Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка», який мотивувала тим, що з 20 травня 2009 року по 30 жовтня 2018 року вона працювала на підприємстві відповідача. 30 жовтня 2018 року позивач звільнилась за угодою сторін, відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення відповідач не провів з нею розрахунок, а саме: не виплатив заробітну плату в сумі 37 896 гривень 37 копійки. Посилаючись на норми ст.ст. 116 та 117 КЗпП України, просила суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у вказаній сумі та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2019 року. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача, не зважаючи на повідомлення відповідача про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомили, відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог не надали. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого висновку: Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах підтверджується копією трудової книжки, з якої вбачається, що позивач була звільнена з роботи 30 жовтня 2018 року на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпПУ. /а.с. 3/ Згідно довідки, виданої КП ШКЗ «Зірка» 05 лютого 2019 року за № 38 - ВГБ, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 31 січня 2019 року складає 36105 гривень 50 копійок. /а.с. 16/ Доказів сплати заборгованості суду не надано, а отже позовна вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п 20. постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999 р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу - [PERSON] заробітна плата позивача за серпень 2018 року становила 4048,87 грн, за вересень 2018 року - 3887,63 грн. Кількість робочих днів у серпні 2018 р. - 22, у вересні 2018 р. - 20. Отже середньоденний заробіток позивача становить 188 грн 96 к. (4048,87 + 3887,63) : 42. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2019 року складає: 188 грн 96 к. (середньоденний заробіток) х 85 (кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні) = 16061 грн 60 к. Зважаючи на вказане, та те, що доказів відсутності вини відповідача в затримці розрахунку суду не надано, з КП ШКЗ «Зірка» підлягає стягненню на користь позивачки 16061 грн 60 к. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 1536 грн 80 к. судового збору за задоволені вимоги по стягненню заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Outcome: partial