Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері, яка складається з суми недоотриманої пенсії у розмірі 45 716, 90 грн. 06.09.2019 представник позивача звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо виплати позивачу вказаної суми, але отримала відмову, у зв`язку з тим, що у позивача відсутня довідка про реєстрацію як внутрішньо переміщеної особи. Тобто сума несплаченої недоотриманої пенсії в порядку спадкування на сьогоднішній день залишається невиплаченою. У зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму пенсії, яка увійшла у спадщину у розмірі 45 716 грн. 90 коп., а також компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у сумі 26\~882, 64 коп. На виконання ухвали суду від 03.02.2020 року представником відповідача - начальником Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області Назаровою Я. до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначила, що 06.09.2019 року представник позивача - [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте документи, які посвідчують особу [PERSON] надані до управління не були. 07.11.2019 року [PERSON] надала до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області документи, які посвідчують особу [PERSON] , а саме: завірені нотаріально копію паспорта та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду. Згідно з відміткою в паспорті, місцем проживання [PERSON] є тимчасово окупована територія, а саме: [ADDRESS] . Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, зокрема, що всі соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Отже,\~управління Пенсійного\~фонду України\~в м.\~Сєвєродонецьку Луганської\~області вважає\~позовні вимоги\~ [PERSON] необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у позові просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника. Представник відповідача Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день,\~час та\~місце розгляду\~справи, про причину\~неявки в\~судове засідання\~суд не\~повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.06.1964 Ленінським райбюро ЗАГС м. Луганська, [PERSON] (російською мовою) народилась [INFO] , актовий запис № 670. Батьком якої записаний [PERSON] (російською), матір`ю [PERSON] (російською). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00022411909 від 21.03.2019, Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області 05.05.2011 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1476. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області, зареєстрованого у реєстрі № 479, спадкоємцем майна [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] , 1964 року народження. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії пенсіонерки [PERSON] у сумі 45716 грн. 90 коп., згідно з довідкою № 10772/03-22 від 06.05.2019 року, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. 06.09.2019 представник позивача [PERSON] звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області із заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , однак отримала відмову у виплаті недоотриманої пенсії, у зв`язку з ненаданням документу, що посвідчує особу. З відзиву на позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вбачається, що у виплаті недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, було відмовлено з посиланням на те, що відсутня довідка про реєстрацію [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~на спадкування\~за законом,\~а саме\~права на\~отримання спадкового\~майна після\~смерті її\~матері. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума\~ пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні,\~ незалежно від того,\~проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі\~ відсутності\~ членів\~ сім`ї,\~ зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення\~ ними за виплатою вказаної\~ суми в установлений\~ частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При цьому суд зазначає, що подання довідки про реєстрацію позивача [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи, яка є громадянкою України та на законних підставах вимагає виплати недоотриманої спадкодавцем суми пенсії, яка увійшла до складу спадщини, є порушенням її законних прав та інтересів. Суд зазначає, що\~ Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року\~ не зазначено обов`язкового подання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для осіб зареєстрованих на тимчасово непідконтрольній українській владі території). Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. За таких\~обставин суд\~вважає за\~необхідне задовольнити\~позовні вимоги\~щодо стягнення\~з Управління\~Пенсійного фонду\~України в\~м.\~Сєвєродонецьку Луганської\~області на\~користь [PERSON] грошових коштів, набутих нею в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію, яка належала за життя [PERSON] у розмірі 45\~716 грн. 90 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у сумі 26\~882, 64 коп. суд зазначає наступне. Положенням ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Відповідно до статей 1, 2\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» від\~19.10.2000\~№ 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. З наведеного вище вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). З метою реалізації Закону України\~"Про\~компенсацію громадянам\~втрати частини\~доходів у\~зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати" Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно п. 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). У пункті 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Використане у ст.\~3\~Закону №\~2050-ІІІ та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати на достатній правовій підставі. Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1 - 3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17. Згідно з ч. 4 ст.\~25\~ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відтак, у випадку припинення відповідних правовідносин з пенсіонером у зв`язку з його смертю спірні відносини вже врегульовуються положеннями ч. 1 ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були одержані ним за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положенням ч. 1 ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст.\~1219\~ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Право на такі виплати мають особистий характер, оскільки покликані забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб. Тому зі смертю уповноваженої особи припиняється і право на отримання відповідної виплати. Однак, наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що основною умовою нарахування компенсації за несвоєчасну виплату пенсії є наявність вини органу, який таку виплату здійснює, тобто відповідача по справі. Окрім того, компенсація втрати грошових доходів, зокрема, пенсії, з огляду на сутність цієї виплати та її мету є такою виплатою, що нерозривно пов`язана з особою, тому може бути успадкована та отримана спадкоємцями лише у випадку її нарахування та не виплати за життя спадкодавця. Отже, оскільки спадкодавець за життя не оскаржив бездіяльність відповідача щодо несплати йому пенсії до моменту його смерті, вина відповідача у невиплаті пенсії за цей період не встановлена, компенсація спадкодавцю не нарахована, а ця виплата за своєю суттю є нерозривно пов`язаною з особою спадкодавця, адже має на меті забезпечити наявність засобів існування саме для спадкодавця, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині, а тому вважає за необхідне у цій частині позову відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач\~звільнена від\~сплати судового\~збору при\~зверненні до\~суду,\~а суд\~дійшов висновку\~про задоволення\~позовних вимог,\~тому відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~держави підлягає\~стягненню судовий\~збір у\~сумі 840,\~80\~грн.

Outcome: partial