Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

24.07.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.09.1997 року з відповідачем був укладений шлюб. Шлюб розірвано 12.04.2013 року рішенням Баранівського районного суду Житомирської області. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилося двоє дочок, одна з яких - [PERSON], [INFO], на даний час є неповнолітньою та перебуває на її утримання та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звертатися до суду. Так як відповідач не має постійного місця роботи, має нерегулярний мінливий дохід, просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Надав суду заперечення, в яких зазначив, що в 2013 році між ними було досягнуто усної домовленості про те, що він передає позивачу кошти в сумі 55000,00 грн. як аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Вважає, що свій обовязок по утримання неповнолітньої дочки [PERSON] виконав належно, тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він був присутнім при передачі відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] 25000,00 грн. в рахунок аліментів на утриманні дочки [PERSON], про що вона дала розписку. Свідок [PERSON], в судовому засіданні показала, що відповідач [PERSON]М.(її батько) дійсно передав позивачу [PERSON] (її матері) 60000,00 грн. на будинок та 55000,00 грн. в рахунок аліментів на утриманні дочки [PERSON] (її сестри) двома платежами по 25000,00 грн. та по 30000,00 грн., про що [PERSON] дала розписку. Суд, заслухавши пояснення, сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 02.04.2013 року розірвано шлюб, що підтверджується копією рішення Баранівського районного суду Житомирської області (а.с.6). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с.5). Неповнолітня дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1-2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ст. 181 Сімейного кодексу України (далі СК України) способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дочку [PERSON], відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням того, що відповідач не має регулярного доходу, частину доходу отримує в натурі, аліменти з відповідача слід стягувати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3ю.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 1777,00 грн. З урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, беручи до уваги, що на утриманні платника аліментів перебуває одна малолітня дитина, що він працездатний і має можливість отримувати заробітну плату, суд вважає що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 900,00 грн. (девятсот гривень 00 копійок), що не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині в позові слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Щодо пояснень відповідача про добровільну сплату аліментів наперед у сумі 55000,00 грн. згідно розписок на утримання дочки [PERSON], суд зазначає наступне. Сімейним кодексом України визначений порядок добровільної сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини одним із батьків, який проживає окремо від дитини. Зокрема, за заявою одного із батьків, яка подається ним за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві (ч. ч. 1-3 ст.187 СК України) або батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину (ст. 189 СК України) . Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом, зокрема, щодо розміру аліментів (ч.2 ст. 182 СК України), термінів та періоду їх сплати (ст. 180 СК України), тощо. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Тому, надані відповідачем розписки (а.с. 15,16) про передачу позивачу коштів на суму 25000 грн. та 30000 грн. відповідно та покази свідків [PERSON], [PERSON], суд не може прийняти як належний та допустимий доказ обставин добровільного виконання відповідачем обовязку щодо утримання неповнолітньої дочки [PERSON]. Відповідачем також не надано суду доказів про те, що він звільнений від обовязку утримувати неповнолітню дочку та/або цей обовязок у нього припинений з підстав визначених Сімейних кодексом України. За таких обставин заперечення відповідача не підтверджені належними та допустими доказами, тому суд не бере їх до уваги. На підставі ст. 88 ЦПК України, з позивача та відповідача на користь держави необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 320,00 грн. з кожного. (п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року).

Outcome: partial