Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.08.2010 р., в м.Одесі на перехресті вулиць Дніпропетровська дорога та Ак.Заболотного. В обґрунтування вимог позивач вказував на те, що в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, сталося зіткнення з автомобілем позивача марки «Geely MP7157А», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті пошкодження його автомобілю заподіяна матеріальна шкода у розмірі 42072,34 грн., що була визначена на підставі висновку №24а, складеного експертом [PERSON] Відповідачем до дати подання позовної заяви сума заподіяної шкоди не відшкодована. Пізніше позовна заява була уточнена та [PERSON] просив стягнути з відповідача також моральну шкоду в розмірі 30000 грн., оскільки в результаті дій [PERSON] автомобіль позивача після ДТП був не придатний до відновлення, а так як транспортний засіб був необхідний для роботи таксистом, то у позивача виникли труднощі з матеріальним забезпеченням існування сім'ї, в зв'язку з чим він брав гроші у борг, переніс гіпертонічний криз. Відсутність транспортного засобу викликала незручності по доставці дітей до школи. Також позивач втратив можливість погашати кредит за автомобіль, оскільки втратив роботу. В процесі розгляду справи за заявою позивача до участі в справі в якості відповідача було залучено ПрАТ СК «ВЕЛТА». В судовому засіданні представник позивача погоджуючись з розміром матеріальної шкоди визначеним в у висновку №24, представленим страховою компанією просила стягнути саме 39120,08 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000 грн.. Крім того, зазначала, що позивач не отримував листа від страхової компанії, а чий підпис стоїть в повідомленні їм не відомо. Відповідачі повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явились. Представник відповідача ПрАТ СК «ВЕЛТА» надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій також вважав позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. В матеріалах справи є письмові заперечення ПрАТ СК «ВЕЛТА» в яких вказано на порушення [PERSON] вимог законодавства, а саме: через порушення 30-денного строку подання заяви про страхове відшкодування витрат, а також невідповідність вимогам закону її змісту та додатків, доданих до неї, внаслідок чого ПрАТ СК «ВЕЛТА» не змогла відповідно до встановленого законом порядку встановити подію ДТП, її учасників, та причинно-наслідковий зв'язок, та вважати даний випадок страховим. Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 3 серпня 2010 року [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], не надав перевагу в русі автомобілю «Geely MP7157А», реєстраційний номер [NUMBER],, внаслідок чого сталося зіткнення і транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 26 серпня 2010 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. у дохід держави (а.с.4). Отже, в результаті порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як видно з представленого полісу №ВВ/1118789 між АТЗТ «ВЕЛТА» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, а саме «Мерседес» р/н [NUMBER], із сумою франшизи 510 грн. та лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) -51000 грн. а також за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 25500 грн.. Строк дії страхового полісу з 13 липня 2010 року по 12 вересня 2010 року (а.с.84). Таким чином суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин застосовуються норми Закону України «Про обов'язковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) в редакції станом на серпень 2010 року. Згідно з вимогами ч.1 ст.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Нормою ст.29 вказаного Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до вимог п.32.7 ст.32 Закону страховик не відшкодовує шкоду пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Нормами ст.36 Закону визначено, що після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати до МТСБУ скаргу про перегляд вищезазначеного рішення. Якщо прийняте МТСБУ рішення не задовольняє таку особу, то вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку. Нормами ст.37 Закону було визначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. При вирішенні питання про виплату страхового відшкодування у зв'язку із заподіяною особі шкодою страховик має право письмово вимагати від відповідного закладу охорони здоров'я відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, використовувати висновки судово-медичної експертизи, а також за необхідності отримати додаткову інформацію, направити потерпілого на медичне обстеження, відшкодовуючи всі пов'язані з цим витрати. Відомості, отримані страховиком про діагноз, лікування та прогноз захворювання потерпілого, є конфіденційними. Страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, у разі, коли такі витрати здійснюються за згодою страховика. Якщо страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, здійснили такі витрати без попереднього погодження із страховиком, страховик має право відмовити у компенсації таких витрат або зменшити їх розмір з урахуванням вимог законодавства України про порядок відшкодування такої шкоди. Страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. 22.07.2010 року ПрАТ СК «ВЕЛТА» підготувало позивачу повідомлення, зареєстроване за номером 832, про необхідність надання до страхової компанії певного об'єму документів, необхідних для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, яке було отримано [PERSON] 09.08.2010 р.. 22.07.2010 р. ПрАТ СК «ВЕЛТА» було подано заявку ФОП [PERSON] щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Geely», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до висновку №24 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу від 12 вересня 2010 року, складеного експертом [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів [NUMBER] від 19.08.2002 р. Фонду Державного майна України), вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику КТЗ марки «Geely» р/н [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає 39120,08 грн., (а.с.79-82). При цьому суд звертає увагу на те, що страхова компанія не приймала рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Отже, зазначені дії вказують на те, що страхова компанія була повідомлена про ДТП та настання страхового випадку, прийняла заяву від позивача до розгляду, але на момент розгляду справи так і не виплатила страхового відшкодування. Враховуючи вказані норми, які діяли саме на час виниклих правовідносин, суд не приймає до уваги заперечення страхової компанії, оскільки вони ґрунтуються на редакції норми станом на теперішній час. Оскільки норми Закону в попередній редакції не передбачали відмову у виплаті страхового відшкодування через ненадання документів, тому позивач не втратив свого права на отримання відшкодування. Згідно з вимогами ч.1 ст.22 Закону України «Про обов'язковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Нормами п.22.1 та 22.2 ст.22 Закону України "Про обов'язковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Виходячи з вказаних вимог законодавства та умов договору, сума страхового відшкодування яка підлягає стягненню з страховика, складає 25500 грн., а з відповідача [PERSON]. необхідно стягнути 510 грн. франшизи та 13110,08 грн. матеріальної шкоди як різниці між лімітом та матеріальною шкодою визначеною спеціалістом. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з вимогами п.22.3 ст.22 Закону потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України . При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, та враховуючи вказані норми вважає, що вимога по моральній шкоді підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач отримав душевні страждання пов'язані з пошкодженням його автомобіля і розмір в 300 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем [PERSON], тому їх необхідно стягнути з відповідача [PERSON] Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача ПрАТ СК «ВЕЛТА» підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 254,98 грн. по матеріальній шкоді, з [PERSON] на користь позивача - судовий збір в розмірі 136,22 грн. по матеріальній шкоді та 229,40 грн. на користь держави грн. по моральній шкоді.

Outcome: partial