Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26 січня 2015 року. Від спільного проживання [INFO] року в них народилась донька [PERSON] . [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат в розмірі 9930 грн. та в розмірі 570 грн. шомісячно, до кінця 2019 року, посилаючись на те, що відповідач участь у додаткових витратах не бере. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що він сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] за рішенням суду та від іншого шлюбу в нього 2 [INFO] народився син [PERSON] . Заслухавши учасників процесу, д ослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 84 ч. ч. 3 та 4 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017 року (справа №6-1489цс17) звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як з`ясовано судом, позивач понесла додаткові витрати на дитину в сумі 18500 грн. Однак, доказів про передбачувані витрати вона суду не надала. Оцінюючи встановлене, та враховуючи матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку стягнути з нього половину понесених додаткових витрат на доньку в сумі 9250 грн., в решті позовних вимог - відмовити.

Outcome: partial