Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2016 року було розірвано. Від даного шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] Мерцедес, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, за час перебування у шлюбі через різні погляди на життя виникали постійні непорозуміння та сварки, котрі повторюються неодноразово. Оскільки відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає, просить суд задовольнити позов, та винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] Мерцедес, [INFO] в розмірі 2500грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, а саме, що стосується рівня індексації, просила суд винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] Мерцедес, [INFO] в розмірі 2500грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2017 року до досягнення дітьми повноліття . Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив частково. Пояснив, що він не має постійного заробітку, окрім того, хворіє на онкологічну хворобу. А тому визнав розмір аліментів в частині сплати на кожну дитину в розмірі 800грн. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2016 року було розірвано, що підтверджується копією даного рішення. Від даного шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії АА №3719306, виданого 09.01.2006 року м. Кішварда, Угорською Республікою), [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії МА №0499809, виданого 25.01.2008 року м. Кішварда, Угорською Республікою) та [PERSON] Мерцедес, [INFO] (Свідоцтво про народження Серії МА №2047504, виданого 06.08.2012 року м. Ніредьгаза, Угорською Республікою). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із п.2 ч.1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Так, із наявної в матеріалах справи копій Виписок медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення №В407586/4540 від 28.07.2015 року та №В407586/5021 від 28.08.2015 року, вданих Закарпатським обласним клінічним онкодиспансером, вбачається, що відповідач [PERSON] хворіє на злоякісне новоутворення крові лімфолейкоз хронічний В клітинний. Із наданого позивачкою в судовому засіданні [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] здійснює наступні види діяльності оптова торгівля товарами господарського призначення. В той же час, судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Ужгородському обєднаному Управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком при повному стажі. Враховуючи вищевикладене, а саме стан здоровя відповідача, важкість його хвороби, пенсійний вік, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення в розмірі 2500грн. на кожну дитину щомісячно є необґрунтованою та встановлює її в розмірі 1500грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Термін "тверда грошова сума" є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду. В даному випадку судом визначено розмір аліментів у розмірі 1500 гривень; ця сума є стабільною і вона не буде змінюватися автоматично у випадку зміни розміру заробітку або доходу платника аліментів. А тому, суд приходить до переконання, що вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1500грн. щомісяця. Однак, в частині вимоги стягнення аліментів, встановлених в твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід відмовити, така вимога суперечить нормам сімейного законодавства при встановленні аліментів у твердій грошовій сумі, а є необхідною у разі визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Із п.2 ч.1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи наведене та, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання дитини.

Outcome: partial