Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 37 484, 52 грн., неустойку за період з 01.04.2013-31.07.2015 р. р. у розмірі 7836, 10 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2013 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2013 та до його повноліття. 15.10.2013 держвиконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві Дегтярьовою Ю.С. було відкрито виконавче провадження №40236056 по виконанню вказаного вище рішення суду. Разом з тим, позивач зазначає, що за період з 01.04.2013 по 07.07.2015 у відповідача рахується заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 37 484, 52 грн., яку позивач просить стягнути на її користь в порядку ст. 195 СК України. Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2013 по 31.07.2015 у в розмірі 7836, 10 грн. в порядку ст. 196 СК України. В судовому засіданні позивач та її представник просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що розмір заборгованості по аліментам не відповідає фактичним виплатам здійснених відповідачем на виконання рішення суду та відповідно розмір заборгованості становить 8 571, 18 грн. Також вважає, що розмір неустойки виходячи з суми заборгованості по аліментам становить 3231, 42 грн. Разом з цим, посилається на те, що передав сину [PERSON] 45 320, 62 грн. на погашення заборгованості по аліментам та пені, що підтверджується відповідною нотаріально посвідченою заявою від 25.02.2017. За таких обставин вважає, що вимоги позивача безпідставні, а тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 06.10.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 06.10.2016 у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 28.02.2017 за клопотанням представника позивача судом було здійснено запит до ВДВС Солом»янського РУЮ в м.Києві щодо надання довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 15.04.2013-07.07.2015. 19.04.2017 на запит суду надійшла довідка про розрахунок заборгованості згідно якої станом на 07.07.2015 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 37484, 52 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.02.1997, від якого у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.06.2010 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 09.09.2013 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2013 та до його повноліття. 15.10.2013 держвиконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві Дегтярьовою Ю.С. було відкрито виконавче провадження №40236056 по виконанню рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 09.09.2013 ( а.с. 11-12). Постановою ВДВС Солом'янського РУЮ в м.Києві від 14.12.2015 виконавче провадження по виконанню рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 09.09.2013 закінчено на підставі п.6 ч.1 ст.49, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження». Як вбачається з вказаної вище постанови та довідки розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 07.07.2015, тобто досягнення дитини повноліття за відповідачем рахується заборгованість по аліментам у розмірі 37 484, 52 грн.( а.с. 13-16, 47-48). Вказана заборгованість по аліментам виникла за період з квітня 2013 по 07.07.2015 Доказів того, що відповідачем сплачено аліменти в повному обсязі та відповідно у останнього станом на 07.07.2015 відсутня заборгованість по сплаті аліментів за вказаним вище рішенням, суду не надано. Суд не приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу по справі нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 25.02.2017 в якій останній стверджує про те, що отримав від батька 45 320, 62 грн. на погашення заборговності по аліментам та неустойки, виходячи з наступного. Так, згідно нотаріально посвідченої заяви від 25.02.2017, яка була надана [PERSON] вбачається, що останній підтверджує те, що ним отримано від батька [PERSON] 45 320, 62 грн., із яких: 37 484, 52 грн. заборгованість по аліментам, 7 836,10 грн. неустойки ( а.с.69). Суд вважає, що надана заява не є належним доказом у підтвердження сплати заборгованості по аліментам та неустойки, оскільки відповідно до рішення суду від 09.09.2013 аліменти стягувалися на користь [PERSON], а не на користь дитини та відповідно заборгованість по аліментам мала бути виплачена чи передана матері дитини, тобто позивачу по справі, а не сину сторін. Крім того, допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що вказану заяву він написав на прохання батька. Підтвердив, що дійсно протягом тривалого часу батько надавав йому кошти на власні потреби, проте не на виконання рішення суду та відповідно він ними розпорядився на власний розсуд. Разом з цим пояснив, що порахувати конкретну суму, яку надав батько на його прохання, він не може. Таким чином, оцінюючи покази свідка та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що надана заява від 25.02.2017 не є належним та достовірним доказом у справі у розумінні вимог ст.77-78 ЦПК України, оскільки не спростовує відсутність заборгованості по аліментам та пені перед позивачем. За таких обставин, доводи відповідача щодо відсутності заборгованості по аліментам та пені, суд вважає безпідставними та необгрунтованими. Суд звертає увагу відповідача, що останній не позбавлений права вимоги до [PERSON] про стягнення наданих коштів у порядку визначеному законом. Разом з цим, суд вважає, що відповідачем не спростовано наявну заборгованість по аліментам, яка станом на 07.07.2015 становить 37 484,52 грн. Згідно довідки-розрахунку Солом»янського РВДВС у м.Києві, яка була витребувана судом вбачається, що заборгованість по аліментам станом на 07.07.2015 становить 37 484, 52 грн.( а.с. 47-48). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося відповідачем по справі, постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2015 та відповідний розрахунок заборгованості по аліментам у розмірі 37 484, 52 грн. відповідачем у встановленому законом порядку оскаржено не було. Та обставина, що заборгованість по аліментам відповідача становить 45320, 62 грн., в т.ч. розмір неустойки становить 7836,10 грн. підтверджується також запереченнями відповідача, в яких останній посилався, що передав дані кошти своєму сину. Вказані вище обставини свідчать, що відповідач визнав заборгованість по аліментам, яка встановлена постановою ВДВС Солом»янського РУЮ у м.Києві від 14.12.2015. Разом з цим, суд вважає, що надана відповідачем довідка про заборгованість по аліментам від 10.10.2017 за № 97237 та № 97241, згідно якої станом на 11.07.2014 заборгованість по аліментам становить 19 350, 76 грн. та відповідно станом на 07.07.2015 -17 105, 00 грн. не може вважатися належним та достовірним доказом по справі та спростовується наступним. Так, у зазначених довідках вказано, що перерахунок заборгованості здійснено на підставі заяви відповідача та довідки Оболонського ВДВС у м.Києві, в якій не зазначено ні дати, ні номеру вихідного документу ( а.с. 63, 15). Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що 24.06.2015 постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві виконавче провадження по виконанню в/л №760/8206/13 від 03.10.2013 про стягнення аліментів закінчено з підстав необхідності проведення виконавчих дій ВДВС Солом»янського РУЮ в м.Києві, тобто за місцем проживання боржника. Згідно даної постанови вбачається, що заборгованіость по аліментам станом на 28.05.2015 становила 35 783, 68 грн. Дана постанова відповідачем оскаржена не була. Таким чином, держвиконавець ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві не маючи у наявності матеріалів виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження закінчено 24.06.2015 без законних на те підстав здійснив перерахунок заборгованості та видав відповідачу довідку -заборгованість по аліментам без дати та номеру, яка в подальшому була надана держвиконавцем ВДВС Солом»янського району м.Києва, тобто після закінчення виконавчого провадження. З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги те, що постанова від 14.12.2015 про закінчення виконавчого провадження сторонами не оскаржувалася, а наявна заборгованість відповідачем не спростована, приймаючи до уваги витребувану судом довідку від 13.04.2017, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 37 484, 52 грн. Що стосується заявлених вимог в частині стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2013 - 31.07.2015 р.р. у розмірі 7 836,10 грн., суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Враховуючи відомості про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки за несвоєчасно сплачені аліменти за період з 01.04.2013 - 31.07.2015 р.р. Доказів в підтвердження звільнення відповідача від сплати неустойки, останнім не надано. Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства, розрахунок неустойки суд визначає так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року по справі № 6-94 цс 15. Аналізуючи матеріали справи, виходячи із розміру заборгованості по аліментам за спірний період, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується з вимогами чинного законодавства, а тому приймається судом при визначенні розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за період з 01.04.2013 - 31.07.2015 р.р. у розмірі 7 836,10 грн. (а.с.17). Разом з тим, з наданих відповідачем квитанції від 10.12.2015 вбачається, що 10.12.2015 відповідачем на користь позивача були перераховані кошти по сплаті аліментів у розмірі 5 539, 13 грн. та 2 885,50 грн ( а.с. 76). Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв»язку, суд вважає їх належними та допустими в підтвердження сплати відповідачем заборгованості по аліментам, а тому приходить до висновку про зменшення розміру заборгованості по аліментам на вказану вище суму. При цьому, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати вказаної вище суми на інші, тобто відмінні від сплати аліментів виплати, що визначені рішенням суду від 09.09.2013. Разом з цим, суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що вказана сума була врахована держвиконавцем при визначенні загальної суми заборгованості по аліментам станом на 14.12.2015 , тобто на дату закінчення виконавчого провадження. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по аліментам та пені у розмірі 36 895,99 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial