Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення. Позивачі при зверненні до суду мотивували свої вимоги тим, що [PERSON], 28.06.2011 року приблизно о 23 год., керуючи технічно справним автомобілем «БМВ 525» д.р.н. [NUMBER], рухався по проїзній частині вулиці Петропавлівський зі сторони вулиці Фрунзе в напрямку вулиці Бакинський в місті Києві, проїжджаючи неподалік будинку №58 по вулиці Петропавлівський, перед початком виконання маневру обгону не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також не переконався в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу. У послідуючому, виконуючи маневр обгону, не дав дорогу транспортному засобу, що рухається в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого допустив порушення Правил дорожнього руху України. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав, згідно висновку експерта №1951/Е від 04.12.2012 року, тілесні ушкодження у вигляді: «закрита травма правої нижньої кінцівки у вигляді розриву заднього рогу медіального меніску, забою кісткового мозку медіального вад виростку стегнової кістки, синовиїту, забійних ран в ділянці наколінника та правого колінного суглобу. За ступенем тяжкості вищевказана закрита травма правої нижньої кінцівки відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров'я)». А також пасажир автомобіля «Хундай Гедз» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] отримала, згідно з висновком судово-медичної експертизи №357/1 від 19.11.2012 року, тілесні ушкодження у вигляді: «закрита травма лівої кисті - перелом основної фаланги 1 пальця зі зміщенням уламків, яка виноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров'я)». За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12012110070000381, у рамках якого, [PERSON] повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Постановою слідчого [PERSON] та [PERSON] було залучено у зазначеному кримінальному провадженню, як потерпілих від вчиненого [PERSON] злочину. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 75 КК України. Крім спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, кожному з позивачів, також, був пошкоджений автомобіль, внаслідок чого [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду. Згідно звіту №2894 від 17.09.2013 року «Про незалежну оцінку визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, розмір матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Хундай Гедз» державний реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, складає 74 180, 60 грн. За проведення цієї оцінки [PERSON] було сплачено 800 грн. [PERSON] під час розгляду кримінального провадження у суді запевнив позивачів про добровільне відшкодування всіх завданих матеріальних та моральних збитків, у зв'язку з чим, позивачі не заперечували проти його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, будучи впевненими, що він дійсно розкаявся, та не подавали цивільний позов у рамках кримінального провадження. Позивачі зазначають, що на даний час, на протязі майже трьох років від вчинення злочину, відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати завдану позивачам у результаті ДТП матеріальну та моральну шкоду та відверто ігнорує їх прохання відшкодувати її. Сума матеріальних збитків від вчиненого злочину, завданих [PERSON] становить 74 180, 60 грн. (сума матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля), сума матеріальних збитків від вчиненого злочину, завданих [PERSON] становить 800 грн. (вартість сплаченого авто-товарознавчого дослідження пошкоджень автомобіля). Також позивачі зазначають, що в результаті дій [PERSON] позивачам [PERSON] та [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яку [PERSON] оцінює в 15 000 грн., а [PERSON] в 10 000 грн. В зв'язку із зазначеним позивачі вважаючи свої права порушеними просили суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 74 180,60 грн. в рахунок відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 800 грн. в рахунок відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10000 грн. в рахунок відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 15000 грн. в рахунок відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10000 грн. в рахунок відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились надавши до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність в яких також зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд про задоволення позову та не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 28.06.2011 року приблизно о 23 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «БМВ 525» д.р.н. [NUMBER], рухався по проїзній частині вулиці Петропавлівський зі сторони вулиці Фрунзе в напрямку вулиці Бакинський в місті Києві, проїжджаючи неподалік будинку №58 по вулиці Петропавлівський, перед початком виконання маневру обгону не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також не переконався в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу. У послідуючому, виконуючи маневр обгону, не дав дорогу транспортному засобу, що рухається в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 1.3, 1.5, 10.1, 10.3, 14.2(г). Встановлено, що порушення вищевказаних вимог ПДР [PERSON] виразились у тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем «БМВ 525» д.р.н. [NUMBER] та рухаючись по проїзній частині вулиці Петропавлівський зі сторони вулиці Фрунзе в напрямку вулиці Бакинський в місті Києві, під час виконання маневру обгону, який виконував всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення із автомобілем «Хундай Гедз» д.р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутному йому напрямку руху, тобто по вулиці Петропавлівський зі сторони вулиці Фрунзе в напрямку вулиці Бакинський в місті Києві. Вбачається, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав, згідно висновку експерта №1951/Е від 04.12.2012 року, тілесні ушкодження у вигляді: «закрита травма правої нижньої кінцівки у вигляді розриву заднього рогу медіального меніску, забою кісткового мозку медіального вад виростку стегнової кістки, синовиїту, забійних ран в ділянці наколінника та правого колінного суглобу. За ступенем тяжкості вищезазначена закрита травма правої нижньої кінцівки відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров'я)». Окрім того вбачається, що пасажир автомобіля «Хундай Гедз» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] отримала, згідно з висновком судово-медичної експертизи №357/1 від 19.11.2012 року, тілесні ушкодження у вигляді: «закрита травма лівої кисті - перелом основної фаланги 1 пальця зі зміщенням уламків, яка виноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров'я)». Порушення водієм [PERSON] вимог п.п.10.1; 10.3; 14.2.(г) ПДР України, знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Судом встановлено, що за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12012110070000381, у рамках якого, [PERSON] повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Постановою слідчого [PERSON] та [PERSON] було залучено у зазначеному кримінальному провадженню, як потерпілих від вчиненого [PERSON] злочину. Вбачається, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 75 КК України. Також вбачається, що крім спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, кожному з позивачів, також, був пошкоджений автомобіль, внаслідок чого [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду. Згідно звіту №2894 від 17.09.2013 року «Про незалежну оцінку визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, розмір матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Хундай Гедз» д.р.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, складає 74 180, 60 грн. (а.с. 65-90). Вбачається, що за проведення вищезазначеної оцінки [PERSON] було сплачено 800 грн. (а.с. 64). Позивачі при зверненні до суду зазначали, що [PERSON] під час розгляду кримінального провадження у суді запевнив позивачів про добровільне відшкодування всіх завданих матеріальних та моральних збитків, у зв'язку з чим, позивачі не заперечували проти його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, будучи впевненими, що він дійсно розкаявся, та не подавали цивільний позов у рамках кримінального провадження, однак на протязі майже трьох років від вчинення злочину, відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати завдану позивачам у результаті ДТП матеріальну та моральну шкоду та відверто ігнорує їх прохання відшкодувати її, в зв'язку з чим позивачі просили суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вироки або постанови у кримінальній справі, що набрали законної сили є обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок чи постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода,завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вбачається, що сума матеріальних збитків від вчиненого злочину, завданих [PERSON] становить 74 180, 60 грн. (сума матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля), сума матеріальних збитків від вчиненого злочину, завданих [PERSON] становить 800 грн. (вартість сплаченого авто-товарознавчого дослідження пошкоджень автомобіля), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. З огляду на те, що вина [PERSON] у вчиненні ДТП, яке відбулось 28. 06. 2011 року встановлена вироком Подільського районного суду м. Києва від 19. 03. 2013 року, матеріальна шкода завдана позивачу [PERSON] в сумі 74 180, 60 грн. та матеріальна шкода завдана позивачу [PERSON] в сумі 800 грн., доведена позивачами належними та допустимими доками, які містяться в матеріалах справи, а також зважаючи на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов'язку по відшкодування завданої позивачам матеріальної шкоди, суд вважає вимоги позивачів в цій частині обґрунтованими та доведеними, в зв'язку з чим вважає за можливе позов в цій частині задовольнити. Щодо вимог позивачів про стягнення з відповідача на їхню користь моральної шкоди, слід зазначити наступне. Позивачі при зверненні до суду обґрунтовували свої вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди наступним. В результаті дій [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 10 000 грн. Дана шкода виразилась у тому, що [PERSON] була власником пошкодженого автомобіля і в результаті вчиненого засудженим злочину, згідно автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість авто. Таким чином, майже три роки [PERSON] не може користуватись належним автомобілем, змушена користуватись постійно послугами таксі і громадського транспорту, що значно ускладнює її пересування по місту, забирає більше часу та грошових коштів. Дані обставини призводять до погіршення її самопочуття, здоров'я та загальної атмосфери у сім'ї, оскільки внаслідок дій [PERSON] фактично вся родина позбавлена можливості користуватись автомобілем. Також, в результаті дій [PERSON] позивачам [PERSON] та [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яку [PERSON] оцінює в 15 000 грн., а [PERSON] в 10 000 грн. Зазначена моральна шкода виразилась у наступному. Відразу після ДТП, позивачі [PERSON] та [PERSON] були змушені звернутись до медичного закладу для отримання невідкладної медичної допомоги та проходити тривале лікування, поєднане з оперативним втручанням. Від дій відповідача був порушений звичайний спосіб життя позивачів [PERSON] та [PERSON] Під час лікування позивачам [PERSON] та [PERSON] був накладений гіпс, в якому вони змушені були ходити протягом одного місяця ([PERSON]) та шести місяців [PERSON]). [PERSON], у зв'язку з пошкодженням ніг, був вимушений пересуватись по місту лише на таксі, за власний кошт. Це суттєво вплинуло на ступінь працездатності позивачів, оскільки через травми позивачі не могли у повному обсязі виконувати свою роботу. Отримані травми завдали позивачам значних незручностей у побуті. Позивачам доводилося більше часу витрачати на виконання повсякденних людських потреб. Також [PERSON] посилався на те, що на момент вчинення злочину він перебував на іспитовому терміні на посаду Начальника відділу супроводження систем ПАТ "НАДРА" БАНК, але через шкоду заподіяну здоров'ю фактично втратив посаду, що також завдало моральних страждань. Крім цього, у зв'язку з істотним пошкодженням єдиного автомобіля у сім'ї, позивачі вимушені до теперішнього часу пересуватися пішки або користуватися послугами таксі та громадського транспорту, що також забирає у позивачів багато зайвого часу, який вони могли проводити відпочиваючи. Позивачі посилаючись на те, що завдана позивачам моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку з пошкодженням майна, просили суд стягнути з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] 10000 грн., на користь [PERSON] 15000 грн., на користь [PERSON] 10000 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Судом встановлено, що в зв'язку із порушення [PERSON] ПДР України, що призвело до ДТП, позивачам було завдано глибоких фізичних та душевних страждань, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, погіршення фізичних можливостей позивачів, відчуття позивачами дискомфорту по теперішній час. Проте, суд не погоджується з визначеною позивачами сумою моральної шкоди, вважаючи її завищеною, а тому з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з [PERSON] у відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] 1000 грн., на користь [PERSON] 7000 грн., на користь [PERSON] 3000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial