Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

11 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він працював в колгоспі імені Леніна, який був реорганізований в КСП імені Леніна, в подальшому перейменованого в Козіївське КСП та ТОВ «Козіївське», про що свідчать довідки ТОВ «Козіївське». В період розпаювання земель господарства відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року, позивач був включений до списку додатку до державного акту КСП Козіївське, однак сертифікату він не отримував. Відповідно до Указу Президента України „Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам право на земельну частку (пай) мають члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в ньому та залишилися членами цього підприємства. У звязку з юридичною необізнаністю позивач не знав, що порушені його Конституційні права, а стало йому про це відомо лише в березні 2016 року, коли він звернувся до Відділу Держземагенства в Краснокутському районі, де і дізнався, що його прізвище внесено до списку додатку до Державного акту на землю. В звязку з вищевикладеним, позивач просить поновити строк для звернення до суду за захистом права, визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобовязати Краснокутську РДА надати позивачу земельну частку (пай), розташовану на території Козіївської сільської ради. В відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. \~\~\~\~\~\~\~Окрім цього, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~ 16.04.2004\~ N 7 « Про\~\~\~ практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~ сертифікати\~ на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та\~ видачі державного\~ акта\~ про\~ право\~ власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку,\~ що додається до\~ державного\~ акта\~ на право\~ колективної\~ власності на землю,\~набуває права на земельну частку (пай) з дня\~ видачі\~ цього\~ акта,\~ і\~ в\~ разі\~ його\~ смерті успадкування права на земельний пай\~ здійснюється\~ за\~ нормами\~ ЦК ( 435-15),\~ у\~ тому\~ числі й у випадку,\~ коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на\~ земельну\~ частку\~ (пай). Невнесення\~ до зазначеного вище списку особи,\~ яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку\~(пай). Матеріали справи свідчать, що [PERSON] з 01 січня 1993 року по 22 липня 1997 року, працював в колгоспі імені Леніна, який був реорганізований в КСП імені Леніна, в подальшому перейменованого в Козіївське КСП та ТОВ «Козіївське», про що свідчать довідки ТОВ «Козіївське» від 04.02.2016 року та 14.03.2016 року №37. 29 жовтня 1997 року за №5 в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР 18-00-000230 та до додатку №1 був включений позивач [PERSON] васильович, що підтверджується відповіддю відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 09.06.2016 року №9-20.25-0.4-1070/2-16. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивач набув законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як був включений до списку осіб, доданого до державного акта КСП «Козіївське». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial