Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

12.11.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 грудня 2013 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось, позивачка проживала з чоловіком у його матері, яка її постійно принижувала, а відповідач не захищав її. Після переїзду позивачки її чоловік відмовився переїжджати з нею. Позивачка вважає, що збереження сімї неможливе, примирення не бажає. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21 грудня 2013 відділом державної РАЦС Фастівського міськрайнного управління юстиції у Київській області . Позивач у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву в якій позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутність, а після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Згура». Відповідач, який був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, за викликом суду не зявився, через канцелярію суду надав заперечення в якому проти розірвання шлюбу не заперечує, проте не згідний з причинами, що стали підставами для припинення фактичних шлюбних відносин та розірвання шлюбу, які зазначає позивачка. Крім того просить відмовити позивачці в частині позовних вимог щодо стягнення з нього судового збору та витрат на юридичну допомогу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 грудня 2013 року між [PERSON] та Коляденко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київської області за актовим записом № 356 (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15.02.2014 року відділом державної РАЦС реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київської області (а.с.5). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, сторони примирення не бажають, позивачка заперечує проти подальшого збереження шлюбу, син проживає з позивачкою. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просила залишити шлюбне прізвище «Згура». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Стягненню підлягають лише документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Разом з тим, позивачем не надано підтвердження укладання договору про надання правової допомоги, тому суд вважає, що зазначені витрати документально не підтверджені та не доведені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial