Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,47 кв.м., у порядку спадкування після смерті його батька [PERSON], який помер 06 березня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його батько [PERSON] був членом ЖБК «Супутник». На підставі ордеру № 1104 від 13 жовтня 1964 року, виданого виконкомом Жданівської міської ради депутатів трудящих, батько оселився з родиною у складі дружини [PERSON] та сина [PERSON] позивача у справі, до квартири №26, розташованої по пр. Металургів, буд. 90 в м. Маріуполі Донецької області. Вартість кватири на момент вселення складала 4074,75 рублів. Заборгованості за позикою немає, що підтверджується довідкою ЖБК «Супутник». Право власності на квартиру №26, розташовану по пр. Металургів, буд. 90 в м. Маріуполі Донецької області у МКП «Маріупольське БТІ» [PERSON] за собою не зареєстрував. 06 березня 2015 року [PERSON] помер. Заповіту після своєї смерті він не залишив. 16 квітня 2015 року до Третьої державної нотаріальної контори позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у звязку з тим, що ним не надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Наведені обставини є перешкодою для здійснення ним права на оформлення спадщини за законом після смерті батька та набуття права власності на нерухоме майно. В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 43 кв.м., жилою площею 27,6 кв.м., у порядку спадкування після смерті його батька [PERSON], який помер 06 березня 2015 року Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача голова ЖСК «Спутник», у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 06 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №899432, виданим 10 березня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. (а.с. 5). Заповіту після своєї смерті [PERSON] не залишив. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син - позивач у справі. (а.с. 6). Статтями 1222, 1223 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Як вбачається зі спадкової справи № 2096/01-16 до майна померлого 06 березня 2015 року [PERSON], позивач у встановлений законом строк 16 квітня 2015 року звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом. Інших спадкоємців не виявлено. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2015 року позивач [PERSON] отримав у спадок після смерті батька [PERSON] вклади, що зберігались у відповідних банківських установах. (а.с. 31). При цьому згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 10 вересня 2015 року за №1848/02-31 державний нотаріус Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого 06 березня 2015 року [PERSON] на квартиру №26, розташовану по пр. Металургів, буд. 90 в м. Маріуполі Донецької області, у звязку з тим, що ним не надано правовстановлюючих документів на відповідне нерухоме майно. (а.с. 38). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року, визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Спадкодавець [PERSON] був членом ЖБК «Супутник». На підставі ордеру № 1104 від 13 жовтня 1964 року, виданого виконкомом Жданівської міської ради депутатів трудящих, [PERSON] оселився з родиною у складі дружини [PERSON] та сина [PERSON] у квартиру №26, розташовану по пр. Металургів (раніше вул. Весела), буд. 90 в м. Маріуполі Донецької області. (а.с. 10). Згідно довідки ЖСК «Спутник» померлий [PERSON] з 26.03.1965 року до моменту смерті 06.03.2015 року був зареєстрований та постійно проживав в [INFO]. (а.с. 37). 23 квітня 2015 року КП Маріупольським БТІ було виготовлено технічний паспорт на квартиру №26, розташовану по пр. Металургів, буд. 90 в м. Маріуполі Донецької області на імя [PERSON]. Загальна площа двокімнатної квартири складає 43 кв.м., жила площа 27,6 кв.м. (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 141 ЖК України особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сімї, сумі її пайового внеску і граничного розміру жилої площу, передбачуваного Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу. Відповідно до вимог ст. 384 ЦК України, при викупі квартири член житлово - будівельного кооперативу є її власником. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно роз'яснень п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду СРСР №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, придбає право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Вартість кватири на момент вселення складала 4074,75 рублів. Заборгованості за позикою немає, що підтверджується довідкою ЖБК «Супутник». Вартість квартири була повністю виплачена у 1979 році. (а.с. 9). Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем [PERSON] за життя на законних підставах було набуто право власності на квартиру №26, розташовану по пр. Металургів, буд. 90 в м. Маріуполі Донецької області, а тому спадкоємець також набуває право власності на це майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України ""Про судову практику у справах про спадкування"" № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За наведених обставин, у інший спосіб, окрім як за рішенням суду, позивач, який є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, тому суд приходить до висновку про захист прав позивача та визнання за ним права власності на квартиру №26, розташовану по пр. Металургів, буд. 90 в м. Маріуполі Донецької області, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved