали інший будинок в селі Чесний Хрест по вулиці Сільська, 2. Разом його ремонтували та разом здійснили до нього прибудову. Знає, що вказаний будинок купували, як за кошти батьків [PERSON] від продажу їх будинку у селі Мельники Шацького району, а так само за спільні сімейні кошти та кошти батьків [PERSON], які також допомагали у його придбанні. Також свідок пояснила, що їй відомо про те, що її брата [PERSON] побила, вигнала з дому та спалила особисті речі дочка [PERSON], яка із останнім перебуває у неприязних відносинах. [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району Волинської області та знає їх вже давно. Будинок по вулиці Сільська, 2, [PERSON] та [PERSON] придбали у шлюбі разом для своєї сімї. До придбання вказаного будинку обидва важко працювали, заробляли кошти. У цьому ж будинку вони здійснили добудову кімнат, таким чином розширили житлову площу. Туди ж до своєї смерті переїхали проживати батьки [PERSON], яких фактично доглядав [PERSON] та їх поховав. Також [PERSON] здійснював догляд і за дітьми [PERSON] від першого шлюбу та за їх спільною дитиною в час, коли мати перебувала на заробітках закордоном. Вважає, що конфлікти у сімї близько двох років назад почалися з вини дочки [PERSON] [PERSON], з якою у [PERSON] не склалися відносини. [PERSON], яка є також сусідкою [PERSON], надала аналогічні пояснення свідку [PERSON], позитивно охарактеризувала [PERSON], а разом з тим зазначила, що в даний час вона із своїм чоловіком прийняли його проживати до своєї хати, оскільки [PERSON] вигнала його із свого дому, а дочка знищила його особисті речі які там знаходились. В даний час [PERSON] та її дочка [PERSON] до будинку не впускають та несправедливо в судовому порядку намагаються позбавити його права на житло. За поданими сторонами та витребуваними судом письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановлено наступні факти. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 жовтня 1998 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 011896. За повідомленням Шацької селищної ради Шацького району Волинської області № 2680 від 20 листопада 2017 року, згідно витягу з погосподарської книги № 3 за 2001-2005 роки Шацької селищної ради про те, що в селі Мельники Шацького району на той час проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно п.16 погосподарської книги дочка [PERSON] разом з дітьми вибули 25 березня 2003 року на постійне місце проживання в [INFO]. Голова домогосподарства [PERSON] разом із дружиною [PERSON] вибули 27 січня 2004 року на постійне місце проживання в [INFO]. Копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 433997, стверджується, що [PERSON] (дівоче прізвище Каленик) є дочкою [PERSON] та [PERSON] У відповідності до нотаріально завіреного договору дарування від 28 січня 2004 року, [PERSON] подарував [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку, що знаходиться в с. Мельники по вулиці 17-го Вересня, 60, Шацького району Волинської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. У відповідності до копії договору купівлі-продажу від 12 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] придбала за 8000 гривень будинок за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2. Біля цього будинку знаходились такі господарські будівлі і споруди: Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г вбиральня, 1-2 огорожа, ворота. При цьому при укладенні вказаного вище договору купівлі-продажу був присутнім [PERSON], який подав нотаріусу, посвідчену останнім заяву від 12 серпня 2005 року, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні, про те, що дає свою згоду на купівлю його дружиною [PERSON] за їхні спільні кошти житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, місцезнаходження якого: с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, Володимир-Волинського району Волинської області, за ціну та на умовах на її розсуд. Згідно копії витягу з Державного реєстру правочинів № 1346175 від 12 серпня 2005 року, вказаний договір купівлі-продажу № 769030 було зареєстровано. У відповідності до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8765014, 27 жовтня 2005 року за [PERSON] зареєстроване право власності на спірний будинок за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2. У відповідності до копії поданого позивачем технічного паспорта на обєкт нерухомого майна від 26 жовтня 2005 року, виготовленим на замовлення [PERSON], вона є власником житлового будинку загальною площею 55,3 м2, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, вул. Сільська, 2. Будинок на той час складався із кухні (1-1) площею 11 м2, двох житлових кімнат (1-2) площею 11,4 м2, (1-3) площею 24,1 м2, коридору (1-4) площею 6 м2, кладової (1-5) площею 2,8 м2. На прибудинковій території за вказаною адресою знаходились також: сіни (А) площею 10,8 м2, сходи (А1), літня кухня (Б1), хлів (В1), вбиральня (Г), ворота (1) та огорожа (2). Згідно сторінок будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у [INFO], оригінал якої було досліджено в судовому засіданні в даному будинку зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] з 28 березня 2003 року, а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У будинку також були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які померли. [PERSON] знімався з реєстрації у 2007 році, однак повторно був зареєстрований у спірному будинку 30 січня 2008 року. У відповідності до копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯБ № 664625 та ЯБ № 664626 від 17 липня 2007 року, а також довідки відділу у Володимир-Волинському районі міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинському ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 29-3-0.171-35/111-18 від 31.01.2018 року, [PERSON] зареєстрована власницею двох земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0, 25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 2317 га, що знаходяться у с. Чесний Хрест Селецької сільської ради Володимир-Волинського району. Поданою [PERSON] в судовому засіданні фотокарткою із зображенням її батьків на фоні спірного будинку, остання підтведжує, що вони проживали у ньому до дня їх смерті. Паспортом громадянина України серії АС 466575, виданого 29 грудня 1998 року стверджується, що [PERSON] є зареєстрованою у спірному будинку з 28 березня 2003 року. У паспорті громадянина України серії АС 249695, виданого 27 травня 2008 року на імя [PERSON] також міститься штамп про його реєстрацію у спірному будинку від 30 січня 2008 року. Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 016444 стверджується, що [PERSON] померла 05 січня 2006 року. Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 149482 стверджується, що [PERSON] помер 26 січня 2014 року. Згідно повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 108/01-16 від 30 січня 2018 року, спадкова справа після померлого 26.01.2014 року [PERSON] не заводилася. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 жовтня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Технічним паспортом на обєкт нерухомого майна від 22 грудня 2017 року, виготовленим на замовлення [PERSON], встановлено, що спірний житловий будинок за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, протягом 2005-2017 років було реконструйовано. Зокрема вказаним документом в порівнянні із технічним паспортом на цей же будинок від 26 жовтня 2005 року встановлено факт знесення протягом вказаного часу коридору (1-4) площею 6 м2, кладової (1-5) площею 2,8 м2, на прибудинковій території були знесені сіни (А) площею 10,8 м2, сходи (А1), літня кухня (Б1), які були визначені технічним паспортом від 2005 року. Натомість, згідно технічної документації за 2017 рік було проведене самочинне будівництво прибудов (А2, А3, А4, А5), які складаються із житлової площі: коридору (1-1) площею 13,9 м2, ванної (1-2) площею 4 м2, кухні (1-3) площею 17, 1 м2, паливної (1-4) площею 21, 4 м2, кімнати (1-8) площею 10, 3 м2, а також сходів (А4) та погребу з шийкою (А5) площею 45, 9 м2. В той же час на прибудинковій території було самочинно збудовано хлів (В), перебудовано вбиральню (З) та змонтовано дворовий водогін. Заслухавши пояснення сторін, опитавши заявлених ними свідків та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні правовідносини, які виникли між сторонами, та прийшов до наступних висновків. У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України, \~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 57 СК України встановлюються винятки із загального правила набуття спільної сумісної власності подружжя, зокрема: особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. У відповідності до ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Таким чином, норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна. За змістом цих норм належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Як встановлено в судовому засіданні, спірний будинок сторонами було придбано 12 серпня 2005 року, тобто під час їх спільного проживання у зареєстрованому шлюбі. Спірний будинок було придбано на підставі укладеного від імені [PERSON] договору купівлі-продажу, який у відповідності до ст.657 ЦК України було нотаріально посвідчено. Право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] 27 жовтня 2005 року. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається з матеріалів справи під час укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності щодо спірного житлового будинку, жодної домовленості між сторонами щодо права володіння, користування чи розпорядження придбаним майном не було. У відповідності до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. На підставі ч.ч. 3-5 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відтак, у відповідності до вказаних вище норм, під час оформлення купівлі-продажу спірного будинку [PERSON] жодним чином не обумовила факт придбання нею спірного будинку за власні кошти саме у приватну власність. Натомість у відповідності до вимог Закону [PERSON] 12 серпня 2005 року під час укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на спірний будинок за [PERSON] подав нотаріусу заяву, за якою він надав свою згоду на купівлю дружиною [PERSON] за їх спільні кошти житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вулиця Сільська, 2. Дана заява [PERSON] його дружиною [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу не оспорювалась, напроти вона стала правовою підставою, яка надала можливість укласти такий договір. Разом з тим в судових засіданнях встановлено, що сторони після укладення вказаного договору купівлі-продажу спільно проживали у спірному будинку однією сімєю з 2005 по 2016 рік. Отже, суд прийшов до висновку про те, що вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений від імені [PERSON] в інтересах її сімї, створив обовязки щодо його придбання також для [PERSON] Вказаний факт в судових засіданнях також був підтверджений і свідками, причому заявленими з обох сторін. В судових засіданнях [PERSON] не доведено факту, що спірний будинок у селі Чесний Хрест було придбано лише за її особисті кошти (зокрема отриманими від продажу її батьківського будинку у селі Мельники Шацького району). Навпаки така позиція [PERSON] суперечить доказам у справі. Крім заяви [PERSON] у справі нотаріуса щодо оформлення ним договору купівлі-продажу будинку встановлено також, що він за період спільного проживання у сімї із [PERSON] постійно працював, від чого отримував доходи, а отже здійснював також свій вклад в утримання і розбудову сімї. Крім того встановлено, що сторони проживали у спірному будинку разом однією сімєю після його придбання ще понад 11 років. За цей час до будинку було проведено добудову, його приміщення зазнали істотних невідємних покращень, і вказаний факт сторонами не оспорювався. Усі опитані свідки у справі, крім дочки позивача за первісним позовом та її куми - [PERSON] і [PERSON], вказали що будинок придбавався сторонами в інтересах їх сімї, і [PERSON] також здійснював вклад у його розбудову своєю особистою працею. За таких обставин, оскільки спірний будинок було придбано [PERSON] та [PERSON] під час їх спільного проживання у зареєстрованому шлюбі, в інтересах сімї та за спільні сімейні кошти, він є спільним сумісним майном подружжя. Згідно ч. 2\~ст. 372 ЦК України,\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його\~розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1 та 2\~ст. 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. При вирішенні справ про поділ спільного майна подружжя мають значення такі обставини як обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК України. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, за якими у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке\~майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Лише у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям\~на підставі\~ст. 60 СК України. Відповідно до положень ст.ст.\~77,\~78,\~80,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що набутий сторонами в період шлюбу будинок у селі Чесний Хрест по вулиці Сільській, 2, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] При цьому сторонами не було доведено питомої ваги часток вкладу кожного з них власними коштами та прикладених зусиль у придбання даного будинку, а тому із врахуванням презумпції рівності часток він повинен бути поділений судом між сторонами порівно. При цьому суд відхиляє доводи сторони [PERSON] про неможливість визнання права власності на будинок у звязку із його самочинною реконструкцією. Відповідно до статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 2 ст. 376\~ЦК\~України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У відповідності до наявних в матеріалах справи технічних паспортів щодо спірного будинку за 2005 та 2017 роки вбачається, що частина спірного будинку, яку [PERSON] просить поділити між сторонами побудована ще у 1970 році та не є самочинним будівництвом і новоствореним майном. Самочинним будівництвом в даному випадку є: прибудови (А2, А3), погріб з шийкою (А5) та хлів (В) згідно технічного паспорта 2017 року, які не є предметом позову щодо поділу спільного майна подружжя. Разом з тим, [PERSON] у позові просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку згідно технічного паспорта за 2005 рік, до складу якого входили: кухня (1-1) площею 11 м2, дві житлові кімнати (1-2) площею 11,4 м2, (1-3) площею 24,1 м2, коридор (1-4) площею 6 м2, кладова (1-5) площею 2,8 м2. Однак у звязку із проведеною прибудовою до будинку коридор (1-4) площею 6 м2, кладова (1-5) площею 2,8 м2 були знесені, а на їх місці самочинно збудовано прибудову (А2). В даному випадку суд не може визнати право власності на неіснуюче (знесене) майно, а тим більше проводити поділ неіснуючого майна між подружжям. У звязку з наведеним зустрічний позов [PERSON] підлягає лише частковому задоволенню щодо поділу між колишнім подружжям у рівних частках кімнат, які входили до складу спірного житлового будинку на момент його придбання у 2005 році та збереглися після проведення його добудови станом на теперішній час, а це: кухня (1-1) площею 11 м2, та дві житлові кімнати (1-2) площею 11,4 м2, (1-3) площею 24,1 м2 (згідно технічного паспорта на обєкт нерухомості станом на 2005 рік), що відповідають існуючій на даний час частині житлового будинку (А1), який складається із кімнат 1-5, 1-6, 1-7, - загальною площею 47,8 м2 (згідно технічного паспорта на обєкт нерухомості станом на 2017 рік). Поділу також підлягає хлів (В1), який зберігся по даний час у стані існуючому на момент придбання спірного житлового будинку. Задоволення зустрічного позову [PERSON] безпосередньо тягне за собою необхідність відмови у задоволенні первісного позову, адже встановлено, що він є співвласником спірного житлового будинку, а тому відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України вправі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а позбавлення його права користування своїм майном буде протиправним. Разом з тим [PERSON] в судовому засіданні не було доведено факту відсутності її колишнього чоловіка [PERSON] у спірному будинку: 1. без поважних причин; 2. у строк понад 1 рік. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial