Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

04.10.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів та стягувати з останнього аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.03.2015 року на її користь з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 13.02.2015 року. Зазначає, що ухвалений судом розмір аліментів на утримання доньки на сьогоднішній день не забезпечує її належне матеріальне становище. Водночас, відповідач постійно ухиляється від їх сплати, сплачуючи їх нерегулярно або частково, а тому матеріальне забезпечення доньки лежить повністю на ній. На даний час вона працює, однак розмір її доходу не дозволяє їй забезпечити дитину всім необхідним без допомоги батька. Враховуючи те, що відповідач не виявляє жодного бажання покращити матеріальне становище доньки, а тому змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів. Просить суд постановити рішення, яким змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки по 1500 грн. щомісяця. 04.10.2018 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 30.10.2018 року. Ухвалою від 01.11.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 27.11.2018 року, встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред'явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 27.11.2018 року розгляд цивільної справи відкладено у зв'язку з неотриманням відповідачем ухвали про відкриття провадження на 12.12.2018 року, повторно надіслано відповідачу ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками, яку відповідачем отримано 30.11.2018 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER] від 05.06.2007 року, виданого Снятинською сільською радою Дрогобицького району Львівської області. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.03.2015 року вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2015 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Батьки повинні нести витрати на утримання дитини в рівних частинах, тому суд вважає, що розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі повинен становити половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі по 1100 грн. щомісячно, що на думку суду буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити їй прожитковий мінімум, визначений державою. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Разом з тим, суд вважає, що попередній виконавчий лист по справі слід відкликати. На підставі викладеного,

Outcome: partial