Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

10 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому його представник просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором б/н від 23.02.2007 у загальному розмірі 13 195,21 грн. та судові витрати у сумі 1\~600,00 грн. В обґрунтування поданого позову представник позивача зазначає, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 23.02.2007, згідно якої отримав кредит у розмірі 15 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями і у нього станом на 14.09.2017 виникла заборгованість у загальному розмірі 13 195,21 грн., яку і просить представник позивача стягнути з відповідача. Ухвалою судді Бондарчука В.В. від 25.10.2017 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» та призначене судове засідання. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] та відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 15 червня 2018 року, 15 червня 2018 року після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, дану справу було передано у провадження судді Сингаївського О.П., який ухвалою від 2 липня 2018 року прийняв до свого провадження справу та призначив її судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачу у справі надати суду відзив на позовну заяву, а позивачу відповідь на відзив, у строк, встановлений судом. Відповідач в наданий судом строк, відзив на позовну заяву та будь-яких клопотань не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч.1\~ст.280 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 23.02.2007, згідно якої отримав кредит у розмірі 15 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши дану заяву відповідач погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, й погодився з тим, що зазначена заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку є договором про надання банківських послуг, укладеним з банком. Згідно п.2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно ст.ст.526,\~527,\~530,\~1054 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як вбачається з наявних матеріалів справи [PERSON] не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання і не в повному обсязі погашав щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого станом на 14.09.2017 утворилась заборгованість у розмірі 13195,21 грн., з яких: 7\~804,23 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 4\~998,73 грн. нарахованої пені; а також штрафних санкцій: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 604,53 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов`язань у вигляді пені у розмірі та штрафів. За положеннями\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом і штрафних санкцій підлягають задоволенню, а вимога щодо стягнення нарахованої пені не підлягає задоволенню, у зв`язку з її безпідставністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial