Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

18.06.2013 року ТОВ «Херсонавтотранс» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівель та споруд бази відпочинку «Дружба», укладеного між позивачем та [PERSON] та [PERSON], визнання за ним права власності на спірні об'єкти нерухомості та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 03.09.2009 року між позивачем та відповідачами - [PERSON], [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого, відповідачі набули у власність відповідні об'єкти нерухомого майна бази відпочинку «Дружба», розташовані в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області по вулиці Приморській б/н, що розміщені на земельній ділянці площею 5,2 га, яка має кадастровий номер 6522383500:02:002:0126. Позивач вважає, що вказаний договір купівлі-продажу є недійсним на підставі ст.ст. 202, 203 ч.1, 215, 91 ч.3, 93 ЦК України, оскільки генеральний директор ТОВ «Херсонавтотранс» Крамаренко В. В. не був уповноваженою особою ТОВ «Херсонавтотранс», що підтверджується рішенням Господарського суду Донецької області по справі № 32/81 пн від 21.03.2011р., вийшов за межі повноважень, наданих статутом та не мав права на укладання спірного Договору. Крім цього, позивач посилається на порушення вимог ст.ст. 209, 210 ч. 3, 640, 657 ЦК України, щодо форми спірного договору купівлі-продажу, який повинен був бути нотаріально посвідчений та підлягав державній реєстрації. Позивач посилається на те, що майно бази відпочинку «Дружба» вибуло з володіння поза його волі, на підтвердження чого посилається на рішення Господарського суду Донецької області по справі № 32/81-пн від 21.03.2011р. Позивач також просить суд захистити порушені права ТОВ «Херсонавтотранс» враховуючи поважність причин пропуску строку позовної давності з посиланням на ч.5 ст.267 ЦК України. Крім цього, позивач просить суд визнати за ним право власності на об'єкти нерухомого майна бази відпочину «Дружба», що розміщені на земельній ділянці площею 5,2 га та розташовані у с. Більшовик вул. Приморська б/н Голопристанського району Херсонської області та витребувати їх на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України з чужого незаконного володіння відповідачів, а саме: [PERSON] та [PERSON] будівлі та споруди: кафе літ.»С» площею- 231,3 кв.м., будівля охорони літ «Т» площею - 39,9 кв.м., туалетів літ. «Ф», «Х», будиночки відпочинку літ. «В», «Г», «Д», «Ж», «З», «И»,«Й»,«К»,«Л»,«М»,«Н»,«Р», пожежного водонакачувача - № 9, огорожі №№ 4-8, фундаменту літ. «У»; [PERSON] будівлі та споруди: їдальня - літ.»Б» площею 403,6 кв.м; [PERSON] будівлі та споруди: будиночку відпочинку літ.»Е». 29.11.2013 року позивач збільшив позовні вимоги (т. 2 а. с. 34-37), додатково до заявлених позовних вимог просить суд визнати недійсними усі наступні договори купівлі-продажу спірного майна, а саме: · укладений між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцями [PERSON], [PERSON], відносно будівель та споруд: їдальня - літ.«Б», кафе літ.«С», будівля охорони - літ.«Т», туалетів літ.«Ф»,«Х»,будиночки відпочинку літ.«В»,«Г»,«Д», «Е»,«Ж»,«З»,«И»,«Й»,«К», «Л»,«М»,«Н»,«Р», пожежного водонакачувача - № 9, огорожі №№ 4-8, фундаменту літ.«У», що розміщені на земельній ділянці площею - 5.2 га., який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 01.02.2010р. за реєстровим № 57; · укладений між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцями [PERSON], [PERSON], відносно будівель та споруд: їдальня - літ.»Б», кафе літ.«С», будівля охорони літ. «Т», туалетів літ.«Ф»,«Х», будиночки відпочинку літ. «В»,«Г»,«Д»,«Е»,«Ж»,«З»,«И»,«Й»,«К»,«Л», «М»,«Н»,«Р», пожежного водонакочувача №9, огорожі №№4-8, фундаменту літ.«У», які розміщені на земельній ділянці площею 5.2 га, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 19.05.2010р. за реєстровим № 620; · укладений між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцем [PERSON] відносно будівель та споруд: їдальня літ.«Б» площею 403,6 кв.м., що розміщені на земельній ділянці площею 5.2 га., який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 23.06.2010 р. за реєстровим № 815; · укладений між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцем [PERSON] відносно будівель та споруд: будиночку відпочинку літ.»Е», що розміщений на земельній ділянці площею 5.2 га., який посвідчений приватним нотаріусом Цюруписького району [PERSON] 18.08.2010 р. за реєстровим № 1402. У судовому засіданні представник позивача Проценко Л. С. позов підтримала, наполягала на його задоволенні з підстав, зазначених у позові, з урахуванням доповнень. 27.12.2013 року ТОВ «СіДВіН» як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, звернулося до суду з позовом до ТОВ «Херсонавтотранс» [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на наступні об'єкти нерухомості, розташовані на базі відпочинку «Дружба» в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області по вулиці Приморській б/н, що розміщені на земельній ділянці площею 5,2 га, яка має кадастровий номер 6522383500:02:002:0126: будівлю кафе літ.«С», площею забудови 231,3 кв. м; будівлю їдальні літ.«Б», площею забудови 403,60 кв. м, витребування у відповідачів [PERSON], [PERSON] та передачі позивачу будівлі кафе літ.«С», а також витребування у відповідача [PERSON] та передачі позивачу будівлі їдальні літ.«Б», посилаючись на те, що 21.05.1990 року Херсонське територіально-виробниче об'єднання «Херсонавтотранс» та Черкаський обласний ремонтно-будівельний трест «Черкасрембуд» на підставі укладеного між ними договору про спільну діяльність розпочали будівництво пансіонату на 400 місць на земельній ділянці площею 5,2 га в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, наданій ХТВО «Херсонавтотранс» на підставі державного акту №065660 на право постійного користування земельною ділянкою згідно розпорядження Ради Міністрів УРСР від 26.07.1990 року № 301-р. Починаючи з 1997 року будівництво зазначеного пансіонату, якому на той час було присвоєно назву «Дружба» здійснювалося правонаступниками зазначених вище підприємств, а саме ВАТ «Херсонавтотранс» та ЗАТ «Мехрембуд». В 2000 році до будівництва бази відпочинку «Дружба» було залучено дочірнє підприємство «Сідвін» ЗАТ «Мехрембуд», правонаступником якого є позивач, яке протягом 2000-2009 років поряд із ТОВ «Херсонавтотранс», яке є правонаступником ВАТ «Херсонавтотранс» та ЗАТ «Мехрембуд» здійснило роботи, зокрема по будівництву їдальні на 200 посадкових місць, літнього кафе, прохідної, туалету, комунікацій та благоустрою, що підтверджено відповідними договорами, актами виконаних робіт, актами звірки розрахунків, іншими бухгалтерськими документами та гарантійними листами. З урахуванням здійснених сторонами вкладів у будівництво, угодою від 04.03.2009 року ТОВ «Херсонавтотранс» та ДП «Сідвін» розподілили між собою збудовані ними об'єкти бази відпочинку «Дружба», в результаті чого до ДП «Сідвін» відійшли наступні об'єкти бази відпочинку «Дружба»: будівля столової; 4-тий поверх спального корпусу; 1/3 огороді; 1/3 силової мережі; 1/3 дороги; 1/3 водопроводу; літній майданчик (бар); свердловина, в тому числі водонапірна башта; 1/3 тротуару. Вище вказані обставини встановлені рішеннями судів всіх інстанцій у господарській справі № 14/190-ПН-10. 26.08.2009 року рішенням виконавчого комітету Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 57/1 ДП «Сідвін» було надано дозвіл оформити у власність їдальню - літ.«Б», кафе - літ.«С» бази відпочинку «Дружба» та зобов'язано Голопристанське БТІ видати ДП «Сідвін» свідоцтво про право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна. 21.09.2009 року Голопристанське БТІ повідомило ДП «Сідвін» про неможливість видати свідоцтво про право власності та здійснити реєстрацію права власності зазначених об'єктів нерухомості, оскільки право власності на вказано майно вже зареєстроване за ТОВ «Херсонавтотранс» на підставі рішень Господарського суду Херсонської області від 06.02.2008 року, від 02.10.2008 року та від 14.01.2009 року. Протягом 2009-2010 років зазначені рішення господарських судів були скасовані у касаційному порядку, а за результатами нового їх розгляду у задоволенні позовних вимог ТОВ «Херсонавтотранс» було відмовлено. 16.03.2010 року ДП «Сідвін» знову звернулося до Херсонського ДБТІ із заявою про скасування реєстрації права власності на вище перелічені об'єкти нерухомого майна за ТОВ «Херсонавтотранс» та видачу свідоцтва на право власності на ці об'єкти та реєстрації права власності на вище перелічені об'єкти за ДП «Сідвін», але листом від 01.04.2010 року Херсонське ДБТІ знову повідомило про неможливість реєстрації права власності на перелічені вище об'єкти нерухомості за ДП «Сідвін», оскільки ТОВ «Херсонавтотранс» відчужило ці об'єкти іншим особам. 20.08.2010 року ДП «Сідвін» стало відомо, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.12.2009 року було визнано дійсним оскаржуваний договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, укладеного 03.09.2009 року між відповідачами та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на спірні об'єкти нерухомості бази відпочинку «Дружба». Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 14.10.2010 року апеляційну скаргу ДП «Сідвін» було задоволено, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.12.2009 року скасовано, прийнято нове, яким у задоволенні позову було відмовлено. Після цього, позивачу стало відомо, що 01.02.2010 року [PERSON] та [PERSON] продали зазначені вище об'єкти нерухомості [PERSON] і [PERSON], які в свою чергу 19.05.2010 року продали дане майно [PERSON] та [PERSON], а останні 23.06.2010 року та 18.08.2010 року продали зазначене майно [PERSON] та [PERSON] Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2013 року рішення Голопристанського районного суду від 18.04.2012 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 15.08.2012 року скасовані, у позові ДП «Сідвін» відмовлено. Підставою для відмови у позові суд касаційної інстанції зазначив ту обставину, що ДП «Сідвін» не оскаржило договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна від 03.09.2009 року, укладеного між відповідачами по даній справі у простій письмовій формі, зазначений договір не спростований та не оскаржений сторонами, а тому не має підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] не мали права відчужувати нерухоме майно, придбане ними за цим договором у ТОВ «Херсонавтотранс». Позивач оспорив договір купівлі-продажу від 03.09.2009 року в судовому порядку, проте рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.08.2013 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено, з тієї підстави, що оспорюваний договір не був укладений. Таким чином не можуть породжувати юридичних наслідків і наступні правочини по відчуженню спірного майна, укладені після 03.09.2009 року. Оскільки спірне майно вибуло у позивача поза його волею, на підставі статей 13(1), Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. ст. 330, 387, 388, 392 ЦК України просило задовольнити позов (т. 2 а. с. 209-213). У судовому засіданні представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Щербатюк Б.А. позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов ТОВ «Херсонавтотранс» не визнав, надав до суду письмові заперечення на позов, які зводяться до наступного. Твердження позивача про те, що тільки після 15.05.2013 року на підприємстві з'явився легітимний керівник - генеральний директор [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки у судових процесах в період з 25.05.2009 року по 15.05.2013 року представники ТОВ «Херсонавтотранс» діяли на підставі довіреностей, підписаних генеральним директором [PERSON] Таким чином на протязі 2009-2013 років позивач в особі його генерального директора [PERSON] на власний розсуд визначали процесуальне становище та обсяг своїх позовних вимог у справах, пов'язаних з визнанням права власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна бази відпочину «Дружба», а тому пропустили строк звернення до суду з даним позовом не з поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у позові. Посилання позивача на порушення кримінальної справи щодо рейдерського захоплення підприємства не доводить винності відповідачів у вибутті спірного майна поза волею позивача, так як вироку у цій справі судом не ухвалено. Рішеннями господарського суду Херсонської області від 07.07.2010 року та від 06.08.2010 року встановлено, що позивач не має права власності на майно бази відпочинку «Дружба», а тому позивач позбавлений права вимагати витребування майна у відповідачів на свою користь, оскільки він не є власником спірного майна. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував через його необґрунтованість та безпідставність. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає позов ТОВ «Херсонавтотранс» таким, що підлягає задоволенню частково, а позов ТОВ «Сідвін» таким, що підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.1990 р. Радою Міністрів УРСР згідно розпорядження № 301-р було надано у користування ХТВО «Херсонавтотранс» земельну ділянку для будівництва пансіонату на 400 місць у с. Більшовик Голопристанського району. На підставі даного розпорядження ХТВО «Херсонавтотранс» виданий Державний акт на право постійного користування землею у 1990 році, серія Б № 065660. В 1996 році ХТВО «Херсонавтотранс» реорганізовано у ВАТ «Херсонавтотранс», який є правонаступником прав та обов'язків об'єднання. Таким чином, до ВАТ «Херсонавтотранс» перейшло право на користування земельною ділянкою площею 5,2 га в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області. 04.09.1996р. Фондом державного майна передано позивачу цілісний майновий комплекс ХТВО «Херсонавтотранс». Згідно акту прийому передачі № 187 від 04.09.1996р. та доповнення до нього Фондом державного майна передано позивачеві майно бази відпочинку «Дружба» (с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області), а також об'єкти незавершеного будівництва даної бази відпочинку вартістю 192 920 грн. Вказані вище обставини, встановлені рішенням господарського суду Херсонської області від 26.03.2008р. по справі №10/57-О-08 та у відповідності до приписів ч.3 ст.61 ЦПК України є встановленими та доказуванню не підлягають. Відповідно до Статуту та витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ВАТ «Херсонавтотранс» було 27.05.2008р. реорганізовано у ТОВ «Херсонавтотранс» з усіма права правонаступника. Таким чином, ТОВ «Херсонавтотранс» є правонаступником прав та обов'язків ХТВО «Херсонавтотранс» в тому числі і прав на земельну ділянку для будівництва пансіонату на 400 місць та об'єктів нерухомого майна бази відпочинку «Дружба». Судом встановлено, що в період з вересня 2009р. по даний час позивач сплачує земельний податок за користування земельною ділянкою саме в розмірі 5,2 га, яка знаходиться в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, що підтверджується наданими позивачем звітами та доказами оплати за вказаний період часу (т. 2 а. с. 132-197). У відповідності до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. 21.05.1990 року Херсонське територіально-виробниче об'єднання «Херсонавтотранс» та Черкаський обласний ремонтно-будівельний трест «Черкасрембуд» на підставі укладеного між ними договору про спільну діяльність розпочали будівництво пансіонату на 400 місць на земельній ділянці площею 5,2 га в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області. Починаючи з 1997 року будівництво зазначеного пансіонату, якому на той час було присвоєно назву «Дружба» здійснювалося правонаступниками зазначених вище підприємств, а саме ВАТ «Херсонавтотранс» та ЗАТ «Мехрембуд». В 2000 році до будівництва бази відпочинку «Дружба» було залучено дочірнє підприємство «Сідвін» ЗАТ «Мехрембуд», правонаступником якого є третя особа, яке протягом 2000-2009 років поряд із ТОВ «Херсонавтотранс» та ЗАТ «Мехрембуд» здійснило роботи, зокрема по будівництву їдальні на 200 посадкових місць, літнього кафе, прохідної, туалету, комунікацій та благоустрою, що підтверджено відповідними договорами, актами виконаних робіт, актами звірки розрахунків, іншими бухгалтерськими документами та гарантійними листами. З урахуванням здійснених сторонами вкладів у будівництво, угодою від 04.03.2009 року ТОВ «Херсонавтотранс» та ДП «Сідвін» розподілили між собою збудовані ними об'єкти бази відпочинку «Дружба», в результаті чого до ДП «Сідвін» відійшли наступні об'єкти бази відпочинку «Дружба»: будівля столової; 4-тий поверх спального корпусу; 1/3 огороді; 1/3 силової мережі; 1/3 дороги; 1/3 водопроводу; літній майданчик (бар); свердловина, в тому числі водонапірна башта; 1/3 тротуару. Вище вказані обставини встановлені постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2011 року по справі № 14/190-ПН-10 та у відповідності до приписів ч.3 ст.61 ЦПК України є встановленими та доказуванню не підлягають (т. 2 а. с. 12-14). 26.08.2009 року рішенням виконавчого комітету Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 57/1 ДП «Сідвін» було надано дозвіл оформити у власність їдальню - літ. «Б», кафе - літ. «С» бази відпочинку «Дружба» та зобов'язано Голопристанське БТІ видати ДП «Сідвін» свідоцтво про право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна (т. 2 а. с. 9). 21.09.2009 року Голопристанське БТІ повідомило ДП «Сідвін» про неможливість видати свідоцтво про право власності та здійснити реєстрацію права власності зазначених об'єктів нерухомості, оскільки право власності на вказано майно вже зареєстроване за ТОВ «Херсонавтотранс» на підставі рішень Господарського суду Херсонської області від 06.02.2008 року, від 02.10.2008 року та від 14.01.2009 року (т. 2 а. с.10). Протягом 2009-2010 років зазначені рішення господарських судів були скасовані у касаційному порядку, а за результатами нового їх розгляду у задоволенні позовних вимог ТОВ «Херсонавтотранс» було відмовлено (т. 1 а. с. 39-51; т. 2 а. с. 219-221). 16.03.2010 року ДП«Сідвін» знову звернулося до Херсонського ДБТІ із заявою про скасування реєстрації права власності на вище перелічені об'єкти нерухомого майна за ТОВ «Херсонавтотранс» та видачу свідоцтва на право власності на ці об'єкти та реєстрації права власності на вище перелічені об'єкти за ДП «Сідвін», але листом від 01.04.2010 року Херсонське ДБТІ знову повідомило про неможливість реєстрації права власності на перелічені вище об'єкти нерухомості за ДП«Сідвін», оскільки ТОВ«Херсонавтотранс» відчужило ці об'єкти іншим особам. 20.08.2010 року ДП «Сідвін» стало відомо, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.12.2009 року було визнано дійсним оскаржуваний договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, укладеного 03.09.2009 року між відповідачами та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на спірні об'єкти нерухомості бази відпочинку «Дружба». Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 14.10.2010 року апеляційну скаргу ДП «Сідвін» було задоволено, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.12.2009 року скасовано, прийнято нове, яким у задоволенні позову було відмовлено (т. 2 а.с. 11). Після цього, ДП «Сідвін» стало відомо, що 01.02.2010 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] продали зазначені вище об'єкти нерухомості [PERSON] і [PERSON], які в свою чергу 19.05.2010 року продали дане майно [PERSON] та [PERSON], а останні 23.06.2010 року та 18.08.2010 року продали зазначене майно [PERSON] та [PERSON], що встановлено рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2013 року, яким рішення Голопристанського районного суду від 18.04.2012 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 15.08.2012 року скасовані, у позові ДП «Сідвін» відмовлено (т. 2 а. с. 30-33). Підставою для відмови у позові суд касаційної інстанції зазначив ту обставину, що ДП «Сідвін» не оскаржило договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна від 03.09.2009 року, укладеного між відповідачами по даній справі у простій письмовій формі, зазначений договір не спростований та не оскаржений сторонами, а тому не має підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] не мали права відчужувати нерухоме майно, придбане ними за цим договором у ТОВ «Херсонавтотранс». ДП «Сідвін» оспорило договір купівлі-продажу від 03.09.2009 року в судовому порядку, проте рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02.12.2013 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено, з тієї підстави, що оспорюваний договір не був укладений (т. 2 а. с. 80-83; 199-203). Відповідно до листа першого заступника начальника регіонального відділення по Херсонській області Фонду державного майна України від 15.01.2002 року № 02-136 на момент приватизації ВАТ «Херсонавтотранс» станом на 01.06.1996 року відповідно до документів з приватизації, а саме: інвентаризаційних описів, плану розміщення акцій, акту оцінки до статутного фонду вищевказаного акціонерного товариства, у числі інших об'єктів, увійшли також наступні об'єкти нерухомого майна: будиночки пансіонату; глибинна свердловина; водопровід з водонапірною баштою; бетонне огородження; об'єкти незавершеного будівництва (т. 2 а. с. 114). Рішенням господарського суду Донецької області від 21.03.2011 року по справі № 32/81пн були визнані недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Херсонавтотранс» від 25.05.2009 року та від 26.06.2009 року про продаж частки статутного капіталу товариства, яка перебуває у його володінні, а також продаж часток учасників товариства приватному підприємству «Плодове», вихід учасників із його складу та прийняття до складу учасників ПП «Плодове», перерозподіл часток статутного капіталу товариства, переобрання генерального директора товариства та затвердження нової редакції статуту, на підставі яких були зареєстровані зміни до статуту ТОВ «Херсонавтотранс», визнано не чинним внесення змін до установчих документів та змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Херсонавтотранс», внесених до ЄДРПОУ 07.07.2009 року з моменту внесення змін, визнано недійсними договори купівлі-продажу часток в статутному капіталі товариства, зобов'язано виконавчий комітет Херсонської міської ради в особі державного реєстратора внести до ЄДРПОУ запис про скасування державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Херсонавтотранс», відновивши становище, яке існувало до 25.05.2009 року (т. 1 а. с. 14-20). Таким чином відчуження позивачем своїх прав на спірне майно 03.09.2009 року, окрім встановлених рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02.12.2013 року обставин щодо неукладеності договору купівлі-продажу спірного майна між ТОВ «Херсонавтотранс» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] та не породження даним договором для його сторін жодних юридичних наслідків, свідчить про відсутність належної волі ТОВ «Херсонавтотранс», оскільки станом на 03.09.2009 року керівництво ТОВ «Херсонавтотранс», обране рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Херсонавтотранс» від 26.06.2009 року було нелегітимним. У зв'язку з наведеним вище не підлягає задоволенню заява представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] про застосування позовної давності та відмову в позові ТОВ «Херсонавтотранс» у зв'язку з про пусток трирічного строку звернення до суду з позовом, оскільки за період з 26.06.2009 року по 06.03.2012р. ТОВ «Херсонавтотранс» не мало легітимного керівника та виконавчих органів, що в свою чергу також підтверджено і рішенням господарського суду Херсонської області від 23.07.2013р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.09.2013р. по справі № 923/522/13, а тому звернувшись до суду з даним позовом 18.06.2013 року ТОВ «Херсонавтотранс» не пропустило встановленого законом трирічного строку позовної давності. Стаття 376 ЦК України визначає поняття самочинного будівництва, а також підстави та порядок визнання права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано власником (користувачем) земельної ділянки. Крім цього, статтею 392 ЦК України прямо встановлено право власника пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином ТОВ «Херсонавтотранс» та ДП «Сідвін» за власні кошти збудували спірні об'єкти бази відпочинку «Дружба», які розташовані на земельній ділянці площею 5,2 га, кадастровий номер 6522383500:02:002:0126 в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, вул. Приморська б/н та не мають можливості належним чином зареєструвати своє право власності на створене ними майно, в передбачений законом спосіб, оскільки спірне майно вибуло із їх володіння поза їх волею і іншого способу захисту їхніх прав на спірне майно як визнання судом за ними права власності, на думку суду не має, а тому позовні вимоги ДП «Сідвін» про визнання за ним права власності на будівлю кафе літ. «С» площею забудови 231,3 кв. м.; будівлю їдальні літ. «Б», площею забудови 403,6 кв. м. підлягають задоволенню в повному обсязі, натомість позовні вимоги ТОВ «Херсонавтотранс» про визнання за ним права власності підлягають задоволенню частково, а саме за ТОВ «Херсонавтотранс» визнається право власності на наступне мано: будівля охорони літ. «Т»; туалети літ. «Ф», «Х»; будиночки відпочинку літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З», «И», «Й», «К», «Л», «М», «Н», «Р»; пожежного водонакачувача № 9; огорожі №№4-8; фундаменту літ. «У», тобто за виключенням майна, за яким визнається право власності за ДП «Сідвін». 03.09.2009 року між ТОВ «Херсонавтотранс» та [PERSON], [PERSON] було підписано договір купівлі-продажу нерухомого майна у простій письмовій формі, за яким ТОВ «Херсонавтотранс» продало, а [PERSON] та [PERSON] придбали у власність будівлі та споруди бази відпочинку «Дружба», яка розташована в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, вул. Приморська, без номеру, а саме: їдальня - літ. «Б»; кафе - літ «С»; будівлі охорони - літ «Т»; туалетів - літ. «Ф, Х»; будиночків відпочинку - літ. «В, Г, Д, Е, Ж, З, И, Й, К, Л, М, Н, Р»; пожежного водонакачувача - № 9; огорожі №№ 4-8; фундаменту - літ. «У», які розміщені на земельній ділянці площею 5,2 га (а. с. 54). 11.12.2009 року рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області по справі № 2-1899/09 зазначений вище договір визнано дійсним та визнано за відповідачами [PERSON], [PERSON] право власності на перелічені вище об'єкти нерухомості. 14.10.2010 року рішенням Апеляційного суду Херсонської області зазначене вище рішення Голопристанського районного суду Херсонської області скасоване, у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовлено. Згідно статті 657 ЦК України (в редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України (в редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. У відповідності до ч. 1 ст. 210 ЦК України (в редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору) правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Таким чином, суд може визнати недійсним тільки укладений правочин, а оскільки між ТОВ «Херсонавтотранс» та [PERSON], [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.09.2009 року не був укладений (з урахуванням норм ст. ст. 638, 640 ЦК України), то такий договір не породжує для його сторін жодних юридичних наслідків та не порушує прав позивача, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним, оскільки фактично правочину купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами не було вчинено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). На підставі викладеного, позовні вимоги ТОВ «Херсонавтотранс» про визнання недійсними усі наступні договори купівлі-продажу спірного майна, а саме: · укладеного між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцями [PERSON], [PERSON], відносно будівель та споруд: їдальня - літ.«Б», кафе літ.«С», будівля охорони - літ «Т», туалетів літ.«Ф»,«Х», будиночки відпочинку літ.«В»,«Г»,«Д»,«Е»,«Ж»,«З»,«И»,«Й»,«К», «Л»,«М»,«Н»,«Р», пожежного водонакачувача - № 9, огорожі №№ 4-8, фундаменту літ. «У», що розміщені на земельній ділянці площею - 5.2 га., який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 01.02.2010р. за реєстровим № 57; · укладеного між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцями [PERSON], [PERSON], відносно будівель та споруд: їдальня - літ.»Б», кафе літ.«С», будівля охорони літ «Т», туалетів літ. «Ф»,«Х», будиночки відпочинку літ. «В»,«Г»,«Д»,«Е»,«Ж»,«З»,«И»,«Й»,«К», «Л»,«М»,«Н»,«Р», пожежного водонакочувача № 9, огорожі №№ 4-8, фундаменту літ. «У», які розміщені на земельній ділянці площею 5.2 га, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 19.05.2010р. за реєстровим № 620; · укладеного між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцем [PERSON] відносно будівель та споруд: їдальня літ.«Б» площею 403,6 кв.м., що розміщені на земельній ділянці площею 5.2 га., який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 23.06.2010 р. за реєстровим № 815 ; · укладеного між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцем [PERSON] відносно будівель та споруд: будиночку відпочинку літ.«Е», що розміщений на земельній ділянці площею 5.2 га., який посвідчений приватним нотаріусом Цюруписького району [PERSON] 18.08.2010 р. за реєстровим № 1402. задоволенню не підлягають, так як ТОВ «Херсонавтотранс» не був стороною зазначених вище спірних правочинів і належним способом захисту його прав є саме витребування майна із чужого незаконного володіння. З урахуванням наведених обставин та мотивів позовні вимоги ДП «Сідвін» про витребування на його користь із чужого незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] будівлі кафе літ. «С» площею забудови 231,3 кв. м., яка розташована на земельній ділянці площею 5,2 га, кадастровий номер 6522383500:02:002:0126 за адресою с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, вул. Приморська б/н, а також про витребування його користь із чужого незаконного володіння [PERSON] будівлі їдальні літ. «Б», площею забудови 403,6 кв. м., яка розташована на тій же земельній ділянці за тією ж адресою підлягають задоволенню. Також підлягають частковому задоволенню позовні вимоги ТОВ «Херсонавтотранс» про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме підлягають задоволенню вимоги про витребування на користь ТОВ «Херсонавтотранс» із чужого незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] наступне майно, розташоване на земельній ділянці площею 5,2 га, кадастровий номер 6522383500:02:002:0126 за адресою с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, вул. Приморська б/н: будівля охорони літ. «Т»; туалети літ. «Ф», «Х»; будиночки відпочинку літ. «В», «Г», «Д», «Ж», «З», «И», «Й», «К», «Л», «М», «Н», «Р»; пожежного водонакачувача № 9; огорожі №№4-8; фундаменту літ. «У»; із чужого незаконного володіння [PERSON] будиночок відпочинку літ. «Е», який розташований на тій же земельній ділянці за тією ж адресою. В решті заявлених ТОВ «Херсонавтотранс» позовних вимог про витребування майна слід відмовити, так як ТОВ «Херсонавтотранс» не є власником спірного майна (будівлі кафе літ. «С» площею забудови 231,3 кв. м., яка розташована на земельній ділянці площею 5,2 га, кадастровий номер 6522383500:02:002:0126 за адресою с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, вул. Приморська б/н та будівлі їдальні літ. «Б», площею забудови 403,6 кв. м., яка розташована на тій же земельній ділянці за тією ж адресою), оскільки право власності на зазначене майно визнане судом за ДП «Сідвін». На підставі викладеного,

Outcome: partial