Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

23.03.2019 року [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила визнати частки подружжя у праві спільної сумісної власності на автомобіль Volkswagen Caddy: у розмірі 1/2 частини за [PERSON] , та у розмірі 1/2 частини за [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Caddy; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину ринкової вартості автомобіля Volkswagen Caddy. У своєму позові позивач зазначила, що з 11.12.1989 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Під час шлюбу, а саме у 2016 році, ними був придбаний за спільні кошти автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску. Зазначений автомобіль був зареєстрований на відповідача та на даний час знаходиться в нього у користуванні разом із відповідними документами. Відповідач мирним шляхом поділити вказаний автомобіль або сплатити половину вартості цього автомобіля їй відмовляється. Вказана справа перебувала в провадженні судді Заводського районного суду м. Миколаєва Біцюка А.В. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва №552 від 20.05.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з тим, що указом Президента України від 11.04.2019 року №128/2019 суддю [PERSON] призначено на посаду судді Вищого антикорупційного суду. Відповідно до наказу Голови суду від 22.04.2019 року №27-О суддю [PERSON] було відраховано зі штату Заводського районного суду м. Миколаєва. У зв`язку з цим суддя Біцюк А.В. не зможе брати участь у розгляді справи №487/2198/19 провадження №2/487/1388/19. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019 року, головуючим суддею по зазначеній справі призначено Кузьменко В.В. Ухвалою суду від 21.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 30.08.2019 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просила відмовити у задоволенні позову виходячи з того, що вони за взаємною згодою фактично припинили шлюбні відносини та спільне життя з серпня 2011 року, з цього часу він постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , а позивачка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після припинення спільного ведення господарства у них не було спору щодо спільного майна. За усною домовленістю позивачу залишився гараж кооператив «Зольний» № [NUMBER] та компенсація вартості Ѕ частини квартири у розмірі 9000 доларів США, а йому автомобіль IVECO Daily та квартиру [ADDRESS] . Спірний автомобіль ним був придбаний у серпні 2016 року за власні кошти та у період окремого з позивачем проживання, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Також зазначив, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане, тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ній. Відповідач у судовому засідання просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, покази свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01.12.1989 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені приблизно у 2017 році. Під час шлюбу, а саме 23.08.2016 року, сторонами був придбаний автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, власником якого зазначено [PERSON] , про що свідчить реєстраційна картка транспортного засобу. Відповідно до вимог ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст.372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст.61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Отже, виходячи з того, що спірний транспортний засіб, а саме автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, був придбаний сторонами під час шлюбу, за їх спільні грошові кошти, а тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнання за [PERSON] та [PERSON] у розмірі по Ѕ частці у праві спільної сумісної власності на автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску. Посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що він придбав даний автомобіль за власні кошти у період коли з позивачем фактично не перебував у шлюбних відносинах, суд до уваги не приймає, оскільки такі посилання є необґрунтованими та спростовуються показаннями свідків, наданими під час судового засідання. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 183 ЦК України\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ч. 2, 4\~ст. 71 СК України\~неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження транспортного засобу № 20-271 від 13.03.2020 року, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номер [NUMBER] , з врахуванням факторів викладених у дослідницькій частині, складає 131360,00 гривень. Вказана вартість спірного автомобіля позивачем не оспорювалась. Відповідач у судовому засіданні з вказаною ринковою вартістю спірного автомобіля не погодився, але доказів іншої вартості автомобіля суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що для захисту майнового права позивача, згідно змісту ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~щодо способу захисту цивільних прав, виходячи із рівності часток у майні подружжя, відповідно до ч.1\~ст. 70 СК України, з урахуванням того, що іншого сторонами не визначено за домовленістю або шлюбним договором, а також, що спірний автомобіль є неподільною річчю, на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію замість її 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номер [NUMBER] , у розмірі 65680 гривень (131360,00 грн.:2). Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.\~77,\~78,\~79,\~80 ЦПК України\~докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 768,40 гривень та судові витрати на проведення експертизи у розмірі 392,26 гривень.

Outcome: partial