Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року було збільшено розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 березня 2007 року, до 350 гривень щомісяця, починаючи з 09 липня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття. Як зазначала позивач мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір прожиткового мінімуму на 2018 рік, для дітей віком від 6 до 18 років, становить 1944 гривень. Також позивач зазначала, що дитина потребує більшої матеріальної підтримки з боку батька, ніж та, яку він надає. Вона хворіє, потребує оздоровлення. На даний час донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. На підставі викладеного позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів, на утримання неповнолітньої доньки, до 3000 гривень, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби доньки одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити, у разі потреби, її лікування, відвідування необхідних гуртків. Всі речі, необхідні для дитини, вона купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги. Всі шкільні приладдя, зошити, ручки, вона купує самостійно. Допомоги у вихованні дитини, догляду за нею, витратах на лікування, відповідач не бере. Її прохання розподілити витрати, пов'язані з навчанням дитини, відповідач ігнорує, посилаючись на те, що важко з роботою. Але, як зазначає позивач, чоловіку легше працевлаштуватися, ніж жінці, яка самостійно виховує малолітніх дітей, тим більше він не обтяжений сімейними відносинами, хоча і має доньку, але з сім'єю не проживає. Коли дитина хворіє, вона змушена залишатися з дитиною вдома, доходи її мінімальні. Вона не має можливості працювати повний робочий день, оскільки має ще одну малолітню дитину, яку щойно віддала до дитячого садочку, в якому вона проходить адаптаційний період. В позові [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, який стягується за рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року з [PERSON] на її користь, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до 3000 гривень щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував. У відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначив, що частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це вказано в позовній заяві. Протягом всього часу сплати аліментів він постійно добровільно брав участь у додаткових витратах на утримання дитини, а також за власний рахунок возив дитину на море, в дельфінарій, аквапарк, зоопарк, цирк, на каток, конезавод, купував одяг, взуття, шкільні приладдя. Крім того, за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року з нього стягуються аліменти на утримання іще однієї його доньки Анастасії. Виходячи з його матеріальних можливостей він не може задовольнити вимоги позивача. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, а також вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року збільшено розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 березня 2007 року, до 350 гривень щомісяця, починаючи з 09 липня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що за останні 12 місяців відповідач [PERSON] з грудня 2017 року по січень 2018 року працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва з виконанням обов'язків підсобного робітника у фізичної особи-підприємця [PERSON], з лютого по квітень 2018 року перебував на обліку в центрі зайнятості, з квітня 2018 року по листопад 2018 року працював на вищевказаній посаді у фізичної особи-підприємця [PERSON] Дохід [PERSON] за період з грудня 2017 року по листопад 2018 року склав 34922 гривні 88 копійок, тобто його середньомісячний дохід за останні 12 місяців склав 2910 гривень 24 копійки, без вирахування податків та зборів. Також судом було встановлено, що рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року з відповідача [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки Анастасії, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 березня 2017 року, до повноліття дитини. Таким чином із середньої заробітної плати відповідача в 2910 гривень 24 копійки останній щомісячно сплачує аліменти в розмірі 727 гривень 56 копійок. Після сплати аліментів у відповідача залишається середньомісячна заробітна плата в сумі 2182 гривні 68 копійок. Обставини, передбачені ч. 3 ст. 182 СК України, не були підставою позову, і в судовому засіданні встановлені також не були. Тому суд вважає, що аліменти, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON], слід визначити в мінімально гарантованому розмірі в сумі 1014 гривень, щомісячно, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимог позивача в частині участі відповідача у додаткових витратах на дитину, зумовлених, зокрема, її станом здоров'я, суд зазначає наступне. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивач, обґрунтовуючи необхідність збільшення розміру аліментів, посилається на необхідність додаткових витрат на дитину, зумовлених, зокрема, її станом здоров'я. Разом з тим суд звертає увагу позивача, що додаткові витрати на дитину, зумовлені, зокрема, її станом здоров'я, мають вирішуватися на підставі ст. 185 СК України, про що позивачем в позові заявлено не було, а також не було надано суду жодного доказу підтверджуючого понесені позивачем, або заплановані, витрати на лікування дитини. Таким чином позов підлягає задоволенню частково. Враховуючи те, що позивач, при подачі позову, була звільнена від сплати судового збору згідно Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: partial