Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

12.01.2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] за договором надання споживчого кредиту , процентів, нарахованих за користування кредитом та пені у солідарному порядку. 02.03.2015 року та 05.03.2015 року позивачем подано до суду заяви про уточнення позовних вимог. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 19.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (надалі- Банк) та [PERSON] (надалі Відповідач-1) укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11171650000 (надалі-Кредитний договір). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями ЦК України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору, Позивач надав Відповідачу-1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 45\~000,00 шв. франків 00 сантимів, а Відповідач-1 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19.06.2028 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,99 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань Відповідача-1 за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] (надалі-Відповідач-2) було укладено Договір поруки № 11171650000-П від 19.06.2007 року (надалі-Договір поруки). Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником усіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність Позичальника та Поручителя є солідарною. Відповідно до п. 2.2. Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником його зобовязань за Кредитним договором, Позивач має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Згідно п. 8.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обміннім курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином, станом на 02.12.2014 року заборгованість Відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування в розмірі 38,335 шв. франків, 45 сантимів, з яких: -38\~042,56 шв. франків заборгованість за кредитом; -292,89 шв. франків - заборгованість за процентами; -1\~437,70 шв. франків пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; -1\~582,20 шв. франків пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак, станом Відповідачі свої зобовязання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують. 26.02.2015 року відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позовній заяві посилався на те, що 06.02.2015 року ним було отримано позовну заяву з додатками до неї, відповідно до якої ПАТ «УкрСиббанк» намагається стягнути солідарно з нього та [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 38\~335,45 шв. франків, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Отримання вищезазначеної позовної заяви стало для нього повною несподіванкою, оскільки він жодним чином не причетний до отримання [PERSON] споживчого кредиту та не підписував договір поруки. [PERSON] зазначив, що він познайомився з [PERSON] на початку 2000-х років, останній працював разом з його братом, періодично зявлявся у їх компанії, був відомий як гарний спеціаліст по програмі ІС. На протязі деякого часу він разом з [PERSON] обслуговували одну фірму, стикували програму обліку, написану ним, з бухгалтерською програмою ІС. В середині 2007 року [PERSON] попросив у нього поміч в отриманні кредиту на купівлю квартири, а саме стати поручителем. Не знаючи в чому саме полягає поручительство, він погодився, зі слів [PERSON] це була лише формальність. В призначений день [PERSON] заїхав за ним на власній машині і вони поїхали до відділення банку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 6. Надалі, по приїзду до відділення банку, робітники відділення почали оформлювати відповідні документи для оформлення кредиту, а йому надали можливість ознайомитись з договором про надання споживчого кредиту, який повинен був підписати [PERSON] Потім [PERSON] надали для ознайомлення та підписання договір поруки, після ознайомлення з яким він зрозумів, що не готовий нести таку відповідальність разом з [PERSON] у випадку, якщо останній не буде виконувати належним чином умови договору кредиту та відмовився його підписувати. Після чого [PERSON] почав вмовляти його підписати договір поруки, сказав, що достроково погасить кредит та, що це проста формальність і з нього ніхто нічого не буде вимагати. На що [PERSON] відповів, що раз це проста формальність, то нехай він сам підписує договір та після чого покинув відділення банку. [PERSON] звернув увагу на те, що в матеріалах справи знаходиться копія договору поруки від 19.06.2007 року, укладеного між ним та ПАТ «УкрСиббанк», яку було долучено до позову у якості обґрунтування вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11171650000 від 19.06.2007 року. Однак вказаний договір поруки він не підписував, відтак даний договір поруки слід визнати недійсним. У судовому засідання представник позивача за первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення відповідні вищенаведеному, зустрічний позову [PERSON] не визнала. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення первісного позову ПАТ «УКСиббанк», посилаючись на те, що [PERSON] договір поруки від 19.06.2007 року не укладався та не підписувався. Зустрічний позов підтримала та надали пояснення відповідні вищенаведеному. Суд, вислухав пояснення сторін та їх представників , дослідивши матеріали справи, вважає , що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. 19.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСббанк» - з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11171650000. Відповідно до умов кредитного договору , позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 45\~000 швец.фр. а відповідач [PERSON] зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19.06.2028 року та сплачувати протягом 30 календарних днів , рахуючи з дати видачі кредиту , проценти за користування кредитом у розмірі 899% пічних. Як зазначає позивач , з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором , між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки №11171650000-ІІ від 19.06.2007 року . Відповідно до умов Договору поруки , поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником усіх зобовязань , що виникли з Кредитного договору. Відповідач [PERSON] заперечував той факт, що між ним та позивачем було укладено Договір поруки поруки №11171650000-ІІ від 19.06.2007 року. Зазначив , що після ознайомлення з вищевказаним договором, відмовився його підписувати, оскільки його не влаштовували умови договору. Доводи відповідача [PERSON] підтверджуються висновком судово-почеркознавчої експертизи №535/3182 від 16.03.2017 року, згідно висновку якої підписи від імені [PERSON] в договорі поруки №1117165000-П від 19.06.2007 року : на лицевій стороні документа , в графі «Поручитель», в рядку «(підпис/М.П.)», на зворотній стороні документа , в графі «Поручитель» , в рядку «(підпис)»,- виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON]. Не погодившись з позовом ПАТ «УкрСиббанк» до нього про стягнення солідарно з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором, [PERSON] звернувся з зустрічним позовом про визнання договору поруки поруки №1117165000-П від 19.06.2007 року недійсним, з тих підстав , що такий ним не укладався та не підписувався. Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України , правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі, а відповідно до ч. 2 ст 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання , вчинений із недодержанням письмової форми ,є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України , правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. ч..1,3,4 ст. 203 ЦК України , зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі , встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України , підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно висновку якої підписи від імені [PERSON] в договорі поруки №1117165000-П від 19.06.2007 року : на лицевій стороні документа , в графі «Поручитель», в рядку «(підпис/М.П.)», на зворотній стороні документа , в графі «Поручитель» , в рядку «(підпис)»,- виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON]. Оскільки договір поруки №№1117165000-П від 19.06.2007 року , [PERSON]не підписувався , можна дійти висновку про відсутність волевиявлення у останнього на вчинення вищевказаного договору поруки. Не підписання договору поруки стороною ([PERSON] ), свідчить про той факт,що у сторін договору поруки не було досягнуто згоди щодо його істотних умов, а тому даний договір слід визнати недійсним. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Цивільним кодексом передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] задовольнити частково, та стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11171650000 від 19.06.2007 року с [PERSON] у визначеній сумі. Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 14 постанови від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України). У зв'язку з наведеним не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. З огляду на те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті стягнення процентів за банківським вкладом (стаття 1061 Цивільного кодексу України) здійснюється також в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості саме у визначеній договором іноземній валюті, тому заборгованість підлягає стягненню у сумі визначеній у іноземній валюті. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial