Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

04 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що до 01.09.2016 року вона працювала на підприємстві ПАТ «Дніпрометробуд». У період з 01.08.2016 по 01.09.2016 року їй не виплачувалась заробітна плата, загальна сума заборгованості склала 3916,31 грн. За її позовом рішенням суду від 11.04.2018 року з відповідача стягнуто на її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 3916,31 грн. та компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 52348,80 грн., а разом 56265,11 грн. Центральним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на виконання вказаного рішення суду, яке було залучене до зведеного виконавчого провадження № 51062361. Фактичний повний розрахунок за даним виконавчим листом проведено 27.06.2019 року. Також рішенням суду у справі № 200/1858/19 було стягнуто з відповідача на її користь заборгованість за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.03.2018 по 01.02.2019 року у розмірі 28654,08 грн., втрат від інфляції у розмірі 11144,69 грн., відсотків у розмірі 3049,25 грн., а всього в розмірі 42848,02 грн. Вказує, що за час затримки розрахунку за період з 01.02.2019 року по 27.06.2019 року їй підлягає до виплати компенсація у розмірі 13200,48 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати 91,84 грн. та загальної кількості днів затримки розрахунку - 147 днів. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути ПАТ «Дніпрометробуд» на її користь заборгованість за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2019 року по 27.06.2019 року у розмірі 13500,48 грн. Ухвалою суду від 08 липня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4). Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 вказаної статті у справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Судом встановлено, що згідно трудової книжки [PERSON] , вона працювала у Публічному акціонерному товаристві «Дніпрометробуд» з 22.03.2005 року по 01.09.2016 року, та звільнена в зв`язку з скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України. Середньоденна заробітна плата позивача складає 91,84 грн., що підтверджується довідкою за підписом керівника ПАТ «Дніпрометробуд» від 14 березня 2018 року за вих.. № 3. З вказаної довідки також вбачається, що відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 3916,31 грн. Відповідач вказує, що судовими рішеннями було стягнуто з відповідача на її користь заборгованість за час затримки розрахунку при звільненні станом до 01.02.2019 року та остаточний розрахунок за виконавчим листом з нею проведено 27.06.2019 року. При цьому заборгованість за час затримки розрахунку за період з 01.02.2019 року по 27.06.2019 року відповідачем не сплачена. Відповідач не спростував доводи позивача та не надав доказів, що розрахунок із заробітної плати ним проведений у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має заборгованість перед позивачем у виплаті заробітної плати за серпень, вересень 2016 року у розмірі 3916,31 грн., що підтверджується Довідкою № 52 від 14.03.2018 року, виданою ПАТ «Дніпрометробуд». Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника, згідно до ст. 116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівникові перед виплатою зазначених сум. Таким чином, відповідач зобов`язаний був в день звільнення позивача, але не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, провести з ним розрахунок та виплатити всі суми, що належать йому, які на сьогодні відповідачем не виплачені, що не спростовується останнім. З вини відповідача позивачу не виплачено при звільненні всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по дань постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в ньому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно п. 21 вказаної Постанови при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року. Обчислення середньої заробітної плати у випадку її збереження, остання обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, включаючи усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, та проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно наданої Довідки № 52 від 14.03.2018 року, виданою ПАТ «Дніпрометробуд» середньоденна заробітна плата склала 91,84 грн., яка застосовується при розрахунку компенсації за час затримки розрахунку при звільнені. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію» в разі затримки виплати заробітної плати всі роботодавці зобов`язані нарахувати та виплатити працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати. Компенсація виплачується, якщо виплата заробітної плати затримується на один і більше календарних місяців, тобто розрахунок та нарахування компенсації зобов`язані проводити тільки ті підприємства, які несвоєчасно виплачують заробітну плату своїм працівникам. Таким чином, час затримки розрахунку, на дату подачі до ПАТ «Дніпрометробуд» вказаного позову склав: 2019 рік - 28 днів лютого, 31 день березня, 30 днів квітня, 31 день травня, 27 днів червня, разом - 147 днів. Зважаючи на вищенаведене, обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що права позивача [PERSON] були порушені роботодавцем при звільненні у зв`язку із не проведенням розрахунків, а тому вважає за можливе задовольнити позов. Враховуючи наведене,

Outcome: partial