Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] на період навчання. В обгрунтування позову зазначено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного проживання в них23 лютого 1998 року народився син [PERSON], який досг повноліття, однак продовжує навчання, самостійного заробітку немає, а тому потребує утримання від батька. Просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення сином 23- річного віку на період навчання. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснила, що син є студентом першого курсу Рогатинського державного аграрного коледжу, денної форми навчання. Потребує матеріальної допомоги від батька. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що на даний час не працює, визнаний інвалідом ІІІ групи загального захворювання, йому протипоказана важка фізична праця, він потребує стаціонарного та санаторно-курортного лікування, а тому неспроможний сплачувати аліменти в заявленій позивачкою сумі. Просив визначити розмір аліментів в 1/6 частці від його заробітків щомісячно. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши та перевіривши всі надані сторонами докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №029749, виданим 11 березня 1998 року Нижньо-Липицькою сільською радою. [PERSON] навчається в Рогатинському державному аграрному коледжі, є студент ом І курсу денної форми навчання, що підтверджується довідкою №11-19118, виданою 30 січня 2018 року Рогатинським державним аграрним коледжем. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0883141 [PERSON] повторно з 01.02.2017 року встановлено ІІІ групу інвалідності в термін до 02 березня 2020 року. Протипоказана важка фізична праця з участю обох рук. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти нездатні самі здобувати кошти для існування. Обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей моральний обовязок і найважливіший правовий обовязок їх батьків. За ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до розяснень, даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. За ст.182 Сімейного кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для визначення розміру утримання дитини, а саме - матеріальне становище відповідача по справі, який не працює, визнаний інвалідом ІІІ групи, що позивачка самостійно не може утримувати сина, який продовжує навчання. З урахуванням стану здоровя відповідача, який визнаний інвалідом ІІІ групи, потребує лікування, сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в 1/4 частці від усіх видів його заробітків щомісячно.

Outcome: partial