Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

15.07.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕТЕХНО» про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 вересня 2020 року він придбав електромотоцикл Like.Bike NE (Black). Гарантійний термін на придбаний товар згідно гарантійного талону складає 12 місяців. Гарантійний термін на батарею (складову частину виробу) складає 6 місяців. 06 жовтня 2020 року придбаний електромотоцикл зламався (вийшла з ладу батарея), через що він вимушений був звернутися до сервісного центру «ЦИТРУС СЕРВИС». 04 листопада 2020 року йому було повернуто відремонтований електромотоцикл, шляхом заміни батареї електромотоцикла. 15 квітня 2021 року електромотоцикл знову зламався, вийшла з ладу батарея, у зв`язку з чим ) і позивач знову був вимушений звернутися до сервісного центру для усунення поломки. Однак, працівники сервісного центру вимагали від нього здійснити оплату за черговий ремонт електромотоциклу, що на думку позивача, є протизаконним і безпідставним, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судове засідання призначено на 08.09.2021 року. 08.09.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення відповідачу судової повістки судове засідання відкладене на 22.09.2021 року. 15.09.2021 року до суду надійшов відзив ТОВ «ЦЕТЕХНО», відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вимога Позивача щодо зобов`язання ТОВ «ЦЕТЕХНО» провести гарантійний ремонт електромотоциклу Like.Bike.NE є безпідставною, так як гарантійний строк, відповідно до розрахункового документу, закінчився; вимога щодо зобов`язання ТОВ «ЦЕТЕХНО» провести гарантійний ремонт складової частини, а саме батареї, гарантійний строк на яку сплинув, також є безпідставною, адже жодного підтвердження вини ТОВ «Цетехно» не надано. Позов ґрунтується на припущеннях. Вимоги про виплату моральної компенсації вважає безпідставними через відсутність нанесення моральної шкоди позивачу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката не являються співмірними зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). 01.07.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання відкладене на 22.09.2021 року. 22.09.2021 року сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві зазначив, що просить розглядати справу без участі представника. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши докази, обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2020 року [PERSON] придбав електромотоцикл Like.Bike NE (Black). Гарантійний термін на придбаний товар згідно гарантійного талону складає 12 місяців. Гарантійний термін на батарею (складову частину виробу) складає 6 місяців. Позивач вказує, що 06 жовтня 2020 року придбаний електромотоцикл зламався, через що він вимушений був звернутися до сервісного центру «ЦИТРУС СЕРВИС». 04 листопада 2020 року позивачу було повернуто відремонтований електромотоцикл. 15 квітня 2021 року електромотоцикл знову зламався (знову вийшла з ладу батарея) і позивач знову був вимушений звернутися до сервісного центру для усунення поломки. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що після проведення заміни батареї і системної плати пройшло 5, 5 місяців ( з 04 листопада 2020 до 15 квітня 2021) то він мав право на безоплатний гарантійний ремонт придбаного пристрою і його комплектуючих, але працівники сервісного центру вимагали від позивача здійснити оплату за черговий ремонт електромотоциклу. 27 квітня 2021 року позивач подав письмову претензію, в якій вказав про порушення його прав як споживача, яка була підготовлена і надрукована адвокатом, але відповідач відмовився приймати цю претензію і змусив позивача викласти свої вимоги від руки. 05 червня 2021 року позивачем було отримано відповідь, в якій відповідач наполягає на здійсненні оплати за ремонт батареї. Відповідно до ч. 2 та ч.3 статті 675 ЦК України договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.4 п.9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», при усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно з п. 5 ст. 1 вищезазначеного Закону, гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. Відповідно до п. 26 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року №506, гарантійний ремонт полягає у виконанні робіт, пов`язаних з усуненням недоліків товару для забезпечення використання його за призначенням протягом гарантійного терміну експлуатації. Усунення недоліків здійснюється шляхом заміни чи ремонту комплектуючого виробу або окремої складової частини, а також виконання регулювальних робіт відповідно до вимог нормативних документів. Після прийняття товару на гарантійний ремонт виконавець видає споживачеві квитанцію за формою №7-гарант (додаток 9), в якій зазначаються усі недоліки та термін виконання ремонту (п. 31 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою кабінету міністрів України від 11.04.2002 року №506). Відповідно до вимог cт. 525 та ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного і законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. З акту виконаних робіт №ВД000195818 від 04.11.2020 року виданого ФОП [PERSON] вбачається, що останнім було проведено заміну батареї Електромотоциклу. Як зазначає позивач 15 квітня 2021 року електромотоцикл знову зламався, знову вийшла з ладу батарея. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо порушення позивачем умови правил експлуатації електромотоциклу Like.Bike NE, посилання відповідача на сплив гарантійного строку є безпідставним та таким, що суперечить ч.4 п.9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки в даному випадку відбулась складової частини виробу (батареї), а тому гарантійний строк на нову складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту. Оскільки з часу заміни батареї і системної плати, яку було замінено 04.11.2020 року, до нової поломки елктромотоциклу, пройшло 5, 5 місяців, 15 квітня 2021 року, позивач має усі правові підстави для здійснення безкоштовного гарантійного ремонту придбаного електромотоциклу, у зв`язку з чим вимоги позивача про зобов`язання ТОВ «ЦЕТЕХНО» безоплатно у встановлені законом строки провести гарантійний ремонт належного [PERSON] електромотоциклу Like.Bike NE, підлягають задоволенню. Згідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач в позовній заяві вказує, що завдана моральна шкода, виразилась у тому, що з 06.10.2020 року по 04.11.2021 року і з 15 квітня 2021 по теперішній час він не міг і не може користуватися придбаним товаром, який є дорогим, що спричинило йому моральний дискомфорт, переживання, у нього погіршився сон, так як він був змушений звертатися на гарячу лінію, до адвоката, вести переписку з відповідачем, а згодом і звернутися до суду. Покупаючи електромотоцикл позивач планував приїздити на ньому на роботу і повертатися з роботи, перевозити дружину, здійснювати підробіток, влаштувавшись до служби доставки, але зараз він позбавлений цієї можливості, у зв`язку з чим оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень. Позивачу, як власнику електромотоцикла завдано моральну шкоду, яка виразилась у тому, що він не міг і не може користуватися придбаним товаром, що спричиняє йому дискомфорт, переживання, у нього погіршився сон, так як він був змушений звертатися на гарячу лінію, до адвоката, вести переписку з відповідачем, а згодом і звернутися до суду. Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень є завищеним, а тому позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 2 000 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таким чином, суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, зокрема кількість судових засідань, складність справи, обсяг підготовлених представником відповідача документів, та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. За таких обставин витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 2 000 грн, оскільки витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому суд врахував заперечення представника відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1816 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial