Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], третя особа відділ Держкомзему в Новобузькому районі Миколаївської області, в якому просив визнати недійсним договір оренди землі від 01.10.2006 року, укладений між ним та [PERSON] на оренду земельної ділянки розміром 10,80 га, розташованої на території Софіївської сільської ради, терміном на 10 років, зареєстрований в Новобузькому секторі реєстрації 22 січня 2007 року № 0407027207566; витребувати та повернути земельну ділянку, розміром 10,80 га [PERSON], яка належить йому на праві власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК №077088 виданого на підставі розпорядження Новобузької районної державної адміністрації 11.12.2002 року № 1188-р від 24.02.2003 року, з чужого незаконного володіння [PERSON]; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ним та [PERSON], зареєстрованого Новобузьким сектором реєстрації 22.01.2007 року за № 040702207566; стягнути з відповідача на його користь судові витрати, мотивуючи тим, що він даний договір з відповідачкою не укладав та не уповноважував будь-кого на укладення даного договору; після його звернення до відповідачки про повернення земельної ділянки, остання продовжує її обробляти. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 17.06.2013 року, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2006 року між [PERSON] (орендарем) та [PERSON] (орендодавцем) було укладено договір оренди належної йому на праві власності, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №077088 виданого 24.02.2003 року (а.с.11), земельної ділянки площею 10,89 га строком на 10 років (а.с.9-10). Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як убачається з експертного висновку № 817 від 06 листопада 2014 року, підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» розділу «Підписи сторін» договору оренди землі від 01 жовтня 2006 року виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. За таких обставин не можна вважати, що договір оренди землі відповідав волі орендодавця та вимогам закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, які він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Згідно ч.3 ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За наведених обставин договір оренди земельної ділянки від 01.10.2006 року, підписаний іншою особою, яка не мала права на здійснення правочинів від імені позивача [PERSON], вважається не укладеним. Згідно з статтею 215 ЦК України та положеннями пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. В разі, якщо на виконання юридично не укладеного договору стороною передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст.1212-1215 ЦК України). Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події; положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Згідно з ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. З викладених правових норм та встановлених обставин справи вбачається, що земельна ділянка, яка належить позивачу [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії МК №077088 від 24.02.2003 року, утримується відповідачкою [PERSON] без достатньої правової підстави, в тому числі і після його звернень до відповідачки про її повернення. Виходячи з того, що позивач [PERSON] звертався до відповідачки з заявою про повернення йому земельної ділянки, що підтверджено належними доказами, але відповідачка продовжує незаконно користуватись нею, суд зобов'язує відповідачкуа повернути земельну ділянку площею 10.89 га його власнику. Посилання позивача [PERSON] на наявність підстав для скасування державної реєстрації оренди землі є невірним. Обов'язки щодо скасування державної реєстрації договору оренди здійснював відділ Держкомзему у Новобузькому районі, який залучено до участі у справі лише, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позовні вимоги до третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не можуть бути заявлені, а відповідачка [PERSON] є неналежним відповідачем за такими вимогами. Тому позов [PERSON] в частині скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок, та з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 344 гривні 18 копійок. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1771 гривня 20 копійок за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Outcome: partial