Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 74 361,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю з 29.09.2000 року являється експлуатуючою організацією на утриманні якої перебуває житловий комплекс з офісом та підземною автостоянкою по вул. Панельній, 5 в м. Києві. Відповідач являється власником машино-місця № 23, що знаходиться у паркінгу відповідно до договору купівлі-продажу машино-місць від 09.10.2003 року. Позивач зазначає, що з моменту отримання права власності на машино-місце відповідач повинна нести витрати по утриманню автопаркінгу, оскільки воно знаходиться у підземному паркінгу на 35 машино-місць, які мають місця загального користування та на утримання яких сплачуються кошти суб`єктам господарювання, які ці послуги надають. Відповідач ухиляється від підписання договору про надання послуг з утримання машино-місця та має заборгованість за надані послуги про що була неодноразово повідомлена. Заборгованість відповідача за надані послуги з утримання одного машино-місця складає 74 361,00 грн. Позивач вказує, що тариф на утримання згаданого підземного автопаркінгу змінювався наступним чином: з 01.02.2010 року по 31.07.2014 року - 420,00 грн./машино-місце; з 01.08.2014 року по 31.05.2015 року тариф складав 475,00 грн./машино-місце; з 01.06.2015 року по 31.10.2016 року тариф складав 505,00 грн./машино-місце; з 01.11.2016 року по 31.12.2017 року тариф складав 600,00 грн./машино-місце; з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року тариф складав 620,00 грн./машино-місце; з 01.01.2019 року тариф складає 790,00 грн./машино-місце. Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), було укладено відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, також надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки, а саме: прибирання паркінгу, миття паркінгу, обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення та інших систем паркінгу. При цьому позивач несе витрати з технічного обслуговування, повірки, ремонту та наладки приладів обліку теплової енергії, витрати з утримання служби охорони, тощо. Послуги з постачання електричної енергії здійснювало ТОВ «Київські енергетичні послуги» на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу № 3530368 від 17.12.2018 року. Послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на об`єкті здійснювало АК «Київенерго» на підставі договору про постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 460171 від 02.07.2012 року. Надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів надавало ТОВ «Спецкомунтехніка» на підставі договору № 109/12 від 05.03.2012 року. Послуги з технічного обслуговування устаткування здійснювало ТОВ «Лакрум Грейт» на підставі договору технічного обслуговування устаткування № 9 від 17.11.2014 року. Послуги з обслуговування шлагбаумів та воріт надавав ФОП [PERSON] на підставі договору № 200319 від 01.02.2019 року. Послуги з прибирання снігу надавалися ПП «Еліт Комфорт» на підставі договору про надання послуг № 52 від 15.03.2012 року. Охоронні послуги надавало ТОВ «Охоронна фірма «Центр» на підставі договору про надання охоронних послуг № 091101 від 27.09.2011 року, ТОВ «Гарантії розвитку охорони міст» на підставі договору про надання охоронних послуг № 01/11/14 від 01.11.2014 року, а з 28.12.2019 року послуги з охорони надаються ТОВ «Охорона безпеки економічного розвитку» відповідно до договору № 01/01/20. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (т. 3 а.с. 1-3). 23.06.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що будинок перебуває на його балансі, автопаркінг не відноситься до спільного майна багатоквартирного будинку, у зв`язку із чим положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не мають застосовуватися. Долучений позивачем акт приймання в експлуатацію закінченого будівництва не стосується предмета спору, оскільки в акті зазначено інший об`єкт, розташований по [ADDRESS] , натомість вона являється власником машино-місця за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг з утримання машино-місця з нею не укладався, а посилання позивача на те, що вона ухиляється від його укладення не відповідає дійсності. Їй пропонувалося замість договору про надання послуг з утримання машино-місця у підземному паркінгу укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Надані позивачем документи жодним чином не підтверджують наявність заборгованості та її розмір. Також відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності за період з 2010 року до 09.03.2018 року (т. 3 а.с. 11-14). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2021 року заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (т. 3 а.с. 22, 23). 17.08.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій просить позовні вимоги задовольнити. 02.09.2021 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив з проханням відмовити у задоволені позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач Фірма «Т.М.М.» - ТОВ надає житлово-комунальні послуги та інші послуги в будинку [ADDRESS] відповідно до Акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 29.09.2000 року. Відповідно до договору купівлі-продажу машиномісця від 09.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Антоновою С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5063, [PERSON] являється власником машиномісця № [NUMBER] в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 9-9 зв.). За нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, також надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки. Так, 17.12.2018 року між позивачем та ТОВ «Київські енергетичні послуги» було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу. Послуги з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води надавались ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі договору від 02.07.2012 року (т. 1 а.с. 172-175). Послуги з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів надавались ТОВ «Спецкомунтехніка» на підставі договору від 05.03.2012 року (т. 1 а.с. 176-177). Послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту устаткування систем відеоспостереження, відеодомофонного зв`язку та контролю доступу на об`єктах надавались ТОВ «Вамарк Девелопмент» на підставі договору про надання послуг № ТО від 01.04.2018 року (т. 2 а.с. 11-12). Послуги з технічного обслуговування устаткування надавались ТОВ «Лакрум Гейт» на підставі договору № 9 технічного обслуговування устаткування від 17.11.2014 року (т. 2 а.с. 35-36). Послуги з обслуговування воріт, автоматичних шлагбаумів надавав ФОП [PERSON] на підставі договору № б/н від 09.06.2017 року (т. 2 а.с. 60-60 зв.). Послуги з комплексного прибирання офісних приміщень та місць загального користування житлового комплексу та прилеглої до них території виконував ПП «Еліт Комфорт» на підставі договору про надання послуг № 52 від 15.03.2012 року та додаткових угод до договору (т. 2 а.с. 70-170). З 27.09.2011 року послуги з охорони об`єкта - паркінгу за адресою: [ADDRESS] надавалися ТОВ «Охоронна фірма «Центр» на підставі договору № 091101 про фізичну охорону об`єкту (т. 2 а.с. 171-178). З 01.11.2014 року послуги з охорони паркінгу за адресою: [ADDRESS] надавалися ТОВ «Гарантії розвитку охорони міст» на підставі договору № 01/11/14 про надання охоронних послуг (т. 2 а.с. 184-219). Починаючи з 28.12.2019 року послуги з охорони паркінгу за адресою: [ADDRESS] надаються ТОВ «Охорона безпеки економічного розвитку» на підставі договору № 01/01/20 про надання послуг сторожування-охорони (т. 2 а.с. 220-228). Надання послуг за укладеними позивачем договорами підтверджується наявними у матеріалах справи актами наданих послуг. Судом встановлено, що тариф на утримання підземного автопаркінгу по [ADDRESS] змінювався, а саме: з 01.02.2010 року по 31.07.2014 року тариф складав 420,00 грн./машино-місце; з 01.08.2014 року по 31.05.2015 року тариф складав 475,00 грн./машино-місце; з 01.06.2015 року по 31.10.2016 року тариф складав 505,00 грн./машино-місце; з 01.11.2016 року по 31.12.2017 року тариф складав 600,00 грн./машино-місце; з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року тариф складав 620,00 грн./машино-місце; з 01.01.2019 року тариф складає 790,00 грн./машино-місце (т. 1 а.с. 137, 139, 141, 143, 145, 147, 149). За повідомленням позивача, що підтверджується поданим відповідачем до суду відзивом на позов, договору про надання послуг з утримання машиномісця між сторонами не укладено, що також свідчать досудові вимоги позивача № 106/02-ж/в від 18.02.2016 року та № 319/08-ж/в від 20.08.2020 року про укладення договору та сплатити наявної заборгованості у розмірі 71 991,00 грн., які направлялися на адресу відповідача (т. 1 а.с. 12-13, 14-14 зв.). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з приписами ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Нормою ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газового та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Із вказаних положень випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Доводи відповідача про те, що за відсутності укладеного з позивачем договору відсутній обов`язок сплачувати на користь останнього кошти, суд до уваги не приймає з огляду на те, що позивач довів фактичне надання таких послуг. При цьому, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідач користувалась наданими комунальними послугами, а позивач нараховував плату по тарифу на послуги з утримання паркінгу, які відповідачем не оплачувались. Доводи відповідача викладені у відзиві на позов про те, що надані позивачем документи жодним чином не підтверджують наявність заборгованості та її розмір суд не приймає з огляду на наступне. Позивач довів, що тариф, що нараховується є обґрунтованим. Відповідач же, будучи власником майна, отримуючи послуги не довела, що тариф є завищеним, та відповідно ухиляючись від свого обов`язку укласти договір та оплачувати такі послуги тим самим, тягар утримання свого майна покладає на інших співвласників, які добросовісно несуть витрати на утримання автопаркінгу, що не відповідає правилам звичайного добросусідства. Разом з тим, суд вважає за необхідне прийняти до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Відповідно до положень ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормою ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За вимогами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як убачається з матеріалів справи, позивач Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості через засоби поштового зв`язку 02.03.2021 року (т. 2 а.с. 245, 246). Враховуючи дату звернення до суду із заявленими позовними вимогами, стягненню підлягає заборгованість за трирічний період, що передував даті такого звернення, тобто починаючи з 02.03.2018 року. Виходячи зі змісту акту звірки розрахунків станом на 08.02.2021, ціна позову у розмірі 74 361,00 грн. заявлена за період з 31.12.2011 року по 02.11.2020 року (т. 1 а.с. 16, 17). Отже, у межах заявлених позовних вимог, відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, позов підлягає задоволенню частково, а саме за період з 02.03.2018 року по 02.11.2020 року. Так, згідно складових тарифу на послуги з утримання паркінгу, тариф на 1 парко-місце з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року становив 620 грн., з 01.01.2019 року тариф становить 790 грн., у зв`язку із чим сума заборгованості відповідача у межах строку позовної давності складає у розмірі 23 580 грн., що включає за періоди: з 02.03.2018 до 01.01.2019 - в сумі 6 200 грн. (10 місяців х 620 грн.) та з 01.01.2019 до 02.11.2020 - в сумі 17 380 грн. (22 місяці х 790 грн.). З урахуванням наведеного, позов слід задовольнити частко, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за користування послугою з утримання машиномісця в підземному паркінгу у розмірі 23 580 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу між сторонами судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп., що являється мінімальним розміром за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою.

Outcome: partial