Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 436 від 26 червня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що у 2015 році між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені більше року. Спільного господарства не ведуть. У подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Подружжя втратили почуття любові на поваги один до одного. Можливості та наміру зберегти сім`ю не мають, на примирення не згодні. У судове засідання сторони у справі не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про дату та час слухання справи були повідомлені. [PERSON] до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва подала заяву у якій просила розглядати справу за її відсутності, одночасно з цим повідомила, що позовні вимоги підтримує. 01 жовтня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 26 червня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського управління юстиції, зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 436. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони спільних дітей не мають. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи доказів та позовної заяви слідує, що сторони подружніх відносин не підтримують, шлюбні відносини між ними припинені, примиритися не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved