Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

21 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 1200,00 кв.м. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що [INFO] року померла його матір [PERSON] Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельна ділянка, які були фактично успадковані нею, після смерті своєї сестри [PERSON] Він є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Покликаючись на те, що він не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальній конторі, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Згідно письмової заяви від 19 червня 2018 року просить розглядати справу за його відсутності. Зарічненська селищна рада Зарічненського району Рівненської області явку повноваженого представника для участі в судовому засіданні не забезпечила. У своєму відзиві позов в частині визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 1200,00 кв.м. не визнає, проти задоволення позову в частині визнання права власності на житловий будинок не заперечує. У письмовому клопотанні від 11 червня 2018 року просить розглядати справу буз участі повноважного представника селищної ради. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року померла матір позивача [PERSON] Унаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на майно, що фактично було успадковано нею після смерті своєї сестри [PERSON], яка померла [INFO] За технічним паспортом садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS], власником будинку записана тітка позивача [PERSON] (а.с.7). З рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 січня 2018 року у справі № 561/872/17, яке набрало законної сили безспірно вбачається, що матір позивача [PERSON] та тітка [PERSON] були рідними сестрами, оскільки мали спільних батьків (а.с.12). Згідно з відомостями Зарічненської районної державної нотаріальної контори від 24 травня 2018 року № 01-16/423 після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося. Матір позивача [PERSON] за життя прийняла спадщину після смерті своєї сестри [PERSON] в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (який був чинний на час виникнення спадкових правовідносин), оскільки на день смерті, 19 вересня 10987 року, проживала разом з нею в будинку на [ADDRESS] З довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області від 22 лютого 2018 року № 1531 стверджується, що позивач [PERSON] проживає в житловому будинку на [ADDRESS] без реєстрації з 1987 року по даний час 2018 року (а.с.14), а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Постановою від 20 березня 2018 року державний нотаріус Зарічненської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], Рівненської області відсутній правовстановлюючий документ (а.с.17). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки матір позивача [PERSON] при житті не оформила та не отримала правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], Рівненської області в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. У задоволенні позовної вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 1200,00 кв.м. слід відмовити, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів належності вказаної земельної ділянки на праві власності за спадкодавцем. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 50%, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 495,17 грн. (990,35 * 50% = 495,17). На підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: partial