Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що з 11 травня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони дітей не мають. Спільне життя не склалося, на даний час шлюб існує лише формально, сторони проживають окремо з січня 2020 року, спільне господарство ними не ведеться. Оскільки подальше сумісне проживання і збереження сім`ї стало неможливим, позивач просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив не подав, заяв та клопотань не надіслав. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 11 травня 2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 11 травня 2016 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як зазначає позивач, сторони проживають окремо з січня 2020 року. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів. Подружні відносини сторони припинили, можливість примирення і збереження сім`ї позивач заперечує. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивача зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підлягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 908,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved