Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві позивач зазначає, що від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання спільних дітей. Оскільки коштів позивачу не вистачає на утримання дітей, остання просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 4000,00 грн. на кожну дитину, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.10.2020р. відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем [PERSON] до суду направлено відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що відповідач не погоджується з вимогами позовної заяви, а факти викладені в позові не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Так позивачем не надано жодного обґрунтування на які саме потреби необхідні дані кошти та не обґрунтовано їх розмір. При цьому, представник відповідача зазначає, що відповідач постійно сплачує садок молодшої дитини, поповнює мобільний телефон, частково сплачує комунальні платежі в орендованій квартирі, в якій проживає разом з позивачем та дітьми, а також перераховує кошти на картку позивача. Звертає також увагу, що молодша донька дуже часто перебуває з відповідачем , на проханням позивачки та саме відповідач купує одяг, їжу та іграшки доньці, сплачує харчування в садочку та проводить дозвілля з нею. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, представник відповідача зазначає, що слід враховувати, здійснюючи правосуддя, суд повинен захищати права, свободи та інтереси всіх осіб та має борати до уваги інтереси не тільки позивача, але і відповідача, а тому просить не заперечує проти стягнення з нього на утримання дітей, аліментів в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстровану шлюбі з 22 листопада 2014 року, відповідно до копії свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей00, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Слід зазначити, що жодна сторона не надали суду докази, що підтверджують їх матеріальне становище, стан здоров`я, наявність у сторін рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених не вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. В матеріалах справи, наявні подані відповідачем лише дублікати квитанції, які свідчать про оплату телекомунікаційних та комунальних послуг, харчування молодшої доньки [PERSON] , перерахунок коштів на рахунки інших осіб [PERSON] [PERSON] , а також перерахунок коштів [PERSON] без зазначення призначення платежа. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, неповнолітні діти сторін проживають разом з ними. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та за матеріальним становищем відповідач не може сплачувати аліменти на утримання дітей, суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. У відзиві на позовну заяву представник відповідача підтвердив, що останній не має постійного та регулярного доходу, крім того, відповідач не працевлаштований. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи встановлений статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років та для дітей віком від 6 до 18 років, а також аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, в світлі наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. на кожну доньку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 22 жовтня 2020 року. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1816,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial