Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У червні місяці 2014 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який обгрунтовує тим, що їй на праві власності належав будинок з надвірними будівлями, що по вулиці Гавришка, 76 у с. Давидківці Хмельницького району, подарований матір»ю. [PERSON] Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 серпня 2013 року було задоволено позов [PERSON], яким визнано за ним право власності на 4/15 частки означеного житлового будинку. Відповідач у вказаному жилому будинку не проживає, забезпечений житлом, і з 2010 року проживає поруч у будинку за № 74 по вулиці Гавришка у с. Давидківці Хмельницького району. Внаслідок постійних сварок, бійок, влаштованих відповідачем склалися вкрай неприязні стосунки і рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2012 року відповідача [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житлом у будинку № 76 по вулиці Гавришка у с. Давидківці Хмельницького району. Таким чином у з»язку із тим, що спільне з відповідачем використання вказаного будинку є неможливим, існує реальна загроза як для членів її родини, так і цілісності самого будинку, що унеможливлює спільне проживання у ньому разом із відповідачем, а 4/15 частки цього будинку належні йому на праві власності є незначними, і не можуть бути виділені в натурі у вигляді окремої частини житлового будинку з дотриманням будівельних норм і правил, слід припинити право власності на частку. Крім того, відповідач має на праві спільної сумісної власності новозбудований двоповерховий житловий будинок по вулиці Гавришка, 74 у с. Давидківці Хмельницького району і повністю забезпечений житлом у ньому. Тому просить припинити право відповідача на 4/15 частки у спірному будинку з виплатою грошової компенсації його частки. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Суду пояснили, що відповідно до висновку експертизи за № 294/295/296/15-21 від 03.07 2015 року Віннницького відділення КНДІСЕ вартість 4/15 частки у спірному будинковолодінні становить 173 016.0 грн., виділити в натурі як окремий самостійний об»єкт нерухомого майна відповідно до вимог ДБН належних 4/15 частки житлового будинку по вулиці Гавришка, 76 з надвірними будівлями технічно є неможливим. Крім того, висновок експерта [PERSON] Хмельницького відділення КНДІСЕ від 15.12.2014 року стосовно вартості 4/15 частки у вказаному будинковолодінні в сумі 253 960 грн. є надто завищеним, не відповідає реальній вартості будинків у даному населеному пункті, і оцінка його проведена шляхом порівняльного підходу в сукупності із вартістю земельних ділянок. Позивач внесла кошти на депозитний рахунок суду. Припинення права власності відповідача на належну частку відповідача у будинковолодінні не завдасть йому істотної шкоди, означена частка не може бути виділена в натурі, вона є незначною, спільне користування майном є неможливим у зв»язку із вкрай неприязними стосунками. Відповідач [PERSON] та його представник заявленого позову не визнали. Суду пояснили, що оцінка вартості частки, яка визначена експертом Вінницького відділення КНДІСЕ в розмірі 173 016,0 грн. не відповідає дійсній реальній вартості частки вказаного майна, оскільки не врахована вартість земельної ділянки. На думку відповідача спір йде про частину житлового будинку, який знаходиться на земельні ділянці, на частину якої відповідно до ст. 120 ЗК України у відповідача є право. Це право свідчить про те, що відповідач може добудувати будинок на земельній ділянці, та таке припинення права на частку у будинку завдасть істотної шкоди інтересам співвласника на цю земельну ділянку. У його власності немає житлового будинку, будинок я кому він проживає не зданий у експлуатацію, він у ньому не зареєстрований, тому твердження позивача, що він має у власності жилий будинок не відповідає дійсності. Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив такі фактичні обставини та наступні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 серпня 2013 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 4/15 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 76 по вулиці Гавришка у с. Давидківці Хмельницького району. Позивачеві [PERSON] належить 11/15 частин цього будинковолодіння. Цих обставин сторони не заперечують та вони встановлені рішенням суду. Між сторонами склалися вкрай напружені неприязні відносини, що стало підставою для звернення позивача до правоохоронних органів щодо прийняття ними заходів реагування з підстав неналежної поведінки відповідача. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2012 року відповідача було визнано таким, що втратив право на житло у будинку № 76 по вулиці Гавришка у с. Давидківці Хмельницького району. Позивач зауважує, що у зв»язку з тим, що таке спільне з відповідачем використання вказаного будинку є неможливим, оскільки існує реальна загроза як для неї та членів її родини, так і для цілісності самого будинку, що унеможливлює спільне проживання у ньому з відповідачем, а належна його частка у будинковолодінні є незначною і не може бути виділена у натурі у вигляді окремої частини житлового будинку з дотриманням будівельних норм і правил є підставою для припинення права відповідача на частку у спільному майні відповідно до вимог статті 365 ЦК України. Крім того у спільній сумісній власності відповідача знаходиться двоповерховий житловий будинок, розташований поряд по вулиці Гавришка, 74 у с. Давидківці Хмельницького району, хоча і не введений у експлуатацію, належний дружині відповідача. Згідно довідки Давидковецької сільської ради відповідач разом із сім»єю мешкає у ньому, до будинку підключені комунікації електроенергія та газопостачання, що підтверджується довідками Хмельницького РЕМ та ПАТ «Хмельницькгаз», із дружиною відповідача [PERSON] укладений договір на газопостачання 14.01.2010 року., однак у експлуатацію він не прийнятий і право власності на нього не зареєстровано. На думку позивача та її представника відповідач умисно не вводять у експлуатацію даний будинок. Підстави припинення права на частку у спільному майні визначені статтею 365 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Зі змісту вищевказаної статті убачається, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-68цс14, що в силу положень ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. Відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду). Позивачем внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області кошти в сумі 173 016,0 грн., що дорівнює вартості 4/15 частини спірного будинку відповідно до висновку експертизи за № 294/295/296/15-21 від 03.07 2015 року Вінницького відділення КНДІСЕ. Однак, суд вважає, що припинити частку у спільному майні відповідачу [PERSON] немає достатніх підстав. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6 - 81 цс 11, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Тому, враховуючи означені положення закону суд дійшов висновку про те, що відповідач іншого, крім оспорюваного, належного йому на праві власності, житла не має, а тому припинення права відповідача на частку у спірному будинку завдасть йому істотної шкоди. З цих підстав позов задоволенню не підлягає, грошові кошти в сумі 173 016,0 грн. внесені на депозитний рахунок суду підлягають поверненню позивачеві. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed