Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, вказавши на ті обставини, що 01 вересня 2009 року між ФОП [PERSON] (замовник) та [PERSON] (виконавець) було укладено цивільно-правовий договір, згідно п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги по транспортуванню вантажів в якості водія, а також виконати роботи по електромонтажу та встановленню соляріїв в строк з 01.09.2009 року по 31.12.2009 року. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору, за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду, що погоджується в кожному конкретному випадку між замовником та виконавцем шляхом підписання додатку до Договору. Оплата виконується не пізніше десяти днів з дня прийняття замовником окремо виконаної роботи. Таким чином, між сторонами існували цивільно-правові відносини, що регулюються положеннями ЦК щодо договору про надання послуг (ст.ст. 901-907 ЦК України). 23.09.2009 року під час надання послуг по транспортуванню вантажів в якості водія, [PERSON], керуючи автомобілем Форд Транзит, д.н. [NUMBER], допустив порушення ПДР, в результаті чого настала дорожньо-транспортна пригода та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 26 листопада 2009 року постановою Луцького міськрайонного суду останнього було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП, що мала місце з вини відповідача по справі, було пошкоджено майно, ввірене останньому для перевезення у транспортному засобі, що перебував під його керуванням. Згідно Акту опису (огляду) пошкодженого та/або знищеного майна від 25.09.2009 року складеного за участі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.09.2009 року, було пошкоджено автомобіль Форд Транзит, д.н. [NUMBER], що перебував під керуванням [PERSON], а також пошкоджено товар на загальну суму 21 623,03 Євро, що на день підписання Акту, згідно курсу гривні за НБУ становила 283 477,93 гривні. Згідно п. 3.2 Договору у випадку невиконання обов'язків, передбачених п. 1.3 Договору, виконавець відшкодовує збитки, понесені у зв'язку з цим замовником, в повному обсязі. Таким чином, позивач вважає, що з врахуванням положень ст.ст. 901, 906 ЦК України та умов вищевказаного Договору, відповідач зобов'язаний був відшкодувати понесені позивачем збитки в сумі 21 623,03 Євро, спричинені внаслідок неналежного виконання умов Договору. Позивач вказує, що в період з осені 2009 року по жовтень 2013 року відповідач свої зобов'язання по відшкодуванню збитків виконав частково, і на час подання позову до суду сума непогашених збитків становить 6 700 Євро, що по курсу НБУ становить 108 272,00 грн. Про факти часткового погашення відповідачем збитків, позивач писав відповідні розписки, оригінали яких знаходяться у відповідача. Позивач зазначив, що відповідно до ст. 906 ЦК України, збитки завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про виконання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що сума невідшкодованих збитків на час подання позову становить 108 272,00 грн., то позивач просив стягнути з [PERSON] завдані збитки та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] не визнав позов з підстав наведених у запереченні від 13.08.2014 року та просив у задоволенні позову відмовити із застосуванням строків позовної давності. Заслухавши пояснення позивач та його представника, представника відповідача, дослідивши документи справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2009 року між ФОП [PERSON] (замовник) та [PERSON] (виконавець) було укладено цивільно-правовий договір (а.с. 4), згідно п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги по транспортуванню вантажів в якості водія, а також виконати роботи по електромонтажу та встановленню соляріїв в строк з 01.09.2009 року по 31.12.2009 року. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору, за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду, що погоджується в кожному конкретному випадку між замовником та виконавцем шляхом підписання додатку до Договору. Оплата виконується не пізніше десяти днів з дня прийняття замовником окремо виконаної роботи. Таким чином, між сторонами існували цивільно-правові відносини, що регулюються положеннями ЦК щодо договору про надання послуг (ст.ст. 901-907 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 23.09.2009 року під час надання послуг по транспортуванню вантажів в якості водія, [PERSON], керуючи автомобілем Форд Транзит, д.н. [NUMBER], допустив порушення ПДР, в результаті чого настала дорожньо-транспортна пригода та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 26 листопада 2009 року постановою Луцького міськрайонного суду останнього було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6). В результаті ДТП, що мала місце з вини відповідача по справі, було пошкоджено майно, ввірене останньому для перевезення у транспортному засобі, що перебував під його керуванням. Згідно Акту опису (огляду) пошкодженого та/або знищеного майна від 25.09.2009 року складеного за участі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 5) було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.09.2009 року, було пошкоджено автомобіль Форд Транзит, д.н. [NUMBER], що перебував під керуванням [PERSON], а також пошкоджено товар на загальну суму 21 623,03 Євро, що на день підписання Акту, згідно курсу гривні за НБУ становила 283 477,93 гривні. Згідно п. 3.2 Договору у випадку невиконання обов'язків, передбачених п. 1.3 Договору, виконавець відшкодовує збитки, понесені у зв'язку з цим замовником, в повному обсязі. Таким чином, з врахуванням положень ст.ст. 901, 906 ЦК України та умов вищевказаного Договору, відповідач зобов'язаний був відшкодувати понесені позивачем збитки в сумі 21 623,03 Євро, спричинені внаслідок неналежного виконання умов Договору. В судовому засіданні представником позивача надано копії розписок на суму 1 222,87 Євро (15 775,00 грн.) на підтвердження часткового погашення відповідачем збитків (а.с. 20-25). Відповідно до ст. 906 ЦК України, збитки завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про виконання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснив, що відповідач повністю відремонтував автомобіль, пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та частково погасив збитки за пошкоджений товар. Розмір збитків, які просить відшкодувати відповідно до даного позову, вказаний приблизний, оскільки точну суму частково відшкодованих збитків йому важко сказати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з вище наведеного позивач не надав достатніх доказів, яка саме сума збитків відшкодована та повинна відшкодуватися [PERSON], і на якій підставі позивач вважає, що невідшкодований розмір становить 6 700,00 Євро (108 272,00 гривень). Отже, позивачем не доведено, яка сума збитків відшкодована та на підставі чого саме збитки в розмірі 6 700,00 Євро (108 272,00 гривень) позивач просить стягнути з відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. При вирішенні позову суд враховує роз'яснення постанови Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» № 14, згідно яких встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішенням, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, як з підстав необґрунтованості позовних вимог, так у зв'язку з пропуском строку позовної давності, суд повинен враховувати, що ці підстави є взаємовиключними та при вирішенні позову одночасно застосовуватися не можуть.

Outcome: dismissed