Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

28.08.2014 року неповнолітня [PERSON], звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити батьківських прав її батька [PERSON], призначити піклувальником бабусю [PERSON] та стягнути з відповідача заборгованість по аліментах у розмірі 9045 , 60 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що її мати померла у квітні 2014 року. Її батько, відповідач, не проживає з нею, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Вона проживає з бабусею та дідом, які піклуються про неї. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що на даний час їй 16 років, вона навчається у 10 класі, її мати померла у квітні 2014 року, вона все своє життя проживає з бабусею та дідусем. Батько проживає окремо, більше 10 років не відвідує її, не цікавиться її життям, матеріально не допомагає. Бабуся [PERSON] забезпечує її всім необхідним. Відповідач не сплачує аліменти, призначені судом, в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідач [PERSON] тричі в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судового виклику. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до норм статті 224 ЦПК України. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила позов задовольнити. Представник служби у справах дітей в судовому засіданні проти позову не заперечувала, підтримала висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON] Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановивши обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого Великокардашинською сільської радою Голопристанського району Херсонської області, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19.12.2002 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до довідок виконкому Великокардашинської сільської ради № 1646 від 21.08.2014 року [PERSON] проживає з [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 17.08.1998 року. Відповідно до характеристики на [PERSON], ученицю 9-Б класу Голопристанської гімназії, дитина навчається в даному учбовою закладі з 1 класу, характеризується позитивно, як старанна, добросовісна, активна учениця, проживає з бабусею, яка цікавиться навчанням дитини, відповідально ставиться до її виховання, регулярно відвідує школу. Проте батько, [PERSON], участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує, життям дитини не цікавиться. Відповідно до акту обстеження умов проживання потенційного піклувальника [PERSON] за адресою [ADDRESS], створено всі необхідні умови для виховання і розвитку дитини. З висновку органу опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що відповідач з донькою не проживає, її життям та здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] з народження проживає з бабусею. Її батьки розлучилися більше 10 років тому, батько з тих пір не приймає участі у вихованні дитини, не допомагає їй матеріально, живе окремим життям. Мати дівчинки померла у квітні 2014 року. Потерніціний піклувальник [PERSON] пояснила, щ о є бабусею [PERSON], яка проживає з нею з народження та знаходиться на її утриманні. Мати дівчинки померла у квітні 2014 року. Батько проживає в с.Пам'ятне Голопристанського району, долею дитини не цікавиться з часу розлучення з матір'ю дівчинки. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, з матеріалів справи та пояснень учасників процесу, свідків, вбачається, що мати дитини померла, а батько не виконує батьківських обов'язків, проживає окремо в іншому населеному пункті, не спілкується з донькою, її долею не цікавиться, участі в її вихованні не приймає, матеріально не утримує. На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав на підставі ст. 164 ч.1 п.2 СК України. Вирішуючи питання, щодо призначення піклувальником неповнолітньої [PERSON] її бабу [PERSON] суд виходив з наступного. Згідно ст. 60 ч. 4 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом. Відповідно до ст..244 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], досягла чотирнадцяти років, позбавлена батьківського піклування, проживає з бабою, яка турбується про неї, характеризується позитивно та відповідно до висновку служби у справах дітей Голопристанської РДА [PERSON] може бути призначена піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Суд також враховує думку неповнолітньої [PERSON] щодо призначення над нею піклувальника саме [PERSON] Таким чином, позовна вимога щодо встановлення піклування над неповнолітньою та призначення піклувальником [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментах в сумі 9045,60 грн. на користь майбутнього піклувальника [PERSON] суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст.194, 195 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника або стягуються за рішенням суду, незалежно від досягнення дитиною повноліття. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З наданого позивачкою розрахунку заборгованості по аліментах від 26.08.3014 року обчислений державним виконавцем ВДВС Голопристанського РУЮ вбачається, що по виконавчому листу № 1404 від 25.07.2001 від 02.07.2013 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 1997 р.н., та доньки [PERSON] 1998 р.н. відповідно до довідки розрахунку за період з 01.01.2006 року по 01.03.2010 рік розмір заборгованості складає 9045, 60 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] не є належним позивачем, оскільки не є стягувачем аліментів з відповідача, також стягнення заборгованості на користь майбутнього піклувальника, який не є стороною в даній справі не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Outcome: partial