Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

11 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, який обгрунтувала наступним. Із відповідачем по справі вона перебувала у шлюбних відносинах, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 12 жовтня 2004 року було розірвано шлюб між сторонами. На підставі рішення Томашпільського районного суду від 30 березня 2006 року на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з 7 березня 2006 року. Однак відповідач не сплачує вчасно та в повному розмірі аліменти, тому станом на 1 листопада 2013 року [PERSON] допущена заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 24352,36 грн., що підтверджується розрахунком боргу по аліментах відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області від 01.11.2013 року. Позивачка зазначає, що відповідно до розрахунку боргу по аліментах відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області від 1.11.2013 року неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів ,допущеної відповідачем станом на 01.11.2013 року складає : за 2011 рік: лютий - 1% від 8703,16 грн.= 87,03 грн.*28=2436,84 грн. березень-1% від 8996,26 грн. = 89,96 грн.*31=2788,76 грн. квітень - 1% від 9295,36 грн.=92,95 грн.*30=2788,50 грн. травень-1% від 9494,46 грн.=94,94 грн*31=2943,14 грн. червень-1% від 9693,56 грн=96,94 грн.*30=2908,20 грн. липень-1% від 9892,66грн.=98,93 грн.*31=3066,83 грн. серпень-1% від 10091,76 грн.=100,92 грн.*31=3128,52 грн. вересень-1% від 10290,86 грн.=102,91грн.*30=3087,30 грн. жовтень-1% від 10497.46 грн.=104,97грн.*31=3254,07 грн. листопад-1% від 10704,06 грн.=107,04 грн. * 30=3211,20 грн. грудень-1% від 10916,66 грн. = 109,17 грн. * 31=3384,27 грн. а всього 32997.63 грн; за 2012 рік: січень - 1% від 10250,06 грн.= 102,50 грн.*31=3177,50 грн. лютий- 1% від 10583,46 грн. =105,83 грн. * 29 =3069,07 грн. березень-1% від 10916,86 грн. = 109,17 грн.*31=3384,27 грн. квітень - 1% від 11157,06 грн.=111,57 грн.*30=3347,10 грн. травень-1% від 11197,26 грн.=111,97 грн*31=3471,07 грн. червень-1% від 11437,46 грн=114,37 грн.*30=3431,10 грн. липень-1% від 11580,66грн.=115,81 грн.*31=3590,11 грн. серпень-1% від 11723,86 грн.=117,24 грн.*31=3634,44 грн. вересень-1% від 11967,06 грн.=119,67грн.*30=3590,10 грн. жовтень-1% від 12315,36 грн.=123,15грн.*31=3817,65 грн. листопад-1% від 12463,66 грн.=124,64 грн. * 30=3739,20 грн. грудень-1% від 12572,76 грн. = 125,73 грн. * 31=3897,63 грн. а всього 42149,24 грн; за 2013 рік: січень - 1% від 12635,76 грн.= 126,36 грн.*31=3917,16 грн. лютий- 1% від 12498,76 грн. =124,99 грн. * 28 =3499,72 грн. березень-1% від 12661,76 грн. = 126,62 грн.*31=3925,22 грн. квітень - 1% від 12824,76 грн.=128,25 грн.*30=3847,50 грн. травень-1% від 12787,76 грн.=127,88 грн*31=3964,28 грн. червень-1% від 12950,76 грн=129,51 грн.*30=3885,30 грн. липень-1% від 13113,76грн.=131,14 грн.*31=4065,34 грн. серпень-1% від 13176,76 грн.=131,77 грн.*31=4084,87 грн. вересень-1% від 13239,76 грн.=132,40грн.*30=3972,00 грн. жовтень-1% від 13602,76 грн.=136,03грн.*31=4216,93 грн. а всього 39378,32 грн. Разом за період лютий 2001 року-жовтень 2013 року сума пені становить 114525,14 грн. Як на правову підставу своїх вимог позивачка [PERSON] посилається на ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України та просить стягнути з відповідача на її користь 24352,36 грн заборгованості по сплаті аліментів, 114525,14 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а також судові витрати по справі покласти на останнього. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, та попросила позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково та зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти, оскільки не має відповідного для цього заробітку. Разом з тим не заперечив щодо свого обов'язку сплачувати аліменти на утримання дітей, зобов'язався погасити заборгованість при першій можливості. Стосовно сплати неустойки за прострочення сплати аліментів заперечив, оскільки допустив заборгованість не навмисно. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, однак державний виконавець Галіза Ю.О. подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності третьої сторони, оскільки згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, яка позов підтримала, відповідача, який позов визнав частково, розглянувши заяву третьої особи у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться -до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Судом встановлено, що згідно рішення Томашпільського районного суду від 30 березня 2006 року з відповідача [PERSON] вирішено стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з 7 березня 2006 року. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Виконання судових рішень в частині стягнення аліментів покладається на виконавчу службу, а порядок стягнення аліментів передбачено ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Інакше це суперечитиме законодавчо встановленій обов'язковості судових рішень. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що в частині стягнення заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 16 075 грн позов не підлягатиме задоволенню. Також судом встановлено, що внаслідок несплати аліментів державним виконавцем за місцем виконання рішення суду про стягнення аліментів зроблено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів. Згідно цих розрахунків [PERSON] допустив заборгованість зі сплати аліментів за період лютий 2011 року-жовтень 2013 року в сумі 24352,36 грн. Факт наявності заборгованості зі сплати аліментів та її розмір сторонами не оспорюється та визнається. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст. 196 СК України пеня (неустойка) нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості (висновок Верховного Суду України від 11.09.2013 по справі №6-81цс13). Приймаючи до ваги, що відповідач не сплачував аліменти за період лютий 2011 року-жовтень 2013 року, суд знаходить підставним стягнути із останнього неустойку, але виходячи з наступного розрахунку: Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення станом на 1 листопада 2013 року. Також позивачкою [PERSON] надано розрахунок неустойки від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення на вказану суму. Згідно цього розрахунку вбачається вірним та з урахуванням зазначеного в попередньому абзаці таким, що відповідає фактичним обставинам справи, нарахування суми неустойки від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення, що виникла за період з лютого 2011 року по жовтень 2013 року за кожний місяць, станом на 1 листопада 2013 року становить 24352,36 грн. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. За правилами ст. ст. 195, 196 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Частиною 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як пояснив відповідач у справі [PERSON], він є фізично здоровою та працездатною особою, однак на даний час ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, ніяких доходів не має, тобто є неплатоспроможним. Враховуючи дані обставини, дослідивши розрахунки пені, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до розміру 60000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. «а» ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» ставки державного мита встановлюються в розмірах із позовних заяв один відсоток від ціни позову, але не менше трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Позивачкою [PERSON] пред'явлено позов на суму в розмірі 138877,50 грн., а тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави 599,94 грн., так як позивачку [PERSON] звільнено від сплати судового збору, згідно п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». На підставі викладеного,

Outcome: partial