Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

що керівник Калуської місцевої прокуратури Павлів Р.І. звернувся до суду з вищенаведеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач [PERSON] обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зокрема в порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода та потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» в період з 08.01.2020 по 04.02.2020, та на його лікування було витрачено 18 202,92 гривні бюджетних коштів. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.04.2020 кримінальне провадження щодо [PERSON] було закрито у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, однак затрачені на лікування потерпілого кошти не були відшкодовані. Тому позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 1166, ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, «Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затверджений постановою КМУ №545 від 16.07.1993, та постанову Пленуму верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», просить суд стягнути з відповідача на користь держави витрати на лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 18 202,92 гривень. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою суду від 19.05.2020 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Керівник Калуської місцевої прокуратури Павлів Р.І. подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника прокуратури, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Від Калуської міської ради до суду надійшло клопотання про розгляд даної справи без участі уповноваженого представника, позов підтримали та просили його задоволити. Представник позивача Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» Красійчук І.О. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про визнання позову в повному обсязі, розгляд справи просив проводити в його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що на розгляді калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувало кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у чиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зокрема [PERSON] обвинувачувався в порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода та пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення. Ухвалою суду від 23.04.2020 дане кримінальне провадження було закрито на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого [PERSON] та потерпілого [PERSON] (а.с. 6-7). У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] в період з 08.01.2020 по 04.02.2020 (27 ліжко-днів) перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області», та на його лікування згідно було витрачено 18 202,92 гривні бюджетних коштів, про що свідчить довідка № 182 від 12.02.2020 (а.с. 4-5). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1 та 3 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Також ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що внаслідок незаконних дій відповідача потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, на його лікування були витрачені бюджетні кошти, які не були відшкодовані [PERSON] добровільно, суд вважає позов підставним та задовольняє його. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, суд згідно положень ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави 2102,00 гривні судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved