Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Фермерське господарство «Фірма КСВ» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай», Приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Неллі Борисівни про визнання договору недійсним та скасування рішення. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 25.08.2008 року між ФГ «Фірма КСВ», як орендарем, та [PERSON] , як орендодавцем, було укладено два договір оренди землі: земельної ділянки, загальною площею 1,65 га, яка знаходиться в адмінмежах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області. Даний договір було укладено строком на 10 років та 14.01.2009 року зареєстровано у Городищенському районному відділі № 5 ДП «Центру ДЗК». Починаючи з дня укладення Договорів, стороною ФГ «Фірма КСВ» належним чином здійснювались взяті на себе договірні зобовязання, визначені у п. 30 Договору. Коли ж до закінчення дії договору лишалось трохи більше одного року, стороні позивача стало відомо про те, що [PERSON] укладено договір оренди на переважну частину орендованої ФГ «Фірма КСВ» земельної ділянки, а саме на земельну ділянку площею 1,5846 га. Як вбачається з інформації у Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.01.2018 року за № 110663618, то 13 листопада 2017 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. було зареєстровано договір оренди землі від 29 червня 2017 року (земельної ділянки загальною площею 1,5846 га), укладений між відповідачами строком на 7 років. Таким чином, починаючи з 13 листопада 2017 року, [PERSON] є орендодавцем двох земельних ділянок, які складають, згідно договору оренди землі від 25.08.2008 року, єдину земельну ділянку загальною площею 1,65 га, яку, відповідно, орендує ФГ «Фірма КСВ». Тобто: земельна ділянка площею 1,5846 га (кадастровий номер 7120385000:02:001:0520) орендується ТОВ «НВФ «Урожай», а решта 0,0743 га (кадастровий номер 7120385000:02:001:1227) залишилось в оренді ФГ «Фірма КСВ». Такі дії стороною відповідачів вчинено всупереч досягнутих між ФГ «Фірма КСВ» та [PERSON] договірних зобов`язань, викладених у договорі, тобто без попереднього визнання його припиненим, розірваним, зміненим, як того вимагають положення пунктів 35-38 договору. Укладений відповідачами договір оренди землі позивач вважає недійсним, в зв`язку з чим звернувся до суду та просить: визнати недійсним договір оренди землі площею 1,5846га., кадастровий номер 7120385000:02:001:0520, укладений 29 червня 2017 року між ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» (код ЄДРПОУ: 31860551) та [PERSON] , скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б., індексний №38151185 від 15 листопада 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 7120385000:02:001:0520 за ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» (код ЄДРПОУ: 31860551), стягнути з відповідачів пропорційно понесені стороною позивача судові витрати. Позивач до судового засідання не прибув, участь взяв представник позивача Петренко О.В. , який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином інформованою про день, час та місце судового засідання в суд не прибула, що підтверджується даними рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №1950202371703, №1950202372106, №1950202388029, №19502424050, №1950202467832,№1950202518747, своєї позиції суду щодо змісту заявлених позивачем позовних вимог не повідомила. Представник відповідача ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» згідно до змісту рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень судові повістки про виклик до суду отримав, проте участі у судових засіданнях не забезпечив, і 12 грудня 2019 року надіслав відзив на позов у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав дотримання судом при розгляді цивільної справи Правових позицій Верховного Суду та закінчення строку дії договору між сторонами 25 серпня 2018 року. Відповідач приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н.Б. в судове засідання не з`явилася, проте до суду надійшли заяви від 28 січня 2020 року, 17 квітня 2020 року, 25 травня 2020 року, 19 червня 2020 року, у яких вона просить справу розглядати без її участі та заява від 03 грудня 2019 року у змісті якої зазначено, що при прийнятті рішення про реєстрацію нею був витребуваний Витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка належить [PERSON] з кадастровим номером 7120385000:02:001:0520 і щодо якої будь які відомості про предмет інших договірних відносин не зазначено. Неявка відповідачів у справі в судові засідання, на думку суду, в силу вищезазначеного, не перешкоджає судовому розгляду позовних вимог позивача у їх відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, враховуючи зміст відзиву на позов та письмові пояснення відповідачів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які учасники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку що позовні заява підлягає до задоволення в силу наступного. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України). Згідно ч. І ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 4 ст. 124, статтею 125 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що 25 серпня 2008 року між ФГ «Фірма КСВ», як орендарем, та [PERSON] , як орендодавцем, було укладено договір оренди землі: земельної ділянки, загальною площею 1,65 га, яка знаходиться в адмінмежах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області. Даний договір було укладено строком на 10 років. Згідно вказаного договору, зокрема п. 7, він укладений строком на 10 років з 25 серпня 2008 року по 25 серпня 2018 року. Після закінчення строку договорів, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. За пунктом 42 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 14 січня 2009 року вказаний договір оренди землі зареєстрований у Городищенському районному відділі № 5 ДП «Центру ДЗК».Починаючи з дня укладення Договору, стороною ФГ «Фірма КСВ» належним чином здійснювались взяті на себе договірні зобовязання, визначені у п. 30 Договору. Стороні позивача стало відомо про те, що [PERSON] укладено договір оренди на переважну частину орендованої ФГ «Фірма КСВ» земельної ділянки, а саме на земельну ділянку площею 1,5846 га. Як вбачається з інформації у Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16 січня 2018 року за № 110663618, то 13 листопада 2017 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. було зареєстровано договір оренди землі від 29 червня 2017 року (земельної ділянки загальною площею 1,5846 га), укладений між відповідачами строком на 7 років. Таким чином, починаючи з 13 листопада 2017 року, [PERSON] є орендодавцем двох земельних ділянок, які складають, згідно договору оренди землі від 25 серпня 2008 року, єдину земельну ділянку загальною площею 1,65 га, яку, відповідно, орендує ФГ «Фірма КСВ». Тобто: земельна ділянка площею 1,5846 га (кадастровий номер 7120385000:02:001:0520) орендується ТОВ «НВФ «Урожай», а решта 0,0743 га (кадастровий номер 7120385000:02:001:1227) залишилось в оренді ФГ «Фірма КСВ». Такі дії стороною відповідачів вчинено всупереч досягнутих між ФГ «Фірма КСВ» та [PERSON] договірних зобов`язань, викладених у договорі, тобто без попереднього визнання його припиненим, розірваним, зміненим, як того вимагають положення пунктів 35-38 договору. Відповідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України, - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 35 Закону України «Про оренду землі» визначено, що спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. За положеннями ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 152 ЗК України держава, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 3 ст. 152 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Пунктами 35-39 договору оренди, укладеного 25 січня 2008 року між ФГ «Фірма КСВ» та [PERSON] передбачена зміна умов договору і припинення його дії. Зокрема, згідно п. 38, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є систематична несплата орендної плати. Як вбачається із доданих до позову документів, між [PERSON] та ТОВ «НВФ «Урожай» були укладені спірні договори під час дії договорів оренди цих же земельних ділянок, укладених між ФГ «Фірма КСВ» та [PERSON] .. В судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі від 25 серпня 2008 року, не був розірваний та скасований, його дія, як вбачається зі змісту договору, не припинена, а відтак [PERSON] не мала правових підстав укладати іншого договору оренди на ту ж земельну ділянку з іншим орендарем. Окрім того, як зазначалося вище, зі змісту договору оренди від 25 серпня 2018 року вбачається, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовою розірвання договору в односторонньому порядку передбачена лише систематична несплата орендної плати, проте в судовому засіданні даний факт встановлений не був. Враховуючи викладене, вимоги представника позивача в частині визнання недійсним договору оренди землі: площею 1,5846 га, кадастровий номер 7120385000:02:001:0520, укладеного 29 червня 2017 року між ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» та [PERSON] , обґрунтовані та підлягають до задоволення. Щодо вимог в частині скасування рішення державного реєстратора від 15 листопада 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 7120385000:02:001:0520 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай», то суд мотивує рішення наступним. Так, згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки, суд прийшов до висновку про визнання недійним договору оренди землі: площею 1,5846 га, кадастровий номер 7120385000:02:001:0520, укладеного 29 червня 2017 року між ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» та [PERSON] , то вимоги позивача в частині скасування рішення державного реєстратора від 15 листопада 2017 року про державну реєстрацію вказаного договору оренди землі також підлягає до задоволення. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат, то суд вважає що вони підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, - на відповідача. Так, відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви даної категорії юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, станом на 01.01.2018 року становить 1762,00 гривні. Позивач, при подачі позову до суду сплатив судовий збір за дві вимоги немайнового характеру 3524 гривень 00 копійок та при зверненні до Апеляційного суду Черкаської області у зв`язку з оскарженням ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року, постановленої в ході судового розгляду цивільної справи, судовий збір в розмірі 1921грн.. Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідачів [PERSON] , ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» та Приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б. на користь позивача ФГ «Фірма КСВ», пропорційно з кожного, слід стягнути 5445 гривень в рахунок сплаченого позивачем судового збору(а.с.10). Також, позивач, разом з позовною заявою, подав до суду заяву про компенсацію понесених стороною позивача витрат на правничу допомогу, в порядку ч. 3 ст. 137 ЦПК України, згідно якої просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача, окрім сплаченого судового збору, витрати на правничу допомогу у сумі 5500 гривень. До даної заяви, позивачем додано: договір про надання правничої допомоги від 02 лютого 2018 року; квитанцію № 03/03/18-1 від 03 березня 2018 року про проведення оплати на суму 3500,00 гривень; квитанцію № 24/04/18-1 від 24 квітня 2018 року про проведення кінцевої оплати на суму 2000 гривень та детальний опис робіт, наданих адвокатом та їх вартість(а.с.113-116). Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як було зазначено вище, представник позивача, на підтвердження понесених ним витрат, додав: квитанції про проведення оплати правової допомоги, акт виконаних робіт, їх детальний опис. Враховуючи викладене, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача ФГ «Фірма КСВ», пропорційно з кожного, за надання правничої допомоги 1833 гривень 33 копійки. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 5445гривень та витрат на правничу допомогу у сумі 5500гривень, що разом складає 10945 гривень, тобто, по 3648 гривень 33 копійок з кожного. На підставі наведеного та

Outcome: approved