Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем по справі з 20.10.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковельського міськрайонного суду від 19.04.2011 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.09.2006 року було зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 125,40 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання дитини, оскільки рівень її матеріального забезпечення постійно зростає, відповідач добровільно не бажає збільшити розмір аліментів, натомість позивач самостійно не може забезпечити сина усім необхідним. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.09.2006 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 05.07.2019 року відповідач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.07.2019 року в задоволенні вказаного клопотання відповідача відмовлено. 15.08.2019 року відповідач подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки протягом тривалого часу сплачував аліменти в значно більшому розмірі ніж визначено рішенням суду від 2006 року. Крім цього, відповідач вказував, що протягом останнього року його фінансовий стан різко змінився, оскільки він є інвалідом третьої групи, йому протипоказана важка фізична праця. На даний час відповідач офіційно ніде не працевлаштований та отримує лише 1564,00 грн. соціальної допомоги, а також на його утриманні перебувають близькі родичі похилого віку. Таким чином, виходячи з наведеного, враховуючи відсутність місця роботи, тяжкого матеріального становища та стану здоров`я, відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відмітки у паспорті позивача серії [NUMBER] , виданого 12.011.2004 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, остання 20.10.2004 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , 1973 року народження, та відповідно до відмітки у вказаному паспорті, 04.05.2011 року вказаний шлюб рішенням Ковельського міськрайонного суду від 19.04.2011 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до виконавчого листа, виданого 30.08.2011 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області, з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 125,40 грн., починаючи з 21.08.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня 2019 року - 2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 45 років, є інвалідом третьої групи, що частково обмежує його працездатність, проте не подав суду докази про наявність в нього інших утриманців та докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», у розмірі по 1100,00 грн. щомісячно. Визначений розмір аліментів в сумі 1100,00 грн. щомісячно незначно перевищує мінімальний розмір аліментів, визначений законодавством, та, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Враховуючи визначені ст. 182 СК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти в розмірі 1100,00 грн. щомісяця. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial