Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

18 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії - Головне управління по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк» Крючкова Сергія Сергійовича звернулося до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму кредитної заборгованості в розмірі 17918 грн. 53 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп. Посилається на те, що 18.04.2017 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання №1570814/180417 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до п.4.1 заяви на приєднання та висновку-рішення погодження надання кредиту №АА1626366/280417 від 28.04.2017 банк встановив [PERSON] кредитний в сумі 15000 гривень. згідно п.6.5 заяви процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30% пічних за користування кредитними коштами. Згідно додатку №1 до основного договору, плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 36% на рік. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав надав кредитні кошти, а відповідач порушив виконання зобов`язання, в результаті чого станом на 07.05.2019 має заборгованість перед позивачем в сумі 17918,53 грн., яка складається з наступного: основна заборгованість - 13743,23 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 2541,55 грн.; сума заборгованості за РКО - 5,00 грн,; пеня за прострочену заборгованість - 1475,42 грн.; сума інфляційних втрат - 18,16 грн.; сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 0,00 грн.; 3 % річних на суму простроченого кредиту - 14,30 грн.; 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 120,87 грн. Ухвалою суду від 15 липня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідач, яка належним чином повідомлений про розгляд справи, не надав відзиву на позов та не подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому суд у відповідності до ч.2 ст.191, ч.5 ст. 279 ЦПК України ухвалив вирішити спір за наявними матеріалами справи . З`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне. Відповідно до п.1.6. розділу ХХІІ ДКБО (Загальні умови надання кредиту) банк здійснює надання кредиту шляхом встановлення кредитної лінії на картковий рахунок клієнта. Згідно п.п.1.12.1 Розділу ХХІІ основного договору ДКБО, клієнт зобов`язується кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно п.1.14 за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в умовах користування кредитною лінією, що застосовується до відповідної категорії клієнтів, в тому числі, з урахуванням змін умов кредитування згідно пункту 11.1.3 розділу ХХ договору, що мають наслідком зміну категорії, до якої відноситься клієнт. Відповідно до п.1.15 проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно, то до дня фактичного повернення кредиту (його частини), виключенням випадків, передбачених кредитним договором або додатками до нього. Згідно п.п.1.24 будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує банку право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором та його невід`ємними частинами. Відповідно до п.1.39 Розділу ХХІІ основного договору ДКБО "Загальні умови надання кредиту", у разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її погашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо. Відповідач порушив виконання зобов`язання, в результаті чого у нього утворилась кредитна заборгованість перед позивачем на загальну суму 17918, 53 грн., яка складається з наступного: сума основної заборгованості - 13743,23 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 2541,55 грн.; сума заборгованості за РКО - 5,00 грн,; пеня за прострочену заборгованість - 1475,42 грн.; сума інфляційних втрат - 18,16 грн.; сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 0,00 грн.; 3 % річних на суму простроченого кредиту - 14,30 грн.; 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 120,87 грн., яка визначена станом на 07.05.2019. Вказані обставини, позивач підтверджує розрахунком заборгованості по кожному платежу (а.с.42-54) Оцінивши подані позивачем докази, судом з`ясовано, що всі вони є належними, допустимими та достатніми доказами, які в своїй сукупності, дають змогу встановити дійсні обставини справи, та ухвалити законне та обґрунтоване по справі. Судом встановлено, що спір виник з кредитних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача, не розцінюється судом, як визнання позовних вимог та/або обставин, якими вони обґрунтовуються, з огляду на те, що подання заперечень на позов це право, а не обов`язок відповідача і це право не може бути обмежене будь-яким способом, в тому числі і шляхом застосування норм Цивільного процесуального кодексу України щодо звільнення позивача від доказування або ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положень частини першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошовікошти (кредит) позичальникові у розміріта на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до положень статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України визначає невідворотність відповідальності за порушення грошового зобов`язання та закріплює обов`язок боржника, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аргументи позивача з посиланням на докази стосовно неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором є переконливими та підтверджуються доказами. При цьому, суд вважає доведеною суму кредитної заборгованості відповідача (позичальником) перед позивачем (кредитором) у розмірі 17918,53 гривень, яка складається з наступного: основна заборгованість - 13743,23 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 2541,55 грн.; пеня за прострочену заборгованість - 1475,42 грн. Суд також погоджується з позицією позивача стосовно застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання та на цій підставі нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму неповернутого кредиту та прострочених процентів за користування ним. Водночас, позивач не надає розрахунку інфляційних та трьох процентів річних, зробленого у відповідності до положень закону із зазначенням розміру боргу за основним грошовим зобов`язанням, кількості днів прострочки та індексу інфляції за відповідний період. Вказане унеможливлює суд перевірити розмір цих стягнень. За таких обставин, вимога позивача про стягнення таких сум як: сума заборгованості за РКО - 5,00 грн,; сума інфляційних втрат - 18,16 грн.; сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 0,00 грн.; 3 % річних на суму простроченого кредиту - 14,30 грн.; 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 120,87 грн.,- є недоведеною. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп., сплачений позивачем згідно меморіального ордеру на суму 2102,00 грн. є мінімальним розміром у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial