Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

У червні 2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою, заінтересовані особи: Куликівська селищна рада Куликівського району Чернігівської області, приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П., про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що [PERSON] була власником житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем за заповітом після її смерті на згаданий будинок є [PERSON] . Заявник стверджувала, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . У встановлений строк та у визначеному законом порядку [PERSON] прийняла спадщину, проте приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , який за життя належав на праві власності [PERSON] . Відмова у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що [PERSON] не надала доказів на підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] . З цих підстав [PERSON] просила суд встановити факт, що [PERSON] є її рідною сестрою. Представник заявника у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Куликівської селищної рада Куликівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, заінтересована особа про день, час та місце розгляду справи повідомлялася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності її представника. Заінтересована особа приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Залучений судом до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є рідною сестрою заявника, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Допитана судом в якості свідка [PERSON] показала, що вона є соціальним працівником та регулярно відвідує [PERSON] . Зі слів заявника [PERSON] знає, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Свідок [PERSON] є донькою заявника. У судовому засіданні свідок показала, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Заслухавши вступне слово представника заявника, заінтересованої особи [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 січня 2019 року (а. с. 41). На випадок своєї смерті [PERSON] 20 березня 2007 року склала заповіт, посвідчений секретарем Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 22, яким заповіла [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та вклад у банку (а. с. 46). Земельні ділянки площею 0,35 га, 0,32 га та 3,90 га [PERSON] заповіла [PERSON] (а. с. 44). Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснювалось за заповітом. За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] прийняла шляхом подання приватному нотаріусу Куликівського районного нотаріального округу Пономаренку Є.П. заяви про прийняття спадщини у строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а. с. 41). У подальшому [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке їй заповіла [PERSON] . Однак постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. від 22 квітня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що спадокоємець не надала документів, які підтверджують те, що вона є рідною сестрою спадкодавця (а. с. 11). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч. 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. При цьому заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Порядок видачі нотаріусами свідоцтв про право на спадщину за заповітом врегульовано нормами п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (тут і далі - в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови). Пп. 5.16 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, якщо в заповіті зазначені родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє документи, що підтверджують факт родинних відносин, та за бажанням спадкоємців зазначає про родинні відносини у свідоцтві про право на спадщину за заповітом. Ненадання спадкоємцем документів, які підтверджують такий факт, з огляду на приписи ч. 1 ст. 1235 ЦК України та п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку, не є підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцва про право на спадщину за заповітом, а лише унеможливлює зазначення у цьому свідоцтві про родинні відносини спадкодавця та спадкоємця. Натомість приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П. усупереч наведеним положенням закону та підзаконного нормативно-правового акта відмовив [PERSON] у видачі свідоцва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. У судовому порядку підлягають встановленню, зокрема факти родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Водночас юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Факт, про встановлення якого просить [PERSON] , жодним чином не випливає на реалізацію нею права на спадкування після смерті [PERSON] , позаяк спадкодавець склала на користь [PERSON] заповіт, який є чинним, а нотаріус відповідно до положень ч. 1 ст. 1235 ЦК України та п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку зобов`язаний видати заявнику свідоцтво про право на спадщину за заповітом незалежно від наявності родинних відносин спадкодавця та спадкоємця. Наведене свідчить, що факт, встановити який просить [PERSON] , не має юридичного характеру, оскільки не викликає юридичних наслідків, а отже не може бути встановлений судом в порядку окремого провадження. За таких обставин ефективним засобом захисту порушеного права спадкоємця [PERSON] на набуття у власність майна в порядку спадкування за заповітом (таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням) є оскарження рішення приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповіту, що оформлене постановою від 22 квітня 2020 року, чи пред`явлення позову про визнання права власності на спадкове майно. Згідно з ч 1 ст. 2, ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, а також інших правовідносин, з єдиним обмеженням, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Указані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Ураховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed