Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

29.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю\~ чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права сумісної власності та визнання права власності. Підчас судового розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, а потім їх зменшила і в уточнених зменшених позовних вимогах просила встановити факт проживання однією сімєю її з відповідачем [PERSON], з вересня 2002 року по вересень 2015 року, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнати обєктом права спільної сумісної власності наступне майно: квартиру загальною площею 61,30 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Орджонікідзе (на даний час назва вулиці змінена на [PERSON]) буд. №5 кв.11 в селищі Сахновщина Сахновщинського району Харківської області: вартістю 130000грн.; автомобіль марки ВАЗ 2121, 1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER]: вартість 104000грн.; скутер марки Viper: вартість 15000грн.; інше майно: кухонну стінку (вартістю 900грн.); кухонний мякий куточок (1500грн.); холодильник «Індезіт» (3550грн.); пральну машинку «Індезіт» (1700грн.); мікрохвильову піч «Вітек» (600грн.); диван (мякі меблі) (2000грн.); два крісла (мякі меблі) (1500 грн.); тумбу під телевізор (400грн.); спальний гарнітур, який складається з ліжка, комода, шафи, двох тумбочок (4300грн.); телевізор LG (3500грн.); килим (1200грн.); три полиці для квітів (300грн.); пилосос LG(1000грн.); болгарку (кутошліфувальна машинка) (1000грн.); надувний човен (4000грн.), радіоприймач (700грн.), автомобільний відео реєстратор (2500грн.), автомобільний цифровий музичний програвач (2000грн.), цифровий фотоапарат Кенон (2000грн.); будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи з яких здійснено будівництво гаража та лазні загальним розміром 11x4x2,30 метрів, що знаходиться на прибудинковій території ОСББ «Фаворит О - 5» за адресою: смт Сахновщина, вул. Орджонікідзе, 5 (на даний час назва вулиці змінена з Орджонікідзе на [PERSON]) в селищі Сахновшина Сахновщинського району Харківської області, що складаються (41414,57 грн); подароване майно: компютер, кольоровий принтер, кавоварку, кавомолку. Крім того, визнати право власності за позивачкою на 1/2частину квартири загальною площею 61,30 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Орджонікідзе (на даний час назва вулиці змінена з Орджонікідзе на [PERSON]) буд. №5 кв.11 в селищі Сахновшина Сахновщинського району Харківської області: вартість 65000грн.; на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 2121, 1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER]: вартість 52000грн.; 1/2 частину скутера марки Viper: вартість 7500грн.; інше майно: кухонну стінку (вартістю 900грн.); кухонний мякий куточок (1500грн.); холодильник «Індезіт» (3550грн.); пральну машинку «Індезіт» (1700грн.); мікрохвильову піч «Вітек» (600грн.); тумбу під телевізор (400грн.); спальний гарнітур, який складається з ліжка, комода, шафи, двох тумбочок (4300грн.); телевізор LG(3500грн.); килим (1200грн.); три полиці для квітів (300грн.); 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнання та утворених ними конструктивних елементів з яких здійснено будівництво гаража та лазні загальним розміром 11x4x2,30 метрів, що знаходиться на прибудинковій території ОСББ «Фаворит О - 5» за адресою: смт Сахновщина, вул. Орджонікідзе, 5 (на даний час назва вулиці змінена на [PERSON]) в селищі Сахновщина Сахновщинського району Харківської області (20707,28грн); подароване майно: кольоровий принтер, кавоварку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з вересні 2002 року вони проживали разом однією сімєю. Ні позивач, ні відповідач в шлюбі не перебували. Разом з відповідачем проживали понад 13 років, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. З початку, близько двох з половиною років, проживали у батьків відповідача за адресою [ADDRESS]. З відповідачем мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство. У 2004 році відповідач отримав від ВАТ «Сахновщинське РТП» квартиру у житловому будинку № 5 по вул. Орджонікідзе в селищі Сахновщина Харківської області. [PERSON] квартира була в непридатному для проживання стані, за спільні кошти з відповідачем були придбані будівельні матеріали, обладнання, труби, здійснили підключення газу, відремонтували стіни, поли, поклали лінолеум, замінили вікна на нові деревяні, поклали кахлі, поклеїли шпалери, підключили санвузли, повністю здійснили капітальний ремонт квартири перед заселенням. Капітальний ремонт тривав більше року, з лютого 2004 року і по березень 2005 року. В березні 2005 року вони з відповідачем вселилися в квартиру. Враховуючи проведення капітального ремонту та поточних ремонтів, здійснених за час нашого спільного проживання з відповідачем однією сімєю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, цінність квартири істотно збільшилася внаслідок спільних трудових та грошових затрат. В грудні 2005 року Сахновщинським малим державним комунальним госпрозрахунковим підприємством технічної інвентаризації відповідачу було видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру загальною площею 61,30 кв.м. Крім того, в період спільного проживання з відповідачем ними був придбаний автомобіль марки ВАЗ 2121, 1985 року випуску, за 3500 евро, що підтверджується копією довіреності від 06 вересня 2006 року виданою позивачу та відповідачу на керування та розпорядження автомобілем марки і моделі ВАЗ 2121, 1985 року випуску шасі №ХТА 212100G047441, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] автомобіль пізніше був переоформлений на імя відповідача, після чого номерний знак автомобіля змінився на АХ 3431 АН. Також було придбано скутер марки Viperза спільні кошти. Крім того за спільні кошти було придбано наступне майно: кухонну стінку (вартістю 900грн.); кухонний мякий куточок (1500грн.); холодильник «Індезіт» (3550грн.); пральну машинку«Індезіт» (1700грн.); мікрохвильову піч «Вітек»; (600грн.); диван (мякі меблі) (2000грн.); два крісла (мякі меблі) (1500 грн.): тумбупідтелевізор (400грн.); спальний гарнітур, який складається з ліжка, комода, шафи, двох тумбочок (4300грн.); телевізор LG(3500грн.); килим (1200грн.); три полиці для квітів ( 300 грн.); пилосос LG(1000грн.); болгарку (кутошліфувальна машинка) (1000грн.); надувний човен (4000грн.), радіоприймач (700грн.), автомобільний відео реєстратор (2500 грн.), автомобільний цифровий музичний програвач( 2000грн.), цифровий фотоапарат Кенон- (2000грн.).Також під час спільного проживання, було подаровано компютер, кольоровий принтер, кавоварку, кавомолку, але це майно, разом із вказаними вище - пилососом, болгаркою (кутошліфувальною машинкою), надувним човном, радіоприймачем, автомобільним відео регістратором, автомобільним цифровим музичним програвачем та цифровим фотоапаратом перебуває у відповідача. Під час спільного проживання, за спільні кошти, у 2007 році, на прибудинковій території ОСББ «Фаворит О - 5» за адресою: смт Сахновщина, вул. Орджонікідзе, 5 (нині- вул. Володимира Великого, 5) було побудовано будівлю - гараж, а у 2013 році до ньому було добудовано - лазню, у яких також здійснено внутрішні роботи (у лазні внутрішні роботи було зроблено у 2014 році). Будівельні матеріали та роботи, які проведено при будівництві обєкту нерухомості є об'єктами цивільних прав. Чинне законодавство України не забороняє вирішення спору щодо визнання права власності в порядку поділу майна подружжя на будівельні матеріали, які використані як при законній забудові, так і при самочинному будівництві. Будівельними матеріалами, обладнанням та утвореними ними конструктивними елементами, що були використані для будівництва гаража та лазні, є наступні матеріали: шлакоблок (гараж і лазня та перегородка між ними) - 1000 штук 11грн. (середня ринкова ціна) на загальну суму 11000грн.; шифер - 30 штук 100грн. (середня ринкова ціна) на загальну суму 3000грн.; балки 4-х метрові на перекриття 10 штук200грн. (середня ринкова ціна) на загальну суму 2000грн.; цемент для будівництва гаража М400 20 мішків 31грн. загальна вартість 620грн. (вартість вказана станом на 2007 рік) та його доставка 100грн.; цемент для будівництва лазні 10 мішків 50грн.(середня ціна у 2013 році) на загальну суму 500грн.; ворота гаражні металеві (середня ринкова вартість) 5000грн.; двері металеві вхідні в лазню (середня ринкова вартість) 2000грн.; двері деревяні в лазню (середня ринкова вартість) 1000грн.;двері деревяні в душову кабіну (середня ринкова вартість) 1000грн.; кахлі, якими обкладена повністю душова кабіна, підлога в передбаннику на загальну суму 1500грн.; стіклоблоки 36 штук20грн. (середня ринкова вартість) 720грн.; вагонка липа, плінтус, панель ПВХ, панель декор, утеплювач норма, утеплювач клас, гіпсокартон на загальну суму 4511,03грн. (придбано в магазині Будмен 04.09.2014р.чек №0161); ізоспан Паро-гідр, сітка просічно витяжна, профіль на загальну суму 483,59грн. (придбано в магазині Будмен 04.09.2014р.чек №0163); панель ПВХ дуб, профіль ПВХ стартовий, плінтус, кут ПВХ зовнішній, кут ПВХ внутрішній, профіль ПВХ зєднання на загальну суму 1380,95грн. (придбано в магазині Будмен 04.09.2014р.чек №0103); вагонка, яка придбана на ринку «Благбаза» в м.Харків (з якої окрім стін у сауні було виготовлено два двох сходові лежаки) ще на суму 6500грн.. Також було придбано терм.еко лайт ціна 99 грн. (придбаний в магазині «Нова лінія» чек від 24.09.2014р. №64157). Загальна вартість всіх вказаних вище будівельних матеріалів, обладнання та утворених ними конструктивних елементів становить41414,57грн.(11000+3000+2000+620+100+500 + 5000 + 2000 + 1000 + 1000 + 1500 + 720 +4511.03+483,59+1380,95+ 6500+99). Тому позивач просить стягнути з відповідача 1/2 частину вартості вказаних будівельних матеріалів. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги з урахуванням їх збільшення та зменшення та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, а саме в частині встановлення факту проживання однією сімєю позивача та відповідача як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за період з січня 2006 року по вересень 2015 року. Заперечували проти визнання спільної сумісної власності на квартиру, скутер та будівельні матеріали, щодо поділу майна то вважали за можливе провести розподіл наявних речей за наступним варіантом, а саме: визнати за позивачем право власності на кухонну стінку; кухонний мякий куточок; мікрохвильову піч«Вітек»; диван (мякі меблі); тумбу під телевізор; спальний гарнітур, який складається з ліжка, комода, шафи, двох тумбочок; телевізорLG; килим; три полиці для квітів; за відповідачем на холодильник «Індезіт»; пральну машинку «Індезіт»два крісла (мякі меблі). При вирішенні питання щодо поділу автомобіля, врахувати боргове зобовязання позивача, згідно договору позики на суму 6000 грн., що еквівалентно 749 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору. В інший частині позовних вимог просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. За приписами ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сімю, але статусу подружжя не набувають. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сімєю, ведення спільного побуту, прав та обовязків. Згідно із положеннями ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. Згідно із ч.4 ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, необхідно встановити факти придбання сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обовязків, зясувати час придбання, джерело набуття кошти, за яке таке майно було набуте, а також мету придбання, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Окрім того, власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюються питання розпорядження таким майном. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені ст.60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, необхідно встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Позивач просить визнати факт проживання однією сімєю з відповідачем з вересня 2002 року по вересень 2015 року, посилаючись на положення Сімейного кодексу України в редакції 2003року, який чинний з 01.01.2004 року. Оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності СК України, то встановлення факту спільного проживання однією сімєю, як чоловік і жінка може мати місце лише починаючи з 1 січня 2004 року. Як встановлено судом, згідно копії виписки з наказу №5 від 05.02.2004 року ВАТ «Сахновщинське РТП» відповідачу було виділено квартиру №11 в житловому будинку підприємства по вул. Орджонікідзе, 5 в смт Сахновщина. Відповідно до копії свідоцтва про право власності виданого Сахновщинським МДКГП технічної інвентаризації від 15 грудня 2005 року, квартира в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно копії рішення Сахновщинської селищної ради від 29 вересня 2004 року №1329 відповідачу надано дозвіл на перепланування квартири за адресою [ADDRESS]. На підтвердження своїх пояснень позивачкою надані до суду копії фотографій датованих 2003-2006 роками, на яких зображені позивачка та відповідач, а також їх друзі та близькі. З огляду наданих фотографій вбачається, що в 2003-2006 роках сторони сумісно відпочивали, проводили час в колі друзів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що у вересні 2005 року вона заселилася в багатоквартирний будинок №5 по вул. Орджонікідзе (нині вулицю перейменовано на [PERSON]) смт Сахновщина Харківської області. Після заселення у вказаний будинок вона бачила, як в квартиру №11 вказаного будинку інколи приходили [PERSON] та [PERSON] Факт їх спільного проживання у вказаній квартирі вона помітила на початку 2006 року. Те, що вони почали спільно проживати з 2005 року вона назвати достовірно не може. У 2008 році вони побудували гараж біля даного будинку, та придбали автомобіль. Пізніше в 2013 році до гаражу було також добудовано лазню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що приблизно в 2004 на початку 2005 року [PERSON] отримав квартиру в багатоквартирному будинку №5 по вул.Орджонікідзе (нині вулицю перейменовано на [PERSON]) смт Сахновщина Харківської області. Після чого в даній квартирі проводився ремонт, оскільки вона не була придатна для проживання. Також зазначила, що з весни 2005 року [PERSON] почав проживати в даній квартирі разом з [PERSON] Підчас проведення ремонтних робіт у вказаній квартирі, [PERSON] навідувався туди разом з [PERSON] Приблизно через 2-3 роки вони придбали автомобіль «Нива», трохи пізніше скутер. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що приблизно в 2004 році [PERSON] отримав квартиру в багатоквартирному будинку №5 по вул. Орджонікідзе (нині вулицю перейменовано на [PERSON]) смт Сахновщина Харківської області, куди він відразу переїхав разом з [PERSON] На той час в неї склалося враження, що останні перебували в шлюбі, адже в них були стосунки, як у чоловіка та дружини. Відразу в даній квартирі вони почали робити ремонт. Також додала, що до переїзду у вказану квартиру [PERSON] та [PERSON] проживали спільно в домоволодінні його матері. Свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає по сусідстві з батьками [PERSON] і в період з 2002 по 2005 роки [PERSON] проживав в будинку батьків з [PERSON], вона як «кума» матері [PERSON] була присутня на святах, які відбувались в їх квартирі. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що в жовтні 2009 року до неї звернувся її племінник [PERSON] з проханням позичити гроші для придбання автомобіля, вона позичила йому кошти і він до цього часу їх не віддав, оскільки вони домовились, що він віддасть гроші коли вони в нього будуть. Також зазначила, що вона неодноразово була в квартирі, яку було у 2004 році надано [PERSON] і їй відомо, що [PERSON] робив ремонт в квартирі і йому допомагали батьки та товариші. У 2006 році він почав спільно проживати з [PERSON], на ринку в м. Харкові він купував їй одяг. Крім того повідомила, що в квартирі батьків [PERSON] в період з 2002 по 2005 рік [PERSON] не проживала. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матірю відповідача. Її син [PERSON] в її квартирі в період з 2002 року по 2006 рік з [PERSON] на проживав, [PERSON] ремонт в квартирі, яка була надана її сину не робила, спільно вони почали проживати з 2006 року, а до цього часу вони зустрічались і [PERSON] була у них вдома коли вони відмічали свята. Спільно вони проживали до 2015 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сестрою відповідача [PERSON], з дня народження і до 2006 року вона і її батьки та брат проживали в двокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS], більше в квартирі ніхто не проживав, оскільки квартира дуже мала, вода та туалет були на подвірї. У 2006 році її брат переїхав проживати в квартиру, яку йому було надано у 2004 році. Ремонті роботи в наданій брату квартирі виконував сам брат, а також наймані ним люди. Також зазначила, що її брат та [PERSON] стали спільно проживати з 2006 року в квартирі, в якій продовжували виконувати ремонт. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідстві з батьками [PERSON] і раніше працювала дільничним лікарем в Сахновщинській ЦРЛ. В квартирі [ADDRESS] проживали батьки [PERSON] його сестра і він, [PERSON] в вказаній квартирі не проживала. Також вона зазначила , що [PERSON] з 2003 року тривалий час хворів, перебував на лікуванню в терапевтичному відділенні Сахновщинської ЦРЛ та Харківському обласному протитуберкульозному диспансері і вона, як медсестра, в цей період часто була у них вдома. Крім того, вона зазначила, що [PERSON] у 2004 році на підприємстві, де він працював отримав квартиру і робив в ній ремонт до 2006 року, а у 2006 року він переїхав в квартиру де і проживав з [PERSON] а до цього часу він зустрічався з нею. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що позивач та відповідач проживали як чоловік та дружина з 2006 року в квартирі за адресою [ADDRESS]. [PERSON] та її син збудували на території двору гараж а потім баню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з [PERSON] зі школи. У 2004 році він отримав як молодий спеціаліст квартиру в будинку [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до нього з проханням допомогти виконати ремонтні роботи в квартирі, на що він погодився і вони з [PERSON] та його батьком зробили ремонт в квартирі в період з 2004 по 2006 роки. Також зазначив, що мати [PERSON] приносила їм обід, а в вечері вони їздили до них додому на вул. Матросова. В квартирі на вул. Матросова проживали батьки [PERSON] та його сестра. Після закінчення ремонту [PERSON] став проживати спільно з [PERSON] у квартирі по вул. Орбжонікідзе 5. Також [PERSON] зазначив, що вони разом з [PERSON] в дворі будинку побудували гараж, а потім до нього прибудували лазню. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що у 2010 році він став співзасновником ВАТ «Сахновщинське РТП» на якому працював на посаді інженера [PERSON] В літку 2010 року він за проханням [PERSON] на своєму автомобілі відвозив в м. Харків в лікарню [PERSON] та [PERSON] Між ним та [PERSON] склалися дружні стосунки, вони спільно відпочивали, виїжджали на природу, декілька разів він був у гостях у [PERSON] та [PERSON] в квартирі по вул.. Орджонікідзе в смт Сахновщина. Між [PERSON] та [PERSON] були взаємні стосунки, як чоловіка та жінки. Також зазначив, що приблизно у 2013 -2014 роках він декілька разів їздив з [PERSON] в м. Харків, де [PERSON] купував будівельні матеріали. Свідок [PERSON] пояснила, що з позивачкою вони подруги, вона є її «кумою». Позивачка та відповідач познайомились у 2002 році та почали зустрічатись, а потім вони почали спільно проживати у батьків відповідача в квартирі на вул. Матросова, а з 2005 року вони спільно проживали в квартирі на вул. Орджонікідзе, відносини між ними були, як між чоловіком та жінкою. Під час проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі батьків відповідача вони до них не приходили, але позивач та відповідач приходили до них на свята. Під час спільного проживання позивача та відповідача ними було відремонтовано квартиру, куплено машину та скутер , а також побудовано гараж і лазню. Також свідок зазначила, що у 2003 році коли [PERSON] знаходився на лікуванні в Сахновщинській ЦРЛ вона з чоловіком та [PERSON] провідували його в день народження. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він рідним є братом позивачки, як йому стало відомо з 2002 року його сестра проживала спільно з [PERSON] по вул. Матросова в смт Сахновщина. У 2004 році їм було надано квартиру в якій вони спільно проводили ремонт, а в березні 2005 року вони переїхали в відремонтовану квартиру де і проживали спільно. У 2006 році вони купили автомобіль «Нива» приблизно за 3000 доларів, а у 2010 році скутер. У 2013 році побудували гараж, а у 2014 році лазню. Також зазначив, що починаючи з 2002 року [PERSON] та [PERSON] постійно спільно з ними відзначали свята (дні народження, новий рік та інші). Свідок [PERSON], яка є депутатом Сахновщинської селищної ради повідомила, що в лютому 2016 року до неї, як депутата звернулась [PERSON] з проханням про допомогу, оскільки її чоловік вигнав її з квартири. 27.02.2016 року було складено акт обстеження та огляду речей в квартирі по вул. Орджонікідзе, 5/11 смт Сахновщина, де проживали [PERSON] та [PERSON] в присутності свідків та працівника поліції в ході огляду було описані речі, які знаходились в квартирі. також в акті зі слів [PERSON] було зазначено, що вона разом з [PERSON] проживає у вказаній квартирі з березня 2005 року. Крім того, у квітні 2016 року нею в складі комісії було складено акт огляду прибудинкової території по вул. Орджонікідзе, 5 смт Сахновщина і було встановлено, що на прибудинковій території [PERSON] було збудовано будівлю розміром 11м. х 4 м., висотою 2 м. 30 см (гараж) в період спільного проживання з [PERSON], як подружжя без реєстрації шлюбу. У 2013 році було добудовано до гаражу лазню, а в 2014 році будівництво було закінчене. В середину вказаних приміщень члени комісії не заходили, тому внутрішні приміщення описали зі слів свідків та [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка працює секретарем виконкому Сахновщинської селищної ради повідомила, що до неї у лютому 2016 року звернулась [PERSON] з проханням видати довідку про фактичне місце її проживання. Довідка була видана на підставі [PERSON] обстеження складеного депутатом Сахновщинської селищної ради [PERSON] про те, що [PERSON] проживає в [INFO]. з 2005 року. Суд критично відноситься до показань свідка [PERSON], який є близьким родичем позивачки і є зацікавленою особою у вирішенні спору. Також суд критично відноситься до показань свідків [PERSON], [PERSON], які є близькими родичами відповідача та є зацікавленими особами у вирішенні спору. Свідок [PERSON] зазначили відомості, які їй відомі зі слів позивачки та інших осіб. Суд критично ставиться до показів вказаних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки вони не підтвердили факту ведення спільного господарства сторонами по справі, тобто прийняття участі у їх спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сімї, а також наявність взаємних прав та обов'язків з 2002 року. Згідно з вимогами ст.ст. 57- 60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не було представлено суду доказів на підтвердження ведення спільного господарства, а також ведення єдиного бюджету з відповідачем починаючи з 2002 року. Фотографії спільного відпочинку, що містяться в матеріалах справи, не свідчать про спільне проживання сторін однією сім'єю з 2002 року. Не можуть підтвердити факт спільного проживання сторін з вересня 2002 року і наявні в матеріалах справи довідка Сахновщинської селищної ради № 702 від 19.02.2016 року про фактичне проживання [PERSON] з 2005 року, по вул. Орджонікідзе 5/11 в смт Сахновщина, оскільки, як повідомила секретар виконкому [PERSON], яка була допитана в якості свідка, що вказаний в довідці рік фактичного проживання з 2005 року був зазначений відповідно інформації з [PERSON] складеного депутатом Сахновщинської селищної ради [PERSON] від 17.02.2016 року, яка під час допиту в судовому засідання зазначила, що факт проживання [PERSON] з вересня 2005 року було встановлено та зазначено в [PERSON] зі слів позивачки та свідків, а також на підставі наданих позивачкою документів та фотознімків. Також в акті обстеження та огляду речей в квартирі по вул. Орджонікідзе, 5/11 смт Сахновщина, де проживали [PERSON] та [PERSON] від 27.02.2016 року, факт проживання з березня 2005 року зазначений зі слів позивачки. Згідно копії домової книги [ADDRESS] по вул. Орджоникідзе в смт Сахновщина зареєстрований [PERSON] з 12.12.2005 року, інформація про реєстрацію інших осіб відсутня (а.с. 73-75). Крім того, надані позивачкою записи придбаних будівельних матеріалів не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України (а.с. 62-65). Також в наданій позивачкою довідці ОСББ «Фаворіт-5» за №1 від 04.04.2016 року, яка була видана головою ОСББ «Фаворіт-5» [PERSON] зазначено, що [PERSON] спільно проживала у спірній квартирі з [PERSON] з 2005 року, Разом з тим допитана в судовому засіданні [PERSON] не підтвердила факт спільного проживання позивачки в спірній квартирі, саме з 2005 року. Враховуючи обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку що сторони зустрічалися, але не проживали однією сім'єю, і не мали відносини, які притаманні подружжю, а лише з 2006 року вони стали проживати однією сімєю, що також не заперечується відповідачем, тому суд вважає, що позовні вимоги провстановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню часткова. А саме за період з січня 2006 року по вересень 2015 року. Щодо позовних вимог про визнанняобєктом права спільної сумісної власності квартири загальною площею 61,30 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Орджонікідзе (на даний час назва вулиці змінена на [PERSON]) [ADDRESS] в селищі Сахновщина Сахновщинського району Харківської області: вартість 130000грн. та визнання право власності за позивачкою на 1/2частину вказаної квартири то вони задоволенню не підлягають, оскільки вказана квартира була набута відповідачем не під час спільного проживання з позивачкою однією сією. [PERSON] обставини підтверджуються копією виписки з наказу № 5 від 05.02.2004 року ВАТ «Сахновщинське РТП», згідно якого відповідачу було виділено квартиру №11в житловому будинку підприємства по вул. Орджонікідзе, 5 в смт Сахновщина. А також копією свідоцтва про право власності виданого Сахновщинським МДКГП технічної інвентаризації від 15 грудня 2005 року, що квартира в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Крім того, згідно копії рішення Сахновщинської селищної ради від 29 вересня 2004 року № 1329, відповідачу було надано дозвіл на перепланування квартири за адресою [ADDRESS]. Надана позивачем довідка Пенсійного фонду України форми ОК-5 підтверджує, що [PERSON] з 2000 року по 2016 рік працювала та отримувала заробітну плату і є застрахованою особою, але вона не спростовує висновків суду, щодо відсутності відносин, які притаманні подружжю між позивачкою та відповідачем у період з 2002 по 2006 рік. Щодо позовних вимог про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль марки ВАЗ 2121, 1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER],вартістю 104000грн. та визнання права власності за позивачкою на 1/2 частину вказаного автомобіля то вказані вимоги підлягають задоволенню, оскільки вказаний автомобіль був придбаний під час спільного проживання позивачки та відповідача за спільні кошти, що підтверджується самим відповідачем, а також копією довіреності від шостого вересня 2006 року, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] керувати та розпоряджатись належним йому автомобілем ВАЗ 2121, рік випуску 1985, шасі ХТА212100G047441, реєстраційний номер Ю5626 ХА. Та довідкою ТСЦ №6348 від 23.07.2016 року, згідно якої вказаний автомобіль 06.112009 року був перереєстрований за договором купівлі-продажу №14-1421 від 06.11.2009 року УАТБ «Харків» на імя [PERSON] та присвоєний номерний знак [NUMBER]. Щодо врахування боргового зобовязання відповідача, згідно договору позики на суму 6000 грн., що еквівалентно 749 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору, суд виходить з наступного. Згідно копії договору позики від 25.10.2009 року [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 грн, що еквівалентно 749 доларам США. Факт передачі вказаних грошових коштів підтверджується розпискою, згідно якої [PERSON] 25.10.2009 року отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 грн, що еквівалентно 749 доларам США і зобовязується повернути її вказані кошти. З досліджених судом документів не вбачається, що договір позики був укладений для придбання автомобіля ВАЗ 2121. Також суд критично відноситься до показань свідка [PERSON], яка є тіткою відповідача і є зацікавленою особою у вирішенні спору щодо надання нею в борг грошових коштів [PERSON], саме для придбання автомобіля. Позовні вимоги в частині визнання права спільної сумісної власності на скутер та інше майно, а також про визнання права власності на 1/2 частину майна за позивачкою підлягають частковому задоволенню. Згідно розяснень, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»до складу майна,що підлягає поділу включається загальне майно подружжя,наявне у нього на час розгляду справи,та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4ст.65 СК). Із акту опису майна від 27 лютого 2016 року, складеного депутатом Сахновщинської селищної ради [PERSON], вбачається, що у квартирі №11 будинку № 5, розташованого по вул. Орджонікідзе в смт. Сахновщина Харківської області було виявлене наступне майно: кухонну стінку; кухонний мякий куточок; холодильник «Індезіт»; пральну машинку «Індезіт»; мікрохвильову піч «Вітек»; диван (мякі меблі); два крісла (мякі меблі); тумбу під телевізор; спальний гарнітур, який складається з ліжка, комода, шафи, двох тумбочок; телевізор LG; килим; три полиці для квітів. Інше майно, яке перелічено в позовній заяві та скутер не можуть бути визнані обєктами спільної власності, оскільки суду не було надано доказів існування вказаного майна і відповідно зазначене майно поділу не підлягає. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати право спільної сумісної власності на наступне майно: кухонну стінку; кухонний мякий куточок; холодильник «Індезіт»; пральну машинку «Індезіт»; мікрохвильову піч «Вітек»; диван (мякі меблі); два крісла (мякі меблі); тумбу під телевізор; спальний гарнітур, який складається з ліжка, комода, шафи, двох тумбочок; телевізор LG; килим; три полиці для квітів. З урахуванням думки відповідача, який просив залишити йому холодильник «Індезіт» та пральну машинку «Індезіт», здійснити поділ спільного майна наступним чином. Визнати за позивачкою право власності на наступне майно: кухонну стінку; кухонний мякий куточок; мікрохвильову піч «Вітек»; диван (мякі меблі); два крісла (мякі меблі); тумбу під телевізор; спальний гарнітур, який складається з ліжка, комода, шафи, двох тумбочок; телевізор LG; килим; три полиці для квітів. Щодо позовних вимог про визнання обєктом спільної сумісної власності будівельних матеріалів, обладнання та утворені ними конструктивні елементи з яких здійснено будівництво гаража та лазні загальним розміром 11x4x2,30 метрів, що знаходиться на прибудинковій території ОСББ «Фаворит О-5» за адресою: смт Сахновщина, вул. Орджонікідзе, 5 (на даний час назва вулиці змінена з Орджонікідзе на [PERSON]) в селищі Сахновщина Сахновщинського району Харківської області, що складаються 41414,57 грн та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину вказаних матеріалів то вони задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). До прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно, як обєкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку, суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. [PERSON] правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-388цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Так, з долученої позивачем до матеріалів справи копії відповіді Сахновщинської селищної ради від 20.12.2016 року, зазначено, що рішення про надання земельних ділянок по вул. Володимира Великого в смт Сахновщина для гаражного будівництва [PERSON] не приймалось, а відповідно до довідки Сахновщинського ГКПТІ, станом на 01.01.2013 року документи на будівлю гаража та лазні, які розташовані на прибудинковій території будинку №5 по вул. Володимира Великого (колишня Орджонікідзе) в смт Сахновщина не виготовлялись. Однак надані позивачкою копії чеків про придбання будівельних матеріалів, та фотознімки збудованих обєктів, на думку суду не можуть бути належними доказами в підтвердження заявлених вимог з наступних підстав. ( а.с. 232- 233). Так, в копіях чеків зазначені назви будівельних матеріалів та їх вартість та дата придбання матеріалів, однак не можливо встановити, чи використовувалися ці матеріали при будівництві саме спірних споруд. Позивачем на підтвердження своїх вимог також надано до суду [PERSON] огляду прибудинкової території по вул. Орджонікідзе, 5 смт Сахновщина від 03.04.2016 року складеного депутатом Сахновщинської селищної ради [PERSON] в ході якого було встановлено, що на прибудинковій території [PERSON] було збудовано будівлю розміром 11м. х 4 м., висотою 2 м. 30 см. (гараж) в період спільного проживання з [PERSON], як подружжя без реєстрації шлюбу. У 2013 році було добудовано до гаражу лазню, а в 2014 році будівництво було закінчене. В середину вказаних приміщень члени комісії не заходили, тому внутрішні приміщення описали зі слів свідків. [PERSON] не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ, оскільки він підтверджує лише наявність на прибудинковій території будинку №5 по вул.. Орджонікідзе будівель, а не використаних при їх будівництві будівельних матеріалів. Крім того, як пояснив свідок [PERSON], він у 2013 році допомагав [PERSON] будувати гараж з матеріалів, а саме шлакоблоку, яким з [PERSON] розрахувались за виконану ним роботу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив лише факт купівлі будівельних матеріалів [PERSON] у 2014 році. Суд зазначає також, що предметом позову є будівельні матеріали та обладнання незавершеного будівництвом гаражу та лазні. Ринкова вартість цих обєктів не визначена. Кількість та вартість будівельних матеріалів, які були використані при будівництві гаражу та лазні обрахована позивачкою самостійно. Судом позивачці було розяснено право щодо призначення експертизи для встановлення вартості та кількості будівельних матеріалів, які були використані при будівництві гаражу та лазні. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав для звільнення від доказування в даному випадку судом не вбачається. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Але, в порушення зазначених вимог закону, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу для задоволення позову. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 36 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вимога пропорційності присудження судових витрат застосовується незалежно від того чи сплачено судовий збір позивачем в мінімальному розмірі. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Тому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору з вимог майнового характеру пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 822 грн. 14 грн. Крім того, судом частково задоволені позовні вимоги немайнового характеру. Тому, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору з вимог немайнового характеру пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 551 грн. 20 коп. А всього на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1373 грн. 34 коп. (822,14 грн. + 551,2 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial