Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

03.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПРаТ «Миколаївський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 10205,57 грн., компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди у сумі 4000 грн. 14.04.2014 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] щодо компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату і компенсації за затримку розрахунку залишені без розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справу у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони знаходились в трудових відносинах. 02.02.2005р. [PERSON] було прийнято на посаду травильника 5 розряду в цех №15 ПРаТ Миколаївський машинобудівний завод», що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] 20.05.2013 року позивача було звільнено з підприємства за ст.38 КзпП, що підтверджується наказом ПраТ "Миколаївський машинобудівний завод" за №74к від 21.05.2013р. При звільненні позивача підприємство не виплатило йому заробітну плату на загальну суму 10205,57 грн. Відповідно до ст.115 заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Право позивача на своєчасну та належну оплату праці є важливою соціальною гарантією, встановленою Конституцією та чинним законодавством про працю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 10205,57 грн. підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача спричиненої моральної шкоди, то суд вважає, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 1000,00 грн., оскільки несвоєчасна виплата йому заробітної плати призвела до певних моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КзпП власник або уповноважений ним органом повинен відшкодувати працівнику моральну шкоду у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial