Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

11 липня 2019 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача, у якому зазначив, що його мати [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року народився він. 07 липня 2005 року їх шлюб було розірвано, після чого у 2008 році він разом із матір`ю переїхав на постійне місце проживання у м. Херсон. З цього часу відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, не спілкується з ним, останній раз він бачив батька 8 років тому, останній не цікавиться його життям, не піклується про стан його здоров`я, не цікавиться розвитком та навчанням, матеріальної допомоги на утримання не надає. Він проживає разом з матір`ю, яка матеріально утримує його, дбає про фізичний та психічний розвиток, піклується про стан його здоров`я, в зв`язку з чим просив позбавити відповідача батьківських прав. Позивач та його представник [PERSON] (діючий на підставі ордеру серії ХС № 147904 від 28.08.2019 року) в судове засідання не з`явилися, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Треті особи [PERSON] та представник Березнегуватської районної державної адміністрації Слюсаренко А.В. (діючий на підставі доручення від 17.10.2019 року) в судове засідання також не з`явилися, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача вважали обґрунтованими та не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку. Судом, за згоди позивача та його представника, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07 липня 2005 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 07 липня 2005 року (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мурахівською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 14 березня 2005 року, актовий запис № 2 (а.с.5). З липня 2005 року, після фактичного припинення відповідачем та третьою особою шлюбних відносин, позивач залишився проживати з матір`ю, яка займається його вихованням та утриманням. У 2008 році вони виїхали на постійне місце проживання до м. Херсон. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 29.12.2017 року, третя особа у зв`язку з реєстрацією шлюбу, змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.7). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням позивача, з ним не спілкується, не цікавиться його життям, не піклується про стан його здоров`я, не цікавиться розвитком та навчанням, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Так з довідки Херсонської ЗОШ І-ІІІ ст. № 47 Херсонської міської ради від 22 квітня 2019 року вбачається, що позивач [PERSON] навчався у вказаному закладі та 28 січня 2019 року вибув до Херсонського навчально-виховного комплексу "Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І-ІІ ступенів" № 8. За період навчання батько навчальними досягненнями сина не цікавився, не приділяв достатньої уваги його вихованню, батьківські збори не відвідував (а.с.8). З 28 січня 2019 року позивач навчається в Херсонському навчально-виховному комплексі "Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І-ІІ ступенів" № 8 Херсонської міської ради у 7 класі. Протягом навчального року батько у школі не з`являвся, навчанням сина не цікавився, зв`язок із керівництвом не підтримував. Про вказане свідчатьдовідки вказаного закладу освіти від 16 квітня 2019 року (а.с.9-11). Згідно інформації комунального некомерційного підприємства "Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних" Херсонської міської ради від 19.04.2019 року, позивач [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря ортопеда дитячого з діагнозом: "Кіфосколітична постава" та у лікаря хірурга з діагнозом: "Гіпертрофічний фімоз". Батько жодного разу не був присутнім під час оглядів лікарів, не цікавився його станом здоров`я, поряд з дитиною завжди перебуває матір (а.с.15). Крім того, станом на 01 квітня 2019 року у відповідача мається заборгованість за виконавчим листом Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2005 року, за несплату аліментів на утримання позивача в розмірі 74526,66 грн. Про вказане свідчить розрахунок заборгованості, виданий начальником Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби від 05 квітня 2019 року (а.с.12-13). Згідно висновку від 28 листопада 2019 року, Березнегуватська районна державна адміністрація вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки він ухиляється від виховання дитини та свідомо нехтує щодо нього батьківськими обов`язками (а.с.40). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2,4 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.155 вказаного Кодексу, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ст.164 СК України визначено вичерпний перелік підстав, з яких можливо позбавити батька чи матір батьківських прав, а саме: коли вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухилялися від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дітьми; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини; примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною, в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування своїми обов`язками. Такі вимоги випливають із змісту п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав" Згідно із ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). За такого, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки досліджені у справі докази підтверджують систематичне, свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, як по вихованню так і по забезпеченню необхідних умов життя, утримання та навчання позивача. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору, в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved