Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

19.06.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, який уточнювали, та просять: - стягнути з відповідача на користь [PERSON] збитків в сумі 155 666,69 гривень; - стягнути з відповідача на користь [PERSON] шкоду в сумі 6\~414,37 гривень; - стягнути з відповідача на користь [PERSON] шкоду в сумі 7\~452, 52 гривні. Позов мотивовано тим, що 11.12.2011 року позивач придбала для малолітньої дочки [PERSON] земельну ділянку площею 0,086 га під будівництво житлового будинку за адресою : вул.Грушевського, 167-Л в м.Коростені. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,10 га за адресою : вул.Грушевського, 167-К в м.Коростені яка була придбана під будівництво житловогобудинку. [PERSON] отримала будівельний паспорт та дозвіл на виконання будівельних робіт, уклала договір будівельного підряду, однак відповідач, будучи власником суміжного домоволодіння № 167-А по вул.Грушевського, самовільно зайнявши їх земельні ділянки, не допустив на їх земельні ділянки будівельну техніку, яка була замовлена і оплачена з метою здійснення підготовчих земельних робіт під будівництво будинку. Вказані роботи була оплачені. Такі дії відповідача спричинили позивачам матеріальні збитки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити посилаючись на мотиви вказані в позовній заяві. Також пояснила, що до даного часу земельні ділянки до кінця не звільнені. Так, прибрані будівельні матеріали (залізно-дорожні бетонні шпали), а огорожу відповідачем не перенесено. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказав, що в 2015 році ділянку звільнив. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Подав заяву про застосування строку позовної давності до стягнення збитків, так як пройшло три роки, та один рік, щодо стягнення штрафу. Також пояснив, що засновник підприємств, що повинні виконувати роботи по будівництву, це чоловік [PERSON] [PERSON] [PERSON] заперечила проти застосування строку позовної давності, так, як часом, коли вона дізналась про порушення свого права та прав інших позивачів, це 20.06.2012 року, що вказано у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.06.2012 року. Позов до суду направлено 19.06.2015 року, що підтверджується штампом на конверті та датою на фіскальному чеку з пошти. Що стосується штрафу, пояснила, що у відносинах між нею та МПП «Атлант-будсервіс», передбачено договором стягнення штрафу, і вона умови договору виконала, і сплатила штраф. Але, коли позивачі стягують шкоду з відповідача, то вони не стягують штраф, а стягують саме шкоду, так як між позивачами та відповідачем ні договору, ні штрафу не має. Тому думка відповідача є хибною. ЇЇ колишній чоловік [PERSON] дійсно є засновником МПП «Атлант-будсервіс» та ПП «Леопласт», але вона з ним розлучилась у 2006 році, тобто 10 років тому. Цей факт ніяк не впливає на спричинення шкоди, так як вона обрахована відповідно до укладеного договору між нею та юридичною особою, який є типовим та відповідає законодавству, кошти фізично сплачені. Згідно даних її трудової книжки вона до 29.07.2011 року працювала на ПП "Атлант", після чого звільнилась і знаходилась на обліку в Коростенському міському центрі зайнятості. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази судом встановлено слідуюче. 30.03.2012 року [PERSON] видано будівельний паспорт на будівництво житлового будинку по вул.Грушевського, 167-Б в м.Коростені із схемою забудови земельної ділянки. 23.04.2012 року [PERSON] подала до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області повідомлення про початок будівельних робіт. Підрядчиком вказано МПП «Атлант-будсервіс». 10.05.2012 року [PERSON], МПП «Атлант-будсервіс» та [PERSON] уклади договір будівельного підряду. Предметом договору є будівництво житлового двоповерхового будинку по вул.Грушевського, 167-Б в м.Коростені. Платником є [PERSON] Загальна вартість витрат по виконанню робіт складає 1\~261\~438,8 гривень. Протягом 10 робочих днів з моменту підписання договору замовник сплачує аванс у розмірі 80\~000 гривень. Згідно п.12.1 договору, за порушення умов договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки, у тому числі втрачену вигоду, вимушений простой з вини замовника. Додатком № 2 Договору є календарний план робіт. Так, датою початку робіт є 20.06.2012 року. 25.05.2012 року [PERSON] сплатила МПП «Атлант-будсервіс» 80\~000 гривень як аванс згідно договору від 10.05.2012 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. В податковій декларації з ПДВ за травень 2012 року (в т.ч. і в додатку до декларації Реєстру виданих і отриманих податкових накладних, який розшифровує надходження сум) МПП «Атлант-будсервіс» відобразило отримання вказаних коштів від [PERSON] 20.06.2012 року [PERSON] сплатила ПП «Леопласт» 1\~440 гривень за послуги екскаватора, що підтверджується квитанцією № 18, та 1280 гривень за авто-послуги вантажним автомобілем. 27.06.2012 року Коростенський МВ УМВС України в Житомирській області відмовив в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст..296 КК України щодо конфлікту 20.06.2012 року з приводу протидії розчистки земельної ділянки по вул.Грушевського, 167-б. 20.07.2012 року Коростенський МВ УМВС України в Житомирській області відмовив в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] щодо конфлікту з приводу земельної ділянки по вул.Грушевського, 167. 03.08.2012 року МПП «Атлант-будсервіс» направило замовнику [PERSON], платнику [PERSON] лист про стягнення відповідно до п.12.1 Договору неустойки за рахунок сплаченого авансу за вимушений простій в сумі - 83\~892 гривні, сума штрафних санкцій складає 77\~471,47 гривень. Підприємство надало розрахунки компенсаційних втрат за вимушений простій за червень-серпень місяць 2012 року. 04.08.2012 року сторони уклали додаткову угоду до Договору підряду від 10.05.2012 року якою передбачено відшкодування вимушеного простою в сумі 77 471,47 гривень. 21.11.2012 року Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області склала Акт № 309/22 про те, що обстеженням земельної ділянки по вул.Грушевського, 167-К в м.Коростені встановлено, що [PERSON] зайняв таку земельну ділянку встановивши паркан по периметру та надало розрахунок шкоди внаслідок зайняття земельної ділянки в сумі 4240,83 гривні. Також, складено Акт № 310/22 про те, що обстеженням земельної ділянки по вул.Грушевського, 167-Л в м.Коростені встановлено, що [PERSON] зайняв таку земельну ділянку встановивши паркан по периметру та надало розрахунок шкоди внаслідок зайняття земельної ділянки в сумі 3647,11 гривні. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 23.12.2014 року задоволено позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою площею 0,10 га та площею 0,086 га шляхом демонтажу паркану та прибирання складованих будівельних матеріалів. Рішення набрало законної сили. За вказаним судовим рішенням видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження та надано [PERSON] строк для добровільного виконання рішення суду до 18.06.2015 року. 21.07.2015 року Державний виконавець склав акт про те, що на протязі 20.07.2015 року-21.07.2015 року було виконано рішення суду, прибрано паркан, прибрано складовані будматеріали. Роботи виконало МПП «Атлант-будсервіс», вартість 7072,74 гривні, які сплачені [PERSON] згідно квитанції № 12 від 24.07.2015 року. Враховуючи первинну та уточнену позовні заяви позивач просить стягнути з відповідача : -на користь [PERSON] 155 669,69 грн. з яких реальні збитки складають 87 263,21 грн. ( 80 191,47 грн. (77471,47+1440+1280) +7072,74 грн.), а сума 68 406,48 грн. інфляційні; -на користь [PERSON] 6414, 37 грн. з яких 3 647, 11 грн. реальні збитки, а 2767,26 грн. інфляційні; -на користь [PERSON] 7457, 52 грн., з яких 4240, 23 грн. реальні збитки, а 3217,29 грн. інфляційні. Стягнення інфляційних втрат позивач бажає здійснити застосувавши ст.625 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 04.04.2006 року розірвано в судовому порядку. [PERSON] є засновником МПП «Атлант-будсервіс» ПП «Леопласт». Чинне цивільне законодавство України не забороняє укладати договори між колишніми дружиною та чоловіком. Окрім того, [PERSON] в ЄРДР юридичних осіб рахується керівником МПП «Атлант-будсервіс», на що [PERSON] пояснила, що в 2006 році звільнилась, та на даному підприємстві не працювала, однак керівництво підприємства не внесло зміни до реєстру. Відповідно до ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст..1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичними особами \~а також \~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно до ст..22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Судом встановлено, що між [PERSON], МПП «Атлант-будсервіс» та [PERSON] існували договірні правовідносини. Сторони добросовісно виконали обов'язки передбачені договором. Через неправомірні та винні дії відповідача, що підтверджені судовим рішенням, позивачі понесли втрати матеріального характеру у виді реальних збитків, які підтверджені розрахунками та платіжними документами. Для відповідача вказані платежі не являються штрафними санкціями, тому не має підстав застосовувати строк позовної давності в один рік. Окрім того, позивачі подали позов до суду в передбачений законом 3-х річний загальний строк позовної давності, тому відмовляти в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строків звернення до суду підстав не має. В частині стягнення реальних збитків позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення інфляційних втрат судом встановлено наступне. Так, ст.625 ч.2 ЦК України говорить про те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до даної статті : - сторони повинні співвідноситись між собою як боржник і кредитор; - відносини між ними повинні носити грошовий характер; - зобов'язання повинно існувати між сторонами до ухвалення рішення суду. В даній справі позивач та відповідач договорів між собою не укладали, відносини між ними є деліктними і вони не співвідносяться між собою як боржник і кредитор, грошових зобов'язань між ними не існувало, а позовні вимоги стосуються стягнення майнової шкоди у грошовому виразі, причому розмір шкоди повинен бути визначений в даному рішенні. За таких обставин суд приходить до висновку, що ст. 625 ЦК України до даних правовідносин застосована бути не може, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягає. Відповідач та його представник власного розрахунку майнової шкоди не надавали, заперечили проти призначення по справі судово-економічної експертизи. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд повертає сплачені ними підтверджені судові витрати ([PERSON], [PERSON] звільнені від сплати судового збору).

Outcome: partial