Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча в змозі це робити, дитина перебуває на повному утриманні матері. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 16.10.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с. 8). Від даного шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] (який є повнолітнім на момент подачі позову) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 3.12.2019 року №356 (а.с. 11). Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким частково визнав позовні вимоги, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування відзиву зазначив, що доводи позивача про те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей не відповідають дійсності, оскільки він періодично допомагає матеріально утримувати як повнолітнього сина [PERSON] , так і неповнолітню дочку [PERSON] . На підтвердження цього до відзиву додано копії відповідних квитанцій. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства України, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитини, хоча в змозі це робити, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Суд вважає, що заявлений розмір аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є більшим за мінімально визначений розмір аліментів для однієї дитини відповідного віку, необґрунтований, недоведений позивачем та має бути зменшений. Суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та вважає за доцільне зменшити заявлений розмір аліментів до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 908, 00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial