Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 29.09.2007р. Вишнянською сільською радою Городоцького району Львівської області, актовий запис № 8, спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, через що часто виникали непорозуміння, як наслідок з вересня 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, як подружжя стосунків не підтримують. Позивачка втратила до відповідача почуття любові і поваги, за таких обставин вважає, що шлюб розпався та примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб. [PERSON] в суді позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, пояснила, що шлюб з відповідачем є невдалим, відповідач не розуміє її як дружину, фінансового не утримує, з вересня 2017 року вони припинили подружні стосунки, з того часу разом не проживають, наполягає на розлученні. [PERSON] позов визнав, пояснив, що з 22.09.2017р. разом не проживають, не ведуть спільного господарства, як подружжя стосунків не підтримують понад шість місяців, примушувати позивачку до збереження шлюбних відносин він не бажає. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши позовну заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони шлюб зареєстрували 29.09.2007р. Вишнянською сільською радою Городоцького району Львівської області, актовий запис №8, з вересня 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, як подружжя стосунків не підтримують, понад шість місяців, причина розладу в сім'ї - різні погляди подружжя на шлюб та сім'ю, внаслідок чого між ними виникали постійні непорозуміння. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Враховуючи наведене, подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідними органами держаної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. За положенням ч. 6 ст. 15 цього Закону, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органи держаної реєстрації акту цивільного стану під час держаної реєстрації розірвання шлюбу. Зі змісту ч. 8 ст. 294 ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу (ч. 3 ст. 293 цього Кодексу). Позивачкою [PERSON] заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження. З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі, на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, а позивачкою не доведено факту порушення її прав у зв'язку з необхідністю зміни її дошлюбного прізвища, суд вважає, що вимоги позивачки в частині відновлення її дошлюбного прізвища є передчасними, тому в їх задоволенні відмовляє.

Outcome: partial