Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

10.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, який 12.02.2015 року уточнив та просить стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 6919,02 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди; грошові кошти у сумі 6000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; 1000,00 грн. витрат на правову допомогу; 487,20 грн. судових витрат. При цьому позивач посилається на те, що 27.05.2014 року відбулося ДТП між транспортними засобами [PERSON] та [PERSON] Оскільки автомобіль [PERSON] було застраховано у ПрАТ «СК «ТАС», страхова компанія перерахувала позивачу страхову виплату у розмірі 19783,22 грн. /за виключенням коефіцієнта фізичного зносу - 6 919,02 грн./. Оскільки, сума у розмірі 6919,02 грн. позивачу не відшкодована, а також невідшкодована моральна шкода [PERSON] звернувся до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. При цьому пояснив, що укладений із ПрАТ «СК «ТАС» договір страхування має покривати усі страхові виплати [PERSON], тому він не являється належним відповідачем щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Також заперечував щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Представник ПрАТ «СК «ТАС» до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. 08.12.2014 року до суду було надано письмові пояснення ПрАТ «СК «ТАС». Вислухавши позивача та його представника, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27.05.2014 року о 15:45 год. [PERSON], керуючи автомобілем Тойота, д/н [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем Шевроле д/н [NUMBER]. Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 18.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України /а.с.11/. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля Шевроле, державний номер [NUMBER]. /а.с. 9/. Відповідно до калькуляції/висновку № 04354_12 від 03.06.2014 року вартість пошкоджено автомобіля складає 26702,24 грн., в тому числі: вартість замінених складових - 12813,00 грн.; вартість робіт - 7891,20 грн.; вартість матеріалів - 5998,04 /а.с. 18-21/. Коефіцієнт зносу замінених складових, згідно з визначенням коефіцієнта фізичного зносу ПП «Карекс Груп» становить 0,54, що дорівнює 6919,02 грн. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС / 9786180 відповідач [PERSON] застрахував автомобіль «Тойота», державний номер [NUMBER] у ПрАТ «СК «ТАС». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи - 0 /а.с. 93/. Листом ПрАТ «СК «ТАС» повідомлено позивача, що відповідно до калькуляції № 04354_21 від 03.06.2014 року матеріальний збиток становить 26702,24 грн. З урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових /6919,02 грн./ належна до сплати сума страхового відшкодування становить 19783,22 грн. = 26702,24 грн. - 6919,02 грн. /а.с. 23/. З вказаних розрахунком позивач погодився та на цей час розрахунок ним не оскаржується. Таким чином, судом встановлено, що заподіяна позивачу матеріальна шкода у розмірі 26702,24 грн. не перевищує ліміт відповідальності, встановлений полісом № АС / 9786180. Як вбачається із платіжного доручення № 17888 від 04.08.2014 року ПрАТ «СК «ТАС» перерахувало [PERSON] кошти у розмірі 19783,22 грн. /а.с. 25/. Однак, для відновлення пошкодженого автомобіля позивача [PERSON] звернувся особисто до ТОВ «Автолайф лтд» та згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 33 від 07.08.2014 року сплатив кошти у розмірі 6919,02 грн. /а.с. 26/. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092. Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача, які були підтримані стороною позивача в судовому засіданні 08.04.2015 року, про стягнення всієї суми майнової шкоди не з ПрАТ «СК «ТАС», а саме з відповідача [PERSON] в частині не виплаченої суми страховою компанією, заявлені неправомірно. При цьому, суд приходить до висновку, що доводи відповідача [PERSON], що саме страхова компанія повинна сплатити всю суму майнової шкоди, яка не перевищує ліміт відповідальності, є обґрунтованими та доведеними, за виключенням доводів стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіяні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). Суд погоджується з доводами позивача, про те, що йому завдано моральну шкоду душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу, порушення способу життя всієї родини. Про що суду надано докази стосовно членів сім'ї позивача, їх стану здоров'я /а.с. 27-34/. Однак, суд вважає, що позивачем заявлено завищений розмір моральної шкоди, в зв'язку з чим вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проаналізувавши положення діючого законодавства з правовідносинами, які виникли між позивачем та відповідачем [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково доведені та обґрунтовані. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial