Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON]Ю . звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки в сумі 29671,46 грн., та 3000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював у приватному акціонерному товаристві «Рівнеазот»). У звязку з невиконанням власником умов трудового договору та законодавства про працю, на підставі його заяви 31.03.2017 року його було звільнено з роботи згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України. Розрахунку при звільненні станом на 31.03.2017 р. з ним не проведено. Розрахункові кошти отримав 30.06.2017 р. згідно судового наказу Рівненського міського суду. За його розрахунками підлягає до стягнення на його користь сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.03.2017 року по 30.06.2017 року, яка має бути виплачена відповідачем та становить 29671,46 грн. Також підлягає до стягнення заподіяна моральна шкода, яку оцінює в розмірі 3000,00 грн. Позивач в своїй заяві просив розглядати справу за його відсутності, за участю його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю в межах доводів позовної заяви, просила позов задовольнити повністю. Представник ПрАТ «Рівнеазот» [PERSON] заперечила проти задоволення\~\~позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті\~\~належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ» Рівнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеоблводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки\~\~розрахунку із звільненими працівниками діяв у стані крайньої\~\~необхідності, а тому на підставі\~\~ч.2\~ст. 1171 ЦК України\~просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування\~\~шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні [PERSON]Ю, в повному обсязі, відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди . За таких обставин, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] працював на ПрАТ «Рівнеазот» та з 31.03.2017р. \~звільнений з роботи на підставі\~ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю згідно наказу № 852-ВК від 24.03.2017 року. Розрахунок на день звільнення з ним не проведено. Встановлено, що розрахункові кошти [PERSON] отримав 30.06.2017 р. згідно судового наказу Рівненського міського суду. Відповідно до частини 1статті 117\~КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ст.47, частиною 1 статті\~116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117\~КЗпП України\~обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116\~КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13. Так, вимога [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосується періоду з 31.03.2017 року по 30.06.2017 року, повний розрахунок з [PERSON] не проведено по 30.06.2017 р. За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволення частково , та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 01.04.2017р. по 30.06.2017 р., що становить 58 робочих днів . З довідки про середню заробітну плату № 2853 від 17.11.2017 р. вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за січень-лютий 2017 року становить 20120,36 грн.. Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 01.04.2017 року року по 30.06.2017 року включно ( 58 робочих днів) , заборгованість становить 29174,58 грн. з розрахунку 20120,36 грн. (нараховано заробітної плати за січень-лютий 2017 р.) : 40( кількість робочих днів за період січень-лютий 2017 р.) = 503,01 (середньоденна зарплата)х 58 (робочих днів за період затримки з 01.04.2017 р. по 30.06.2017 р. ) = 29174 грн. 58 коп. Суд\~\~не приймає до уваги\~\~ покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась\~\~у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2\~ст. 1171 ЦК України\~суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки\~право\~позивача на отримання\~\~середнього заробітку\~\~за час затримки розрахунку\~є\~абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних\~зобов»язань, оскільки правила\~ст. 1171 ЦК України\~застосовуються\~\~при вирішенні\~\~спору, що стосуються відшкодування шкоди.. Суд визнає безпідставними і покликання\~\~представника відповідача на\~\~відсутність їх вини у\~\~невиплаті заробітної плати, оскільки подані\~\~ним докази, зокрема, рішення\~\~міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення\~\~дії антидемпінгових мит та рішення Господарського\~\~суду Рівненської області\~\~про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним\~\~чином\~\~не свідчать про відсутність\~\~вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу. Позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3000,00 грн. до задоволення не підлягають за недоведеністю позовних вимог. При цьому суд враховує, що в порядку ст. 44 КЗпП України позивачу була нарахована та сплачена вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку, що за своєю правовою природою є певною соціальною гарантією для організації свого життя після звільнення, яка на даний час виплачена. Крім того, за цей же період стягнуто сереній заробіток за з атримку розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати - судовий збір в сумі 640,00 грн., підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial