Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

12.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, в яких просить суд визнати за нею право спадкування майнових прав померлого її чоловіка [PERSON] на незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS]; виключити відповідача [PERSON] із рішення Ізмаїльської міської ради №338/6 від 11.06.1980р. про відвід земельної ділянки під будівництво житлового будинку по [ADDRESS] із забудовників та землекористувача; відсторонити відповідача [PERSON] від спадкування після померлого [PERSON]; виключити запис про батьківство померлого спадкодавця [PERSON] відносно [PERSON] 09.08.2016р. представник позивача надав доповнення позовних вимог, згідно яких просив суд замість прізвища «[PERSON]» у рішенні Ізмаїльської міської ради про відвід земельної ділянки №338/6 від 11.06.1980р. внести прізвище «[PERSON]», змінити прізвище у договорі забудови Також в уточненнях від 15.09.2016р. позивач додатково зазначив, що просить суд визнати належність договору забудови та рішення виконкому Ізмаїльської міської ради №338/6 від 11.06.1980р. [PERSON] У судовому засіданні представник позивача пояснив, що підтримує усі раніше подані позовні вимоги як у первісному позові так і в уточненнях позовних вимог. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] до 22.10.1980р. 11.06.1980р. [PERSON] та [PERSON] рішенням Ізмаїльської міської ради №338/6 надана земельна ділянка по [ADDRESS] під будівництво житлового будинку. За 4 місяця перебування у шлюбі вони разом нічого не побудували на зазначеній земельній ділянці. Отже будь-яких прав на житловий будинок вона не має та на нього не претендує. 10.01.2007 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб. 08.09.2015р. її чоловік помер. Після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщини на майнові права забудовника щодо незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] Після смерті чоловіка вона є спадкоємницею першої черги. Відповідач [PERSON] теж звернулася до нотаріуса як дочка померлого [PERSON] з приводу оформлення спадщини. Проте, померлий [PERSON] не є її батьком, а являється їй рідним дядьком. Померлий тяжко хворів та саме позивача здійснювала його догляд. Відповідачка жодним чином не допомагала померлому. Також позивача зазначила, що документи на забудову вказаного будинку помилково були надані [PERSON], в той час як її чоловік мав прізвище [PERSON], та саме йому було виділено землю під забудову за вказаною адресою. 29.06.2016 року відповідач [PERSON] надала суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій (з урахуванням уточнень) просить визнати за нею права забудовника на 1/2 частин будівлі, що розташована по [ADDRESS] які належали [PERSON] та [PERSON]. А також у поданих уточненнях просить суд визнати факт родинних відносин між[PERSON] та [PERSON]. Позивач та його представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнали та просили відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON], сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні пояснив, що рішення Ізмаїльської міської ради №338/6 від 11.06.1980р. прийнято законно, у зв'язку з чим неможливо виключити [PERSON] із забудовників та землекористувачів згідно цього рішення та змінити його. Щодо вирішення інших позовних вимог залишила питання на розсуд суду. Представник відповідача відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судовому засіданні та письмових запереченнях пояснив, що є актовий запис про народження №1140 від 23.09.1983р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області стосовно [PERSON], [INFO]. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України - зі слів матері. У зв'язку з чим, оспорювання батьківства у даному випадку неможливо. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали та просили відмовити у задоволенні позову, оскільки згідно свідоцтва про її народження [PERSON] значиться її батьком та спадщину після його смерті вона прийняла шляхом подачі до нотаріуса відповідної заяви. ЇЇ дідусь [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] на її користь. В письмових запереченнях, наданих суду 29.06.2016 року зазначила, що позивач [PERSON] може претендувати тільки на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Третя особа, [PERSON], наголосив на тому, що він є рідним батьком [PERSON]; [PERSON] є онукою [PERSON] (донькою його доньки) та племінницею [PERSON] Також [PERSON] зазначив, що [PERSON] не будувала будинок, що входить до спадкової маси. [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] надавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі. Допитана у судовому засіданні 26.07.2016р. у якості свідка [PERSON] (знайома («кума») [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] хрестив дитину свідка) повідомила, що будинок за адресою [ADDRESS] будував померлий із своєю колишньою дружиною [PERSON], а флігель та газ проводили разом із позивачкою. [PERSON] хворів, однак не був лежачим, ходив, останній рік не виходив за межі подвір'я. Свідок зазначила, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON]; відповідачка [PERSON] є племінницею спадкодавця. Певний період із колишньою своєю дружиною мав намір офіційно удочерити її, однак не зробили це. [PERSON] не приймала участі у будівництві будинку, та не жила з померлим, коли будувався будинок. Свідок [PERSON], знайома [PERSON] та [PERSON] зазначила, що будинок був побудований померлим ще до зустрічі з [PERSON] З позивачкою були побудовані флігель, альтанка та проведено газ вже з [PERSON] Також свідок показала, що померлий дуже хворів. [PERSON] є рідною племінницею померлого; він добровільно дав їй своє по батькові. Згідно пояснень свідка [PERSON] є рідним батьком померлого та дідом [PERSON] За померлим догляд здійснювала позивачка. Своїх племінницю та сестру [PERSON] постійно виганяв з будинку, коли вони заходили, жодної допомоги від них не просив. У судовому засіданні свідок [PERSON], сусідка позивачки, зазначила, що будинок по [ADDRESS], був побудований померлим ще до [PERSON], однак з позивачкою були здійснені прибудови, ремонт, проведено газопостачання. Померлий хворів декілька місяців до смерті та за межі подвір'я не виходив, ходив по подвір'ю та сидів на лавці. Померлий [PERSON] був рідним сином [PERSON] та дядьком [PERSON] Допитана у якості свідка [PERSON], сусідка померлого та позивачки, повідомила, що [PERSON] сильно хворів останній місяць перед смертю.Не був у безпорадному стані, ходив. Померлий [PERSON] був рідним сином [PERSON] та дядьком [PERSON] За померлим доглядала позивачка, а [PERSON] не надавала ніякої допомоги йому і він не бажав від відповідачки отримувати допомогу. Свідок [PERSON], зазначила, що [PERSON] є двоюрідним братом її чоловіка. Зазначила, що [PERSON] є племінницею померлого, однак він мав бажання її удочерити, однак не здійснив це через непорозуміння із попередньою дружиною. Померлий, не був у безпорадному стані, до смерті пересувався сам, їздив на велосипеді, часто приходив в гості до [PERSON] [PERSON] допомагала йому, ходила в гості, допомагала ремонт робити в квартирі. Померлий [PERSON] був рідним сином [PERSON], народився у нього в домі та з самого народження проживав із [PERSON] Допитана у якості свідка [PERSON] (сестра спадкодавця, мати [PERSON], та донька [PERSON].) зазначила, що рідний батько [PERSON] помер. Померлий є рідним дядьком [PERSON] [PERSON] не мав дітей та хотів удочерити [PERSON]. Він дав дозвіл на внесення свого прізвища та по батькові у свідоцтво про народження [PERSON]. Сам забирав з пологового будинку [PERSON] та свідоцтво про народження. Відмінності у прізвищах [PERSON] та [PERSON] виникли у зв'язку із тим, що її та померлого мати мала прізвище [PERSON], а батько - [PERSON]. Спадкодавець останнім часом хворів, однак не був лежачим. Дім був побудований ще до позивачки. На проведення газового обладнання померлий присилав гроші. Добудови до будинку допомагала робити, в т.ч. і [PERSON]. Померлий займався вихованням племінниці, допомагав їй. [PERSON] проживала увесь час з народження разом із матір'ю та бабусею, та не проживала з [PERSON]. Померлий приходив до батьківської хати в гості до сестри та племінниці. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 11.06.1980 року №338/б земельна ділянка площею 600 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], виділена під індивідуальне будівництво житлового будинку [PERSON] та [PERSON], та зобов'язано [PERSON] та [PERSON] оформити технічну документацію у відповідних органах. При цьому, як вбачається із наявної у матеріалах інвентарної справи на вказану будівлю копії рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 11.06.1980 року №338/б земельна ділянка була виділена за заявою [PERSON] та саме [PERSON] (без зазначення [PERSON] та на прізвище «[PERSON]», а не «[PERSON]»). Причини наявності рівнобіжностей у рішеннях за одним номером та датою судом не встановлено, та учасниками спору не пояснено. Докази внесення змін до вказаного рішення відсутні. Договором від 1980 року (червень), копія якого наявна у матеріалах справи, надано забудовникам [PERSON] та [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку по [ADDRESS] для зведення житлового будинку. Як вбачається із листа виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 08.11.2004р. Ч-576 забудовниками згідно рішення №338/6 є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Ізмаїльського МБТІ №1703 від 01.12.2008р. домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] із готовністю 95%. У наданих Ізмаїльською міською радоюматеріалів, на підставі яких приймалося рішення №338/6 від 11.06.1980р. (довідки, заяви, тощо), зазначено прізвище особи щодо якої здійснювався процес оформлення відповідних документів - «[PERSON]», також подавалися документи від імені [PERSON] Із зазначених документів, та інших матеріалів справи, інвентарної справи можна зробити висновок, що особа [PERSON], зазначена у договорі від 1980 року (червень) про надання на праві безстрокового користування земельної ділянки по [ADDRESS] для зведення житлового будинку та рішенні виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 11.06.1980р. за №338/6 про відвід земельної ділянки під будівництво житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON]. Вказаний договір було укладено саме із спадкодавцем та рішення №338/6 було винесено саме стосовно спадкодавця. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 22.10.1980 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22.10.1980 року, виданим відділом (бюро) записів актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради депутатів трудящих. Як вбачається із технічної документації на будівлю, її окремі споруди зводилися вже після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із показів свідків, письмових пояснень [PERSON], поданих до суду 29.06.2016р., заяви [PERSON] до Ізмаїльської міської ради від 11.04.2016р., остання не приймала участі у будівництві будинку на виділеній землі, будь-яких прав на вказаний будинок та на землю не пред'являє. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про відсутність будь-яких прав [PERSON] на споруду, що знаходиться по [ADDRESS]. Будь-яких вимог щодо вказаної будівлі [PERSON] не висловлює, а отже з її боку права позивача жодним чином не порушуються та не оспорюються. Будь-які докази щодо будівництва [PERSON] зазначеної будівлі а отже і наявності її прав на зазначену будівлю відсутні. Однак незважаючи на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо зміни та виключення забудовника-землекористувача із договору забудови від 06.1980р. та рішення Ізмаїльської міської ради про відвід земельної ділянки під будівництво житлового будинку №338/6 від 11.06.1980р. Те, що [PERSON] не приймала участь у будівництві будинку жодним чином не може свідчити про незаконність договору забудови та рішення про виділення земельної ділянки, а лише свідчить про те, що у неї не виникло прав на зведену на вказаній землі споруду. На момент винесення оскаржуваного рішення воно було законним, приписам законодавства не суперечило, а отже не підлягає зміні чи скасуванню. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. Отже вказане рішення вже виконано та жодним чином права позивача не порушує. Також відсутні підстави і для внесення змін до договору виділення земельної ділянки. Щодо встановлення факту родинного зв'язку між [PERSON] та [PERSON], а саме факту того, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], померлого [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.09.2015р. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами віднесено до компетенції суду. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд вважає доведеним факт родинного зв'язку між [PERSON] та [PERSON] на підставі показів свідків з обох сторін, наявних у матеріалах справи письмових доказів. В підтвердження цього факту висловлювалася також сам [PERSON] Під час розгляду справи судом вказаний факт визнавався усіма сторонами ( у тому числі [PERSON]) та не оспорювався, та лише у останньому судовому засіданні представником позивача була висловлена позиція, що цей факт не доведений та не може бути доведений лише показами свідків. Вказані твердження представника позивача, на думку суду, викликані лише бажанням сформувати доказову базу на користь позивача. Крім того, факт того, що [PERSON] є батьком померлого [PERSON] зазначався [PERSON] і у первісній позовній заяві. Щодо вимог позивача про виключення із актового запису про народження [PERSON] даних про батька [PERSON], то суд наголошує на наступному. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинного на момент здійснення актового запису про народження [PERSON], походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Згідно ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, якою визначений порядок запису батьків, які не перебувають у шлюбі між собою, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з аналізу вказаних правових норм, внесення інформації про батька дитини, якщо батьки не перебувають у шлюбі, можливе лише за наявності заяви батька, спільної заяви батьків, рішення суду. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №1140 від 23.09.1983р., який складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області стосовно [PERSON], [INFO], державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 55 КШтС України, тобто у графі батько [PERSON] записаний зі слів матері [PERSON] Як вбачається із показів свідків та визнається [PERSON], [PERSON] не є її біологічним батьком. Будь-яких доказів наявності заяви батька, спільної заяви батьків, рішення суду щодо встановлення (визнання) спадкодавця [PERSON] батьком [PERSON] суду не надано та про їх наявність не повідомлено. Факт зазначення у свідоцтві про народження [PERSON] у якості батька [PERSON] не є доказом родинних зв'язків її з спадкодавцем як доньки та батька, з огляду на те, що вказаний запис зроблений зі слів матері, а прізвище - за прізвищем матері, що збігається із прізвищем спадкодавця. Враховуючи викладене, в даному випадку не потребує доведення або спростування факт того, що [PERSON] не є батьком [PERSON] та безпідставною є вимога позивача про оспорювання батьківства спадкодавця щодо відповідача та виключення із актового запису даних про померлого як про батька [PERSON], з огляду на те, що актовий запис і не містить таких даних; данні про батька вказані зі слів матері. А отже вимога про виключення даних про батька із актового запису [PERSON] задоволенню не підлягає. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст.1265 ЦК України визначено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги ч.2). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.09.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкову масу, до якої входять майнові права забудовника на незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42554111 від 23.12.2015р., згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Спадщину після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняла фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради від 14.09.2015р. за №3497. Судом встановлено, що до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] звернулися: 09.12.2015р. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON]; 02.03.2016р. [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] на користь [PERSON]; 11.03.2016р. [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] Як встановлено вище, [PERSON] не має права на спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги (з огляду на те, що не є донькою спадкодавця), але як племінниця померлого має право на спадщину відповідно до заяви батька спадкодавця [PERSON], якою він відмовився від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] на користь онуки [PERSON] Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської нотаріальної округу Одеської області [PERSON] за №02-14/168 від 21.03.2016 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, Відсутність право встановлювального документу на нерухоме майно порушує вимоги ст.ст. 25 і 346 ЦК України. Наданий примірник договору про забудову не посвідчений у встановленому законом порядку. Також повідомлено, що 09.12.2015 року було заведено спадкову справу №91/2015 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлого - [PERSON], звернувся батько померлого [PERSON], але свідоцтво про народження сина не надавалося. Також вбачається розбіжність у прізвищах усіх спадкоємців. Суду не надано доказів, що житловий будинок [ADDRESS] є закінченим будівництвом, введений в експлуатацію та належним чином зареєстрований. Згідно із п.3.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги щодо спадкування обома із спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом майнових прав забудовника [PERSON], померлого [INFO], на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] кожна. При цьому не підлягає задоволенню вимога позивача про усунення [PERSON] від спадкування з огляду наступного. Позиція суду щодо обґрунтування усунення [PERSON] від спадкування тим, що вона не є донькою померлою висловлена вище. Підстави для усунення особи від спадкування визначені у ст.1224 ЦК України. Приписи ч.1,2,3,4 цієї статті не можуть бути застосовані з огляду на відсутність визначених у них умов та не наголошення на них позивачем. В п.5 ст.1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак як встановлено судом, підтверджено показами свідків та поясненнями сторін, спадкодавець не знаходився у безпорадному стані. Доказів зворотного суду не надано. Твердження про те, що померлий перед смертю хворів не свідчить про знаходження його саме у безпорадному стані. Крім того, судом встановлено, що померлий міг самостійно пересуватися та виходив на подвір'я, що свідчить про відсутність його безпорадного стану. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААВ №731868 [PERSON] був інвалідом ІІ групи, однак йому був показаний труд не пов'язаний з фізичними напругами та довгою ходою. Не надано позивачем доказів й ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, яке б полягало в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Крім того, позивач наголошував на тому, що померлий будь-якої допомоги від [PERSON] не просив. Позивачем не було приведено жодного факту, коли б померлий просив би відповідачку про поміч, а відповідачка в цьому йому відмовила. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність позовної вимоги щодо усунення [PERSON] від спадкування. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню та зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: partial