Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

1. Позиції позивача та відповідача. Як слідує із позову, сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі заяви без номера від 12 серпня 2015 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 17 тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своє зобов`язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту та процентів належним чином не виконує. Станом на 18 квітня 2019 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 44685 гривень 87 копійок, в тому числі: 20407 гривень 79 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 9815 гривень 75 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11125 гривень 79 копійок - пеня за прострочене зобов`язання, 732 гривні 45 копійок - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, 500 гривень - фіксована частина штрафу та 2104 гривня 09 копійок - процентна складова штрафу. Банк 10 травня 2019 року звернувся до суду з відповідним позовом. Позиція відповідача суду не відома, будучи належним чином повідомлений, відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не подано. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Разом з позовом позивач подав до суду заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 40), клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 41) та за відсутності позивача (а.с. 42). Від відповідача заяви та клопотання не надходили. 3. Процесуальні дії у справі. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом із Мурованокуриловецької селищної ради витребувано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача , але 13 травня 2019 року отримано довідку № 010-9/227 про те, що [PERSON] в смт Муровані Курилівці не зареєстрований. 13 травня 2019 року запит було зроблено в Обухівську сільську раду Мурованокуриловецького району (за місцем реєстрації, вказаним у паспорті громадянина України на прізвище відповідача). 23 травня 2019 року отримано довідку Обухівської сільської ради № 282-2-10, з якої слідує, що [PERSON] знятий з реєстрації по Обухівській сільській раді 31 жовтня 2016 року. Ухвалою судді від 27 травня 2019 року, з врахуванням положень ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 48). 31 травня 2019 року отримано інформацію, що відповідач до 16 травня 2019 року був зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03 червня 2019 року (а.с. 59-60) прийнято рішення про розгляд справи в судовому засіданні на 9-ту годину 27 червня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач свого представника до суду не направив, але разом з позовом представник позивача за довіреністю Гребенюк Олександр Сергійович подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 42). З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом ухвалено про проведення судового засідання без участі представника позивача. Повістка-повідомлення із копією ухвалою про відкриття провадження, ухвали про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було направлено 04 червня 2019 року (а.с. 61), але не вручено адресату у зв`язку з його відсутністю (а.с. 64). Крім того, на виконання вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 63). Таким чином, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. У відповідному клопотанні до суду (а.с. 42) представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Отже, в наявності є вся сукупність умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для ухвалення заочного рішення. 4. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] перебувають у договірних правовідносинах на підставі Заяви без номера від 12 серпня 2015 року (зворот а.с. 16). Предметом договору є кредит в сумі 17 тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Щомісячний платіж в себе включає відсотки, нараховані за звітний період та частину заборгованості по кредиту. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 12-15), відповідач своє зобов`язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту і процентів належним чином не виконує. Станом на 18 квітня 2019 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком 20407 гривень 79 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 9815 гривень 75 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту. З огляду на обставину, що відповідач не спростував такий розмір заборгованості по тілу кредиту, він є безспірним. В той же час, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач має сплатити Банку неустойку у вигляді пені і штрафів, зокрема: 11125 гривень 79 копійок - пеня за прострочене зобов`язання, 732 гривні 45 копійок - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, 500 гривень - фіксована частина штрафу та 2104 гривня 09 копійок - процентна складова штрафу. Суд погоджується з такою вимогою позивача частково. 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Неустойкою є штраф або пеня (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). За Умовами кредитного договору між сторонами передбачено два види неустойки: пеня і штраф. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. До такого висновку прийшов і Верховний Суд у своїй правовій позиції висловленій у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка є обов`язковою для всіх судів України. За несвоєчасне виконання умов кредитного договору пунктом 2.1.1.7.6. передбачено, що при порушенні боржником строків платежів по кредитному договору, він має сплатити Банку штраф. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 16) слідує, що штраф за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів, нараховується у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Однак, з врахуванням природи штрафу, передбаченої у ч. 2 ст. 549 ЦК України, вимога позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу у сумі 500 гривень задоволенню не підлягає як необґрунтована, але підлягає стягненню процентна складова штрафу. Відповідно до пунктів 2.1.1.4.2. та 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. 6. Висновки суду. Розрахунком заборгованості за кредитним договором у вигляді Заяви без номера від 12 серпня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] доведено, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 18 квітня 2019 року становить: 20407 гривень 79 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 9815 гривень 75 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Ця сума заборгованості підлягає беззаперечному стягненню з відповідача на користь позивача. Як неустойку за неналежне виконання умов договору відповідач, на думку суду, має сплатити Банку штраф. До такого висновку суд прийшов з огляду на наступне: Як зазначено в попередньому пункті судового рішення, за неналежне виконання свого зобов`язання відповідач має нести відповідальність у вигляді сплати на користь позивача неустойки або у вигляді пені, або у вигляді штрафу. Оскільки у позовній заяві не обґрунтовано нормами цивільного законодавства чи умовами Договору розмір нарахованої пені, а також враховуючи обставину, що [PERSON] сплатив понад 100 тисяч за вказаним кредитним договором, суд прийшов до висновку, що він за неналежне виконання Договору має сплатити неустойку у вигляді штрафу. Як зазначено у попередньому пункті судового рішення, стягненню підлягає процентна складова штрафу. Щодо розміру штрафу, який підлягає стягненню, суд враховує наступне: Суд прийшов до висновку про доведеність заборгованості в [PERSON] перед Банком в розмірі 30223 гривні 54 копійки (20407,79 грн тіла кредиту + 9815,75 грн простроченим тілом кредиту = 30223,54 грн). Тому, 5% від цієї суми складатиме 1511 гривень 18 копійок (30223,54, грн х 5% = 1511,18 грн), які і підлягають стягненню з відповідач на користь позивача як неустойка. За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості, але частково. 7. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1921 гривню судового збору (а.с. 1). Цей позов заявлений на суму 44685 гривень 87 копійок, а суд прийшов до висновку про задоволення позову на суму 31734 гривні 72 копійки (20407,79 грн тіла кредиту + 9815,75 грн простроченого тіла кредиту + 1511,18 грн штрафу = 31734,72 грн), що складає 71,02% від заявленої вимоги. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу лише у розмірі 71,02% або 1364 гривні 29 копійок.

Outcome: partial