Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

19.08.2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» або [PERSON]) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], у якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість станом на 16.03.2015 р. за кредитним договором № 22к-75 від 23.05.2008 у розмірі 329\~638 грн. 33 коп., з яких: 532 долари США 01 цент, що в еквіваленті по курсу НБУ (1 долар США =21,7704 грн.) становить 11 582 грн. 07 коп. заборгованість по кредиту; 5 005 доларів США 31 цент, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 108 967 грн. 60 коп. заборгованість по кредиту прострочена; 94 долари США 74 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2 062 грн. 53 коп. - нараховані відсотки; 182 долари США 94 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3\~982 грн. 68 коп. - нараховані відсотки на прострочену заборгованість; 169 грн. 40 коп. - сума строкової заборгованості по щомісячній комісії; 0 грн. 30 коп. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії; 202\~873 грн. 75 коп. пеня за невчасне погашення кредиту. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 23 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] (далі відповідач-1 або позичальник) був укладений кредитний договір № 22к-75, згідно пункту 2.1 якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 23 285 доларів США з оплатою по процентній ставці 14 % річних. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Mitsubishi Lancer 1.5 Invito, 2008 року випуску. Згідно з п. 3.2. кредитного договору позичальник зобовязався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 23 травня 2015 року. Сторони домовились про те, що у період користування кредитними ресурсами з 23.05.2008 р. по 23.05.2015 р. позичальник зобовязується щомісяця в термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними ресурсами, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 388,08 дол. США згідно із Графіком зниження розміру заборгованості (додаток № 1 до кредитного договору). Однак, відповідачем-1 були допущені прострочення сплати чергових платежів, в звязку з чим виникла прострочена заборгованість. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредитні кошти. Проте, відповідач-1 не виконав своїх зобовязань за кредитним договором та не сплатив у встановлений строк кредити, відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у звязку з чим позивач змушений звернувся до суду. Крім того, виконання кредитних і супровідних зобовязань відповідача-1 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було забезпечено порукою [PERSON] (далі відповідач-2 або поручитель), відповідно до укладеного з позивачем договору поруки № 935/08 від 23 травня 2008 року. Згідно з п. 1.1. договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 22к-75 від 23 травня 2008 року. Відповідно до п. 2.1. договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Таким чином, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Представник позивача, повідомлений належним чином, до суду не зявився, надав заяву, згідно якої\~ позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] 29.02.2016 року телефонограмою передав клопотання про відкладення розгляду справу, у зв"язку з тим, що бажає домовитися з позивачем щодо сплати боргу. Разом з тим, суд не вбачає поважних підстав для перенесення судового розгляду, оскільки дана цивільна справа перебуває у провадженні суду з 19.08.2015 року і відкладення\~ судових засідань постійно відбувалися саме за клопотанням відповідача [PERSON], у тому числі у зв"язку з бажанням укласти мирову угоду з позивачем. Дані обставини свідчить про зловживання процесуальними правами з боку даної особи і мають на меті затягування розгляду справи.\~ Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], повідомлений належним чином, до суду не зявився, про поважність причини неявки суд не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, 02.12.2015 року надав заперечення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за адресою місця реєстрації, про поважність причини неявки суд не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22к-75, згідно пункту 2.1 якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 23 285 доларів США з оплатою по процентній ставці 14 % річних. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Mitsubishi Lancer 1.5 Invito, 2008 року випуску. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредитні кошти. Відповідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч.1 ст.1048 позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно з п. 3.2. кредитного договору позичальник зобовязався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 23 травня 2015 року. Погашення проводилось шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Сторони домовились про такий порядок повернення позичальником кредитних ресурсів: у період користування кредитними ресурсами з 23.05.2008 р. по 23.05.2015 р. позичальник зобовязався щомісяця в термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними ресурсами, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 388,08 дол. США згідно із Графіком зниження розміру заборгованості (додаток № 1 до кредитного договору). Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору позичальник уповноважив [PERSON] при настанні строків повернення кредиту та/або процентів та комісійної винагороди, передбачених п.п. 3.2., 4.3., 4.4., 4.7., 4.8. або іншими пунктами цього договору, списувати необхідні суми, за умови їхньої наявності, з поточного та інших рахунків позичальника та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів. Згідно з п. 4.1 кредитного договору позичальник зобовязався сплачувати Банку проценти за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 14,00 % річних. Нарахування процентів проводиться по методу «факт»/«факт» за кожен день користування кредитними ресурсами (п. 4.2. Кредитного договору). Пунктом 4.3. кредитного договору передбачено що, позичальник сплачує проценти щомісяця, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, у складі щомісячного ануїтентного платежу. Відповідно до п. 4.7. кредитного договору позичальник у строк з 1 по 10 число кожного місяця повинен сплатити комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 192,12 грн. Проте, відповідач-1 не виконав своїх зобовязань за кредитним договором та не сплатив у встановлений строк кредит, відсотки за користування кредитом та комісійну винагороду. Згідно з п. 6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6. цього договору, а також будь-яких інших строків, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Крім того, виконання кредитних і супровідних зобовязань відповідача-1 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було забезпечено порукою [PERSON], відповідно до укладеного з позивачем договору поруки № 935/08 від 23 травня 2008 року. Згідно з п. 1.1. договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 22к-75 від 23 травня 2008 року, укладеним між кредитором та боржником, відповідно до якого боржнику наданий кредит у розмірі 23\~285 доларів США з оплатою по процентній ставці 14 % річних. Відповідно до п. 2.1. договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, заборгованість підлягає стягненню з відповідачів солідарно у відповідності до ст. 554 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Як вбачається зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Однак, оцінюючи розмір нарахованої пені, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, - розмір неустойки (пеня, штраф) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 03 вересня 2014р. (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Як вбачається з матеріалів справи заборгованість за кредитом складає 120 549,67 грн. (11 582 грн. 07 коп. - заборгованість по кредиту + 108 967 грн. 60 коп. - заборгованість по кредиту прострочена); нараховані відсотки - 2 062 грн. 53 коп.; нараховані відсотки на прострочену заборгованість - 3\~982 грн. 68 коп.; сума строкової заборгованості по щомісячній комісії - 169 грн. 40 коп.; сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 0 грн. 30 коп.; а пеня за невчасне погашення кредиту - 202\~873 грн. 75 коп. На підставі вищевикладеного, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, а саме: враховуючи, що розмір пені, нарахованої позивачем, значно перевищує розмір збитків, та виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає, що розмір неустойки (пені) підлягає зменшенню з 202 873,75 грн. до 126 800,58\~ грн. (розміру заборгованості за кредитом, відсотками та комісії). Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість станом на 16.03.2015 року на загальну суму 253\~565, 16 грн., а саме: заборгованість за кредитом 120 549,67 грн. (11 582 грн. 07 коп. - заборгованість по кредиту + 108 967 грн. 60 коп. - заборгованість по кредиту прострочена); нараховані відсотки - 2 062 грн. 53 коп.; нараховані відсотки на прострочену заборгованість - 3\~982 грн. 68 коп.; сума строкової заборгованості по щомісячній комісії - 169 грн. 40 коп.; сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 0 грн. 30 коп.; пеня за невчасне погашення кредиту - 126 800,58\~ грн. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] [PERSON] щодо невірності нарахування заборгованості, оскільки ухвалою суду від 02.12.2015 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] було призначено проведення судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставлене таке питання: яка сума кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22-к-75 від 23.05.2008 рокувідповідно до умов цього кредитного договору станом на 12.08.2015 року в тому числі по тілу кредиту, відсоткам, комісії, пені, з урахуванням проведених [PERSON] виплат в рахунок погашення заборгованості? Сплату витрат за проведення експертизи було покладено на відповідача [PERSON] Експертною установою було надіслано рахунок для здійснення оплати, про що повідомлено [PERSON] Данні вимоги експерта, відповідачем виконані не були, в звязку з чим справа була повернута до суду з повідомлення про неможливість проведення судово-економічної експертизи. За таких обставин суд, вважає, що експертиза не проведена з вини відповідача-1, тому у відповідності до ч.1 ст. 146 ЦПК України, згідно якої у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена або відмовити у його визнанні. Таким чином, суд визнає факт, для зясування якого була призначена експертиза на користь позивача. Задовольняючи позовні вимоги позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах судову» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. На підставі викладеного,

Outcome: partial