Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинського обласного управління (далі Банк) просить постановити рішення про стягнення із [PERSON] 16\~078,96 гривень заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 1\~921,00 гривня. Вимоги обґрунтовано тим, що 18.06.2019 року відповідач підписала заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідачу на підставі її заяви від 18.06.2019 року на її картковий рахунок було встановлено кредит в розмірі 15\~000,00 гривень зі сплатою 38% річних. Відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням порушила умови кредитного договору, через що станом на 11.12.2019 року має перед Банком заборгованість в загальній сумі 16\~078,96 гривень, з яких: по кредиту 13\~862,64 гривень, по процентах 1\~882,97 гривень, по комісії 124,36 гривень, по пені за несвоєчасне погашення основного боргу 111,38 гривень, по пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 57,61 гривень, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу 29,74 гривень, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 8,11 гривень, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 2,15 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 24.01.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення ухвалою від 25.02.2020 року суд постановив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача до позовної заяви додав заяву, у якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, висловив згоду на винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі була належним чином повідомлена, в тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 18.06.2019 року відповідач як клієнт Банку підписала заяву про приєднання №\~432030004/010419 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Погодилась із тим, що ця заява та додатки до договору, зокрема … Умови користування кредитною лінією, паспорт споживчого кредиту, таблиця сукупної вартості кредиту, Тарифи, … складають єдиний документ Договір комплексного обслуговування фізичних осіб. Цього ж дня відповідач підписала кредитну заяву №\~375064308, на підставі якої Банк встановив їй кредитну лінію в сумі 15\~000,00 гривень зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами строком на 60 місяців до 18.06.2024 року. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується поверну-ти кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено дослідженими доказами, у підписаній 18.06.2019 року кредитній заяві сторони домовились про чіткий розмір тіла кредиту, сплату відсотків за його користування, а також термін, на який надається кредит. Із розрахунку заборгованості, підтвердженого банківською випискою по картковому рахунку, вбачається, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконувала, тіло кредиту в повному обсязі не погашала та проценти за його використання не сплачувала, у зв`язку із чим станом на 11.12.2019 року у неї утворилась заборгованість по кредиту в сумі 13\~862,64 гривень, по процентах 1\~882,97 гривень та у відповідності до ст.625 ЦК України їй нараховані втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 2,15 гривень та 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в загальній сумі 37,85 гривень. У зв`язку із наведеним, суд вважає доведеними вимоги Банку про стягнення з відповідача вищенаведених складових кредитної заборгованості в загальній сумі 15\~785,61 гривень. До стягнення Банк також заявляє 124,36 гривень комісії та 168,99 гривень пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів. Проте наявності підстав для стягнення цих нарахувань Банком не доведено та судом не встановлено з огляду на таке. У підписаній сторонами кредитній заяві від 18.06.2019 року не передбачено сплату відповідачем пені в разі порушення зобов`язань по погашенню кредиту та комісії, як винагороди за здійснення Банком банківських операцій. Із позовної заяви вбачається, що ці нарахування Банком проведені у відповідності до визначених у Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб умов. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання у кредитних правовідносинах розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Доданий до позову витяг з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містить підпису відповідача, а відтак відсутні підстави вважати, що остання з ним ознайомлена. Цей витяг з Договору як письмовий доказ навіть не засвідчений Банком в порядку ч.2 ст.95 ЦК України. У зв`язку із наведеним, в якості доказу його суд до уваги не приймає. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме наведені у ньому умови мала на увазі і розуміла відповідач, підписуючи кредитну заяву, та відповідно, чи брала вона на себе викладені у них зобов`язання, зокрема щодо сплати пені та комісії, позивач суду не надав. За викладених обставин суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача пені та комісії, як складових кредитної заборгованості. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача в користь Банку тіла кредиту, процентів та нарахувань в порядку ст.625 ЦК України. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 98,18% таких вимог.

Outcome: partial