Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У червні 2020 року представник Головного управління Державної податкої служби у Чернівецькій області Драган О.В., звернулась до суду із вказаною заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та просить зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» надати зявнику інформацію, що містить банківську таємницю відносно самозайнятої особи [PERSON] шляхом надання в паперовому або електронному вигляді інформацію по обсяг та обіг коштів по рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, який належить самозайнятій особі [PERSON] в розкритті контрагентів із зазначенням дат проведення операцій, сум платежів, призначень платежів, найменуванням, кодів ЄДРПОУ. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що Головним управлінням Державної податкової служби у Чернівецькій області були здійсненні дії, щодо проведення документальної планової перевірки платника податків фізичної особи [PERSON] за період з 2016-2018 р. тривалістю 10 робочих днів з 27.06.2018 року у відповідності до ст. 77 Податкового кодексу України , але на даний час перевірити платника податків не є можливим, адже при виїзді 27.06.2018 року за податковою адресою [PERSON] ( [ADDRESS] ) встановлено факт її відсутності, що підтверджується актом перевірки від 27.06.2018 р. Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області мотивує заяву про розкриття банком інформації, яка містить банківська таємницю, наступними обставинами. Відповідно до плану-графіку проведення документальних планових перевірок ГУ ДПС у Чернівецькій області видано наказ від 14.06.2018 року № 396 про проведення документальної позапланової платника податків фізичної особи [PERSON] , за період з 2016-2018 р. тривалістю 10 робочих днів з 27.06.2018 року у відповідності до ст. 77 Податкового кодексу України. Згідно п.п. 77.2. ст. 77 Податкового кодексу України, до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Для вручення Наказу № 396 від 14.06.2018 року на проведення з 27.06.2018 року документальної перевірки та предявлення направлень № 1130, 1131 від 327.06.2018 року було здійснено виїзд за податковою адресою само зайнятої особи [PERSON] та встановлено факт її відсутності там, що підтверджується актом перевірки місцезнаходження платника податків [PERSON] № 165/24-13-13-04/ [NUMBER] від 27.06.2018 року. Дана інформація була передана до оперативного управління ГУ ДФС у Чернівецькій області для встановлення місця перебування само зайнятої особи [PERSON] . Адже, відповідно до п.п.16.1.11 п 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місце проживання фізичної особи - підприємця. В судове засідання заявник не з`явилась, про розгляд справи повідомлений належним чином, додаткових пояснень не надавав, причина неявки суду не відома. В судове засідання представник заінтересованої особи - АТ «Державний ощадний банк України» не з`явився, подав пояснення та заяву з проханням проводити розгляд заяви у його відсутність, у якій просив відмовити з підстав її необґрунтованості та безпідставності. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, пояснень не надала, причина неявки суду не відома. Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності. Порядок розкриття банківської таємниці визначено в ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Цією правовою нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по - друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Проте, із матеріалів заяви вбачається, що заявником не надано достатніх доказів про вчинення всіх необхідних дій, для встановлення місцезнаходження [PERSON] . Також, період за який заявник просить надати інформацію по рахунку не відповідає періоду за який проводиться перевірка, адже наказом ГУ ДПС у Чернівецькій області № 396 від 14.06.2018 року призначено документальну планову виїзну перевірку з метою визначення дотримання фізичною особою [PERSON] вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року. Натомість, заявник у прохальній частині заяві вказує період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, що вказує на необґрунтованість обсягів (меж розкриття) запитуваної інформації. За приписами ч. 1 ст. 1076 Цивільного кодексу України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Пунктами 4, 5 ст. 348 ЦПК України встановлено, що заява про розкриття банківської таємниці має містити, поміж іншого, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання. Відповідно до ч. 2 ст. 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав та повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звертаючись до суду із заявою, заявник не обґрунтував необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а також не обґрунтував обсягів (меж розкриття) запитуваної інформації, і не надав документів, які підтверджують обставини на які посилається заявник, а відтак заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed