Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

24.10.2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідачки [PERSON] Посилаються на те, що згідно укладеного договору №б/н від 26.07.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначили, що [PERSON] порушила умови надання кредиту, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що відповідно відображено у розрахунку заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Відповідно до п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Однак у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка [PERSON] належним чином не виконала умов договору, в звязку з чим станом на 31.08.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 23401,63 грн., яка складається із наступного: 1752,37 грн. заборгованість за кредитом; 16960,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3098,14 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1090,55 грн. штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідачки [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №б\\н від 26.07.2012 року в розмірі 23401,63 грн., яка складається із наступного: 1752,37 грн. заборгованість за кредитом; 16960,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3098,14 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1090,55 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати. В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримують в повному обємі, просять їх задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надано, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнав, звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши відповідачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 26.07.2012 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір №б/н від 26.07.2012 року, останній надано кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією договору, довідкою про умови кредитування. З копії заяви [PERSON] від 26.07.2012 року вбачається, що остання своїм підписом надала свою згоду, що підписана нею заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Відповідно до п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту [PERSON]), оплати винагороди Банку. З розрахунку заборгованості наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору №б/н від 26.07.2012 року, станом на 31.08.2016 року вбачається, що заборгованість за кредитом становить 1752,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 16960,57 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3098,14 грн. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Наказом Приватбанку від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення Договору» встановлено, що спрощена форма укладення Договору про надання банківських послуг - кредитної картки, зумовлюється підписом клієнта Заяви про надання послуг. В заяві клієнт зазначає, що ознайомлений і згідний з Умовами і Правилами надання послуг. Дана заява відповідає правилам встановленим ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком, Положенню про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.04.2005 року №137, наказу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення договору». Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбачена позовна давність в один рік. 24.10.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, в тому числі штрафу (пені) станом на 31.08.2016 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором №б/н від 26.07.2012 року розмір нарахованої пені по даному кредитному договору за період з 30.10.2015 року по 31.08.2016 року складає 1100,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності в один рік до позовних вимог позивача щодо стягнення пені, та стягнути з [PERSON] пеню в сумі 1100,00 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення в сумі 19812,94 грн., яка складається із наступного: 1752,37 грн. заборгованість за кредитом; 16960,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією Що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідачки [PERSON] нарахованих штрафів (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1090,55 грн. судом встановлено наступне. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. На думку суду позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору, а тому вимога ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідачки [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1090,55 грн. задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує розяснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У звязку з викладеним, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1174,40 грн. Що стосується заявленого представником відповідачки [PERSON] клопотання про застосування строків давності, судом встановлено. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З копії кредитної картки вбачається, що строк дії картки встановлено до листопада 2015 року, а тому строк позовної давності починається з 01 грудня 2015 року. Суд вважає, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк звернення до суду, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 24.10.2016 року із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н року 26.07.2012 року. Виходячи з вищевикладеного заява представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та відсотками задоволенню не підлягають.

Outcome: partial