Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

30.06.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що у неї з відповідачем є спільна донька Анастасія, [INFO], яка знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і добровільно не надає допомоги на її утримання. Вона отримує мінімальну заробітну плату і її важко утримувати доньку. Дохід відповідача є мінливим, оскільки він займається торгівельною діяльністю на ринку, також він отримує пенсію, тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він отримує пенсію, але факт отримання додаткового доходу заперечує. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 17 відсотків з його доходу, оскільки він сплачує за виконавчим листом аліменти ще на утримання однієї дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В свідоцтві про народження доньки Анастасії, [INFO], зазначено, що її батьком є відповідач по справі [PERSON] Ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що донька знаходяться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Вона отримує мінімальну заробітну плату і тому її важко утримувати доньку. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що він отримує пенсію, але факт отримання додаткового доходу заперечує. Крім того, він вже сплачує за виконавчим листом аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами у разі стягнення аліментів не більше п'ятдесяти відсотків. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачкою не доведено, що відповідач має мінливі нерегулярні доходи окрім пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, а максимальний розмір аліментів, які з нього можуть стягуватися, не повинен перевищувати 50 відсотків його доходу, суд визначає розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial