Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У червні 2020 року, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (надалі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення суми кредитної заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , 08 липня 2016 року було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (далі Договір ДКБО) шляхом підписання Заяви про приєднання до даного Договору та Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредит). Банк взяті на себе зобов`язання виконав, відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] за тарифним пакетом «Зарплатний», видав відповідачу [PERSON] платіжну картку типу «Mastercard Debit Standart», із встановленим кредитом у сумі 1500 грн. 00 коп. та фіксованою процентною ставкою 30 % річних. Проте, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка складає 3851,53 грн. Тому, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. На адресу суду направив заяву в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи судом вчасно та належним чином, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до Постанови КМУ від 05.06.2019 № 568, змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на приватне та змінено назву на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідні зміни до статуту позивача було зареєстровано 18.07.2019. Судом встановлено, що 08 липня 2016 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» було підписано Заяву про приєднання (надалі Заява) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. На підставі Заяви про приєднання та наданих [PERSON] документів, позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] за тарифним пакетом «Зарплатний». Разом з тим, на підставі п.п.3.4.2. вищезазначеної заяви про приєднання Банк надав відповідачу платіжну картку типу «Mastercard Debit Standart» та персональний ідентифікаційний код. Як вбачається, із Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 08 липня 2016 року, АТ «Ощадбанк» встановив відповідачу [PERSON] кредит у сумі 1500,00 грн., із процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних. Так, в пп. 6.5.1, 6.5.2 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), визначено, що процентна ставка за Кредитом є фіксованою, складає 30,00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випаду користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно Договору. Відповідно до п. 1.5 Розділу ХХІІ ДКБО, датою укладання Кредитного договору є дата підписання Заяви про на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку, датою надання Кредиту (частини Кредиту) є дата використання клієнтом Кредиту (кредитних коштів). Згідно пп. 1.12.1 Розділу ХХІІ ДКБО клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. За користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитування згідно п. 10.1.3. Розділу ХХ Договору. У випадку, передбаченому в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту (п. 1.14 Розділу ХХІІ ДКБО). Так, в Додатку № 1 до основного Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що плата за користування кредитом становить 36%, а плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 40% на рік. Пунктом 1.15 Розділу ХХІІ ДКБО встановлено, що проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого для отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). Будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банку право достроково відкликати Кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. Банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Договором та застосовувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із Законодавством (п. 1.23, п. 1.24 Розділу ХХІІ ДКБО). Так, судом встановлено, що позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, проте відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав в частині повернення кредиту та сплати відсотків у встановлені договором строки та порядку. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 13 вересня 2018 року заборгованість відповідача становить 3851 грн. 53 коп., яка складається із: загальної суми основної заборгованості - 1500,00 грн.; відсотків за користування кредитом - 1012,94 грн.; заборгованості за несанкціонованим овердрафтом - 20,93 грн.; заборгованості по відсоткам на несанкціонованим овердрафтом - 24,41 грн.; пені - 953,62 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 165,00 грн.;втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 83,30 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 60,53 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 30,80 грн.. З метою врегулювання досудового спору 11 квітня 2017 року, позивачем на адресу відповідача було направлено Лист-вимогу № 100.19-07/557/25 про повне погашення заборгованості, однак на даний час борг залишився непогашеним. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушуються умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг перед позивачем в сумі 3851 грн. 53 коп.. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву та не надала доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, такі дії відповідача є неправомірними, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 3851 грн. 53 коп.. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп., що підтверджено Меморіальним ордером (а.с. 4).

Outcome: approved