Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

07 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. стягнути з відповідача на користь позивача, додаткові витрати на утримання дитини, сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 21183 грн.60 коп. В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.05.2015\~року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку. [INFO] син сторін досяг повноліття та навчається у Чернігівському медичному коледжі Чернігівської обласної ради та є студентом 3 курсу групи «А» спеціальністю «Сестринська справа» Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради 1 рівня акредитації. Строк навчання закінчується 30.06.2022 року, навчання платне та за 7-8 семестр становить 16160,00 грн. а тому потребує матеріальної допомоги від батька, відповідача на час навчання сина. В обгрунтування позову в частині стягнення додаткових витрат позивач зазначає, що син сторін навчається в Чернігівському медичному коледжі Чернігівської обласної ради, а тому додаткові витрати пов`язані з оплатою навчання сина у вказаному коледжі за 5-6 семестри становить 15480,00 грн. Крім того, позивачем для навчання сина було придбано принтер та мобільний телефон на загальну суму 7398,00 грн. Також за відвідування курсів в школі масажної майстерності позивачем було сплачено 1800,00 грн. Наголошує на тому, що в\~2017\~році син сторін серйозно захворів і йому була встановлена інвалідність. Його діагноз: розсіяний склероз, церебральна форма, ремітуючий перебіг. Розсіяний склероз складна хронічна хвороба, що вражає зорові нерви, головний та спинний мозок, призводить до серйозних порушень й інвалідності. Син сторін постійно проходить лікування на яке позивачем витрачено 5338,18 грн, а на проведення аналізів 5936,00 грн. Крім того, позивачем було витрачено на навчання сина в автошколі 6415,02 грн. З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний прийняти участь у вказаних додаткових витратах у розмірі половини від понесених нею витрат, тобто у розмірі 21183,60 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. Згідно відзиву на позовну заяву, [PERSON] визнає позов в частині стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини його доходу, оскільки в його на утриманні є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] та він матеріально допомагає своїй одинокій матері [PERSON] , [INFO] , яка проживає в іншому населеному пункті. В частині стягнення додаткових витрат, відповідач позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позову в даній частині, оскільки навчання в коледжі повинні покриватися за рахунок аліментів, а тому оплата за навчання з метою здобуття професійної освіти не є додатковими витратами. Витрати на придбання принтера та мобільного телефону, а також навчання в автошколі та відвідування курсів\~в школі\~масажної майстерності на думку відповідача не є додатковими витратами. Крім того, відповідач вказує на те, що відсутні підстави для стягнення з нього витрат на лікування сина та за проведення аналізів, оскільки стороною позивача не надано до суду виписок з історії хвороби та рецептів лікарів в тому числі і рекомендацій лікарів на проведення досліджень саме в тих установах в яких син сторін проходив обстеження. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зміст позовної заяви та відзиву відповідача, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 02.12.2014 року було розірвано ( а.с. 15). Від спільного подружнього життя з відповідачем у них є повнолітня дитина, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.07.2003 року ( а.с. 14). На даний час син сторін, [PERSON] , [INFO] досяг повноліття та навчається у Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради та є студентом 3 курсу групи «А» спеціальністю 223 «Сестринська справа». Строк навчання закінчується 30.06.2022 року, навчання платне та за 5-6 семестри становить 15780,00 грн (а.с.20-28), з яких позивачем сплачено 15480, 00 грн. (а.с.29). Відповідно до ч. 1\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; дитина продовжує навчання у навчальному закладі; у зв`язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги; батько дитини має можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 2\~ст. 200 СК України\~при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює у АТ Чернігівгаз, загальна сума доходу за період з січня 2021 року по червень 2021 року з урахуванням податків становить 127\~798,10 грн, ( а.с. 102-105). [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.06.2017 року ( а.с. 96). До складу сім`ї [PERSON] входять дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та дочка дружини [PERSON] , 2007 року народження ( а.с. 106). Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько так і матір дитини. Спільний син сторін лікується та йому встановлена інвалідність, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 07.06.2019 року ( а.с. 18,19). [PERSON] встановлено діагноз: розсіяний склероз, церебральна форма, ремітуючий перебіг, що підтверджується виписками із медичної картки ( а.с. 36-45). Перебування на утриманні\~ відповідача непрацездатної матері [PERSON] обгрунтовано непідтверджене.\~\~Документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймають довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання видані згідно із вимогами статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. \~Згідно довідки від 22.07.2021 року № 559 та довідки від 22.07.2021 року №560, [PERSON] зареєстрована та проживає одна за адресою: [ADDRESS] , є пенсіонеркою. Має сина [PERSON] , [INFO] , який проживає в м. Корюківка Чернігівської області. Названі довідки не констатують факту перебування матері на утриманні відповідача. Враховуючи, лише ту обставину, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість утримання відповідачем свого повнолітнього сина, стан здоров`я повнолітньої дитини, той факт що повнолітній син не працює, оскільки навчається, а у відповідача на утриманні перебуває малолітня дитина, а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача буде відповідати засадам виваженості, розумності та справедливості. Що стосується стягнення додаткових витрат суд зазначає наступне. Стаття 185 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, наприклад: розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Тобто, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, закон вимагає оплату додаткових. Положення статті 185 Сімейного кодексу України стосуються особливих обставин, до яких відносяться насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Тобто, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). В статті 53 Конституції України закріплено, що повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно- технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Відповідно до статті 3 Закону України «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. В статті 4 Закону України «Про освіту» закріплено, що держава забезпечує: безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти відповідно до стандартів освіти; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої і післядипломної освіти відповідно до законодавства. Право на безоплатну освіту забезпечується: для здобувачів дошкільної та повної загальної середньої освіти - за рахунок розвитку мережі закладів освіти всіх форм власності та їх фінансового забезпечення у порядку, встановленому законодавством, і в обсязі, достатньому для забезпечення права на освіту всіх громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають на території України; для здобувачів позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та післядипломної освіти - у закладах освіти чи інших суб`єктів освітньої діяльності за рахунок фінансування з державного та/або місцевого бюджетів у порядку, встановленому законодавством; для здобувачів вищої освіти - у закладах освіти за рахунок фінансування з державного та/або місцевого бюджетів у порядку, встановленому законодавством. Держава гарантує усім громадянам України та іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, а також кожній дитині незалежно від підстав її перебування в Україні право на безоплатне здобуття повної загальної середньої освіти відповідно до стандартів освіти. Аналіз ст. 185 СК України, вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка перебуває на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Наявність таких обставин та розмір витрат підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного суду від 26.08.2020 р. у справі №336/1488/19. Суд касаційної інстанції зауважує, що навчання особи з метою здобуття освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. При цьому, витрати на навчання в автошколі, в переважній більшості, відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері, як і те, що куплені девайси принтер та мобільні телефони, були спрямовані на розвиток особливих здібностей сина сторін, а не для загального розвитку дитини та були придбані саме для [PERSON] , [INFO] , що узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 761/6933/17. Витрати позивача на купівлю позивачем мобільного телефону та принтера не є додатковими витратами на утримання дитини в розумінні статті 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачував щомісячно. Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №522/6424/16-ц та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №520/12681/17. Щодо витрат за відвідування курсів в школі масажної майстерності, суд зазначає, що відвідування вказаних курсів не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі №\~205/4622/16-ц. Проте підлягають стягненню витрати понесені позивачем на лікування спільної дитини сторін та за проведення аналізів, досліджень, з огляду на наступне. У правовій позиції Верхового Суду України, висловленій у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на придбання ліків понесені витрати в сумі 5338,18 грн (а.с.53,54, 140, 142-152) та на проведення медичних досліджень понесені витрати в сумі 5936,00 грн (57-64, 55, 56, 129-135), що загалом становить 11274,18 грн, половина становить 5637,09 грн. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально\~можливим урахуванням\~інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст..89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином враховуючі вказані висновки\~ Верховного Суду та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення додаткових витрат за лікування та медичних досліджень цілком обгрунтований та в даній частині підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судовий збір за дві вимоги у розмірі 1816,00 грн.,\~так як була звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., за одну вимогу немайнового характеру (стягнення аліментів), а за майнову вимогу (стягнення додаткових витрат) з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 241,62 грн, а всього 1149, 62 грн., а решту судового збору в сумі 666 грн. 37 коп., слід компенсувати за рахунок держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial