Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON] в січні 2014 року звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Зазначив, що рішенням Тростянецького районного суду від 03.11.2011 року зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], до повноліття, в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 2 березня 2011 року. В даний час в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 22000 грн. Заборгованість виникла через те, що він перебуває в скрутному матеріальному стані, що підтверджується актом обстеження Гавришівської сільської ради Вінницького району від 25 грудня 2013 року, про його проживання з престарілою мамою, яка є інвалідом третьої групи. Згідно акту він проживає в будинку матері (свого будинку він немає), який потребує термінового ремонту, його матеріальне становище важке і пов'язане з хворобою матері та його хворобою. Він не працює через те, що постійно хворіє і часто перебуває на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Мати також хворіє і потребує лікування та придбання ліків. Він проживає з хворою мамою на одну її пенсію розміром 994 грн. На роботу не може влаштуватись тому, що постійно хворіє - у нього, крім інших хвороб, позвонкові грижі, через які не може виконувати навіть сидячу роботу. Про свої хвороби він надає суду докази - довідка уролога, виписку з амбулаторної картки Крім того, надає суду довідку сільської ради та інформацію Вінницької податкової інспекції №3017 про те, що не працює та немає ніяких доходів, проте має великі витрати на лікування. На підставі наведеного просив суд зменшити розмір стягуваних аліментів на сина до суми 350 грн., які він спроможний платити щомісячно, не утворюючи заборгованості. Він надає суду квитанції про регулярну сплату аліментів в розмірі 412 грн., що свідчить, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Він не спроможний сплачувати аліменти в сумі 800 грн.. Адже єдиний його доход - пенсія мами, - а цих грошей не вистачає навіть на сплату комунальних платежів, обслуговування будинку та для сплати податків. В судовому засіданні позивач підтримав позов по наведених підставах. Доповнив, що у відповідачки є мати, старша донька, належного догляду за сином з її сторони не було і син хворіє, позивачка отримує допомогу при народженні сина. В його матеріальному положенні нічого не змінилося в порівнянні з часом винесення рішення про стягнення з нього аліментів. Стан здоров'я не змінився в кращу сторону. Він має намір відновити підприємницьку діяльність, якою в даний час не займається, та краще надавати матеріальну допомогу на дитину. На базарі він продає тільки картоплю зі свого господарства. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на те, що позивач працездатний і не заперечує, що займається підприємницькою діяльністю, його мати отримує пенсію, тому спроможна утримувати та доглянути себе сама. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], народженого відповідачкою. Рішенням Тростянецького районного суду від 03.11.2011 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь відповідачки на сина [PERSON], [INFO], до повноліття, в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 2 березня 2011 року. Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути за згодою зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивачем надана довідка Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 06.02.1014 року за №66/17, що [PERSON] за звітний період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року доходів немає. При цьому позивач не надав доказів, які підтверджують перешкоджання йому займатися підприємницькою діяльністю, хоча зазначив, що має намір відновити підприємницьку діяльність. При цьому не заперечує, що продає картоплю. Однак, не спростував доводи відповідачки, що продовжує займатися торгівельною діяльністю. На надав суду підтвердження, що продає вирощену ним картоплю. Позивач не надав жодного доказу в підтвердження наявності в нього хребтових гриж через які не може виконувати, навіть сидячу, роботу. Посилання [PERSON] на те, що він постійно хворіє і знаходиться на амбулаторному і стаціонарному лікуванні в судовому засіданні ним не доведено. Так із наданої ним виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.01.2014 року по місцю вимоги діагноз його захворювання хронічний простатит і сечокам'яний діатез, йому рекомендовано санаторно-курортне лікування. Із довідки від 16.07.2012 року огляду уролога вбачається діагноз: загострення хронічного простатита і рекомендоване лікування у виді постільного режиму. Таким чином, позивач не надав суду доказів, які б підтверджували його посилання про перебування на постійному та стаціонарному лікуванні та про те, що виявлені в нього хвороби не дають йому працювати. Тому суд вважає безпідставним його ствердження, що через стан свого здоров'я він не може працювати. Крім того, позивачем не надано належного висновку лікувального закладу про те, які види робіт йому протипоказані і внаслідок яких захворювань. Позивач не навів переконливих доводів про неможливість працювати як фізична особа-підприємець. Позивач не закриває підприємницьку діяльність, не стає на облік як безробітний, проживає як стверджує разом мамою на її пенсію і доходи отримані від продажу вирощеної картоплі. Доказів, в підтвердження того, що його мати потребує догляду [PERSON] суду не надано. Такі дії позивача суд вважає направленими на створення враження неможливості працювати на будь-якій роботі. А тому ці доводи суд не приймає до уваги. Оскільки він не є інвалідом, надані ним копії медичних документів не підтверджують, що він хворий настільки, що не може працювати. Його мати є інвалід третьої групи, отримує пенсію і не перебуває на утриманні позивача. Доводи позивача про неналежний догляд відповідачкою за дитиною, отримання нею допомоги при народженні другої дитини, що в неї є доросла донька, яка навчається не заслуговують на увагу. Відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна з 01.04.2013 року, згідно довідки Тростянецького РЦЗ від 21.01.2014 року. Вона отримує допомогу в розмірі 506 грн., що не оспорююється позивачем. Станом на 06.02.2014 року згідно довідки "ПАТ Приватбанк" [PERSON] має заборгованість по угоді №5663542300568574 в сумі 6894,80 грн. Оцінюючи дану довідку, суд вважає, що позивачеві ніщо не перешкоджає займатися підприємницькою діяльністю, або закрити підприємницьку діяльність і стати на облік в центр зайнятості. Але він цього не робить. Тому суд вважає, що такі його дії направлені на створення у суда переконання , що він перебуває в скрутному матеріальному становищі і неспроможний виконувати рішення суду про сплату аліментів. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 25.12.2013 року [PERSON] проживає в с. Гавришівка в будинку матері, який перебуває в стані капітального ремонту. В зв'язку з чим суд вважає можливим зменшити розмір стягуваних аліментів на суму сто грн. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України.

Outcome: partial