overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Як зазначає позивач 27 жовтня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу і предметом договору був автомобіль «Chevrolet Cruze», який відповідач, за поясненнями його представників, зобов'язався надати позивачу після сплати першого авансового внеску в розмірі 10% від обумовленої сторонами вартості транспортного засобу. 27 жовтня 2014 року він, позивач, згідно квитанції № 26 здійснив оплату 28 000 грн., що складає 10% вартості автомобіля, але в подальшому, при ознайомленні з умовами договору, який йому було надано вже після сплати зазначеної суми, він з'ясував, що ним було здійснено оплату не за самого транспортного засобу, а за укладення даного договору. Будучи незгодним з такими умовами договору позивач звернувся до відповідача з питання повернення йому сплачених коштів, але йому було відмовлено. Вважаючи, що при укладенні договору його ввели в оману і незаконно отримали від нього кошти не за сам предмет договору, тобто конкретний товар, автомобіль «Chevrolet Cruze», який і був предметом договору, а лише за укладення договору, про що його не попереджали, позивач і просить суд визнати договір фінансового лізингу недійсним, стягнути з відповідача сплачені ним кошти авансового платежу в сумі 28 000 грн., та стягнути моральну шкоду в сумі 2 800 грн. завдану йому в наслідок фактично шахрайських дій. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але завчасно надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач також не з'явився в судове засідання, хоча про час і місце судового засідання повідомлений завчасно, а також не надав суду заперечень щодо суті позову. Дослідивши матеріали справи та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з таких підстав: Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» внесено до ЄДРЮО і одним з видів його діяльності є фінансовий лізинг ( а.с. 16 ), проте згідно відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19 листопада 2014 року: «інформація про ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» до Державного реєстру фінансових установ НЕ ВНОСИЛАСЯ, статусу фінансової установи не набувала, ЛІЦЕНЗІЇ НА НАДАННЯ ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ … НЕ ОТРИМУВАЛА» ( а.с. 20 ), і що підтверджується витягом з ЄДРЮО ( а.с. 17 ), тобто фактично відповідач не є фінансовою установою, яка має право надання послуг з фінансового лізингу. Таким чином, оскільки відповідач не мав права укладати договір фінансового лізингу, оскільки на має на то відповідної ліцензії, то даний договір має бути визнаний недійсним, що відповідає вимогам ст. 227 ЦК України, і, відповідно, відповідач зобов'язаний повернути позивачу всі сплачені останнім кошти за недійсним договором. Також суд вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу моральну шкоду, оскільки це прямо передбачено чинним законодавством, а саме Законом України «Про захист прав споживачів» та ст. 227 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Як зазначає позивач 28 квітня 2015 року між ним та відповідачем по справі було укладено письмовий договір про надання безвідсоткової позики на термін до 20 серпня 2016 року. На підтвердження факту отримання суми позики в розмірі 33 000 грн. відповідач, відповідно до п. 3.4 договору особисто написав розписку про отримання зазначеної суми позики. Відповідно до п. 9.2 договору при порушенні позичальником, тобто відповідачем, графіка повернення чергових частин позики, позикодавець, тобто позивач, вправі вимагати повернення всієї неповернутої суми позики. Мотивуючи тим, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, позивач і просить суд стягнути з відповідачу усю суму позики в розмірі 33 000 грн., а також, відповідно до п. 6.3 договору, пеню в сумі 16 706 грн.25 коп., та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Відповідач заявлених вимог не визнав в повному обсязі і пояснив, що ніяких коштів він не отримував, договору позики він не підписував, як не розписувався і у видатковому касовому ордері на отримання коштів, що стосується розписки про отримання коштів, то дійсно він її написав на прохання керівництва, але фактично коштів не отримував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з таких підстав: Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 2368/2369/16-24 від 3 серпня 2016 року підписи на договорі про надання безвідсоткової позики від 28 квітня 2015 року та в розділі «Позичальник» зазначеного договору від імені [PERSON], та у видатковому касовому ордері ТОВ «Олександрійська зернова компанія» від 28 квітня 2015 року в графі «підпис одержувача» виконані самим [PERSON] ( .а.с. 78-83 ), тобто, даний висновок експерта в повному обсязі спростовує пояснення відповідача і підтверджує факт отримання ним позики від позивача, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, при цьому суд вважає, що невизнання відповідачем позовних вимог є спробою уникнути від необхідності повернення отриманих коштів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Як зазначає позивач 7 грудня 2010 року між ним та відповідачем ТОВ «Прилуки-Агропереробка» було укладено договір кредитної лінії № 2 про надання останньому кредиту в сумі 2 000 000 грн.. З метою забезпечення виконання умов зазначеного договору в цей же день між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 44, згідно якого [PERSON] зобов'язався в повному обсязі, солідарно з ТОВ «Прилуки-Агропереробка» відповідати перед позивачем по належному виконанню умов договору кредитної лінії. Мотивуючи тим, що відповідач ТОВ «Прилуки-Агропереробка» належним чином не виконав умови договору кредитної лінії, позивач і просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за договором кредитної лінії та пеню. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, зменшивши суму позову на розмір сплачених відповідачем коштів. Представник ТОВ «Прилуки-Агропереробка» заявлені вимоги визнав частково, в сумі заборгованості по договору кредитної лінії і заявив клопотання про зменшення суми пені, мотивуючи свої вимоги тим, що фактично правовідносини між ним та позивачем виникли як між ними, як між суб'єктами господарювання - юридичними особами, то їх взаємовідносини регулюються Господарським кодексом України, згідно якого нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а позивачем пред'явлено вимоги про стягнення пені за весь період прострочення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач визна вимоги про наявність заборгованості, а що стосується клопотання про зменшення суми пені, то дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки в правовідносинах, які винили між сторонами, окрім юридичних осіб ( позивач і ТОВ «Прилуки-Агропереробка» ), приймає участь і фізична особа, [PERSON], а всі спори з участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства і застосування вимог Господарського кодексу в даному випадку не допускається, оскільки [PERSON], згідно договору поруки, брав на себе такі самі зобов'язання, як і відповідач ТОВ «Прилуки-Агропереробка».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Як зазначає позивач -[PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON],[INFO] та [PERSON][INFO] року народження. З 08.02.2014 року позивач перебував в Авдіївському притулку, з якого його перевели до Великоновосілківського центру соціально-психіатричної реабілітації дітей, де він перебував до 01.10.2014 року , а з цієї дати по теперішній час він навчається у Великоновосілківському професійному ліцеї та мешкає в його гуртожитку. У зазначений ним період , відповідачі не виявили щодо позивача батьківського піклування та ухилилися від виконання своїх обов*язків по його вихованню,що спонукало його звернутися до суду з позовом про позбавлення їх батьківських прав відносно нього. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги. Представник органу опіки та піклування -Луценко А.С. підтримала позовні вимоги. Заслухавши прокурора,представника органу опіки та піклування, підтримавших позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження обставини-підстави,наведенні позивачем і зокрема, письмовим висновком органу опіки та піклування від 16.04.2015 року за № 281-1/01-26, яким встановлена доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина-позивача у справі, що співвпадає з висновком прокурора та суду ; свідоцтвом про народження [PERSON], згідно якого його батьками є відповідачі у справі; довідкою Великоновосілківського центру соціально-психолгічної реабілітації дітей за № 45 від05.02.2015 року та довідки Великоновосілківського профліцею від 21.01.2015 року №68, з яких вбачається , що відповідачі не цікавляться долею сина та ухиляються від виконання своїх батьківських обов*язків по його вихованню. Згідно ст.164 ч.1 п.1 та п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров*я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування або ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Оскільки позивач на користь якого ухвалено рішення, був звільнений від сплати судового збору, суд у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути його з відповідача. На підставі викладеного, ст.164,165 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Як зазначає позивач відповідно до кредитного договору від 8 лютого 2011 року відповідачка отримала кредит в сумі 4589 грн. 68 коп. строком на 30 місяців з встановленням графіку платежів. В порушення умов договору відповідачка несвоєчасно погашала наданий кредит та відповідні відсотки, в зв'язку з чим за нею виникла заборгованість, яку позивач і просить стягнути на його користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, але завчасно надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка заявлені вимоги визнала частково, оскільки вважає, що розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем, зроблений не вірно і значно завищений. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав: З наявних в справі матеріалів взагалі не можливо зрозуміти яку саме суму кредиту отримувала відповідачка, так позивач в позові зазначає, що відповідачка отримала кредит в сумі 4589 грн. 68 коп., проте в матеріалах справи мається копія меморіального ордеру на видачу 4000 грн. ( а.с. 8 ), але даний ордер не повністю оформлений, а тому не відомо, чи дійсно відповідачка отримала дану суму. На вимогу суду надати точні розрахунки з зазначенням дати отримання кредиту і його суми та зазначенням дат погашення кредиту і нарахування відсотків до суду надійшов розрахунок без зазначення дати отримання кредиту і його суми, що унеможливлює провести розрахунок суми заборгованості, при цьому суд враховує, що навіть в остаточному розрахунку позивачем допущені помилки, а саме: в супровідному листі зазначено, що заборгованість по комісії складає 0 грн., а в самому розрахунку дана заборгованість визначена в сумі 663 грн., а тому суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: прострочене тіло - 804 грн. 89 коп.; відсотки - 370 грн. 11 коп.; пеня - 382 грн. 26 коп., тобто в сумі 1557 грн. 26 коп., а також має бути стягнутий судовий збір, в іншій частині має бути відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Як зазначає позивач він є директором ТОВ «Деланта» та уповноваженим представником замовника будівництва в с. Крюківщіна Києво-Святошинського району Київської області, торговою маркою генеральної підрядної організації ТОВ «Деланта» є «Вишнева оселя».. В засобах масової інформації, а саме на інтернет сайті «АНТИКОР», власником якого є відповідач по справі [PERSON], була розміщена стаття, в якій принижувалася честь і гідність позивача, торгової марки «Вишнева оселя» та спотворюється інформація стосовно будівництва будинків ЖК «Вишнева оселя». Мотивуючи тим, що недостовірна інформація, поширена на зазначеному сайті має характер наклепу, порушує право на недоторканість ділової репутації, спотворює та принижує оцінку діяльності ЖК «Вишнева оселя», та позивача особисто, позивач і просить суд, задля захисту честі, гідності та ділової репутації, зобов'язати відповідача спростувати недостовірну та негативну інформацію стосовно особисто позивача та торгової марки ЖК «Вишнева оселя» в такий же спосіб, яким її було розповсюджено, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 6 000 гривень. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але завчасно надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач також не з'явився в судове засідання, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово попереджався як за місцем розташування ВЕБ-ресурсу «АНТИКОР» в м. Києві, так і за місцем реєстрації відповідача в м. Прилуки, а також не надав заперечень щодо суті позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з таких підстав: Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: об'єктивність, повнота і точність інформації, тобто інформація повинна бути підтверджена відповідними доказами, в іншому випадку вона є негативною. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного. В даному випадку з наявних матеріалів вбачається, що сама стаття на інтернет сайті «[INFO]» - строительная пирамида !» містить лише припущення автора, що забудовник вводить людей в оману, забудову веде з порушеннями та інше, і ніяких доказів на підтвердження висновків автора про порушення не містить, а тому дана стаття має бути визнана такою, що містить негативну інформацію як стосовно позивача, так і стосовно ЖК «Вишнева оселя» і дана інформація зазначеної статті є недостовірною, а тому, відповідно до вимог чинного законодавства, має бути спростована.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Як зазначає позивач він з 1 лютого 2014 року уклав трудовий договір з відповідачем по справі на роботу в якості приймальника-здавача готової продукції. Вважаючи, що відповідач невірно проводив йому нарахування заробітної плати позивач і просить суд стягнути з відповідача суму недорахованої та невиплаченої заплати за весь період його роботи у відповідача в розмірі 14\~522 грн. 54 коп.. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 54\~806 грн. 88 коп. обґрунтовуючи свої вимоги тим, що фактично позивач працював у відповідача з 2012 року і оплата праці позивача проводилася за бригадним методом, а кількість членів бригади становить 10 осіб, які були ознайомлені з наказом про переведення на колективну (бригадну ) форму оплати праці. Представник відповідача заявлених вимог не визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2012 року позивач був ознайомлений з наказом № 95/1-ОД про переведення на колективну (бригадну ) відрядну форму оплати праці ( а.с. 23 ), що фактично не заперечує і сам позивач в змінених позовних вимогах. При цьому до складу бригади входять не лише приймальники-здавачі готової продукції, а і інші особи, і загальна кількість членів бригади складає від 12 до 14 осіб ( а.с. 114-115 ), а не 10, як це зазначає позивач в змінених позовних вимогах. Також позивач розрахунок своєї зарплати здійснює у відповідності до п.,п. 4.2, 4.2.1 положення про оплату праці та стимулювання працівників ( т. 1, а.с. 27 ), які передбачають розрахунок за відрядною системою, в той час як при обчисленні зарплати за бригадною формою оплати необхідно керуватися п., п. 4.3, 4.3.1. ( т. 1, а.с 28 ), які передбачають собою врахування Кту працівника за місяць та інших показників, а позивачем це не було враховано при визначенні суми недоплаченої йому зарплати, в звязку з чим його розрахунок є невірним. За таких обставин, оскільки позивачем зроблені розрахунки на підставі невірного застосування положень про оплату праці і не доведено в суді, що саме таким чином, а не за бригадною формою оплати повинен здійснюватися розрахунок його зарплати, то заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Як зазначає позивач він з 1 січня 2012 року уклав трудовий договір з відповідачем по справі на роботу в якості водія автотранспортних засобів. 28 квітня 2012 року ним було підписано додаткову угоду до трудового договору, згідно якої умови оплати його праці були змінені на відрядні з 1 травня 2012 року з розрахунку тарифу 0,185 грн. за кожен короб переміщених вантажів. Вважаючи, що відповідач невірно проводив йому нарахування заробітної плати позивач і просить суд стягнути з відповідача суму недорахованої та невиплаченої заплати за весь період його роботи у відповідача в розмірі 119\~278 грн. 54 коп.. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 54\~411 грн. 47 коп. обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оплата праці позивача проводилася за бригадним методом, а кількість членів бригади становить 10 осіб, які були ознайомлені з наказом про переведення на колективну (бригадну ) форму оплати праці. Представник відповідача заявлених вимог не визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2012 року позивач був ознайомлений з наказом № 95/1-ОД про переведення на колективну (бригадну ) відрядну форму оплати праці ( т. 1, а.с. 144 ), що фактично не заперечує і сам позивач в змінених позовних вимогах. При цьому до складу бригади входять не лише водії автотранспортних засобів, а і інші особи, і загальна кількість членів бригади складає 13 осіб ( т. 2, а.с. 2-3 ), а не 10, як це зазначає позивач в змінених позовних вимогах. Також позивач розрахунок своєї зарплати здійснює у відповідності до п.,п. 4.2, 4.2.1 положення про оплату праці та стимулювання працівників ( т. 1, а.с. 148 ), які передбачають розрахунок за відрядною системою, в той час як при обчисленні зарплати за бригадною формою оплати необхідно керуватися п., п. 4.3, 4.3.1. ( т. 1, а.с 149 ), які передбачають собою врахування Кту працівника за місяць та інших показників, а позивачем це не було враховано при визначенні суми недоплаченої йому зарплати, в звязку з чим його розрахунок є невірним. За таких обставин, оскільки позивачем зроблені розрахунки на підставі невірного застосування положень про оплату праці і не доведено в суді, що саме таким чином, а не за бригадною формою оплати повинен здійснюватися розрахунок його зарплати, то заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Як зазначає позивач він з 1 січня 2012 року уклав трудовий договір з відповідачем по справі на роботу в якості водія автотранспортних засобів. 28 квітня 2012 року ним було підписано додаткову угоду до трудового договору, згідно якої умови оплати його праці були змінені на відрядні з 1 травня 2012 року з розрахунку тарифу 0,185 грн. за кожен короб переміщених вантажів. Вважаючи, що відповідач невірно проводив йому нарахування заробітної плати позивач і просить суд стягнути з відповідача суму недорахованої та невиплаченої заплати за весь період його роботи у відповідача в розмірі 143\~804 грн.. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 55\~457 грн. 58 коп. обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оплата праці позивача проводилася за бригадним методом, а кількість членів бригади становить 10 осіб, які були ознайомлені з наказом про переведення на колективну (бригадну ) форму оплати праці. Представник відповідача заявлених вимог не визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2012 року позивач був ознайомлений з наказом № 95/1-ОД про переведення на колективну (бригадну ) відрядну форму оплати праці ( т. 1, а.с. 49 ), що фактично не заперечує і сам позивач в змінених позовних вимогах. При цьому до складу бригади входять не лише водії автотранспортних засобів, а і інші особи, і загальна кількість членів бригади складає 13 осіб ( т. 2, а.с. 2 ), а не 10, як це зазначає позивач в змінених позовних вимогах. Також позивач розрахунок своєї зарплати здійснює у відповідності до п.,п. 4.2, 4.2.1 положення про оплату праці та стимулювання працівників ( т. 1, а.с. 53 ), які передбачають розрахунок за відрядною системою, в той час як при обчисленні зарплати за бригадною формою оплати необхідно керуватися п., п. 4.3, 4.3.1. ( т. 1, а.с 54 ), які передбачають собою врахування Кту працівника за місяць та інших показників, а позивачем це не було враховано при визначенні суми недоплаченої йому зарплати, в звязку з чим його розрахунок є невірним. За таких обставин, оскільки позивачем зроблені розрахунки на підставі невірного застосування положень про оплату праці і не доведено в суді, що саме таким чином, а не за бригадною формою оплати повинен здійснюватися розрахунок його зарплати, то заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed