Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний. Від спільного проживання у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають із нею та перебувають на її утриманні. При цьому діти ростуть і потребують витрат на харчування, одежі та взуття, на розвиток. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки їздить на заробітки за кордон і отримує грошові кошти достатні для життя та утримання дітей, є здоровою працездатною особою, інших дітей на утриманні немає. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 серпня 2020 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін згідно ст. 277 ЦПК України. Позивач та представник в судовому засіданні підтримує, просить задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, відповідач надав відзив на позов, мотивує тим, що погоджується платити аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, має задовільний стан здоров`я, має на утримання батька, його дохід складається з компенсаційних виплат по догляду за особою, яка досягла 80-річного віку, інших доходів немає. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20.07.2020 року. Під час спільного проживання народилися діти [PERSON] , [INFO] , про що видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.12.2005 року, актовий запис №907, [PERSON] , [INFO] , про що видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.04.2007 року, актовий запис №293. Відповідач записаний батьком дітей. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, проживає окремо. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач наполягає на стягненні аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 5 ст. 183 СК України визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину - не менше 50% прожиткового мініму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років з 01.07.2020 р становить 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн. Відповідач має задовільний стан здоров`я, здійснює догляд за батьком [PERSON] у зв`язку з досягнення 80-річного віку, є працездатного віку і не позбавлений можливості самостійно працевлаштуватись. Рухомого і нерухомого майна відповідач немає. Враховуючи обов`язок батьків утримувати своїх дітей, право позивача обирати спосіб стягнення аліментів, а також враховуючи, що мінімальний розмір аліментів не може бути менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оцінюючі зібрані у справі докази, суд вважає, що, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає подальшій індексації згідно закону. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження"доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача судовий збір на користь держави, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений.

Outcome: partial