Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. 21.05.2012 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу батьки дитини проживають окремо. Рішенням Луцького міськрайонногосуду від 15.11.2013 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з його мамою - [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між ними існують неприязні стосунки, у зв'язку з чим існують труднощі у можливості побачень з сином. Врегулювати питання щодо участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] в добровільному порядку, за допомогою служби у справах дітей Луцької міської ради не виявилось можливим. Просить суд, зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у особистому спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] та його вихованні, визначити йому спосіб участі у вихованні дитини шляхом надання можливості їхнього спільного відпочинку та проведення дозвілля під час зимових, весняних та осінніх канікул [PERSON] кожного року, на час його відпустки тривалістю 35 календарних днів щорічно, що співпадає з часом літніх канікул, з 30 квітня по 11 травня щорічно, в останні вихідні з 08.00 п'ятниці по 20.00 неділі один раз на два місяці з наданням йому права вибору на власний розсуд місця та форми спілкування з дитиною без обов'язкової участі відповідача [PERSON] та членів її родити. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав з підстав в ній викладених. Просив суд, позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Згідно ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 21 травня 2012 року (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. В ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. На даний час сторони не досягли між собою згоди та не уклали договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків позивачем як батьком дитини, який проживає окремо від дитини. Згідно ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Як слідує з висновку служби в справах дітей Луцької міської ради № 88 від 16.05.2014 року про участь [PERSON] у вихованні дитини, то позивачу, як батькові дитини, визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON]: останні вихідні щомісяця з 08. 00 год. п'ятниці до 20.00 год. неділі, спільний відпочинок батька з дитиною протягом двох тижнів влітку та одного тижня взимку в період шкільних канікул. Положеннями ст. 159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод для спілкування з дитиною є законними і обґрунтованими. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків хто проживає окремо і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Перешкоджання позивачеві у спілкуванні з сином [PERSON] з боку відповідача, безперечно, порушують його права в частині рівності таких на участь у вихованні дитини. В той же час, суд враховує, що відповідач не надала суду будь - яких доказів того, що спілкування дитини наодинці з батьком може негативно впливати на дитину тощо. Аналізуючи надані пояснення, докази у справі, суд приходить до висновку, що сторони обоє з належним піклуванням та турботою, любов'ю ставляться до спільної дитини. Позивач цікавиться життям і розвитком сина, має на меті приймати активну участь у його вихованні, спілкуватись з ним. Оскільки позивач проживає окремо від дитини і користується правом на її виховання обмежено, суд, встановлюючи порядок участі позивача у вихованні дитини, спілкуванні з нею, вважає, що спілкування батька і сина повинно бути більш регулярним, не пов'язаним з постійною присутністю відповідача як матері дитини, членів її сім'ї, однак, з пріоритетним врахуванням інтересів дитини, її віку, стану її здоров'я, режиму дня, тощо. Визначаючи спосіб спілкування з сином у вихідні дні суд вважає, що місце спілкування має обирати батько дитини, однак мати дитини повинна бути поставлена про це до відому.

Outcome: partial