Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

28.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У своєму позові позивач зазначила, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між ними припиненні, родина фактично розпалася. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням щомісяця виділяти кошти на утримання дитини, але останній ухиляється від постійного утримання та виховання дитини, матеріальну допомогу надає не систематично, визначаючи суму такої допомоги на власний розсуд, сином взагалі не цікавиться та не піклується. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно та витрати пов'язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 грн. 03.09.2018 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва відкрито провадження по даній справі. 12.12.2018 року до суду відповідачем [PERSON] наданий відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки він з липня 2014 року до цього часу піклувався та утримував сина [PERSON] шляхом щомісячного надсилання через ПАТ «Укрпошта» коштів поштовими переказами позивачу та на його утриманні є непрацездатна матір, яка є інвалідом другої групи з 20.06.2002 року і пенсіонеркою та потребує додаткові витрати, викликані інвалідністю і пов'язані з її лікуванням. 15.01.2019 року до суду позивачем [PERSON] надане заперечення на відзив, в якому вона не згодна із отриманим відзивом на позовну заяву, оскільки з представлених відповідачем документів вбачається, що він практично постійно працює на двох трьох підприємствах, а тому просить задовольнити її вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. У судове засідання відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, але рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.12.2018 року шлюб між ними розірвано. За час подружнього життя у сторін народилася дитина, син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON], яка самостійно вирішує першочергові потреби дитини, а саме безпосередньо здійснює догляд за дитиною, займається її вихованням, надає матеріальну допомогу. Посилання відповідача у своєму відзові на позовну заяву на ту обставину, що він приймає участь у матеріальному забезпечені неповнолітньої дитини, не заслуговує на увагу суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, при визначенні розміру аліментів, суд враховує той факт, що відповідач здоровий, працездатний, працює в ПАТ «Датагруп» та має постійний дохід. Крім того, відповідач [PERSON] має на утриманні непрацездатну матір, яка є інвалідом другої групи з 20.06.2002 року і пенсіонеркою та потребує додаткові витрати, викликані інвалідністю і пов'язані з її лікуванням. З урахуванням встановленого та виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково, присудив аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат пов'язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 грн., суд вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В свою чергу, позивачем [PERSON] надано до суду документи, а саме квитанція до прибуткового касового ордеру, яка не оформлена у встановленому законом порядку та договір, які є недостатні для підтвердження факту понесення останньою витрат на правову допомогу, зокрема і у заявленому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial