Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 5 306,15 грн. В обґрунтування позову вказувала, що сторони від спільного проживання мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття. За рішенням суду в примусовому порядку з відповідача на користь позивача стягуються аліменти. У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду, станом на 31.05.2021 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 16 460,20 грн., у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення неустойки. 07.06.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 07.07.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. 26.08.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив відповідача з запереченнями на позов. В обґрунтування відзиву вказано, що він не згоден з сумою заборгованості по аліментам у тому розмірі, що вказала позивачка. Разом з відзивом заявлено клопотання про витребування виписок з рахунків (вказані номери банківських карт) за період з травня 2019 року по травень 2021 року, на які відповідач здійснював перекази аліментів, а також грошові перекази «Укрпоштою», які вплинуть на розмір заборгованості, що у свою чергу вплине на розмір пені. 27.08.2021 року в судовому засіданні ухвалою суду на місці відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. За клопотанням представника відповідача судове засідання 27.08.2021 року було відкладено. В судові засідання 28.10.2021 та 26.11.2021 року сторони не з`явились. 26.11.2021 року представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На примусовому виконанні у Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду № 2/357/3144/13 від 16.10.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки-розрахунку Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) № 123 від 04.06.2021 року, по вказаному виконавчому листу заборгованість по аліментам за період з 01.01.2020 року по 31.05.2021 року становить 16 460,20 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 549 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Частиною 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не згоден з розміром заборгованості по аліментах, при цьому не оскаржив довідку-розрахунок державного виконавця від 04.06.2021 року про розмір заборгованості по аліментах і не спростував в суді її розмір. Таким чином, суд дійшов висновку, що утворена з вини відповідача [PERSON] заборгованість по аліментах є підставою для нарахування йому пені за неналежне виконання зобов`язання. Виходячи з розрахунку Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) по справі № 2/357/3144/13, заборгованість по аліментам за період з 01.01.2020 року по 31.05.2021 року становить 16 460,20 грн.. Згідно наданого позивачем розрахунку пені, її розмір становить 5 306,15 грн., період нарахування з 01.01.2020 року по 31.05.2021 року, контррозрахунку відповідачем суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів у заявленому до стягнення розмірі, тобто 5 306,15 грн. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн.

Outcome: approved