Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14.05.2016 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб. За час подружнього життя у них народилась донька - [PERSON], [INFO], яка на даний момент мешкає з нею. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.. 180 СК України обов'язку утримувати свою дитину. За час її народження до теперішнього часу бачився декілька разів, коштів на виховання та утримання не виділяє та навіть не хвилюється за дитину. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1 /4 частки його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття. А також стягнути з відповідача на її користь витрати на надання юридичних послуг. Позивач [PERSON] раніше зверталась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] до суду не з`явилася. Відповідач [PERSON] раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вказав, що з позовними вимогами згоден частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1 /4 частки від заробітку. В частині стягнення з нього витрат на надання юридичних послуг він не згоден, у зв'язку з тим, що квитанція яка долучена до матеріалів справи не підтверджує факт оплати саме юридичних послуг. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.05.2016 року, який зареєстровано у Довгинцівському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №121 (а.с.8 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.9 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача, аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1 / 4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу на підтвердження чого , надала копія квитанції TS213184, від 30.03.2017 року на суму 2500,00 грн. (а.с.10). Однак дана квитанція не містить: ім'я одержувача коштів, посилання на конкретну справу, в якій надавалася послуга, не вказано також яка саме послуга була надана. З наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на надання юридичних послуг. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial