Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 779 (сімсот сімдесят дев'ять) гривень 50 копійок щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просить стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на її утримання та на утримання доньки, яка виникла в ході виконання рішення Млинівського районного суду від 13 лютого 2018 року, а також пеню за несплату аліментів, як на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, так і пеню за несплату аліментів на утримання дочки [PERSON] , а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дочки у розмірі 750 грн. та на її утримання в розмірі 450 грн., визначену згідно з рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 13.02.2018 року, не надає. Крім цього, зазначила, що на даний час змушена витрачати значно більше коштів на утримання їхньої спільної дитини, оскільки з часу визначення розміру аліментів за попереднім рішенням, через значні інфляційні процеси в Україні підвищилась вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим, визначена сума аліментів не відповідає належному рівню на утримання їх дочки. Зазначені обставини погіршили її матеріальне становище, а тому просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача, збільшивши його розмір до 779 ( сімсот сімдесят дев'яти) гривень 50 копійок на місяць. Також зазначила, що відповідач умисно не сплачує аліменти, у зв'язку з цим, за ним виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки, яку просить стягнути з [PERSON] в сумі 12250 гривень та пеню за їх несвоєчасну плату в сумі 3674,50 грн.. Також, просить стягнути з відповідача борг зі сплати аліментів на її утримання в сумі 6564 грн.та пеню за їх несвоєчасну плату в сумі 1929,24 грн.. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з викликом позивача і відповідача у судове засідання (а.с. 19). В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Додатково пояснила, що вона офіційно працевлаштована в магазині - маркет "Наш Край". Отримуваної заробітної плати їй не вистачає на забезпечення всім необхідним дочки, а тому, змушена звернутись в суд, оскільки добровільно домовитись з відповідачем про сплату та розмір аліментів не змогла. Не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився. В той же час, [PERSON] у встановлений ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року строк, відзиву чи заперечень проти позову не надав, хоча завчасно був повідомлений про дату і час розгляду справи (а.с. 21). Крім цього, доказів на підтвердження поважності причин його неявки в судове засідання суду не надав, а тому, суд визнає неявку [PERSON] в судове засідання такою, що має місце без поважних на те причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, хоча був завчасно повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, а причини його неявки судом визнані неповажними, крім цього, відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк, не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копїєю свідоцтва про народження серії І-ГЮ №237738 від 31.07.2015 року. (а.с. 6) Згідно рішення Млинівського районного\~суду Рівненської\~області від\~13.02.2018\~року, [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 750 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на її утримання в сумі по 450 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення неповнолітньою дочкою трьохрічного віку, тобто до 11 липня 2018 року. (а.с. 12 - 13) Відповідач, як стверджує позивач і не спростовано самим [PERSON], офіційно не працевлаштований, проте має можливість сплачувати аліменти і інших утриманців не має. При цьому, з часу ухвалення попереднього судового рішення про стягнення з нього аліментів, зросла вартість життя, збільшено прожитковий мінімум, що в сукупності зумовлює збільшення витрат матері на утримання дочки. Вказані обставини свідчать про наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки, який би відповідав законодавчо визначеному розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 779 гривень 50 копійок щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Заборгованість по аліментам утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року в сумі 3674,50 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з квітня 2018 року по липень 2018 року в сумі 1929,24 грн.. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому, згідно правової позиції, висловленої в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Суд перевіривши розрахунок пені за несплату аліментів, поданий позивачем 12.09.2018 року, приймає його до уваги, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №9446 від 03 вересня 2018 року за виконавчим листом №566/473/17 від 13.02.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року, слідує, що станом на 03.09.2018 року за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 12 250 гривень (а.с. 8). Крім цього, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №9445 від 03 вересня 2018 року за виконавчим листом №566/473/17 від 13.02.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] по 450 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO] трьохрічного віку, тобто до 11 липня 2018 року, також видно, що станом на 03.09.2018 року за ним утворилась заборгованість в сумі 6564 гривень (а.с. 9). Отже, при розрахунку неустойки, позивач обгрунтовано покликається на довідки - розрахунок № 9446 та №9445, виданих Млинівським РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 03 вересня 2018 року, згідно виконавчого листа у справі № 566/473/17 13.02.2018 року, оскільки, право на компенсацію неустойки виникає у одержувача аліментів з моменту прострочення сплати аліментів, яка мала місце у період, зазначений у довідці - розрахунку заборгованості по аліментах. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 3674 (три тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 50 копійок та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1929 (одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять) гривень 24 копійки. Разом з\~тим,\~вирішуючи питання\~про стягнення\~боргу зі сплати аліментів №9446 від 03 вересня 2018 року за виконавчим листом №566/473/17 від 13.02.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в сумі 12 250 гривень, а також боргу згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №9445 від 03 вересня 2018 року за виконавчим листом №566/473/17 від 13.02.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] в сумі 6564 гривень, суд вважає, що в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити з огляду на таке. Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що дійсно з боку відповідача існує борг по аліментам на вказані суми. Частиною 3 статті 194 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. В даному випадку, аліменти з відповідача на користь позивача стягуються за рішенням суду, і заборгованість по сплаті аліментів виникла в ході примусового виконання судового рішення органами державної виконавчої служби. Відтак, вказана заборгованість підлягає стягненню в межах процедури здійснення виконавчого провадження, а тому, підстав для повторного стягнення суми заборгованості по аліментах, яка нарахована згідно із виконавчим листом, виданим за рішенням суду, на даний час немає. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, то в частині задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 2114,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 185, 187, 192, 194, 196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial