Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

26.03.2015 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про відшкодування шкоди. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з 30.09.1987 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18.01.2012 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.08.2014 року за нею визнано право власності на ? частину автомобіля ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер [NUMBER]. Власником іншої ? частини автомобіля є [PERSON] дане рішення набрало законної сили. Також вказувала, що дізналася про те, що відповідачем без її згоди та відому автомобіль було знято з реєстраційного обліку та вподальшому по договору купівлі-продажу продано [PERSON] Згідно довідки - рахунку вартість автомобіля складає 41 247 грн. 36 коп./вартість ? частини 20 623 грн. 68 коп./. Крім того, неправомірними діями відповідача їй завдана моральна шкода, яку оцінює в розмірі 20 000 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 20 623 грн. 68 коп. в рахунок відшкодування щкоди, 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, судом повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності не подавав. Третя особа, належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, в судове засідання не з"явилася з невідомих суду причин. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від від 21 серпня 2014 року, яке набрало законної сили, поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на частку в спільній сумісній власності подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на частку в спільній сумісній власності подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля ВАЗ 210994-20, тип легковий седан, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], як на частку в спільній сумісній власності подружжя. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля ВАЗ 210994-20, тип легковий седан, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], як на частку в спільній сумісній власності подружжя. Згідно повідомлення УДАІ в Полтавській області від 30.09.2014 року, яке адресоване [PERSON], накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21099-20, н.н.з. [NUMBER] неможливо, так як 23.09.2014 року його було знято з обліку для реєслізації та перереєстровано на іншого власника. Відповідно довідки-рахунку Серія ВІА №742188 від 23.09.14 року, [PERSON] продано і видано автомобіль ВАЗ 210994-20, двигун [NUMBER], вартістю 41 247,36 грн. Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Враховуючи рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року та вимоги ст.356 ЦК України, спірний автомобіль перебував у спільній частковій власності сторін. Згідно ч.1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною, 1,2 ст. 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізчиних чи юридичних осіб, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачем до суду заперечення на позовну заяву, докази чи письмові пояснення не подавалися. Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги, що відповідач без згоди та відому позивача здійснив відчудження автомобіля, який перебував у спільній частковій власності, суд приходить до висновку про задоволення позозовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] 20 623 грн. 68 коп. компенсації вартості ? частини автомобіля. Крім того, суд, вирішуючи справу в межах вимог та на підставі наданих до суду доказів, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, приходить до висновку, що задоволення вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] 20 623 грн. 68 коп. компенсації вартості ? частини автомобіля ВАЗ 210994-20, д.н.з. [NUMBER], є само по собі достатнім справедливим відшкодуванням моральної шкоди, яку зазнав позивач. Тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Також, з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені судові витрати позивачем пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial