Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

29.01.2016 року [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому було уточнено. В обґрунтування свого позову зазначив, що 23.03.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1969 те, що [PERSON] передала у власність [PERSON] безоплатно, а [PERSON] прийняв у власність нежитлову будівлю літ. «Г», загальною площею 22,6 кв. м., що розташована за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграда, буд. № 134-А. Нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 0,0135 га. Кадастровий номер 6310136900:06:007:0036 від 18.04.2012 р. Виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області було винесено рішення №226 «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан». Пунктом №1 Додатку до цього рішення передбачено звільнення території міста від стаціонарного кафе, майданчику літнього кафе, тимчасового кафе з тимчасовою спорудою, розташованого за адресою: місто Харків, проспект Героїв Сталінграду, буд. №134-А. Зазначений Додаток було підписано заступником заступником міського голови керуючим справами виконавчого комітету Харківської міської ради [PERSON], заступником міського голови з питань правового забезпечення [PERSON], заступником міського голови директором департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин [PERSON], директором юридичного департаменту [PERSON], директором департаменту комунального господарства [PERSON]. Внаслідок чого, нежитлова будівля літ. «Г» за адресою: пр. Героїв Сталінграду, буд. №134-А, яка належала [PERSON] на праві власності, була зруйнована разом з обладнанням та побутовою технікою. Організацією людей, які виконували роботи по демонтажу вказаної будівлі, та роботами по знищенню майна, керували [PERSON], заступник голови Комінтернівської районної адміністрації м. Харкова з соціальних та гуманітарних питань та [PERSON], колишній голова Комінтернівської районної адміністрації м. Харкова, про що свідчить відео зйомка цього процесу. Новий договір оренди вказаної земельної ділянки до моменту знесення споруди був оформлений належним чином з необхідними погодженнями комунальних служб міста та підписами керівників державних установ, що на цей обєкт будівництва існує Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію та Рішення Харківської міської ради про затвердження цього акту №1015 від 15.11.2006 р. Після руйнації кавярні, через деякий час, Харківська міська рада надала цю спірну земельну ділянку іншим субєктам господарювання, більш того, вказану земельну ділянку було надано іншому субєкту господарювання не в оренду, а для приватизації. Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано матеріальної та моральної шкоди. В судове засідання представник позивача зявився, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суддя, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 23.03.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1969 те, що [PERSON] передала у власність [PERSON] безоплатно, а [PERSON] прийняв у власність нежитлову будівлю літ. «Г», загальною площею 22,6 кв. м., що розташована за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграда, буд. № 134-А. Нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 0,0135 га. Кадастровий номер 6310136900:06:007:0036 від 18.04.2012 р. Нежитлова будівля літ. «Г» за адресою: пр. Героїв Сталінграду, буд. №134-А, яка належала [PERSON] на праві власності, була зруйнована разом з обладнанням та побутовою технікою на підставі рішення №226 «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан» виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.09.2014 року позов [PERSON] до Харківської міської ради про скасування вищезазначеного рішення задоволено в повному обсязі, рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан» від 18 квітня 2012 року №226 в частині пункту №1 Додатку до рішення виконавчого комітету, стосовно звільнення території міста від будівель, які розташовані за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, буд. № 134-А, скасовано. Колегія суддів апеляційного адміністративного суду Харківської області, дійшла висновку, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан» від 18.04.2012 року №226 в частині пункту №1 Додатку до рішення виконавчого комітету є неправомірним, стосовно звільнення території міста від нежитлової будівлі літ. «Г» загальною площею 22,6 кв.м. розташовано за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, буд. № 134-А. Виконавчий комітет Харківської міської ради, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду під час розгляду справи дійшла висновку, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан» від 18.04.2012 року №226 в частині пункту №1 Додатку до рішення виконавчого комітету є неправомірним. З матеріалів справи вбачається, що своє порушене право позивач обґрунтовує втратою можливості користуватись нежитловою будівлею літера «Г», загальною площею 22,6 кв. м. за адресою м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 134-А, що належить йому на праві власності на підставі того, що її було демонтовано та знесено. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності, зареєстрованому у встановленому законом порядку належить нежитлова будівля літера «Г», загальною площею 22,6 кв. м. за адресою м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 134-А. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановленим законом. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 22 ЦК України, Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі\~знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв?язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються, взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках тягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).У тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів. ( Абзац п'ятий пункту 9 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 7( v0007700-94 ) від 08.07.94 ) Відповідно до висновку про вартість майна складеного ООО «Нерухомість» від 15.02.2012 року зруйнована нежитлова будівля була оцінена в 225200,00 грн. Посилання позивача на той факт, що матеріальна шкода повинна бути перерахована відповідно до теперішнього курсу долара є необґрунтованими, адже не підтверджуються тим фактом, що кошти були вкладені саме в іноземній валюті. Також посилання на упущену вигоду є \~недоведеною підставою для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, не подано доказів на підтвердження його реальної можливості щодо отримання доходів від користування орендованими приміщеннями згідно з договором оренди. Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. З матеріалів справи вбачається, що вимога відшкодування упущеної вимоги нічим не обґрунтована. Стосовно вимоги про відшкодування завданої шкоди, суд дійшов до наступного. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частини 1, 3 ст. 23 ЦК України). Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу демонтування та знесення нежитлової будівлі внаслідок незаконних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь позивача 5000 (пять тисяч) грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог\~\~ст. 88\~\~ЦПК України\~\~стороні,\~\~на користь якої\~\~ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони\~\~понесені\~\~нею і документально\~\~підтверджені судові витрати.\~Позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору, що ж до відшкодування\~витрат, понесених на правову допомогу, то вони позивачем не були підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: partial