Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

26 грудня 2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Вказала, що 29 травня 2017 року в пологовому будинку Центральної міської лікарні м.Сніжне вона народила доньку [PERSON]. В даний час [PERSON] не має можливості зареєструвати факт народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території, підконтрольній владі України, оскільки [PERSON] народила дитину на тимчасово окупованій території. Просить суд встановити той факт, що [PERSON] 29 травня 2017 року у м.Сніжне Донецької області народила дитину жіночої статі [PERSON]. Батьками зазначити [PERSON] та [PERSON]. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: телефонограмою. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 29 травня 2017 року о 22 годині 44 хвилин у пологовому будинку Центральної міської лікарні м.Сніжне [PERSON] народила дитину жіночої статі, що підтверджено медичним свідоцтвом про народження №97-173 від 29 травня 2017 року (а.с.10). У листі Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20 грудня 2017 року №15.34-23 [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації народження дитини, тому що вона для підтвердження факту народження дитини жіночої статі предявила документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с.11). Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Порядок визначення походження дитини від матері та батька визначений в главі 12 розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Оскільки на час розгляду даної справи у суду відсутні актуальні відомості про перебування [PERSON] у шлюбі, суд вважає за необхідне визначити у рішенні суду тільки відомості про матір дитини. Перевірка підстав для зазначення батька дитини не є компетенцією суду, це є виключною компетенцією відділу реєстрації актів цивільного стану при проведенні реєстрації народження дитини. Також, суд вважає передчасним зазначати у судовому рішенні імя дитини, оскільки відповідно до ст.145-146 Сімейного Кодексу прізвище та ім'я дитини визначається за згодою батьків. До суду з заявою звернулася мати дитини, а згоди батьків на визначення імені дитини в матеріалах немає. Суд вважає, що ім'я дитини має бути визначено при реєстрації факту її народження у відділі реєстрації актів цивільного стану Суд вважає необхідним встановити той факт, що [PERSON] 29 травня 2017 року у м.Сніжне Донецької народила дитину жіночої статі, оскільки цей факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України. В задоволенні решти заяви необхідно відмовити.

Outcome: partial