Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

24 грудня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 30 липня 2018 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 800 грн. Зазначена заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг. При цьому позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість в порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі відповідач не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати основного боргу та відсотків. Заборгованість станом на 28 жовтня 2020 року, становить - 10 311, 05 грн, з яких: 6 924, 69 грн - заборгованість за тілом кредиту; 966, 93 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2 419, 43 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30 липня 2018 року у розмірі - 10 311, 05 грн, а також 2 102 грн понесених судових витрат. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 08 лютого 2021 року, яке в подальшому, через неявку до суду відповідача, було відкладене на 09 березня 2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 73). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася засобами поштового зв`язку (а.с. 95), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 94). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с. 11). Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , підтверджується зміна розміру кредитного ліміту наданого останньому, зокрема його збільшення до 800 грн (а.с. 10). Відповідно до укладеного договору відповідач отримував одну кредитну картку: № [NUMBER] , дата відкриття рахунку 30 липня 2018 року, з терміном дії до 06/22 (а.с. 9), рух коштів по якій відображено у виписці банку (а.с. 68-69). У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, шляхом самостійного отримання роздруківки примірника договору з офіційного сайту www.privatbank.ua. Крім анкети-заяви, позивачем додано до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с. 14), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 15-59) та роздруківка паспорту споживчого кредиту від 30 липня 2018 року (а.с. 12-13). Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість відповідача [PERSON] за договором б/н від 30 липня 2018 року, станом на 28 жовтня 2020 року становить - 10 311, 05 грн та складається з: 6 924, 69 грн - заборгованість за тілом кредиту; 966, 93 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2 419, 43 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 (а.с. 6-8). Разом з тим, суд зважає, що у анкеті-заяві позичальника від 30 липня 2018 року, підписаній сторонами, не зазначена відсоткова ставка, відповідно до якої повинні здійснюватися нарахування за користування кредитом. Відповідно до роздруківки паспорта споживчого кредиту підписаного сторонами по справі, від 30 липня 2018 року, реальна річна процентна ставка, відсотків річних в залежності від виду карточки Універсальна/Універсальна ГОЛД становить відповідно: 0%/1,56% - за умови здійснення розрахунків в межах пільгового періоду; 52,84%/53,36% - за умови отримання готівкових коштів поза межами пільгового періоду. В паспорті також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 12-13). Вказаний паспорт споживчого кредиту розрахований на картки «Універсальна» і «Універсальна ГОЛД», зміст якого місить інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, проте інформація, яка міститься в даному паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 14 серпня 2018 року. Таким чином, дія умов паспорта споживчого кредиту становить 15 днів. Разом з тим, з вказаної довідки не можливо встановити яку саме кредитну картку отримав відповідач та до якого кредиту відноситься дана інформація, оскільки ідентифікуючі відомості самого кредитного договору відсутні. За таких підстав суд не може врахувати даний паспорт споживчого кредиту при ухваленні рішення. Суд також зважає на відсутність доказів щодо підтвердження того, що паспорт підписувався кредитодавцем та споживачем у паперовому вигляді або за допомогою електронного цифрового підпису. Крім того, суд звертає увагу, що, матеріали справи взагалі не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Правил надання банківських послуг ПриватБанку, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо відсоткової ставки, відповідно до якої повинні здійснюватися нарахування за користування кредитом. Таким чином, надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Правил надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд зазначає, що надання позивачем певної редакції положень Умов і правил банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не має правового значення, оскільки вид банківського кредиту, який надавався позивачем відповідачу з огляду на його характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є - споживчим кредитуванням, обов`язковою умовою якого, є додержання письмової форми для цих умов та узгодження їх сторонами, після чого їх можна буде розцінювати, як невід`ємну складову змісту договору (ст. 1055 ЦК України). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків, які будуть нараховуватися за користування відповідачем вказаним кредитом. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічний правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача щодо здійснення огляду та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційном веб-сайті АТ КБ "ПриватБанк" за посиланням https:privatbank.ua/terms, адже такий огляд не змінить тих обставин, що Умови неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин та до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Також, огляд веб-сайту не змінить і тих обставин, що вони відповідачем не підписані, а отже й обставини щодо недоведеності, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд зважає, оскільки є встановленим, що після укладення вищезазначеного договору відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується відповідною випискою про рух коштів по картковому рахунку відповідача: № [NUMBER] , то зазначені обставини дають підстави вважати, що останній фактично користувався кредитними коштами наданими АТ КБ «ПриватБанк». Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] , станом на 28 жовтня 2020 року, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає - 6 924, 69 грн. Відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором щодо тіла кредиту не спростований, а тому, суд приходить до висновку, щодо наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 30 липня 2018 року в сумі - 6 924, 69 грн, а тому позовні вимоги банку в цій частині підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки анкетою-заявою позичальника від 30 липня 2018 року підписаною сторонами, не встановлена процентна ставка, то на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача необхідно стягнути три проценти річних від простроченої суми, що за підрахунками суду становить - 86, 38 грн. При цьому суд зауважує, що нарахування позивачем суми - 2 419, 43 грн, яка становить 84 відсотки від простроченої заборгованості за кредитом, з посиланням на ст. 625 ЦК України, прямо суперечить положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, він має заборгованість за кредитом, на яку відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховуються три відсотки річних від простроченої суми. В цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню. Проте правові підстави для стягнення з відповідача прострочених відсотків, а також 84 відсотки річних з посиланням на ст. 625 ЦК України, з огляду на вищенаведене, відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить - 7 011, 07 грн, яка складається з 6 924, 69 грн заборгованості за тілом кредиту та трьох відсотків річних у сумі - 86, 38 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 102,00 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (68%) у сумі - 1 429, 36 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial