Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Державної казначейської служби України, третя особа [PERSON], просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку в його користь 55\~875, 94 грн. на відшкодування збитків, заподіяних йому неправомірними діями (бездіяльністю) державних виконавців ВДВС Рівненського МУЮ, стягнути з Державної служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 100\~000 грн. завдану йому неправомірними діями (бездіяльністю) державних виконавців ВДВС рівненського МУЮ. В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Рівненського міського суду від 10.05.2005 року, яке набрало законної сили 16.11.2005 року, вирішено стягнути з боржника [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 55\~175, 94 грн. та моральну шкоду в розмірі 1700 грн. 06.12.2005 року Рівненський міський судом було видано виконавчий лист, який був предявлений до виконання в відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Станом на сьогоднішній день рішення суду не виконано, ним було отримано лише 1000 грн. із задоволених 56\~875, 94 грн. Державний виконавець Пилипака С.А. не вжив вичерпних заходів щодо виконання судового рішення, зокрема не звернув стягнення на кошти, які розміщені на рахунку ПАТ «Укрсоцбанк» відкритого на імя боржника, не звернувся до суду з подання про розшук боржника. Ухвалою Рівненського міського суду від 18 вересня 2014 року частково задоволено вимоги його скарги на дії державного виконавця Рівненського МУЮ [PERSON], визнано дії державного виконавця ВДВС Рівненського МУЮ [PERSON] по винесенню постанови від 11.12.2013 року про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірними та зобовязано державного виконавця невідкладно вжити всіх передбачених законом заходів для реального виконання судового рішення Рівненського міського суду від 10.05.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 56\~875, 94 грн. В іншій частині вимог скаржника відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11.12.2014 року, ухвалу Рівненського міського суду від 18 вересня 2014 року вищевказана ухвала частково скасована, визнано неправомірною бездіяльністю державного виконавця ВДВС Рівненського МУЮ [PERSON] по невиконанню рішення Рівненського міського суду від 10.05.2005 року про стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] коштів в сумі 56\~875, 94 грн., визнано протиправною бездіяльність державного виконавця ВДВС рівненського МУЮ [PERSON] про не надісланню стягувачу у встановленому порядку копії постанови від 11.12.2013 року про повернення виконавчого документа. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Даними судовими рішеннями встановлені факти бездіяльності відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, що призвело до завдання йому збитків в розмірі 55\~875, 94 грн. Згідно ст. 11 ЗУ «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави, тобто за рахунок коштів державного бюджету України. Окрім того, неправомірним діями державного виконавця йому заподіяно моральну шкоду, оскільки через тривалу (9 років) він не міг користуватись власними коштами та був змушений відстоювати свої права в державних органах, що вплинуло на його стан здоровя та принесло душевні страждання. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, підтримали подані на позов заперечення. Пояснили, що в ході здійснення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 55\~175, 94 грн. та моральну шкоду в розмірі 1700 грн., державним виконавцем дотримані всі вимоги ЗУ «Про державну службу», а саме зясовано майновий стан боржника шляхом направлення відповідних запитів. Також додав, що дійсно у [PERSON] був відкритий рахунок у «Укрсоцбанк», постановою державного виконавця на нього був накладений арешт, однак звернення стягнення на суму коштів не було проведено у зв'язку з їх відсутністю. Окрім того, за його зверненням, ухвалами Рівненського міського суду задоволено подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON], оголошено в розшук боржника та задоволено подання про тимчасове входження до житла. [PERSON] жодним чином не довів розмір збитків, яких він зазнав внаслідок невиконання рішення суду та вину органів ДВС у завданні збитків. Просили відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області та Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнав, підтримав доводи представників відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції та вказав, що [PERSON] жодним чином не обгрунтовує розмір збитків завданих йому у зв'язку із невиконанням рішення суду та хоче стягнути шкоду згідно виконавчого листа у двократному розмірі, що є абсурдним. В судовому засіданні представник третьої особи підтримав позицію відповідачів, пояснив, що вина органів відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції у невиконанні рішення суду відсутня. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 10.05.2005 року, яке набрало законної сили, вирішено стягнути з боржника [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 55\~175, 94 грн. та моральну шкоду в розмірі 1700 грн. 06.12.2005 року Рівненський міський судом було видано виконавчий лист, який був предявлений до виконання у відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. 16.12.2005 року державним виконавцем ВДВС Рівненського МУЮ [PERSON] була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа та накладено арешт на майно [PERSON] вартістю 65\~000 грн. Станом на сьогоднішній день рішення суду не виконано, [PERSON] було отримано лише 1000 грн. із задоволених 56\~875, 94 грн. коштів на картковий рахунок. Ухвалою Рівненського міського суду від 18 вересня 2014 року частково задоволено вимоги його скарги на дії державного виконавця Рівненського МУЮ [PERSON], визнано дії державного виконавця ВДВС Рівненського МУЮ [PERSON] про винесенню постанови від 11.12.2013 року про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірними та зобовязано державного виконавця невідкладно вжити всіх передбачених законом заходів для реального виконання судового рішення Рівненського міського суду від 10.05.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 56\~875, 94 грн. В іншій частині вимог скаржника відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11.12.2014 року, ухвалу Рівненського міського суду від 18 вересня 2014 року вищевказана ухвала частково скасована, визнано неправомірною бездіяльністю державного виконавця ВДВС Рівненського МУЮ [PERSON] по невиконанню рішення Рівненського міського суду від 10.05.2005 року про стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] коштів в сумі 56\~875, 94 грн., визнано протиправною бездіяльність державного виконавця ВДВС Рівненського МУЮ [PERSON] про не надісланню стягувачу у встановленому порядку копії постанови від 11.12.2013 року про повернення виконавчого документа. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до частини 2\~статті 87 Закону України «Про виконавче провадження»\~збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Згідно частині третій\~статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу»\~шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. У разі завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця особа має право звернутись до суду з позовом про відшкодуванням шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади (статті\~1174,\~1166,\~1167 ЦК України). Згідно з ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Системний аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що відшкодування матеріальних збитків та/або моральної шкоди можливо лише в разі доведення потерпілою особою факту їх завдання та їх розміру, за умови наявності безпосереднього причинно-наслідкового звязку дій винної особи з завдання збитків та/або заподіянням моральної шкоди. Таким чином, суми, зазначена у виконавчому листі від 06.12.2005 року, не можуть бути визнані майновою шкодою (збитками) у розумінні\~ст. 22 ЦК України\~та\~ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу»,ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку в його користь 55\~875, 94 грн. на відшкодування збитків, заподіяних йому неправомірними діями (бездіяльністю) державних виконавців ВДВС Рівненського МУЮ до задоволення не підлягають. Позивачем не доведено та необгрунтовано суду, які матеріальні витрати та у якому розмірі він поніс внаслідок невиконання рішення суду. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 2\~ст. 1167 ЦК України\~визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (ст. 1173 ЦК України). Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-48цс13, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Крім того, шкода, завдана внаслідок неправомірної бездіяльності державних виконавців підлягає відшкодуванню державою, оскільки за шкоду, заподіяну рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, несе відповідальність держава. Факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, встановлений ухвалою Рівненського міського суду від 18 вересня 2014 року та ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11.12.2014 року. Судом встановлено, що тривале невиконання судового рішення завдало позивачу душевні і моральні страждання, принесло психологічний дискомфорт й почутті безнадійності у верховенстві закону. На підставі роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), співмірність розміру відшкодування моральної шкоди розміру майнової шкоди, засад розумності, виваженості та справедливості, майновий стан відповідача та інші обставини справи, суд дійшов до висновку, що слід частково задовольнити позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial