Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~17.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , \~ про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 74215,39 гривень та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 742,15 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 02.05.2018 року о 18 годині 33 хвилин [PERSON] - відповідач у справі, керуючи автомобілем марки Daewoo Lanos, [NUMBER] по вул.18 Лінія в м.Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Тoyota Camri, [NUMBER] , який по інерції скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 323 F, [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , чим порушив вимоги п.13.1 «правил дорожнього руху України» В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 р. по справі № 520/5615/18 [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість матеріального збитку завданого пошкодженням транспортному засобу марка/модель Mazda 323 F, [NUMBER] , що належить позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія [NUMBER] від 21.12.2005 p.) Окрім матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, позивачем були понесені додаткові витрати, які він вимушений був зробити для відновлення свого порушеного права, зокрема:- 1700,00 гривень витрати за проведення оцінки транспортного засобу Однак, не зважаючи на завдану матеріальну шкоду, відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати її. Позовні вимоги просить задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Так, у відповідності до ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно з ст. 43 ч. 2 п. 6 учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Позивач (заявник) та відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідач неодноразово надавав заяви про відкладення слухання справи, неодноразово заявляв клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, однак оплату вартості робіт за проведення експертизи не здійснював. В судовому засіданні 22.07.2020 року відповідач пояснив суду, що згоден сплатити приблизно 50 000гривень, обіцяв сплатити зазначену суму через тиждень. Суд надавав можливість сторонам укласти мирову угоду, але відповідач відмовився від укладання мирової угоди та не з`явився до суду. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. \~У судовому засіданні встановлено, що 02.05.2018 року о 18 годині 33 хвилин [PERSON] - відповідач у справі, керуючи автомобілем марки Daewoo Lanos, [NUMBER] по вул.18 Лінія в м.Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Тoyota Camri, [NUMBER] , який по інерції скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 323 F, [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , чим порушив вимоги п.13.1 «правил дорожнього руху України». В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 р. по справі № 520/5615/18 [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з висновком експерта № 6219 від 16 травня 2018 р. експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda 323 F, [NUMBER] складає 72515,39 гривень. Відповідно до квитанції 0.0.1030149821.1 від 08.05.2018 року [PERSON] сплатив за проведення експертизи матеріального збитку 1700 гривень. У відповідності до положень ч. 5 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. З ст. 22 ЦК України). Статтею 1187 ЦК України передбачено обов`язок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка на відповідній правовій підставі ним володіє. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. \~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 742,15 гривень.

Outcome: partial