Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

у червні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 6048 грн 42 коп. та судовий збір по справі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 24.08.2018 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Suzuki» номерний знак [NUMBER] на момент якої автомобіль потерпілого був застрахований у ПрАТ «СК «Уніка», тому у зв`язку із пошкодженням автомобіля потерпілого, позивач виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 26296 грн 90 коп., у свою чергу страхова компанія відповідача покрила суму збитків у розмірі 20248 грн 48 коп., а оскільки [PERSON] визнано винним в вчиненні ДТП, а тому позивач звернувся до нього із вимогою про відшкодування непокритої суми страхового відшкодування шкоди, але ним вищезазначеної суми виплачено не було. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2020 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 19). 16.09.2020 від відповідача по справі надійшов відзив в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що страхова компанія потерпілого не може пред`являти позовні вимоги д винуватця ДТП щодо сплати сум витрат за заподіяну шкоду, якщо розмір таких сум не перевищує розміру страхового ліміту (а.с. 29, 30). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявлена позивачем до стягнення сума складає 6048 грн 42 коп. що за своїм розміром не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 24.08.2018 о 10 год. 20 хв. керуючи автомобілем «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] та рухаючись по Брест-Литовському шосе, 6-А в м. Києві, виїжджаючи зі спорткомплексу «Чайки», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] який рухався попереду, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3 «б», 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2018 [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення (а.с. 5). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рахунку-фактури №АМ-К18-1553 від 28.09.2018 сума завданих збитків транспортному засобу «Suzuki» номерний знак [NUMBER] становить з ПДВ 29536 грн 08 коп. (а.с. 7). Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу. На момент настання страхового випадку транспортний засіб «Suzuki» номерний знак [NUMBER] був застрахований згідно договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №01360/4600/0000098 від 10.08.2017 укладений зі Страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА», згідно якого Страхова компанія прийняла на себе ризики щодо автомобіля «Suzuki» номерний знак [NUMBER] (а.с. 4). Згідно страхового акту №00270128 від 02.10.2018 складеного ПрАТ «СК «УНІКА» сума страхового відшкодування становить 26296 грн 90 коп. (а.с. 8). На підставі наказу №00270128 від 02.10.2018 у зв`язку із страховим випадком від 24.08.2018 з автомобілем «Suzuki» номерний знак [NUMBER] вирішено виплатити [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 26296 грн 90 коп., що також підтверджується платіжним дорученням №046098 від 03.10.2018 (а.с. 9, 10). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за За даним договором страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором добровільного страхування наземного транспорту №АМ5889317 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку, вартість якого складає 6048 грн 42 коп. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування непокритої суми страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 2102 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved