Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовною заявою, яка була уточнена в ході судового розгляду справи, в якій зазначає, що 03.07.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за клопотанням слідчого СУ ГУ МВС України в Запорізької області надано дозвіл на проведення обшуку її особи за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1,2 ст.307 КК України та було розпочато кримінальне провадження № 12013080000000094 від 17 червня 2013 року. 20.11.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя винесено ухвалу про накладення арешту на її майно та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання. 24.04.2014 року вироком Василівського районного суду Запорізької області її визнано невинуватою у пред'явленому обвинуваченню за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України. 09.09.2014 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області було залишено вирок Василівського районного суду без змін. 09.06.2015 року ухвалою ВСС України було скасовано ухвалу Апеляційного суду Запорізької області. 28.07.2015 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області було залишено вирок Василівського районного суду щодо її виправдання, без змін. 10.02.2016 року ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України було залишено вирок Василівського районного суду та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області щодо її виправдання, без змін. Позивачка зазначає, що внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності, арешту майна та обрання запобіжного заходу: - вона зазнала моральних страждань у зв'язку з явно несправедливим та упередженим проведенням досудового слідства, з явною та очевидною фальсифікацією матеріалів кримінальної справи; - зазнала сильних душевних хвилювань у зв'язку з застосуванням психічного тиску з боку слідчого під час її допитів; - вона втратила віру у спроможність прокуратури (як надзорного органу) не формально, а реально здійснювати контроль та нагляд за додержанням органом слідства вимог кримінально-процесуального законодавства під час розслідування кримінальних справ, адже ті явні порушення, які були встановлені вже в перших засіданнях суду, були настільки очевидними, що не могли залишитися поза увагою прокуратури. Між тим, прокуратура, не погоджуюсь з очевидними обставинами виправдання, направляла апеляційні та касаційні скарги, ще більш загострюючи її страждання, наполягала на її звинуваченні, не маючи підстав на обрання їй домашнього арешту, наполягала в судах щодо його застосування; - внаслідок звинувачення її у вчиненні злочинів, постраждала її репутація, як чесної та правослухняної громадянки. Під час обшуку її житла за дорученням слідчого, працівники міліції обійшли всіх сусідів та з'ясовували, чи відомі їм будь-які злочинні дії з її боку, чи торгувала вона наркотиками, під час обшуку понятим, сусідам працівники міліції пояснювали, що шукають у неї наркотики, у зв'язку з чим, погіршилися її стосунки з сусідами; - вона втратила становище в суспільстві, були порушені її нормальні життєві, професійні, кар'єрні зв'язки. Про те, що до неї порушено кримінальну справу по наркотикам, знало майже все місто, де вона постійно мешкає. Їй було дуже незручно пояснювати всім, що вона ні в чому не винна, що кримінальну справу щодо неї сфабриковано; - про порушення кримінального провадження відносно неї за наркотики дізналися не лише мешканці міста, а й знайомі, друзі та родичі. Постійні дзвінки з цього приводу, співчуття та висловлювання про можливість «опинитися за гратами ні за що» її дуже засмучували та виводили з рівноваги; - в результаті незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності, судових розглядів, несення правових витрат, арешту майна, обрання запобіжного заходу, значно погіршився стан її здоров'я, вона знаходилась на лікуванні з хронічними хворобами та часто зверталась за медичною допомогою, чого не було до порушення кримінальної справи. Перебуваючи у пригніченому стані, викликаному незаконними діями, вона тривалий час зазнавала сильних душевних страждань, у зв'язку з чим, постійно перебувала в хворобливому фізичному та емоційному стані; - у зв'язку з перебуванням у постійній стресовій ситуації, на нервовому ґрунті, поки тривало досудове, судове слідство, вона піддавалася психологічному тиску, що позначилося на здоров'ї та вона змушена була, за своїм станом, постійно звертатися до медичних установ. Викликала швидку допомогу, так як були гіпертонічні кризи. Проходила обстеження, зверталася за консультацій до провідних фахівців, проходила реабілітаційні заходи. Їй був поставлений діагноз: дісціркулярна енцефалопатія 2 ст.(Гіпертонія, ВСД). Також були новоутворення на печінці, імовірно, на нервовому ґрунті, та їй було призначено чергове обстеження; - в результаті перенесених за час слідства у кримінальній справі захворювань, вона, до порушення кримінальної справи повністю здорова людина, була поставлена на облік «Д» за місцем проживання з діагнозом «гіпертонічна хвороба І стадії» Внаслідок застосування щодо неї арешту майна та запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання, вона була позбавлена можливості вільно пересуватися та виїздити з місця проживання, реалізовувати звичні привички та бажання, маючи можливість виїздити за кордон, вона не могла цього робити, бо знаходилась під слідством. Це завдавало їй невиправданих душевних страждань. Після тривалого лікування вона не могла поїхати оздоровитися до санаторію, як це було наполегливо рекомендовано лікарем. Влітку не могла поїхати на море, а на зимові канікули - до Карпат. Протягом тривалого часу вона не могла відвідувати друзів та родичів, адже була вимушена постійно з'являлися за викликами слідчого та суду; - вона була змушена звертатися за правовою допомогою до адвоката, що вимагало від неї не лише значних витрат, а й додаткових зусиль (поїздок, надання пояснень, збирання додаткових доказів, тощо); - відстоюючи свою честь та гідність, вона, та її адвокат, двічі, за викликами ВССУ, виїжджали в м. Київ. Це потребувало додаткових зусиль в організації її життя та результатом такого психологічного навантаження було погіршенням стану її здоров'я. Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження № 741/16-23 від 27.12.2016 року, ситуація, яка була пов'язана із незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності, незаконним проведенням в ході кримінального провадження обшуком та іншими процесуальними діями, для неї була психотравмувальною. Вона зазнала зміни в емоційному стані, які перешкоджають її активному соціальному функціонуванню, негативні зміні в її медичному, психічному здоров'ї, зміни в житті, виникли внаслідок безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності. Можливий розмір компенсації завданої моральної шкоди становить - 281, 25 МЗП, розмір якої приймається в рівному розміру мінімальної заробітної плати на Україні, прийнятий на момент винесення судом рішення. Таким чином, розмір компенсації завданої їй моральної шкоди становить 3200*281,25= 900 000 гривень. Подальше лікування хронічної хвороби та підтримуюча терапія, потребує значних коштів на придбання ліків, вартість яких кожен рік збільшується, періодичного проходження процедур та діагностики протікання хронічного захворювання та ін. У зв'язку з цим, вона оцінює розмір завданої їй моральної шкоди у 1 000 000 грн. Під час досудового слідства у кримінальній справі та в суді, захист її прав та інтересів здійснював адвокат [PERSON], який діяв на підставі укладеної між ними угоди про надання правової допомоги. Протягом досудового слідства, ним було відпрацьовано 22 години (три допити по 1 годині часу = 3 години + санкція в суді - 4 години + ознайомлення з матеріалами справи - 2 години + збір доказів для долучення у справу + 8 годин + на підготовку клопотань у суді - 5 годин). А також 27 годин під час захисту її прав та законних інтересів в суді. На оплату послуг адвоката в даному цивільному провадженні вона витратила 7 000 грн. (консультації, збір доказів, складання позову, юридичне супроводження позову в суді) На оплату послуг адвоката в кримінальному провадженні вона витратила згідно ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - 28 192,8 гривень: - 22 години праці захисника в 2013 році (досудове слідство) х (1218 х 40% = 487.20) 22*487,20 = 10 718.4 гривень; - 24.01.2014 рік - підготовче засідання - 1 година праці захисника; - 31.01.2014 рік - судове засідання - 2 години; - 04.02.2014 рік - судове засідання - 2 години; - 06.03.2014 рік - судове засідання - 0 годин; - 18.03.2014 рік - судове засідання - 1 година; - 27.03.2014 рік - судове засідання - 2 години; - 15.04.2014 рік - судове засідання - 0 годин; - 25.04.2014 рік - судове засідання -1 година; - 29.04.2014 рік - судове засідання - 2 години; - 08.07.2014 рік - апеляційний суд - 2 години; - 09.09.2014 рік - апеляційний суд - 4 години; - 16.09.2014 рік - апеляційний суд - 1 година; У 2014 році - 18 годин * 487.20= 8 769,6 гривень. -09- 10/.06.2015 року - відрядження адвоката для участі у судовому засіданні в ВССУ - 1 година праці + 2000 гривень витрат на відрядження адвоката в м. Київ; -13.07.2015 рік- апеляційний суд - 2 години; -28.07.2015 рік - апеляційний суд - 1 година; У 2015 році - 4 години * 487,20= 1 948,8 гривень. -11-10/.02.2016 року - відрядження адвоката для участі у судовому засіданні в ВССУ - 5 годин праці + 2000 гривень витрат на відрядження адвоката в м. Київ. У 2016 році 5 годин*551,20=2756 грн. Таким чином сума компенсації витрат на правову допомогу погодинно становить 24 192,8 гривень + 4000 гривень витрат на відрядження адвоката в м. Київ. Всього сума компенсації витрат на правову допомогу, пов'язану з її захистом по кримінальному провадженню, становить - 28 192,8 гривень Крім цього, вона понесла витрати на проведення експертного дослідження у розмірі - 4285 гривен, а також витрати на посадочні білети « Укрзалізниці» для себе та захисника для захисту своїх інтересів в ВССУ у розмірі - 4289 гривень., які відносяться до судових витрат. Позивачка просить суд: стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на її користь: - моральну шкоду в розмірі - 1000 000,00 гривень; - витрати на правову допомогу адвоката по кримінальному провадженню в розмірі 28 192,80 грн.; - витрати на правову допомогу адвоката по даній цивільній справі в розмірі 7000 грн.; - витрати на проведення експертного дослідження в розмірі - 4289 грн.; - судові витрати по кримінальному провадженню у розмірі ціни посадочний квитків - 1105,26 гривень. В судовому засіданні позивачка та його представник в особі [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та уточненні до нього, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача прокуратури Запорізької області в особі [PERSON] проти задоволення позову заперечує частково, не заперечує проти стягнення на користь позивачки моральної школи в сумі -65\~610,32 грн., в іншій частині позову просить суд відмовити. Підтримує письмові заперечення, які містяться в справі. В судовому засіданні представник Державної казначейської служби України в особі [PERSON] проти позову заперечує у повному обсязі, підтримує письмові заперечення, які містяться в справі. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Запорізькій області не зявився, але надав письмові заперечення проти позову, який вважає безпідставним. Представник відповідача - Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Запорізькій області, не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає можливим розглянути справу та ухвали рішення у відсутності зазначених учасників процесу. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали кримінального провадження відносно [PERSON] за ч. 1,2 ст.307 КК України, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 17 червня 2013 року до ЄРДР було внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст.307 КК України та було розпочато кримінальне провадження № 12013080000000094, що підтверджується обвинувальними актами, ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, копії яких є в справі. 17.07.2013 року, у період часу з 16-20 години до 16-42 години, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2013 року, було проведено обшук [PERSON], що підтверджується протоколом обшуку, копія якого є у справі. 20.11.2013 року ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, копії яких є в справі, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачці, та обрано відносно неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання. Зазначені факти також підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, Інформаційними довідками з Реєстру прав власності на нерухоме майно, копії яких є у справі. 24.04.2014 року вироком Василівського районного суду Запорізької області, копія якого є у справі, [PERSON] визнано невинуватою у пред'явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень. Запобіжний захід, обраний [PERSON] у вигляді особистого зобов'язання, скасовано. Скасовано також накладений ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя сп.№335/12035/13-к 1-кс/335/3801/2013 від 20.11.2013 року арешт на нерухоме майно квартиру 11, розташовану в будинку №8 по вул.40 років Перемоги в м.Василівка Запорізької області, яка належить на праві приватної власності [PERSON] 09.09.2014 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області, копія якої є в справі, вирок Василівського районного суду Запорізької області від 24.04.2014 року відносно [PERSON], залишено без змін. 09.06.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, копія якої є у справі, скасовано вищевказану ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 09.09.2014 року та призначено розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 28.07.2015 року ухвалою Апеляціного суду Запорізької області, копія якої є у справі, вирок Василівського районного суду Запорізької області від 24.04.2014 року відносно [PERSON], залишено без змін. 10.02.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, копія якої є у справі, вирок Василівського районного суду Запорізької області від 24.04.2014 року відносно [PERSON] та ухвалу Апеляціного суду Запорізької області від 28.07.2015 року, залишено без змін. Відповідно дол. ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, зазначеними судовими рішеннями, які є обовязковими для суду в даному судовому розгляді, встановлено факт невинуватості [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст.307 КК України. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, обмеження прав і свобод громадян допускається лише у разі наявності законних підстав. Під час розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст.307 КК України, було встановлено, що законних підстав для обмеження її конституційних прав, не було. Її виправдання свідчить про незаконність притягнення до кримінальної відповідальності та незаконність обмеження в конституційних правах. Аналізуючи положення Конституції України в частині відповідальності держави перед людиною, суд приходить до висновку, що законодавством передбачено два види відповідальності це позитивна відповідальність, яка відбита у тих конституційних приписах, в яких зафіксовано, що держава гарантує права і свободи людини, забезпечує їх, створює умови для здійснення прав людей, дбає про їх здійснення, і негативна відповідальність держави, яка полягає в її зобовязаннях відшкодувати ті чи інші збитки (матеріальні, моральні), завдані порушенням прав і свобод людини внаслідок дій (бездіяльності) державних органів, службових чи посадових осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON], конституційні права та свободи якої були порушенні внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, обрання міри запобіжного заходу особистого зобовязання, накладення арешту на належне їй житло, обшуку, проведення інших процесуальних дій, що обмежували її права, вправі порушувати питання про відшкодування завданої їй шкоди. Відповідно до ст.1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених Законом. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з ч. 2 ст. 1 зазначеного Закону, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури чи суду. Пунктом 1 ч.1 ст.2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що завдана позивачці [PERSON] шкода, повинна бути відшкодована державою. У наведених в ст.1 цього Закону випадках, громадянинові відшкодовуються суми, сплачені ним у звязку з наданням йому юридичної допомоги, моральна шкода та судові витрати (п.3, 4, 5 ст. 3 зазначеного Закону). Згідно з частинами 1, 5, 6 ст.4 зазначеного Закону, відшкодування шкоди у випадках, передбачених, у тому числі, п.4,5 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали позивачеві моральної втрати, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч.3 п.10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04.03.1996 року, до сум, сплачених на надання юридичної допомоги, відносяться суми, сплачені адвокату за участь у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені в рахунок оплати витрат адвоката у звязку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції. Судом встановлено, що під час досудового слідства у кримінальній справі та в суді, захист прав та інтересів позивачки [PERSON] здійснював адвокат [PERSON], повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, Угодою про надання правової допомоги від 27.09.2013 року, Доповненням до Угоди про надання правової допомоги від 27.09.2013 року, які є в справі. Як вбачається з [PERSON] прийому - передачі виконаних робіт від 18.02.2017 року, квитанції від 18.02.2017 року, які є в справі, протягом досудового слідства, адвокатом [PERSON] було відпрацьовано - 22 години (три допити по 1 годині часу = 3 години + санкція в суді - 4 години + ознайомлення з матеріалами справи - 2 години + збір доказів для долучення у справу - 8 годин + на підготовку клопотань у суді - 5 годин). Позивачка просить суд стягнути витрати на правову допомогу адвоката за 2013 рік в сумі - 10 718.4 гривень. Як вбачається з [PERSON] прийому - передачі виконаних робіт від 18.02.2017 року, адвокатом [PERSON] у 2014 році було відпрацьовано: - 24.01.2014 рік - підготовче засідання - 1 година; - 31.01.2014 рік - судове засідання - 2 години; - 04.02.2014 рік - судове засідання - 2 години; - 06.03.2014 рік - судове засідання - 0 годин; - 18.03.2014 рік - судове засідання - 1 година; - 27.03.2014 рік - судове засідання - 2 години; - 15.04.2014 рік - судове засідання - 0 годин; - 25.04.2014 рік - судове засідання -1 година; - 29.04.2014 рік - судове засідання - 2 години; - 08.07.2014 рік - апеляційний суд - 2 години; - 09.09.2014 рік - апеляційний суд - 4 години; - 16.09.2014 рік - апеляційний суд - 1 година, а всього - 18 годин. Позивачка просить суд стягнути витрати на правову допомогу адвоката за 2014 рік в сумі - 8 769,60 гривень. Як вбачається з [PERSON] прийому - передачі виконаних робіт від 18.02.2017 року, адвокатом [PERSON] у 2015 році було відпрацьовано: -09-10/.06.2015 року - відрядження адвоката для участі у судовому засіданні в ВССУ - 1 година праці + 2000 гривень витрат на відрядження адвоката в м. Київ; -13.07.2015 рік - апеляційний суд - 2 години; -28.07.2015 рік - апеляційний суд - 1 година, а всього - 4 години. Позивачка просить суд стягнути витрати на правову допомогу адвоката за 2015 рік в сумі - 3 948,80 гривень. Як вбачається з [PERSON] прийому - передачі виконаних робіт від 18.02.2017 року, адвокатом [PERSON] у 2016 році було відпрацьовано 5 годин + 2000 гривень витрат на відрядження адвоката в м. Київ. Позивачка просить суд стягнути витрати на правову допомогу адвоката за 2016 рік в сумі - 4756 грн. Таким чином сума компенсації витрат на правову допомогу погодинно становить 24 192,8 гривень + 4000 гривень витрат на відрядження адвоката в м. Київ. Витрати до на відрядження адвоката в м. Київ також підтверджуються посадочними документами, які є в справі. Судові витрати позивачки на посадочні білети « Укрзалізниці» для себе та захисника [PERSON] для захисту своїх інтересів в Вищому спеціалізованому суді України, які передбачені ст.ст.118, 121 КПК України, складають 1105,26 грн. Таким чином, загальна сума витрат, повязаних з провадження у кримінальному провадженні відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст.307 КК України, про стягнення якої просить суд позивачка, складає: 10\~718, 40 гривень + 8769,60 гривень+ 1948,80 гривень + 2756 гривень + 4000 гривень + 1105,26 = 29\~298,06 грн. Зазначену суму, враховуючи положення ст.11 ЦПК України, суд вважає можливим задовольнити. Разом з тим, суд вважає безпідставним посилання позивачки та її представника на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки, він застосовується при розгляді саме цивільних та адміністративних справ та не застосовується щодо визначення компенсації витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір моральної шкоди, відповідно до частин 2,3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У п.9 Постанови зазначено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Судом встановлено, що позивачка перебувала під кримінальним переслідуванням з 18.11.2013 року (повідомлення про підозру) по 28.07.2015 року (набуття вироком суду законної сили) - 19 місяців - 41 день. Крім того, суд приймає до уваги той факт, що оперативно-розшукові та слідчі дії відносно позивачки розпочалися ще до офіційного повідомлення їй про підозру, про що свідчать зазначені ухвали слідчого судді, протокол та витяги з реєстрів.. При цьому, за весь цей час позивачка зазнала моральних страждань, які призвели до її душевних страждань, погіршення стану здоровя, до порушення її нормальних життєвих звязків і вимагають від неї до теперішнього часу додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що моральну шкоду позивачці заподіяно незаконними діями (бездіяльністю) органу досудового розслідування та прокуратури. Між їх незаконними діями (бездіяльністю) та моральними стражданнями позивачки, існує причинний звязок. При цьому, факт заподіяння позивачці моральної шкоди підтверджується, окрім її пояснень, матеріалами справи, а саме: медичними документами, Висновком експертного дослідження. Заперечення відповідачів цього факту, суд вважає безпідставними, та обґрунтовується їх намаганням та способом уникнути відповідальності. Разом з тим, при визначенні розміру заподіяної позивачці моральної шкоди, суд вважає необхідним керуватися вищевказаними вимогами діючого законодавства України, а не розміром, визначеним зазначеним експертним висновком. Суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачці, враховує вимоги розумності та справедливості, а також ступінь доведеності та обґрунтованості позивачкою розміру моральної шкоди. Розмір моральної шкоди в мінімальних межах, визначених законом, з розрахунку одного розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, з врахуванням встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розміру мінімальної заробітної плати, який становить -3200 грн., складає: 3200 грн. х 19 місяців = 60\~800 грн.; 3200 грн. : 30 днів х 41 день = 4373,33 грн.; 60\~800 грн. + 4373,33 грн. = 65\~173,33 грн. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, приймаючи до уваги душевні страждання позивачки, погіршення стану її здоровя, порушення її нормальних життєвих звязків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 200\~000 грн. Належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог в сумі саме 1000 000,00 гривень позивачка суду не надала. Щодо порядку відшкодування шкоди, то згідно з ч.1 ст.4, ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» суд визначає розмір моральної шкоди, яка відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету. Тобто, виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на ці цілі. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 170, 176 ЦК України, держава здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, а тому, в деліктних правовідносинах зобов'язання держави виконує Державна казначейська служба України, на яку покладена функція по здійсненню управління наявними коштами Державного бюджету України. Згідно зі ст.48 БК України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки моральну шкоду саме з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати у справі зі сплати судового збору суд вважає необхідним віднести за рахунок держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України, витрати позивачки на проведення експертного дослідження у даній справі, в сумі 4289,76 грн., що підтверджується Висновком та квитанцією, які є в справі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, витрати позивачки на правову допомогу адвоката у даному провадженні в розмірі 7000 грн., задоволенню не підлягають, оскільки не надано суду належні та достатні докази на їх підтвердження (квитанція про сплату….). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial