Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який за рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 липня 2016 року у справі № 561/409/16 розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття. У позовній заяві позивачка покликаючись на те, що відповідач добровільно не приймає участі у рівному розподілі витрат на утримання спільних дітей, обмежуючись лише сплатою аліментів у розмірі 600,00 грн. щомісячно, яких не вистачає на забезпечення її потреб, оскільки в силу віку діти природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, тощо, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Вказує, що відповідач є працездатною особою, не є інвалідом та не утримує інших непрацездатних осіб, тобто наявні передумови того, що він здатен знайти роботу та сплачувати аліменти у зв`язку з чим просить змінити, попередньо визначений розмір аліментів та стягувати їх у розмірі 1 500,00 грн., щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. 20 травня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (а. с. 20-22), в якому він вимоги позивачки визнає частково безпідставними. Обгрунтовуючи необхідність часткового задоволення позову зазначає, що він та його батьки надають кошти на утримання спільних з позивачкою дітей. Вказує, що позивачка обмежує його спілкування з дітьми, налаштовує дітей проти нього та його батьків, вчиняє скандали та виганяє його зі спільно збудованого під час шлюбу будинку внаслідок чого він зазнає моральних страждань. У зв`язку з наведеним просить частково відмовити у задоволенні позову та стягувати з нього аліменти у розмірі 1100,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач обмежується участю в утриманні дітей сплатою аліментів в сумі 600,00 грн.. що є недостатньою сумою. Вказала, що [PERSON] є працездатною особою, має нерегулярні заробітки, фактично проживає за адресою відмінною від зареєстрованої. Просила задовольнити позовні вимоги по сплаті аліментів в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивачки адвокат Полюхович С. М. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що відповідач є працездатною особою, може знайти роботу та сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачкою. Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову частково заперечив, зазначивши, що на даний час ніде не працю,тому не може сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину, проте погодився сплачувати 1100,00 грн. Представник відповідача адвокат Богельський І. В., зазначивши, що позивачкою не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою, як і не доведено наявності у нього майна, тому просив позов задовольнити частково у розмірі 1100,00 грн. на кожну дитину. Суд, заслухавши учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони 11 квітня 2007 року уклали шлюб, який було розірвано згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 липня 2016 року у справі № 561/409/12ц (а. с. 12). Під час шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказаним рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] починаючи з 30.06.2016 року стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 200 (двісті) грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Вирішуючи вимогу про збільшення розміру аліментах суд зазначає наступне: Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей. Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно позовної заяви вбачається, що розмір аліментів є недостатнім для забезпечення дітей матеріально, що відповідач добровільно не приймає участі у рівному розподілі витрат на утримання спільних дітей, обмежуючись лише сплатою аліментів у розмірі 600,00 грн. щомісячно, яких не вистачає на забезпечення їх потреб, оскільки в силу віку діти природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, тощо, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] не має постійного місця роботи, є працездатною особою, що здатний забезпечувати дітей матеріально у зв`язку з чим позивачка просить змінити, попередньо визначений розмір аліментів та стягувати їх у розмірі 1 500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є імперативною нормою. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто при вирішенні справи повинно враховуватись зазначені критерії. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. За змістом ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Надаючи оцінку вказаним обставинам, на думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти об`єктивно, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, лікування та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. В той же час, відповідач, не є особою похилого віку, є працездатною особою, не утримує непрацездатних осіб, тобто наявні об`єктивні передумови для того що він здатен знайти роботу та сплачувати аліменти. Судом також враховано, що відповідач не має постійного місця роботи, позивачкою не доведено значного покращення його матеріального становища, наявності у нього майна чи інших обставин, що мають істотне значення для збільшення розміру аліментів. З урахуванням згоди відповідача на сплату аліментів у розмірі 1 100,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також у зв`язку з недоведеністю позивачкою обставин, визначених ст. 192 СК України, а саме зміни матеріального або сімейного стану відповідача погіршення чи покращення здоров`я сторін чи інших обставин, виходячи з того, що сторони повинні забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, суд дійшов висновку, що позов в цій частині необхідно задовольнити частково. Стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 300,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності та забезпечуватиме інтереси дітей. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий у розмірі 728 грн. 70 коп. (1300,00 х 840,80/ 1500,00). З урахуванням наведеного,

Outcome: partial