Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

05.10.2020 року позивач звернулася до суду з із наданням в подальшому уточненої позовної заяви до відповідача про збільшення розміру аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.09.2014 р. стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 30% від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2014 року до повноліття дитини. Відповідач не в повному обсязі сплачує аліменти. Дитина з інвалідністю (до 18 років) з діагнозом ДЦП. Кошти позивачка витрачає на лікування та реабілітацію дитини. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. В порядку досудової підготовки 16.10.2020 року судом надіслано запити до відповідних органів щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який надійшла 03.11.2020 року. 04.11.2020 року ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. відкрито спрощене позовне провадження у справі. На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.12.2020 року № 868 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Черенкову Н.П. 03.02.2021 року ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва відведено суддю Черенкова Н.П. від розгляду справи №490/6573/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на малолітню дитину. На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.03.2021 року № 997 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. 23.03.2021 року суддею Гуденко О.А. написано доповідну записку на ім`я керівника апарату суду щодо порушення вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України 26.11.2010 № 30, щодо строків повторного автоматизованого розподілу судової лише 19 березня 2021 року, тоді як ухвала про відвід постановлена 03.02.2021 року. На вказану вище доповідну записку, 25.03.2021 року була надана відповідь, що матеріали вищевказаної справи разом з ухвалою про самовідвід судді були передані до канцелярії суду секретарем судового засідання судді Черенкової Н.П 12 березня 2021 року. У зв`язку із перебування керівника апарату суду у відпустці розпорядження № 997 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 490/6573/20 лише 19.03.2021 року. Ухвалою від 25.03.2021 року прийнято до розгляду вказаний вище позов. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначає, що на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей - син [PERSON] , 2015 р.н. та син [PERSON] , 2020 р.н., а також дружина, яка знаходиться у декретній відпустці. У зв`язку з чим, просить встановити тверду грошову суму аліментів в розмірі 2000,00 грн. або 1/6 частину від усіх видів його доходу. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 08 вересня 2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва ухвалено рішення по справі, яким розірвано шлюб зареєстрований 15.10.2011 року (актовий запис №56) Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 30% від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2014 року до повноліття дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243,60 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Законодавчим положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183,192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження,стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Положеннями статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, у разі отримання відповідачем іншого прибутку, зміни його матеріального становища, позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Враховуючи те, що прожитковий мінімуму на одну дитину з 2021 року становить 2395 грн., і відповідач згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісячно, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, і за такого, слід змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 2200 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. При цьому, положення ст. 79 СК України стосуються присудження вперше аліментів на утримання дружини, положення ст. 191 СК України також стосуються присудження аліментів за минулий час вперше. При вирішенні питання щодо зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду, змінений розмір аліментів стягується від дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial