Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016, а саме стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття; стягувати з відповідача в користь [PERSON] додаткові витрати в розмірі 600 грн на лікування [PERSON] та на розвиток [PERSON] в розмірі 300 грн щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн, щомісячно, починаючи з 12.09.2016 року і до досягнення ними повноліття. Вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання дітей значно зріс. Станом на сьогоднішній день, враховуючи значне зростання цін на комунальні платежі, харчування, витрати на лікування, її заробітку та стягуваного розміру аліментів за рішенням суду не вистачає на нормальне проживання та належні потреби для виховання та розвитку дітей. Крім цього вказує, що донька [PERSON] згідно медичного висновку страждає на захворювання - сколіотична постава, сколіоз 1-го ступеня і її лікування також потребує значних матеріальних витрат. Для ефективного лікування доньці рекомендовано ЛФК, масажі, постійні заняття плавання. Зазначає, що донька [PERSON] навчається на денній платній формі навчання у Львівському коледжі будівництва, архітектури та дизайну, стипендії не отримує. Син [PERSON] займається у секції спортивних одноборств. Вказує, що відповідач приховує свої фактичні фінансові доходи, чим ставить її та своїх дітей у скрутне матеріальне становище. Станом на день подання позову до суду, їй відомо, що відповідач працює на ринку «Південний», однак розмір його доходів їй невідомий. У зв`язку із наведеним, вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 05.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.12.2018 ухвалено змінити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27 жовтня 2016 року, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття; припинити нарахування і стягнення аліментів за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016, ухваленого у цивільній справі № 464/6960/16-ц, та відкликати виконавчий лист, що був виданий на виконання такого; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дітей - на лікування [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн та на розвиток [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили,на час існування особливих обставин, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону; стягнути з [PERSON] 704 грн 80 коп. судового збору в дохід держави. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2019 скасовано заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21.12.2018 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дітей та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання спільних із позивачем дітей, однак просить їх встановити у розмірі 2500 грн, щодо стягнення додаткових витрат на дітей не заперечив, однак просить встановити такі у розмірі 350 грн на лікування [PERSON] , [INFO] , та на розвиток [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. Вказав, що офіційно не працює, на даний час створив нову сім`ю, має на утриманні батьків пенсійного віку. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 08.04.2002 та серії [NUMBER] від 06.04.2006 відповідно, а відтак згідно приписів Сімейного кодексу України зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено судом, спільні діти сторін проживають з матір`ю, що не оспорюється відповідачем. Згідно з рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2016 і до досягнення ними повноліття. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охоронну дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів(ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З наведених законодавчих приписів та матеріалів судової практики вбачається, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів той з батьків, з ким проживає дитина, може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема ч.2 ст.182 СК викладено в новій редакції: «Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів». З правової позиції Верховного Суду, закріпленої у Постанові від 03.05.2018 по справі № 581/638/17-ц, вбачається, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. До таких підстав суд касаційної інстанції відносить прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», який спрямований на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітніх дітей, встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стану здоров`я сторін та їхніх дітей, матеріального становища сторін, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, відсутності у відповідача на утриманні інших осіб, оскільки наявність у нього батьків пенсійного віку не свідчить про те, що такі перебувають на його утриманні, а факт укладення нового шлюбу із [PERSON] не підтверджує того, що дружина перебуває на його утриманні, оскільки згідно з довідкою ФОП " [PERSON] " [PERSON] працює на посаді продавця та отримує заробітну плату; тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася б обома батьками. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання неповнолітніх дітей. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою. Окрім цього, відповідач позовну вимогу про стягнення алімінтів на дітей визнав у розмірі 2500 грн. З урахуванням викладеного, позовну вимогу щодо зміни розміру аліментів суд вважає підставною. З огляду на наведене, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов переконання, що позовну вимогу про зміну розміру аліментів слід задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Такий розмір відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін. За положеннями ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Однак, в даному випадку, є вимога про збільшення розміру аліментів, а не про їх стягнення і норму ст.191 Сімейного кодексу України застосовувати не можна. Відтак, аліменти у збільшеному розмірі з відповідача слід стягувати починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Щодо вирішення вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей, суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017, згідно з якою роз`яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст.185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходитьсяна утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаєтьсяза рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У правовій позиції Верховного суду у постанові від 18.01.2018 по справі № 369/959/16-ц зазначено, що витрати на придбання для дитини устілок для ортопедичного взуття, а також на оплату занять дітей з англійської мови є витратами пов`язаними з хворобою дитини та розвитком здібностей дитини та є додатковими витратами згідно ст.185 СК України. Представник позивача у судовому засіданні, покликаючись на необхідність стягнення додаткових витрат на лікування спільної доньки сторін покликається на те, що у такої наявне захворювання - сколіоз першого ступеня та для ефективного її лікування необхідні постійні заняття плаванням та масажі, а щодо додаткових витрат відносно спільного сина сторін покликається на те, що такий займається у секції спортивних одноборств. Так, згідно з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] вбачається, що така страждає на захворювання - сколіотична постава, сколіоз першого ступеня. З довідки ГО ЛОМГО «Сінкікай» від 25.09.2018 вбачається, що [PERSON] відвідує секцію айкідо. Згідно з довідкою №02-05/19-1 від 02.05.2019, виданої ГО ЛОМГО «Сінкікай», [PERSON] не відвідує тренування з Айкідо Йосінкан з початку 2019 року по сьогоднішній день. Однак стороною позивача не підтверджено належними та допустимими доказами необхідність стягнення додаткових витрат на лікування [PERSON] у розмірі 600 грн, як і не підтверджено необхідність стягнення додаткових витрат на розвиток [PERSON] в розмірі 300 грн щомісячно, відтак, враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині відносно доньки у розмірі 350 грн, а відносно сина у розмірі 50 грн, та враховуючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до переконання, що позовна вимога щодо стягнення додаткових витрат підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача 1409 грн 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180-184, 185, 191, 192 СК України та

Outcome: partial