Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення щомісячних додаткових витрат на дитину. Посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2011 року, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Нею в період з вересня - жовтня 2020 року понесені додаткові витрати на лікування дитини - сина [PERSON] з приводу встановленого лікарем діагнозу «мікросфероцетарна гемолітична анемія (хронічний перебіг), гіпербілірубінемія, дискенезія жовчовивідних шляхів, загроза розвитку жовчокам`яної хвороби», а саме: у вересні - 5 520 грн., жовтні 2020 року - 3 396 грн., тобто у загальній сумі 8 916 грн. 00 коп., й оскільки дитина хворія постійно, просить визначити щомісячну оплату відповідачем додаткових витрат на дитину у розмірі 4 000 грн., що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті судової влади (суду). Відповідачем надано відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволення за недоведеністю та необгрутнованістю таких вимог. Вказав, що він наразі має поганий стан здоров`я, хворіє, не працює, його сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі, його матір є інвалідом ІІІ - ї групи. Вважає, що за можливості буде надавати посильну матеріальну допомогу на лікування дитини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з поданням відповідачем відзиву, та за погодженням позивача, за відсутності такого відповідача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають часковому задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2011 року, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Судовим наказом, виданим Дарницьким районним судом м. Києва від 23 липня 2018 року, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу), починаючи з 25 червня 2018 року й до повноліття дитини (а.с. 8). Позивачкою в період з вересня - жовтня 2020 року понесені додаткові витрати на лікування дитини - сина [PERSON] з приводу встановленого лікарем діагнозу «мікросфероцетарна гемолітична анемія (хронічний перебіг), гіпербілірубінемія, дискенезія жовчовивідних шляхів, загроза розвитку жовчокам`яної хвороби» (а.с. 12, 12, 14, 15), а саме: у вересні - 5 520 грн., жовтні 2020 року - 3 396 грн., тобто у загальній сумі 8 916 грн. 00 коп., половина з яких, а саме - 4 458 грн. 00 коп. (а.с. 16 - 24), мають бути відшкодовані позивачці батьком дитини відповідно до ст. 185 СК України. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Водночас, вимога позивача про постійну щомісячну до повноліття дитини оплату відповідачем додаткових витрат на дитину у розмірі 4 000 грн., задоволенню не підлягає з огляду на те, що такі щомісячні додаткові витрати позивача на дитину не є сталими щомісячно у розмірі 8 000 грн., оскільки позивачка просить їх визначити для відповідача у сумі 4 000 грн. (8 000 грн. : 2 = 4 000 грн.). Так, у вересні позивачкою понесені витрати 5 520 грн., у жовтні 2020 року - 3 396 грн., що вказує на несталість таких витрат та їх періодичність, внаслідок чого підстав для застосування щомісячних платежів на постійній основі (щомісячно до повноліття дитини) немає, спірні правовідносини передбачають застосування покриття після їх фактичного понесення разово. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання обов`язку щодо утримання дитини, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі. Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві до нього, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. 185 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України,

Outcome: partial