Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на свою користь в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] грошові кошти в сумі 4957,94 доларів США. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі не виконують рішення суду про виплату грошових коштів, що є простроченням грошового зобов`язання і підставою для застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією та повідомленням на офіційному сайті Судової влади, наданий час для подання відзиву та заперечень. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в порядку заочного провадження та задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачі будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надали, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2019 року у справі ЄУН №337/3101/17 Провадження №2/337/13/2019 (яке набрало законної сили 10 липня 2019 року) стягнуто на користь ФОП [PERSON] в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №010/17-41/176 від 28.03.2007 року - 59783,61 доларів США (суму основного боргу), суму нарахованої пені у розмірі 294301,17 гривень та понесені судові витрати у розмірі 27906,23 гривень. На виконання вищезазначеного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Як вказує позивач, і проти чого не надано жодних заперечень зі сторони відповідачів, рішення суду на цей час не виконано. Відповідно до положень статей 524, 533-535і 625 ЦК Українигрошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК Українирозміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК Українипоширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК Українивизначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК Українипоширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Таким чином, позовні вимоги ФОП [PERSON] щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими. ФОП [PERSON] заявив позовні вимоги про стягнення з відповідачів трьох процентів річних - 4957,94 доларів США за період з березня 2017 року по грудень 2019 року у валюті боргу, в якій обчислено суму зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст.5 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Положеннями частини третьої статті 12та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачами у справі розрахунки позивача не спростовані, власні розрахунки не надані, а тому відсутні підстави для неврахування розрахунків позивача, викладених в позовній заяві. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 1163,58 гривень судового збору, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідачів, в рівних частинах.

Outcome: approved