Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

ФОП [PERSON] (далі-позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі-відповідачі), в якому просив стягнути з останніх 71 197 грн. 20 коп. матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28.06.2013 р. близько 01-ї години, точного часу не встановлено, відповідачі по справі, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], маючи на меті прямий умисел на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зламу вхідних дверей, проникли до приміщення магазину «[INFO]», що належить фізичній особі-підприємцю [PERSON], який розташований у [ADDRESS], звідки з корисливих мотивів, таємно, вчинили крадіжку металевого сейфу, вартістю 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп., в якому знаходились кошти у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн. 00 коп., та 400 (чотириста) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.06.2013 р. становить 3 197 (три тисячі сто дев'яносто сім) грн. 20 коп. Викраденим майном відповідачі розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ФОП [PERSON] збитків на загальну суму 71 197 (сімдесят одна тисяча сто дев'яносто сім) грн. 20 коп. Вироком Макарівського районного суду Київської області від 03.04.2015 року по справі №370/536/14-к вказані вище факти було встановлено, а відповідачів було визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. В судове засідання позивач не з'явився, його представник [PERSON] подав до суду письмову заяву згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який на даний час перебуває під вартою у Житомирській установі виконання покарань №8, про розгляд даної справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду від нього не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність, в заяві вказав про не визнання позову, проте своїх заперечень суду не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, заяв, клопотань до суду від нього не надходило. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.06.2013 р. близько 01-ї години, точного часу не встановлено, відповідачі по справі, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], маючи на меті прямий умисел на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зламу вхідних дверей, проникли до приміщення магазину «[INFO]», що належить фізичній особі-підприємцю [PERSON], який розташований у [ADDRESS], звідки з корисливих мотивів, таємно, вчинили крадіжку металевого сейфу, вартістю 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп., в якому знаходились кошти у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн. 00 коп., та 400 (чотириста) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.06.2013 р. становить 3 197 (три тисячі сто дев'яносто сім) грн. 20 коп. Викраденим майном відповідачі розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ФОП [PERSON] збитків на загальну суму 71 197 (сімдесят одна тисяча сто дев'яносто сім) грн. 20 коп. Згідно вироку Макарівського районного суду Київської області від 03.04.2015 року по справі №370/536/14-к: ●[PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 11.11.2013 року, остаточне покарання [PERSON], [INFO], призначено у виді 5 (п'яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. ●[PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого [PERSON] від відбування призначеного судом основного покарання звільнено. ●[PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого [PERSON] від відбування призначеного судом основного покарання звільнено. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1190 Цивільного кодексу України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідачі по справі, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вчинивши кримінальне правопорушення, завдали позивачу матеріальної шкоди на загальну суму 71 197 (сімдесят одна тисяча сто дев'яносто сім) грн. 20 коп. Як зазначено у вироку Макарівського районного суду Київської області від 03.04.2015 р. по справі №370/536/14-к, відповідачі свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнали, факт та розмір завданих позивачу збитків встановлено в ході розгляду зазначеної кримінальної справи. Відповідно до положень частини четвертої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка визначає підстави звільнення від доказування. Такими обставинами, зокрема, є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується протиправна поведінка відповідачів, вина, наявність матеріальної шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанню наслідків у виді шкоди, то суд вважає за можливе позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в дохід держави в сумі 711 грн. 97 коп. в рівних частинах, тобто по 237 грн. 32 коп. з кожного.

Outcome: approved