Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат, посилаючись на те, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.06.1998 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2013 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Тривалий час після розірвання шлюбу [PERSON] надавав допомогу на утримання дітей шляхом перерахування коштів на картковий рахунок. Проте, останні півроку суми, які [PERSON] добровільно сплачував на утримання дітей стали меншими і платежі не періодичними. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі 3 000 грн. щомісяця з індексацією на двох дітей, тобто по 1 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 29.03.2017 року і до досягнення повноліття дітьми. При цьому, одна з дочок - [PERSON], [INFO] має істотні проблеми із здоров'ям, що підтверджено медичними висновками, лікування потребує значних коштів, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати в розмірі 328,87 грн. щомісячно, починаючи з 29.03.2017 року по 29.03.2020 року. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримували, надали пояснення аналогічні викладеним, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, суду пояснив, що він дійсно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно, перераховував кошти на банківський рахунок. На теперішній час він фізична особа-підприємець, має нерегулярний і мінливий дохід, а інколи і взагалі його не має. Не заперечує проти сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно на обох дітей, тобто по 1000 грн. на кожну дитину. Він обізнаний про хворобливий стан меншої доньки [PERSON] і не заперечує сплачувати додаткові витрати у розмірі 400 грн. щомісячно. Заслухавши сторони, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Шлюб між сторонами зареєстровано 27.06.1998 року, за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2013 року шлюб розорано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Останнім часом відповідач не надає добровільної допомоги на утримання дітей, або дана допомога носить нерегулярний характер. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30.10.2001 року та № [NUMBER] від 07.04.2009 року батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в свідоцтвах зазначені сторони по справі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що відповідач працездатного віку, але офіційно не працевлаштований, є фізично особою-підприємцем, не заперечує сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, але в меншому розмірі, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 р.» з прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років - 1777 грн. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що відповідач, як один з батьків, працездатного віку, має надавати допомогу на утримання дітей у розмірі, що складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання кожної дитини аліменти в сумі 1000 грн., які підлягають індексації, щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.10 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. Отже, в іншій частині позовні вимоги є надмірними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З медичних документів, наданих до суду встановлено, що [PERSON], [INFO] спостерігається в дитячій амбулаторії № 10 КЗ «Центр ПМСД № 6», перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «рецидивуючий бронхіт, хронічна цитомегаловірусна інфекція, персистуюча теча». В зв'язку з тим, що позивачем понесено додаткові витрати на дитину - [PERSON], [INFO] і вони підтверджені документально, відповідач не заперечував щодо сплати додаткових витрати на дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 328,87 грн. щомісячно, починаючи з 29.03.2017 року по 29.03.2010 року. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чиє в них кошти, достатні для надання утримання. Права дитини мають пріоритет у співвідношенні із правами й обов'язками її батьків. Непрацездатність і матеріальний стан платника враховуються судом лише при визначенні розміру стягуваних аліментів (ст. 182 СК України). На підставі ст. 367 ЦПК України - рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial