Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом, посилаючись на те, що відповідач поширює щодо неї недостовірні відомості про застосування фізичної сили до [PERSON], внаслідок чого принижує її честь та гідність. Вважає, що неправомірними діями [PERSON] їй заподіяна моральша шкода, яка полягає у душевних стражданнях і оцінює таку в розмірі 5 000 )(п"ять тисяч) грн.. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, при цьому позивач пояснила, що відповідач щоденно її ображає, погрожує фізичною розправою в присутності її чоловіка, сусідів та односельців. Відповідач та її представник щодо задоволення позову заперечили, вважають такий необгрунтованим та нічим недоведеним, просять суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000 (одна тисяча) грн. витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги адвоката. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] (чоловік позивачки) ствердив, що відповідач втручається в їх сімейне життя, так як має намір заволодіти його житловим будинком. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Частина 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 15, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За правилами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачем та її представником належними та допустимими доказами не підтверджено обставин, викладених у позовній заяві і таких не здобуто під час судового розгляду у задоволенні вимоги про захист честі і гідності та зобов"язання спростування недостовірних відомостей слід відмовити. Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних страджаннях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої ... . У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001, визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У вимозі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так як, судом встановлено, що права позивачки не порушені, вимога про стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до Цильно-процесуального законодавства, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи до яких, зокрема ... належать витрати на правову допомогу. Оскільки відповідачкою понесені витрати на правову допомогу в розміоі 1 000 (одна тисяча) грн., що підтверджується належними доказами, такі слід стягнути з позивача на її користь (а.с. 36).

Outcome: approved