Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

01.12.2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 05.09.2007 року між сторонами був укладений договір №NKXRRC10150155 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2297 гривень 90 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості. У звязку з тим, що відповідач, скориставшись наданими банком коштами, належним чином зобовязання щодо їх повернення не виконує, станом на 16.11.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 25022 гривень 31 копійок, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 5591 гривень 13 копійки, заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 147 гривень 08 копійок, заборгованості за пенею у розмірі 17616 гривень 37 копійок, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 копійок, штрафу (процентна складова) у розмірі 1167 гривень 73 копійки. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши суду заяву, про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково, також просила суд застосувати строки позовної давності до вимог про стгнення неустойки (штрафу, пені). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як встановлено в судовому засіданні 05.09.2007 року між сторонами був укладений договір №NKXRRC10150155 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2297 гривень 90 копійок\~ зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості. Вказаний договір укладений з урахуванням волевиявлення відповідача, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, в тому числі і зі строком дії договору, видами штрафних санкцій, їх розміром, порядком нарахування. У звязку з тим, що відповідач, скориставшись наданими банком коштами, належним чином зобовязання щодо їх повернення не виконує, станом на 16.11.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 25022 гривень 31 копійок, яка складається з: 5591 гривень 13 копійки заборгованості по процентам за користування кредитом, 147 гривень 08 копійок заборгованості за комісією за користування кредитом, 17616 гривень 37 копійок заборгованості за пенею, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 копійок, штрафу (процентна складова) у розмірі 1167 гривень 73 копійки. Представник відповідача надав до суду письмову заяву\~\~про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу пені). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь Банку підлягає стягненню пеня за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором за період з 16.11.2016 року по 16.11.2015 рік, що складає 3141,67 гривень. Крім того, за положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до\~ст.. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. За такого, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованого Банком штрафу 500 грн. (фіксована частина) та 1167 грн 73 коп. (процентна складова), через застосування кредитором подвійної відповідальності за одне й теж порушення. Таким чином, з відповідача на користь Банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором №NKXRRC10150155 від 05.09.2007 року у розмірі 8879,88 гривень, яка складається з: 5591 гривень 13 копійки заборгованості по процентам за користування кредитом, 147 гривень 08 копійок заборгованості за комісією за користування кредитом, 3141,67 заборгованості за пенею. Враховуючи усе вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~ підлягають розподілу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial