Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві в грудні 2017 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених сум пенсії, в якому просив стягнути з відповідача надмірно виплачену пенсію у розмірі 118 880,54 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. У зв'язку з працевлаштуванням [PERSON] після виходу на пенсію та неповідомлення органи Пенсійного фонду про це за період з 01.09.2005 року по 31.03.2017 року надмірно виплачено пенсії відповідачу у розмірі 118 880,54 грн. Про цю переплату було повідомлено відповідача, однак він її не повернув. Представник відповідача подала відзив на позов, в якому вказувала на безпідставність позовних вимог, у їх задоволенні просила відмовити, оскільки з 2005 року відповідач перебуває на пенсії за вислугу років як артист балету. З 01.09.2005 року [PERSON] не працює на тій посаді, яка давала йому право на отримання пенсії за вислугу років (артист балету), а працює викладачем хореографічного відділу у Державному спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Київська дитяча школа мистецтв №2 імені М.І.Вериківського». Про таке працевлаштування відповідач повідомив позивача ще у грудні 2005 року. З 2005 року [PERSON] не поновлював свою роботу на посаді артиста балету, а отже має право на отримання пенсії за вислугу років, підстав для стягнення переплати немає. В судовому засіданні 05.06.2018 року судом замінено позивача Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві його правонаступником Головним управління Пенсійного фонду України в місті Києві. В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити з підстав, що зазначені у відзиві. Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.02.2019 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії. Даним судовим рішенням визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови 30.01.2018 [PERSON] у поновленні виплати пенсії за вислугу років протиправними та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві поновити [PERSON] виплату пенсії за вислугу років з 01.08.2017. Згідно з ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] з 31.08.2005 довічно призначено пенсію за вислугу років, як артисту балету відповідно до «Переліку посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 на підставі пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01.09.2005 позивач працює викладачем хореографічного відділу у Державному спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Київська дитяча школа мистецтв №2 імені М.І. Вериківського». 17.10.2015 позивач повідомив УПФ України в Оболонському районі міста Києва про те, що він працює викладачем хореографічного відділу у Державному спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Київська дитяча школа мистецтв №2 імені М.І. Вериківського» і надав довідку цього закладу від 13.10.2015 №330. 03.05.2017 розпорядженням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві припинено [PERSON] виплату пенсії та закрито пенсійну справу «до з'ясування» обставин та посади на якій він працює. В травні 2017 позивач отримав від відповідача лист №477/06 від 03.05.2017 з вимогою з'явитись на прийом до спеціалістів пенсійного фонду з приводу вірного коригування бази даних працюючих/не працюючих пенсіонерів та подальшої виплати пенсії. 22.06.2017 позивач прибув до відповідача, надав необхідні документи і подав заяву про призначення пенсії. Листом №36996/07 від 05.07.2017 відповідач, у відповідь на заяву позивача від 22.06.2017 повідомив, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстави для поновлення виплати пенсії за вислугу років відсутні. У вересні та листопаді (двічі) 2017 позивач звертався до відповідача із заявами про поновлення виплати пенсії, надавав більш детальну інформацію щодо підстав призначення йому пенсії та просив надати належне обґрунтування підстав припинення виплати пенсії. Відповіді на вказані заяви надані відповідачем листами №55930/06 від 04.10.2017 та №62264/06 від 08.11.2017, №5053 від 30.01.2018, які за змістом аналогічні листу №36996/07 від 05.07.2017. Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві звернулось до Оболонського районного суду міста Києва з позовом про стягнення з [PERSON] надмірно виплачених сум пенсій з 01.09.2005 по 31.05.2017 у сумі 118880,54 грн. Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Пункт «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплює, що право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років. Частина перша статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії, а саме - виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Згідно частини другої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Згідно статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Підставою для припинення виплати пенсії позивачу слугував висновок відповідача про те, що позивач працює на посаді, яка дає право на вислугу років, а отже підстави для виплати пенсії позивачу відсутні. Згідно з копією трудової книжки та довідкою про працевлаштування, позивач з 01.09.2005 працює викладачем хореографічного відділу у Державному спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Київська дитяча школа мистецтв №2 імені М.І. Вериківського». Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, «Київська дитяча школа мистецтв №2 імені М.І. Вериківського» є комунальною організацією (установою, закладом), видом діяльності якої зазначено КВЕД 85.52 Освіта у сфері культури (основний). За приписами частини третьої статті 12 Закону України «Про позашкільну освіту» заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів інвалідів, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту. Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, право на пенсію за вислугу років мають такі працівники позашкільних навчальних закладів: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Отже, посада викладача хореографічного відділу у Державному спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Київська дитяча школа мистецтв №2 імені М.І. Вериківського», на якій працює позивач, не відноситься до посад, які дають право на пенсію за вислугу років, з огляду на що, посилання відповідача на Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, для визначення права на пенсію за вислугу років працівників позашкільних навчальних закладів без деталізації по посадам є помилковим, оскільки право на пенсію за вислугу років дає не факт роботи у позашкільному навчальному закладі, а посада у такому закладі, визначена переліком. За період призначення та виплати пенсії за вислугу років позивачу зміни до вищевказаного Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, від 04.11.1993 в частині «Позашкільні навчальні заклади» не вносились. Матеріалами трудової книжки та іншими доказами, наявними у матеріалах справи, підтверджується, що позивач з моменту призначення пенсії не поновлював роботу артиста балету та не працевлаштовувався на іншу посаду, що дає право на отримання пенсії за вислугу років. З цих підстав Окружний адміністративний суд м.Києва дійшов висновку про те, що [PERSON] не втратив право на отримання пенсії за вислугу років, припинення виплати пенсії є неправомірним та виплату має бути поновлено. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Нарахування та виплата пенсії [PERSON] за вислугу років за період з 01.09.2005 року по 31.03.2017 року проведена у відповідності до вимог чинного законодавства. [PERSON] мав право на її отримання, та не втратив цього права у зв'язку з працевлаштуванням, а тому суми пенсій, що були йому виплачені не можуть вважатись безпідставно набутими, оскільки у [PERSON] були наявні всі правові підстави для отримання цих коштів. З урахуванням викладеного, суд вважає правильним відмовити у стягненні цих коштів та відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed