Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У червні 2020 року заявник звернулася до суду з зазначеною вище заявою, в обґрунтування якої зазначила, що у неї в постійному користуванні знаходиться земельна ділянка, площею 0,957 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На сьогоднішній день у неї виникла необхідність присвоїти кадастровий номер вказаній вище земельній ділянці та здійснити реєстрацію права власності цієї ділянки. І з`ясувалося, що у правовстановлюючому документі на земельну ділянку - державному акті на право постійного користування землею, допущена помилка, а саме невірно записано її прізвище. Згідно паспорта, її прізвище - « [PERSON] », а у державному акті записано, що державний акт виданий громадянину України - « [PERSON] …». Через цю помилку вона не може присвоїти кадастровий номер вказаній вище земельній ділянці та здійснити реєстрацію права власності цієї ділянки. З наведених підстав заявник просила суд встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу, а саме те, що державний акт на право постійного користування землею дійсно належить їй. Заявник в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, якою повідомила, що свою заяву підтримує та просить про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, якою просить про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, у заявниці - [PERSON] , [INFO] , у постійному користуванні знаходиться земельна ділянка, площею 0,957 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право постійного користування на цю земельну ділянку підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії І-ОД № 010708, який виданий 23 листопада 2001 року на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 426/2 від 13 вересня 2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3-11. На сьогоднішній день у неї виникла необхідність присвоїти кадастровий номер вказаній вище земельній ділянці, а також отримати у приватну власність зазначену земельну ділянку і здійснити реєстрацію права власності цієї ділянки. І як з`ясувалося лише недавно, у правовстановлюючому документі на земельну ділянку - державному акті на право постійного користування землею, допущена помилка, а саме невірно записано її прізвище. Згідно паспорта, її прізвище - « [PERSON] », а у державному акті записано, що державний акт виданий громадянину України - « [PERSON] …». Таким чином, вона не може довести, що державний акт на зазначену вище земельну ділянку, дійсно належить їй, а відповідно і не має можливості присвоїти кадастровий номер вказаній вище земельній ділянці, отримати у приватну власність цю земельну ділянку. Минулого року вона зверталася до Миколаївської сільської ради Овідіопольського району з метою виправлення вказаної помилки. Миколаївська сільська рада Овідіопольського району Одеської області надала погодження на виготовлення документів стосовно приватизації вказаної вище земельної ділянки згідно державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 010708. Після цього, вона звернулася до землевпорядної організації і там їй повідомили, що для присвоєння кадастрового номеру вказаній вище земельній ділянці та для оформлення права власності на цю ділянку їй необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту належності їй правовстановлюючого документу - державного акту на зазначену вище земельну ділянку. Дослідивши зазначені докази, суд дійшов висновку, що дійсно в державному акті на зазначену вище земельну ділянку допущена граматична помилка, а саме невірно зазначено, що цей державний акт виданий громадянину України - «Воробьовій…», а повинно було бути зазначено, що він виданий громадянину України - « [PERSON] …». З наведених підстав суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved