Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

що позивач звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем [INFO] р. уклала шлюб у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що сім`я розпалася з вини відповідача. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося і останнім часом на протязі більше двох років вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують жодних сімейних стосунків, тобто перестали бути сім`єю. Позивач проживає з дитиною окремо від відповідача. Оскільки, примирення між ними не можливе, тому позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », залишити з ним на проживання сина [PERSON] , [INFO] та покласти на відповідача судові витрати. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.05.2020 р. було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а справу просить розглянути без її участі (а.с. 31). Відповідач [PERSON] також подав заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, а справу просить розглянути без його участі (а.с. 32). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони 30.08.2014 р. зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 470 (а.с. 9). У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), який проживає з матр`ю (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд встановив, що подружнє життя у сторін не склалося, вони разом не проживають, не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. Також, ухвалою суду від 23.06.2020 р. сторонам було надано термін на примирення, однак сторони не примирилися та виявили спільне бажання про розірвання шлюбу, про що відобразили у своїх заявах (а.с. 31, 32). Таким чином, суд вважає, що сім`я розпалася, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] » та залишити проживати із позивачем сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судового збору та 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу (а.с. 5, 15). На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved