Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

19.07.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача на свою користь 10697 грн. 82 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 21.04.2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення . Внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення їй як потерпілій було завдано матеріальної шкоди в сумі 916 грн. 50 коп. - 29.05.2014 року та 2290 грн. 24 коп. - 02.06.2014 року . Крім цього вказує, що внаслідок вищевказаних злочинних дій [PERSON] повністю виведено з ладу двері та металеві грати приміщення магазину, у зв»язку з чим була змушена придбати комплектуючі та замінити їх, що спричинило збитків на суму 7491 грн. 08 коп. Матеріальні збитки до цього часу не відшкодовані. А тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка надсилалася за останнім відомим його місцем проживання та реєстрації, однак про причини неявки суду не повідомив, відзиву ( заперечення ) на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, проти чого від позивача заперечень не поступило. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.07.2014 року, який набрав законної сили 09.10.2014 року по кримінальному провадженні № 285/2505/14-к відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання . Згідно із ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду від 21.07.2014 року встановлено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] позивачу заподіяно матеріальну і дана обставина є обов"язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз»яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено з вироку суду від 21.07.2014 року та оглянутої справи № 285/2505/14-к по обвинуваченню [PERSON] за ч. 3 ст. 185 КК України, останній визнав, що внаслідок його неправомірних дій, зокрема, крадіжки товарно-матеріальних цінностей з магазину «Крамничка», позивачу було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3206,74 грн. Так, згідно вироку суду [PERSON] внаслідок скоєння крадіжки 29.05.2014 року потерпілій було завдано майнової шкоди на суму 916 грн. 50 коп, затим, внаслідок крадіжки 02.06.2014 року - майнової шкоди на суму 2290 грн. 24 коп. ( 916,50 грн. + 2290,24 грн. = 3206,74 грн ). Об»єм та вартість викраденого [PERSON] не оспорював. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок крадіжки товарно - матеріальних цінностей з магазину на загальну суму 3206,74 грн. суд вважає доведеними та обґрунтованими, а тому їх задовольняє. Разом з тим, вимоги позивача, що стосуються відшкодування матеріальної шкоди [PERSON], завданої пошкодженням дверей магазину в сумі 7491 грн. 08 коп, суд вважає безпідставними, оскільки останні не знайшли свого підтвердження в суді. Так, жодних доказів на підтвердження позовних вимог, що стосуються понесених витрат на придбання комплектуючих до пошкоджених дверей внаслідок здійснення крадіжки [PERSON], їх замінити, їх вартості, що спричинило збитків на суму 7491 грн. 08 коп., позивачем не було надано. За таких обставин слід відмовити в цій частині позову за недоведеністю. Таким чином, на підставі вищевикладеного, позов підлягає до часткового задоволення в частині стягнення 3206 грн. 74 коп. матеріальної шкоди завданої злочином, а в решті вимог слід відмовити.

Outcome: partial