Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] пред`явив через суд зазначений позов до відповідачів на предмет захисту свого права на працю, посилаючись на те, що з 01 квітня 2010 року працював на посаді завідуючого кладовищем «Діївка-2» КП «Ритуальна служба» ДМР, однак 02 березня 2020 року одержав персональне повідомлення «Про заплановане звільнення», а 04 травня 2020 року наказом № 243 в звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства, проте таке звільнення є незаконним, оскільки на момент видання наказу про його звільнення за даними ЄДРПОУ КП «Ритуальна служба» ДМР не перебувало в процесі ліквідації з огляду на оскарження в Дніпропетровському окружному адміністративному суді рішення Дніпровської міської ради про ліквідацію КП «Ритуальна служба» ДМР і дія такого рішення була зупинена ухвалою цього суду від 25 лютого 2020 року в порядку забезпечення позову, а директором підприємства був [PERSON] , поновлений на роботі на цій посаді за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року, у зв`язку з чим і повідомлення про заплановане звільнення, і наказ про звільнення підписані неповноважною на це особою - [PERSON] як ліквідатором цього КП, тому позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 243 від 04 травня 2020 року «Про припинення трудового договору», поновити [PERSON] на посаді завідувача кладовищем «Діївка-2» КП «Ритуальна служба» ДМР, стягнути з КП «Ритуальна служба» ДМР на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 березня 2020 року по день ухвалення рішення, а також моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 05 червня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Подані позивачем 01 червня та 10 червня 2020 року заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення ДМР від 19 лютого 2020 року № 60/54 «Про припинення юридичної особи КП «Ритуальна служба» ДМР шляхом ліквідації», заборони вчинення дій, спрямованих на реалізацію вказаного рішення міськради, ухвалами від 02 червня 2020 року та від 11 червня 2020 року повернуто позивачу у зв`язку з невідповідністю таких заяв вимогам ст. 151 ЦПК України. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року провадження у справі зупинялося на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/2141/20, після чого ухвалою суду від 10 лютого 2021 року провадження поновлене з призначенням справи до розгляду. Відповідач КП «Ритуальна служба» ДМР у поданому 28 липня 2020 року відзиві позов не визнав повністю, навівши на спростування позовних вимог доводи і аргументи про те, що КП «Ритуальні послуги» ДМР є комунальним унітарним підприємством, належним територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, яка правомірно ухвалила рішення про початок процедури його ліквідації, після чого повноваження керівника підприємства перейшли до ліквідаційної комісії, утвореної розпорядженням міського голови, зі своєчасним внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про це, а зміни, що вносились державним реєстратором виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колтуновою О.О. з Єдиного державного реєстру вилучались записи про початок ліквідації підприємства та зміни його керівника, скасовані наказом Міністра юстиції України за скаргою Дніпровської міської ради, що також узгоджується з підставами скасування в апеляційному порядку ухвали окружного адміністративного суду про забезпечення позову. Третя особа 03 липня 2020 року подала пояснення на позовну заяву, в яких проти задоволення заявлених вимог заперечувала тим, що міською радою дотримано процедуру ліквідації комунального підприємства, де позивач працював, і жодне рішення міської ради з цього питання не скасоване наразі, враховуючи, що внесені зміни в ЄДР щодо керівника скасовані Мінюстом за скаргою ДМР, а тому [PERSON] мала усі повноваження ліквідатора КП. У своїй відповіді від 17 липня 2020 року на письмові пояснення третьої особи позивач навів свої аргументи про те, що він не оскаржує рішення міської ради про ліквідацію КП «Ритуальна служба» ДМР, оскільки це рішення є предметом оскарження в окружному адміністративному суді, а наказ Мін`юста про скасування реєстраційної дії прийнятий лише 13 травня 2020 року, тоді як позивача звільнено до цього - 04 травня 2020 року, тобто тоді, коли керівником КП був [PERSON] . Інші заяви по суті справи учасниками справи не подавались. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули та у поданій 25 лютого 2021 року електронною поштою заяві представник позивача [PERSON] клопотала про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача КП «Ритуальна служба» ДМР в судове засідання не прибув та у поданій 25 лютого 2021 року через канцелярію суду заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на відмові у позові в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, жодного разу в судове засідання не прибули, представників не направили та про відкладення розгляду не клопотали, у зв`язку з чим суд відповідно до ст.223 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд у їх відсутності. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із відмовою у позові, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. На підставі даних трудової книжки позивача судом встановлено, що [PERSON] працював в ДНКП ритуальної служби ДМР з 15 березня 2004 року. На підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 84/41 від 05 травня 2009 року ДНСКП ритуальної служби перейменовано на Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради з 05 травня 2009 року. Наказом КП «Ритуальна служба» ДМР від 31 жовтня 2009 року № 78 [PERSON] переведений прибиральником території на кладовищі «Діївка-2» з 01 листопада 2009 року (запис трудової книжки № 13). Наказом КП «Ритуальна служба» ДМР від 01 квітня 2010 року № 12 позивач переведений на посадову завідувачем кладовища «Діївка-2» з 01 квітня 2010 року (запис в трудовій книжці № 14). Наказом від 11 листопада 20133 року № 96 [PERSON] звільнений з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України (запис № 15), проте на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року його поновлено на роботі на посаді завідувача кладовища, а запис № 15 визнаний недійсним згідно наказу № 123 від 02 червня 2014 року (запис в трудовій книжці № 16). 24 лютого 2017 року Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради перейменовано в Комунальне підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради на підставі відповідного рішення сесії міськради (запис № 17). 05 травня 2020 року позивача звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу 243 від 04 травня 2020 року (запис № 19), про що до матеріалів справи долучена копія такого наказу на а.с.17. 06 грудня 2019 року розпорядженням Дніпровського міського голови № 1-6/12-рк директора КП «Ритуальна служба» ДМР [PERSON] звільнено, проте рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 лютого 2020 у цивільній справі № 204/8766/19, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, [PERSON] поновлено на посаді директора КП «Ритуальні послуги» ДМР, рішення суду в цій частині допущене до негайного виконання (а.с. 27-33). 19 лютого 2020 року Дніпровською міською радою прийнято рішення № 60/54 «Про припинення юридичної особи - Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради шляхом ліквідації» яким вирішено: припинити КП «Ритуальна служба» ДМР код ЄДРПОУ 32702195 шляхом ліквідації (п. 1 рішення), доручити міському голові своїм розпорядженням створити та затвердити склад ліквідаційної комісії юридичної особи (п. 2 рішення), ліквідаційній комісії - здійснити комплекс заходів, пов`язаних з ліквідацією комунального підприємства у порядку, встановленому чинним законодавством України (п. 3.1. рішення), керівнику КП «Ритуальна служба» ДМР - відповідно до ст. 492 Кодексу законів про працю України письмово попередити працівників комунального підприємства про наступне їх вивільнення у зв`язку з ліквідацією (п. 5.2. рішення) (а.с. 70). Розпорядженням Дніпровського міського голови від 20 лютого 2020 року № 5-20/2-рп «Про створення комісії з припинення як юридичної особи Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради» утворено ліквідаційну комісію вказаного підприємства у складі: [PERSON] - голова комісії, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - члени комісії (а.с. 72,72). У зв`язку з цим 24 лютого 2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно реєстраційної дії № 12241100030021544 внесено записи щодо юридичної особи \-- КП «Ритуальні послуги» ДМР (код ЄДРПОУ 32702195): про [PERSON] як керівника юридичної особи, голови комісії з припинення, про статус \-юридичної особи - в стадії припинення за рішенням засновників (а.с. 8-12, 56-58). Вказаний запис містився в Єдиному державному реєстрі за станом на 11 березня 2020 року (а.с. 132). 25 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 160/2141/20 заяву [PERSON] про забезпечення адміністративного позову задоволено та зупинено до набрання рішенням суду законної сили дію рішення Дніпровської міської ради від 19 лютого 2020 року № 60/54 «Про припинення юридичної особи - Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради шляхом ліквідації», заборонено державним реєстраторам та суб`єктам державної реєстрації здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо КП «Ритуальні послуги» ДМР (а.с. 23-26). 26 лютого 2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колтуновою О.О. внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно реєстраційні дії № 12249990032021544, № 12241320031021544, № 12241070036021544 щодо юридичної особи \-- КП «Ритуальні послуги» ДМР (код ЄДРПОУ 32702195): виключено відомості про [PERSON] як керівника юридичної особи, голови комісії з припинення, виключено відомості про статус \-юридичної особи - в стадії припинення за рішенням засновників, включено відомості про [PERSON] як про керівника підприємства (а.с. 19). 28 лютого 2020 року Дніпровською міською радою подано скаргу до Колегії Міністерства юстиції з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції на реєстраційні дії державного реєстратора виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колтунової О.О. (а.с. 141-144). 02 березня 2020 року позивача за підписом голови ліквідаційної комісії КП «Ритуальна служба» ДМР [PERSON] письмово попереджено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не раніше ніж через 2 місяці з дня повідомлення (а.с. 18). 13 квітня 2020 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі № 160/2141/20 задоволено апеляційну скаргу Дніпровської міської ради, скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року про забезпечення адміністративного позову, (а.с.81-85). 28 квітня 2020 року колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції схвалено висновок з рекомендацією скасувати за скаргою Дніпровської міської ради від 28 лютого 2020 року реєстраційні дії державного реєстратора виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колтунової О.О. (а.с.87-90). 05 травня 2020 року головою комісії з ліквідації КП «Ритуальна служба» ДМР [PERSON] видано наказ № 242 про припинення трудового договору (контракту), укладеного з позивачем, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства, з яким позивач в цей же день ознайомлений, про що свідчить його підпис (а.с.17). Наказом Міністра юстиції України Малюськи Д.Л. від 13 травня 2020 року № 1644/5 «Про задоволення скарги» за скаргою Дніпровської міської ради від 28 лютого 2020 року скасовано реєстраційні дії державного реєстратора виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колтунової О.О. (а.с. 86) У зв`язку з цим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно реєстраційної дії № 12241100030021544 відновлено записи щодо юридичної особи \-- КП «Ритуальні послуги» ДМР (код ЄДРПОУ 32702195): про [PERSON] як керівника юридичної особи, голови комісії з припинення, про статус \-юридичної особи - в стадії припинення за рішенням засновників (а.с. а.с. 83 - 85) Оцінюючи правомірність звільнення позивача, суд виходить з наступного. Як визначено статутом КП «Ритуальні послуги» ДМР це підприємство є комунальним унітарним комерційним підприємством, створеним на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 24 грудня 2003 року № 30/14 (п. 1.1. статуту), власником підприємства є територіальна громада міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради (п. 1.3. статуту) (а.с. 121-131). Згідно ч. 1 ст. 78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Згідно ч.ч. 3 - 4 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Таким чином, рішенням міської ради як уповноваженим органом власника майна (територіальної громад міста) прийнято рішення про початок ліквідації КП «Ритуальні послуги» ДМР. Міським головою затверджено склад ліквідаційної комісії, до якої перейшли функції з управління підприємством на час його припинення як юридичної особи. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами та доповненнями) розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. В судовому засіданні знайшли беззаперечні докази початку процедури ліквідації КП «Ритуальні послуги» ДМР, що і стало підставою для звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому вимоги ч.1 ст. 492 КЗпП України відповідачем дотримані, оскільки позивача попереджено про наступне вивільнення 02 березня 2020 року, тобто не менше ніж за 2 місяці до цього. Оскільки звільнення відбувається через ліквідацію підприємства відсутня необхідність одержання попередньої згоди профспілкової організації. Доводи позивача про виключення державним реєстратором виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колтуновою О.О. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про процедуру припинення КП «Ритуальні послуги» ДМР не можуть бути взяті до уваги, як з мотивів подальшого скасування цих реєстраційних дій як незаконних наказом Міністра юстиції України, так і у зв`язку з тим, що фактично рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування про початок ліквідаційної процедури підприємства існує і дотепер зберігає свою чинність. На час ухвалення рішення КП «Ритуальні послуги» ДМР продовжує перебувати в процедурі ліквідації, але не є припиненим. Доводи позивача про те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі № 160/2141/20 визнано незаконним рішення Дніпровської міської ради від 19 лютого 2020 року № 60/54, суд відхиляє, оскільки вказане рішення скасоване постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2021 року з відмовою [PERSON] в позові в повному обсязі (а.с.81-85). Доводи про те, що [PERSON] не мала повноважень підписувати повідомлення про наступне звільнення та наказ про звільнення через поновлення в судовому порядку на посаді керівника КП «Ритуальні послуги» ДМР [PERSON], не мають правового значення у цій справі з огляду на наступне. Згідно ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, поновлення на роботі працівника передбачає видання відповідних наказів (про поновлення на роботі, про скасування наказу про звільнення), внесення запису до робочої книжки, допуск до робочого місця, проте не тягне за собою недійсності чи автоматичної незаконності всіх актів та документів, складений та підписаних особою, яка займала цю посаду в період з моменту незаконного звільнення і до поновлення належного працівника на посаді. Крім того, суд враховує, що під час підписання повідомлення про наступне вивільнення позивача та наказу про його звільнення [PERSON] виконувала повноваження керівника КП «Ритуальна служба» ДМР не як директор, призначений замість [PERSON] , а як голова ліквідаційної комісії підприємства. Під час дії ліквідаційної процедури навіть у разі поновлення на роботі директор не перебирає на себе повноваження ліквідаційної комісії, утвореної уповноваженим органом. Доводи про включення державним реєстратором виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колтуновою О.О. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про [PERSON] як про керівника КП «Ритуальні послуги» ДМР не можуть бути взяті до уваги з мотивів, зазначених вище. Що стосується доводів про підписання повідомлення про звільнення неуповноваженою особою [PERSON] з огляду на зупинення дії рішення міської ради про ліквідацію КП «Ритуальна служба» ДМР, то такі доводи суд відхиляє через те, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року про забезпечення позову у справі № 160/2141/20 скасована постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року, а відтак така скасована ухвала не породжує жодних правових наслідків з моменту її прийняття, про що виклали правову позицію Верховний Суд України у постанові від 24 квітня 2017 року у справі № 6-1534цс16, а також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 червня 2019 року у цивільній справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19). Крім того, суд зауважує, що [PERSON] діяла як керівник КП «Ритуальні послуги» ДМР не на підставі рішення Дніпровської міської ради від 19 лютого 2020 року № 60/54, а на підставі розпорядження Дніпровського міського голови від 20 лютого 2020 року № 5-20/2-рп, яке було чинним, його дія не зупинялась, жодних заборон на виконання [PERSON] повноважень керівника цього підприємства судом не встановлювалось. За встановлених обставин, оцінивши наявні докази на їх належність, допустимість, достатність у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що звільнення позивача за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП відбулось відповідно до вимог чинного законодавства, а позовні вимоги про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим належить відмовити і у похідних вимогах про стягнення втраченого заробітку з час вимушеного прогулу з огляду на те, що такого прогулу не відбулось. При вирішенні вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить наступного. Згідно ст. 2371 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки позивачем не доведено порушення його трудових прав та заподіяння йому моральної шкоди незаконними діями чи бездіяльністю відповідача, то позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Стосовно заявлених позовних вимог до [PERSON] суд відзначає, що у позивача виник спір з приводу припинення трудових відносин з юридичною особою - КП «Ритуальна послуги» ДМР, а не з [PERSON] як керівником ліквідаційної комісії цього підприємства, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в позові. У зв`язку з повною відмовою в позові на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача, відшкодуванню не підлягають. Відповідачами вимоги щодо відшкодування їм судових витрат не заявлялись.

Outcome: dismissed