Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього на її користь на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2012 року на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Просить збільшити розмір аліментів до 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з щомісячною індексацією. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на даний час змінився її матеріальний стан, збільшилися потреби дитини та витрати на її утримання, коштів, що стягуються з відповідача, на утримання та виховання дитини не вистачає. Вказує, що у неї народилася друга дитина [PERSON] , [INFO] , батько дитини записаний з її слів, вона є матір`ю одиначкою, самостійно утримую цю дитину. Зазначає також, що збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та покращився матеріальний стан платника аліментів, який має постійне місце роботи, стабільні доходи, працює водієм з міжнародних перевезень у ФОП [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення частково. Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 41 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 180 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на одну дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2001 року по 30.06.2021 року становить 2395 гривень. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2012 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Також встановлено, що дитина перебуває на утриманні позивача, збільшилися витрати на її утримання та виховання. На даний час вона потребує матеріальної допомоги батьків у більшому розмірі. Крім того, змінився матеріальний стан одержувача аліментів, у неї народилася друга дитина [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні. Разом з цим покликання позивача на те, що значно покращилося матеріальне становище платника аліментів, у зв`язку з його роботою водієм з міжнародних перевезень у фізичної особи підприємця, в ході розгляду справи свого підтвердження не знайшли. Доказів працевлаштування відповідача та його щомісячного заробітку (доходу) суду не надано. При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби малолітньої дитини, а також те, що відповідач є здоровим, працездатним, доказів протилежного суду не надано. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у вказаному позивачем розмірі - 2500 грн. щомісячно суду не надано. Крім того, відповідачем також не спростовано того, що він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Аналізуючи надані докази у їх сукупності, враховуючи інтереси та потреби малолітньої дитини, матеріальне та сімейне становище одержувача аліментів, наявність на її утриманні двох малолітніх дітей, а також те, що відповідач є здоровим, працездатним суд вважає, що розмір аліментів має бути збільшений до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позов підлягає до задоволення частково. За правилами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Частиною 2 ст.184 Сімейного кодексу України, передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Частиною 7 ст. 5 цього ж Закону передбачено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця здійснювати таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Зкону України «Про судовий збір», а тому судовий збір підлягає стягненню судом в повному обсязі з відповідача в дохід держави. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про зміну розміру аліментів на утримання дитини на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. за вказану позовну вимогу. На підставі наведеного та

Outcome: partial