Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

26.10.2006р. між позивачем - ВАТ КБ «Надра» та відповідачем -1 - [PERSON] укладено кредитний договір № 1011/06-Ф про надання відповідачу-1 кредиту на суму 28 510,00 дол. США для придбання автотранспортного засобу, з терміном погашення до 25.10.2012р.. Кредит було отримано відовідачем-1 26.10.2006р., що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-1000 від 26.10.2006р. Окрім цього, 26.10.2006р. між позивачем та відповідачем-2 - [PERSON] укладено договір поруки №б/н, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 1011/06-Ф від 26.10.2006р. Згідно з п.1.3.1 вищевказаного кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 9,5% відсотків річних. Окрім цього, п.1.3.2. договору вказує на те, що плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно, протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,4% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним у п.1.1. цього договору. Плата сплачується у повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого позичальник користувався кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом. Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п.1.3.1, 1.3.2. кредитного договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № [NUMBER] МФО 325978 мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Згідно з п.п.3.3.2 та 3.3.3. кредитного договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу становить 593,00 дол. США. Позичальник здійснює погашення кредиту та відсотків, щомісячно до 5 числа місяця наступного за тим, в якому було проведене нарахування відсотків. Відповідач-1 неналежно виконував свої зобов'язання за кредитним договором, зокрема останній порушував умови договору щодо повернення кредиту у визначеному розмірі і строки та щодо своєчасної сплати відсотків за користування ним. На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просить суд солідарно стягнути заборгованість з відповідача-1 та відповідача-2 за кредитним договором № 1011/06-Ф від 26.10.2006 року, посилаючись на те, що відповідно до умов даного договору, зокрема п.1.1 ВАТ КБ «Надра» надав відповідачу-1 [PERSON] кредит для придбання автотранспортного засобу, на загальну суму 28 510,00 дол. США строком по 25.10.2012р. включно, зі сплатою за користування кредитом 9,5% відсотків річних. Враховуючи неналежне виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором та відповідачем-2 - за договором поруки, у відповідача-1 станом на 26.09.2013р. утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 655,39 дол. США, з яких 4 630,11 дол. США - заборгованість за кредитом, 1 498,83 дол.США - заборгованість по сплаті відсотків, 675,45 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, 2 851,00 дол. США - штраф. Окрім цього, 07.05.2015р. представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, яку суд розцінює як заяву про збільшення позовних вимог, оскільки позивач просить суд стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованість за кредитним договором 6 205,93 дол. США, з яких 0, 00 дол. США - заборгованість по кредиту, 1 576,27 дол. США - заборгованість по відсотках, 4 629,66 дол. США - заборгованість по сплаті комісії, в т.ч. прострочена та 510 618,09 грн. пені за прострочення сплати кредиту. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача та вказав, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач-1 та відповідач-2 повторно в судове засідання не з'явились. На адресу суду від відповідача-1 повернулась судова повістка без вручення її адресату, де причиною повернення є: "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи те, що в матеріалах справи знаходиться достатньо доказів для розгляду справи за відсутності представників сторін, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Стаття 554 ЦК України вказує, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з п.1.1-1.5 договору поруки позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1 договору поруки повністю ( чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Враховуючи те, що кредитор звернувся до поручителя з вимогою про виконання своїх зобов'язань по договору поруки лише 13.12.2013р., тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, порука вважається припиненою. Згідно з п.1.1.договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №1011/06-Ф від 26.10.2006р., в тому числі повернути до 26 жовтня 2012р. кредит у сумі 28 510,00 дол. США та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції та щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,4% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом ( без врахування розміру процентів, які позичальник повинен сплатити банку). Враховуючи те, що у договорі поруки вказано строк до якого зобов'язання має бути виконане повністю та те, що кредитор протягом шести місяців після настання строку виконання основного зобов'язання, тобто шість місяців після 26.10.2012р., а саме до 25.04.2013р. не пред'явив належно оформленої вимоги до поручителя про повернення кредиту, суд вважає, що слід відмовити позивачу у позовній вимозі, що стосується солідарного стягнення з відповідача-2 заборгованості за кредитним договором. Натомість, відповідно до ст.ст 526, 530, ч.1 ст. 625, ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином та у встановлені строки, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст.1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. Згідно п.6.6 умов та правил надання банківських послуг,- у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконувати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, відповідачач-1 частково виконав свої зобов'язання за кредитом, відповідно розмір заборгованості з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, відповідача-1 перед позивачем станом на 07.05.2015р. становить: заборгованість за кредитом - 0,00 дол. США, заборгованість по сплаті відсотків - 1 576,27 дол. США, заборгованість по сплаті комісії - 4 629,66 дол. США, пеня за прострочення сплати кредиту - 510 618,09 грн. На думку суду, позивач пред'являючи вимогу про стягнення з відповідача-1 пені у розмірі 510 618,09 грн. значно перевищує розмір збитків. В нормах ЦК України та в Постанові ВСУ у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014р., вказується, що ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем-1 повністю погашена основна сума боргу, суд вважає за необхідне застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити суми пені до 30 000 грн. Але враховуючи неналежне виконання відповідачам-1 своїх зобов'язань по кредитному договорі, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача-1 - 6 205,93 дол. США повністю. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи те, що суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, витрати із сплати судового збору в розмірі 893,55 грн. на користь держави покладаються на відповідача-1. Окрім цього, як вбачається із статуту Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Надра», ВАТ КБ «Надра» перейменоване в ПАТ КБ «Надра» відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 12.11.2012 р. та є правонаступником всіх його прав та обов'язків. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial