Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Фізична особа -підприємець [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 травня 2014 року фізична особа підприємець [PERSON] (далі «позивач»), що діяла на підставі свідоцтва про державну реєстрацію № 656066 від 23.03.2009 року, виданого Болградською районною держадміністрацією уклала договір з громадянкою [PERSON] (далі «Відповідач»), про надання інформаційно-посередницьких послуг по придбанню об'єкту нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно з п.1.2 Договору Позивач надав Відповідачу первинну консультацію спеціалістів з нерухомості; зробив комп'ютерний підбір варіантів, виділив ріелтора для огляду об'єкту, зробив попередню оцінку об'єкту нерухомості, виконав інформаційне довідкове обслуговування, та постійно супроводжував правочин по відчуженню об'єкта нерухомості. В підтвердження вищевказаного переліку якісно наданих Відповідачу послуг свідчить той факт, що 07.06.14 року нотаріусом Фьодоровим Євгеном Анатолійовичем було посвідчено правочин щодо договору купівлі-продажу Відповідачем квартири [ADDRESS], зареєстровано в реєстрі № 1025. Відповідно до п.2.2 Договору Відповідач повинен був сплатити Позивачу кошти в розмірі 12000 (дванадцять тисяч ) гривень за послуги вказані у п.1.2., що було еквівалентно 1000 (одної тисячі) доларів США. Згідно п.2.3 (б) Договору суму у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень - 1000 доларів США, в момент нотаріального посвідчення правочину, тобто 07.06.14 або до закінчення строку дії договору, тобто до 30.06.14 (п.2.1.) Договору, проте ані в момент нотаріального посвідчення, ані до кінця дії Договору Відповідач сплачувати решту грошових коштів (12000 грн.) відмовився. Відповідно до умов Договору п. 4.2. за невиконання умов Договору сторони несуть відповідальність, згідно діючого законодавства. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачка просить стягнути з відповідачки індексацію в розмірі 610 грн., а також 3 % річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 159 грн., а всього 12769 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят дев'ять ) грн.. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві. Вона також пояснила, що відповідачка після укладення договору купівлі-продажу квартири постійно обіцяла повернути суму, але свої зобов'язання не виконала. Відповідачка позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач не виконала свої зобов'язання за договором, оскільки на квартиру не був зроблений новий технічний паспорт, а також були відсутні довідки про відсутність заборгованості за комунальними послугами. В зв'язку з чим, відповідачці особисто прийшлось такі довідки витребувати у комунальних установ. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на підставі фактів встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 12 травня 2014 року фізична особа підприємець [PERSON], що діяла на підставі свідоцтва про державну реєстрацію № 656066 від 23.03.2009 року, виданого Болградською районною держадміністрацією уклала договір з [PERSON] про надання інформаційно-посередницьких послуг по придбанню об'єкту нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п.1.2 Договору Позивач повинен був надати Відповідачу первинну консультацію спеціалістів з нерухомості; зробив комп'ютерний підбір варіантів, виділив ріелтора для огляду об'єкту, зробив попередню оцінку об'єкту нерухомості, виконав інформаційне-довідкове обслуговування, та супроводжувати правочин по відчуженню об'єкта нерухомості. В судовому засіданні відповідачка пояснила, що дійсно вона спільно з представниками агентства нерухомості оглядала квартиру, їй були надані консультації з її придбання, а також через агентство велись перемови з продавцем квартири. В той же час, вона пояснила, що позивачка її заповняла, що всі необхідні довідки про відсутність заборгованості за комунальними послугами будь їй надані своєчасно, але вони так і не були надані. Між сторонами виникли зобов'язання щодо надання послуг, які регулюються Главою 36 ЦК України. Так, ч. 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться до них. В судовому засіданні встановлено, що 07.06.14 року нотаріусом Фьодоровим Євгеном Анатолійовичем було посвідчено правочин щодо договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстровано в реєстрі № 1025, відповідно до якого відповідачка стала власником вищевказаної квартири. Необхідно відзначити, що згідно з умовами укладеного договору про надання інформаційно-посередницьких послуг, позивач не повинен був надавати під час або до укладення договору купівлі-продажу квартири які-небудь довідки про наявність (чи відсутність) заборгованості по сплаті комунальних послуг. Крім того, в договорі були відсутні посилання на необхідність надання технічного паспорту на квартиру. В зв'язку з чим, суд вважає, що позивачка виконала умови договору про надання інформаційно-посередницьких послуг, результатом яких стало придбання об'єкту нерухомості. Відповідно до п.2.2 Договору Відповідач повинен був сплатити Позивачу кошти в розмірі 12000 (дванадцять тисяч ) гривень за послуги вказані у п.1.2.. Згідно п.2.3 (б) Договору суму у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень відповідачка повинна була сплати на користь позивача в момент нотаріального посвідчення правочину, тобто 07.06.14 або до закінчення строку дії договору, тобто до 30.06.14р. (п.2.1.) Договору. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка в порушення умов договору до теперішнього часу не сплатила позивачці суму у розмірі 12000 гривень. На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки суму у розмірі 12000 гривень. Частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума 3% відсотків розраховуються наступним шляхом, а саме 12000- сума основного бору *153 дня прострочення *3%/365 днів році, що дорівнює сумі у розмірі 150 гривень 90 копійок, а не 159 гривень, як було розраховано позивачкою. За період прострочення існували наступні індекси інфляції 100,40%*100,80%*102,90%*102,40%*101,90%-100%=8,66%. В зв'язку з чим, сума інфляції повинна була складати суму у розмірі 12000*8,66%=1039,62. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оскільки позивач просив стягнути з відповідачки суму інфляції у розмірі 610 гривень, то саме вищевказана сума підлягає задоволенню. З відповідачки на користь позивачки також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial