Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

25 березня 2021 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі - АТ «ПРОСТО-страхування»), [PERSON] , про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1021920,58 гривень. яка складається з витрат на оплату звіту експерта в розмірі 3000 гривень, різниці вартості між страховими виплатами та реальною вартістю майнового збитку у розмірі 310688,18 грн., вартості МРТ 2400 грн., вартості КТ 1800 грн., витрат на проживання в м. Миколаєві 22000 грн., придбання ліків на проведення операцій та лікування дружини [PERSON] 74582,40 грн., витрат на оплату послуг на фізичну реабілітацію дружини в сумі 142250 грн., на надання лікарських послуг в сумі 319200 грн. та на оплату за надання послуг доглядальниці в сумі 146 000 грн. Також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 300000 гривень, Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 01 липня 2019 року близько 13:30 год. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito 108» державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись в денний час доби в ясну сонячну погоду без опадів по асфальтованій сухій проїзній частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» зі сторони міста Вознесенськ у напрямку міста Южноукраїнськ Миколаївської області в районі 113 км вказаної автодороги в межах міста Южноукраїнськ Миколаївської області, порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України, та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34.1 Правил дорожнього руху України, а саме, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінами, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, безпідставно пересік вузьку суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорозі, після чого виїхав на смуги зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який в цей час рухався в межах власної смуги руху зі сторони м. Южноураїнську напрямку території ВП ЮУ АЕС, в результаті чого пасажир автомобіля «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Належний йому автомобіль під час ДТП отримав значні механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту визначено експертом-оцінювачем 29 липня 2019 року. Ціна за надані послуги складає 3000 грн., вартість майнового збитку в результаті пошкодження автомобіля складає 410688,18 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в СК АТ «ПРОСТО-страхування». 12 лютого 2021 року він звернувся із заявою до страховика за виплатою страхового відшкодування, яке 22 березня 2021 року отримав в сумі 100000 грн. Просить стягнути з відповідача різницю вартості між страховими виплатами та реальною вартістю майнового збитку у розмірі 310688,18 грн. Внаслідок ДТП він отримав удар в спину та проходив МРТ вартістю 2400 грн. та КТ вартістю 1800 грн., а також з 02 липня 2019 року по 15 серпня 2019 року проходив лікування в м. Миколаєві поруч із своєю дружиною [PERSON] . Також витрати на його проживання в м. Миколаєві складають 22000 грн. та придбання ліків на проведення операцій та лікування дружини [PERSON] 74582,40 грн. Крім того, ним понесено витрати на оплату послуг на фізичну реабілітацію дружини в сумі 142250 грн., на надання лікарських послуг в сумі 319200 грн. та на оплату за надання послуг доглядальниці в сумі 146 000 грн. Всього в сумі 1021920,58 гривень. Також йому завдано моральну шкоду. Розмір якої він оцінює в 300000 грн., яка полягає у нервовому напруженні і хвилюванні. У негативних наслідках щодо значного травмування та погіршення стану його здоров`я та здоров`я дружини, а також пошкодження транспортного засобу, яке виключило можливість його використання за призначенням. Кожного дня дружина потребує медичного догляду, фізичної реабілітації та психологічного відновлення. В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява із проханням проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву із проханням відкласти розгляд справи в зв`язку з перебуванням на лікарняному. Представник третьої особи АТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Розгляд справи проведено без участі сторін та третіх осіб з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 01 липня 2019 року близько 13:30 год. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito 108» державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись в ясну сонячну погоду без опадів по асфальтованій сухій проїзній частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» зі сторони міста Вознесенськ у напрямку міста Южноукраїнськ Миколаївської області в районі 113 км вказаної автодороги в межах міста Южноукраїнськ Миколаївської області, порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України, та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінами, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, безпідставно пересік вузьку суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорозі, після чого виїхав на смуги зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який в цей час рухався в межах власної смуги руху зі сторони м.Южноураїнську напрямку території ВП ЮУ АЕС, в результаті чого пасажир автомобіля «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. 29 грудня 2020 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання - штраф в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами /а.с. 17-20/. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина водія [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , він є власником транспортного засобу марки «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] /а.с. 27/. Згідно звіту про оцінку автомобіля №110 від 20 вересня 2019 року, власником якого є [PERSON] ФОП [PERSON] /а. с. 30-61/ внаслідок ДТП належний [PERSON] автомобіль «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП на дату оцінки становить 410688,18 гривень. Згідно копії акту прийома-передачі виконаних робіт від 20 вересня 2019 року та копією квитанції від 20 вересня 2019 року /а.с. 62/ [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] за вказаний звіт 3000 грн. Згідно копії полісу №АМ/8899317 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 січня 2019 року /а.с. 28/ цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в СК АТ «ПРОСТО-страхування». Позивач звернувся із заявою до страховика за виплатою страхового відшкодування та 22 березня 2021 року отримав відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля в сумі 100000 грн. /а.с. 29/. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, у позивача з`явилась підстава для пред`явлення майнових вимог до відповідача про відшкодування заподіяної ним майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено в ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Також дана шкода може бути відшкодована страхувальником у межах встановленого договором розміру франшизи. З наданих позивачем документів вбачається, що вартість майнового збитку в результаті пошкодження автомобіля складає 410688,18 грн. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, яка складає 310688,18 грн. Зазначене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Згідно висновку №43 ЛКК /а.с. 91/ [PERSON] встановлено діагноз старий перелом остистого відростка С7 хребта, разом з тим, дати висновок ЛКК не містить. Із відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати за проведення МРТ в розмірі 2400 грн. /а.с. 85, 86, 87/ та витрати на проведення останньому КТ в розмірі 1800 грн. /а.с. 88, 89, 90/, що підтверджені відповідними квитанціями та чеками. В силу ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Внаслідок дій [PERSON] , позивач [PERSON] отримав душевні і моральні страждання внаслідок ДТП. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оцінюючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, в частині стягнення моральної шкоди, в розмірі 5000 грн. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження понесених позивачем витрат на придбання ліків та медикаментів надані копії фіскальних чеків на загальну суму 74582,40 грн./а.с. 65-66, 67, 71-84/. Матеріали цивільної справи не містять будь-яких відомостей щодо медикаментів та ліків необхідних для лікування його дружини від отриманих травм. Надані позивачем та представником позивача копії квитанцій та копії розписок /а.с. 162-180/ на підтвердження витрат на оплату послуг проживання, фізичну реабілітацію дружини, на надання лікарських послуг, на оплату за надання послуг доглядальниці [PERSON] , суд не приймає до уваги, оскільки вони стосуються та понесені не позивачем у справі, а третьою особою у справі [PERSON] , яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. [PERSON] не є представником [PERSON] , а тому не може звертатись із вказаними вимогами до суду від її імені. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц). Виходячи із викладеного, позов в частині стягнення із відповідача витрат на лікування та операції, витрат на оплату послуг проживання, на фізичну реабілітацію дружини, на надання лікарських послуг та на оплату за надання послуг доглядальниці задоволенню не підлягає. Крім того, на підставі ст. 139 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 3000 грн. витрат на оплату звіту експерта, які підтверджені квитанцією від 20 вересня 2019 року /а.с. 62/. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1816 грн.(за дві вимоги 908 грн. х2).

Outcome: partial