Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі спільно проживали без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився син [PERSON] . У жовтні 2018 року сторони припинили спільне проживання. Дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином до досягнення ним трьохрічного віку. Просила позов задовольнити. Стягувати з відповідача по 2000 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що неспроможна самостійно утримувати малолітнього сина. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Згідний сплачувати аліменти в сумі по 1000 гривень щомісячно на утримання малолітнього сина, оскільки на даний час ніде не працює, має на утриманні ще одну дитину на утримання якої сплачує аліменти по 1000 грн. щомісячно на підставі рішення суду. Вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 25 травня 2018 року, [PERSON] народився [INFO] . Батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] . Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітям необхідного матеріального утримання, та враховуючи, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, на яку сплачує аліменти, з урахуванням інтересів та потреб кожної дитини, суд прийшов до висновку про те, що аліменти необхідно стягувати в розмірі 1500 грн. щомісячно. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial