Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

21 грудня 2016 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 10500 грн. на двох дітей, щомісячно, починаючи з 21 грудня 2017 р. і до повноліття кожної дитини, мотивуючи це тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем і до сьогодні, останній не достатньо приймає участі в матеріальному забезпеченні своїх малолітніх синів, яким потрібні нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки та багато інших речей, потрібних дітям, з посиланням на достатні статки і мінливі доходи відповідача, який моряком та періодично знаходиться у закордонних рейсах достатньо заробляючи для утримання своїх дітей на вказану вище суму. В судовому засіданні представниця позивачки повністю підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач та його представниця в судовому засіданні позов визнав частково на суму аліментів у розмірі 4000 грн. щомісячно на двох дітей, мотивуючи це тим, що на сьогодні у відповідача відсутня постійна робота з посиланням на довідку Овідіопольського РЦЗ від 06.10.2017 р., згідно якої він перебуває на обліку як безробітний, він орендує квартиру за 2000 грн. щомісячно, оплачуючи окремо всі комунальні послуги за орендовану квартиру, що підтверджено відповідним договором оренди та квитанціями про сплату комунальних платежів, і крім того, він повністю несе додаткові витрати на двох дітей, які сплачує добровільно, як і добровільно сплачує аліменти на двох дітей у розмірі 3030 грн. щомісячно, а також за останній місяць ним було добровільно сплачені аліменти на двох дітей у розмірі 4040 грн., що підтверджено відповідними квитанціями, оригінали яких були надані відповідачем суду і оглянуті судом в судовому засіданні. Заслухавши думку представників сторін по справі, а також особисті пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та додатково надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом - кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із приписами ст. 184 СК України - якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача - може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі - підлягає індексації відповідно до Закону. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктами 17,18 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Суд встановив, що шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 24.01.2009 р. ВРАЦС Іллічівського МУЮ Одеської області (актовий запис № 20), в якому у подружжя народилися сини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.08.2009 р.) та син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.11.2012 р.), був розірваний рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.01.2017 р., що було підтверджено представниками сторін та особисто відповідачем (а.с. 4,5). Суд встановив, що відповідач, який є батьком вказаних малолітніх дітей є порядним та люблячим батьком та регулярно добровільно сплачує аліменти на двох дітей у розмірі 3030 грн. щомісячно та за останній місяць на суму 4040 грн., що було підтверджено представницею позивачки і підтверджується копіями квитанцій на вищевказані суми аліментів, оригінали яких були надані суду відповідачем та оглянуті в судовому засіданні (а.с. 35-36,45,64). Також, суд встановив і це було підтверджено відповідачем в судовому засіданні, що він несе додаткові витрати на двох своїх малолітніх синів, придбаючи їм одяг, їжу та все інше, необхідне для розвитку дітей, пояснивши суду, що на сьогодні планується хірургічна операція на очах одному з синів, витрати по якій він згоден нести разом з позивачкою, з якою діти проживають окремо від нього. Суд встановив, що відповідач, який дійсно періодично знаходиться у закордонних рейсах на посаді моториста, на сьогодні є безробітним, що підтверджується довідку Овідіопольського РЦЗ від 06.10.2017 р., згідно якої він перебуває на обліку як безробітний, він орендує квартиру за 2000 грн. щомісячно, оплачуючи окремо всі комунальні послуги за орендовану квартиру, що підтверджується відповідним договором оренди та квитанціями про сплату комунальних платежів (а.с. 7-9,63-72). У відповідача відсутня будь-яке нерухоме та рухоме майно, що підтверджується відповідними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2017 р. та довідкою начальника ТСЦ № 5150 від 10.09.2017 р.(а.с. 46,47). Враховуючи вищевикладене, а також, з урахуванням факту відсутності постійної роботи у відповідача, суд вважає грошову суму аліментів у розмірі 10500 грн. на двох дітей занадто завищеною і необґрунтованою з урахуванням вищевказаних обставин справи, а тому непомірною високою для сплати у якості аліментів, які не може сплачувати відповідач, який добровільно на сьогодні і так сплачує аліменти на користь своїх дітей, згідно наданих квитанцій, що не заперечується представницею позивачки та добровільно несе додаткові витрати на дітей, а тому, на думку суду, сума аліментів, яка визнається відповідачем у розмірі 4000 грн. на двох дітей є обґрунтованою і такою, що відповідає матеріальній спроможності відповідача, у зв'язку з чим, з урахуванням приписів ст. 182 СК України, суд вважає можливим частково задовольнити позов зі стягненням з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. на утримання малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] щомісячно, починаючи з 21 грудня 2017 р. і до повноліття кожної дитини.

Outcome: partial