Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить: - визнати частково недійсним державний акт серії [NUMBER] від 06.01.2005 року на право власності на земельну ділянку [NUMBER] (рілля) площею 1,64 га, виданий Віньковецькою районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON], померлої [INFO], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010574900008, з кадастровим номером [NUMBER]; - визнати за нею як за спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON], право власності в порядку спадкування на земельну ділянку [NUMBER] площею 1,64 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, яка посвідчена державним актом серії [NUMBER], зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010574900008. В обґрунтування позову [PERSON] вказує що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, в складі якої є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту серії [NUMBER]. Після смерті матері [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, реалізувати своє право на оформлення спадкового майна позивач не має змоги, оскільки кадастровий номер земельної ділянки визначений та присвоєний іншій земельній ділянці. З метою захисту своїх спадкових прав вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву, в якій просить вимоги її задовольнити, а справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій позов [PERSON] визнав, та просив справу розглянути без участі представника селищної ради. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, в суд не з`явився. Представником за дорученням [PERSON] надано до суду відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] також просив справу розглядати без його участі, вимоги позивачки визнає. Третя особа - Віньковецька районна державна адміністрація представника не надіслала, будучи належно повідомленою, справа розглянута без їх участі. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази представлені позивачем, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Віньківці Хмельницької області померла мати позивача - [PERSON], яка була власником земельної ділянки згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 1,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] - спадкоємець за законом, звернувшись протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець [PERSON] спадщину не прийняв та згідно його заяви на спадкове майно не претендує. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER]; свідоцтвом про народження [NUMBER], згідно якого матір`ю [PERSON] є [PERSON]; свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], згідно якого [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], і прізвище дружина змінила на «[PERSON]»; ксерокопією паспорта позивача; ксерокопією Державного акта серії [NUMBER] від 06.01.2005 року на ім`я [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 71-2018, заведеної за заявою [PERSON] після смерті [PERSON] 22.03.2018 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса Кухарської Л.А. їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для оформлення спадщини. Із інформаційної довідки відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за підписом заступника начальника відділу М.М. Заєць слідує, що кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки посвідченої Державним актом [NUMBER] визначений та присвоєний іншій земельній ділянці, право власності на яку посвідчено Державним актом [NUMBER] та належить на праві користування Дочірній компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» з березня 2006 року. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя 06.01.2005 року набула право власності на земельну ділянку відповідно до закону та провела її державну реєстрацію. Позивач, як спадкоємець за законом, має право на вказане спадкове майно в порядку спадкування, але у зв'язку з допущеними у правовстановлюючих документах на земельну ділянку помилками, а саме неправильним кадастровим номером, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно. Вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З наведених підстав Державний акт серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,64 га (рілля), розташовану на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області з кадастровим номером [NUMBER] слід визнати недійсним в частині визначення кадастрового номера, де допущено помилку. Розмір земельної ділянки слід брати згідно інформаційної довідки виданої ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області - 1,62 га, як такий, що визначений згідно обміру із застосуванням більш точного обладнання. Водночас, враховуючи, що позивач прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку та не відмовившись від неї, успадкувала також належну спадкодавцю [PERSON] земельну ділянку площею 1,62 га, що розміщена на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, за нею слід визнати право власності на спірну земельну ділянку. Позов ґрунтується на законі, доведений належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Заперечення ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області судом не приймаються, оскільки у відзиві на позов наголошується на тому, що спірна земельна ділянка відповідає кадастровому номеру, а у інформаційній довідці №29-22-0.20-391/104-18 за аналогічним кадастровим номером закріплена ділянка землі, якою користується юридична особа, тобто, фактично підтверджують правомірність володіння спадкодавцем вказаної земельної ділянки. Оскільки спадкоємець обмежена у праві на спадкове майно її права належить поновити у судовому порядку. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З наданих до суду документів вбачається, що позивач [PERSON] має ІІ групу інвалідності довічно. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Позивачем заявлені дві вимоги, а саме немайнового характеру та майнового характеру. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 704,80 грн. Відповідно до п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 704,80 грн. Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У зв'язку з чим, за заявлені позивачем вимоги підлягає сплаті судовий збір: за вимогу майнового характеру в розмірі 704,80 грн., за вимогу немайнового характеру в розмірі 704,80 грн., що у загальній сумі становить 1409,60 грн. Таким чином, з відповідачів на користь держави піддягає до стягнення судовий збір у сумі 1409,60 грн.

Outcome: partial