Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

05.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання незаконним звільнення її з посади старшого інспектора по кадрах ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», зобов'язання ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» поновити її на посаді старшого інспектора по кадрах та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 4 154,52 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» працювала з 15.10.1998 року на посаду старшого інспектора по кадрах переведена 22.12.2011 року. 27.01.2014 року вона отримала наказ №26-к «Про припинення трудового договору», в якому йшлося про те, що із скороченням штату працівників її звільнено з посади старшого інспектора по кадрах. Під час скорочення посади старшого інспектора по кадрах, її жодного разу не запрошували на збори профспілкового органу щодо такого звільнення, не повідомляли про їх проведення та не ознайомлювали з протоколом профспілкового комітету №17 від 22.11.2013 року. Вищезгаданий наказ прийнятий щодо неї є незаконним та порушує її права, оскільки 21.01.2014 року в усній формі вона повідомила керівництво підприємства, що перебуває на 7-му тижні вагітності. 27.01.2014 року вона вдруге і вже письмово повідомила в.о. директора [PERSON] про те, що перебуває на 7 тижні вагітності та до заяви додала копію протоколу ультразвукового обстеження о.м.6 XII 13 від 17.01.2014 року. Жодних дій щодо незаконного звільнення адміністрація підприємства не вчиняла. Вважає звільнення незаконним, проведеним з порушенням, а тому змушена звернутися до суду. 24.06.2014 року представником подана заява про уточнення позовних вимог, якою просив стягнути з відповдіача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21105, 79 грн. Позивачка та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 27 березня 2014 року (а.с.17) заявлені вимоги з уточненнями підтримали з мотивів наведених у позові. Просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Іващук О.М., яка діє на підставі доручення від 29.01.2014 року (а.с.11) та представник відповідача [PERSON], який діє на підставі доручення від 03.04.2014 року (а.с.67) позов не визнали з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов (а.с.50-52). Просили у позові відмовити. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечила просила у позові відмовити. У судовому засіданні подала розрахунок можливої заборгованості за час вимушеного прогулу та просила взяти до уваги при ухваленні рішення. Голова профспілкового комітету Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Гулик О.В. будучи у судовому засіданні пояснила, що профспілковий комітет надавав згоду адміністрації для скорочення штату, у т.ч. і посаду позивача. [PERSON] усно запрошувалася на засідання, однак не прибула та обіцяла подати письмову заяву про проведення розгляду її питання на профкомі без участі, але в подальшому такої заяви не подала. В останнє судове засідання голова профспілки не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, третіх осіб, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 22.12.2011 року переведена на посаду старшого інспектора по кадрах Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Згідно наказу від 27.01.2014 року № 26-к [PERSON] звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.55). Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у випадку, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. В наказі від 27.01.2014 року № 26-к про припинення трудового договору з позивачкою як підстава звільнення вказано: наказ №79 від 08.11.2013 року «Про зміни в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації, скорочення штату працівників», повідомлення про вивільнення від 12.11.2013 року, згода профспілкового комітету на розірвання трудового договору (протокол №17 від 22.11.2013 року). Даним наказом п. 1. Реорганізовано структуру підприємства та скорочено 14.01.2014 року штат працівників у кількості 30 штатних одиниць; 2. Внесено в штатний розпис з 14.01.2014 року нові посади (Додаток 2); 3. Затверджено з 14.01.2013 року штатний розпис у новій редакції з врахуванням виключених із штатного розпишу та введених до штатного розпису посад у зв'язку із реорганізацією та скороченням штату працівників (Додаток 3) (а.с.58-66). З даним наказом позивач ознайомлена 18.11.2013 року (а.с.47). Згідно п.2 ст. 49-4 КЗпП України, ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. На виконання даної норми, в.о. директора Кравець П.М. 09.09.2013 року було скеро- вано подання голові профспілкового комітету ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» п. Гулик Л.В. про можливе скорочення штату працівників (а.с.49). Мотивами даного подання є те, що у зв'язку з Законом України від 11.02.2010 року, №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зі змінами, внесеними згідно Закону України від 09.12.2011 року №4152-VI з 01 січня 2013 року державну реєстрацію прав власності проводять органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, що значно зменшило обсяг виконаних робіт по технічній інвентаризації, що у свою чергу призвело до збиткових показників підприємства. Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно наказу №256 від 18.11.2013 року про надання відпустки [PERSON] перебувала у щорічній, додатковій, соціальній відпустці з 19.11.2013 року по 28.12.2013 року. В подальшому як вбачається з наказу №268 від 24.12.2013 року про надання відпустки [PERSON] була надана щорічна, додаткова, соціальна відпустка на двох дітей до 15 років з 3012.2013 року по 18.01.2014 року, яка на підставі представленого листка непрацездатності АГЖ №075391 від 09.01.2014 року, наказом №10 від 20.01.2014 року про надання відпустки була продовжена з 18.01.2014 року по 26.01.2014 року (а.с.34-39). Окрім цього, 18.11.2013 року позивачці під розписку було вручено повідомлено з попередженням про вивільнення із займаної посади з 20.01.2014 року (а.с.45). Стаття 43 КЗпП України передбачає, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Як вбачається із представленого протоколу №17 засідання профспілкового комітету ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 22.11.2013 року (а.с.31) на порядку денному якого було розгляд подання від адміністрації про скорочення штату працівників та розгляд заяв, ні серед присутніх членів профкому, ні серед запрошених прізвища [PERSON] не виявлено. Крім цього в ході розгляду справи суду не було представлено заяви гр.[PERSON], яка б дозволяла профкому розглядати подання за її відсутності. Проте, до матеріалів справи було долучено акт складений працівниками ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зокрема в.о. старшого інспектора по кадрах Калінською Н.М., бухгалтером Федунець С,В. та головою профкому Гулик О.В. «Складений про те, що 18.11.2013 року [PERSON] було попереджено, що 22.11.2013 року буде розглядатись подання про розірвання з нею трудового договору. Судом не приймається пояснення голови профкому, що позивача повідомляли про засідання у телефонному режимі, так як це не належним чином повідомлення та безпідставно проведено засідання у відсутності позивача. Відповідно до п.19 Пленуму ВС України N 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофі-лювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Після виходу з відпустки 27.01.2014 року [PERSON] у письмовій формі подавши відповідну заяву повідомила ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про те, що вона перебуває на 7 тижні вагітності долучивши до неї протокол ультразвукового обстеження о.м.6 XII 13 від 17.01.2014 року (а.с. 43-44). У відповідності до п.3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. За таких обставин, звільнення позивачки яка була на момент звільнення вагітною не можна визнати таким, що відповідає закону. Щодо вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу то така підлягає до стягнення, оскільки позивач поновлений на посаді. Судом встановлено, що позивач з 19.11.2013 року і до 26.01.2014 року перебувала у щорічній, додатковій, соціальній відпустці на двох дітей до 15 років, яка переривалася лікарняними. В останні два місяці роботи позивачем не було відпрацьовано жодного робочого дня. З довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 24.06.2014 року про середню заробітну плату та кількість відпрацьованих днів у січні-червні 2014 року вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 18949 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот сорок девять) гривень 52 коп. (а.с.79), а тому зазначену суму слід стягнути з відповдіача. Відповідно до п.3 ст.88, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Outcome: partial