Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

20 жовтня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] , який в подальшому було уточено в редакції від 09.12.2020 року, до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що 05 лютого 199 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який 10 листопада 2005 року був розірваний. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. В позовній заяві [PERSON] вказує, що на даний час їх син навчається на 1 курсі на факультету економічної інформатики, денної форми навчання в Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця та у зв`язку з цим син потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, отримує заробітну плату, пенсію. Виходячи з вищенаведеного позивачка звертається д суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] [INFO] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку )доходу), до досягнення сином 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін (а.с.37). 13 січня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 41-57). 18 січня 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшов відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 58-64). 29 січня 2021 року до суду від третьої особи [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що він, [PERSON] навчається в Харківському Національному економічному університеті, стипендії не отримує, так як навчається за платним Договором №2020.04.121.010.6.01.007 від 07.09.2020 року, оплата за навчання становить 78684,00 гривень, при цьому жодної копійки по оплаті за навчання його батько [PERSON] не надає. З моменту досягнення повноліття батько припинив виплату коштів на його утримання. Також вказує, що його мати [PERSON] сплачує за гуртожиток та несе інші витрати, такі як оплата додаткових курсів англійської мови, оплачує проїзд до Харкова, його харчування, купує одяг, взуття, несе додаткові витрати на навчання (канцелярські приналежності, підручники). Його мати сплатила 4750 гривень за екзамен для отримання міжнародного сертифікату ІЕLТS в Британському консульстві. Також третя особа вказує, що йому відомо що його батько являється пенсіонером та продовжує працювати на ПрАТ «ЗЗРК», окрім того він разом зі своєю дружиною займається підприємницькою діяльністю і вони мають у власності торговий павільйон на Дніпрорудненському міському ринку. У відзиві на позов відповідач вказує недостовірні відомості, що його сім`я утримується тільки за його кошти, проте в бюджет його сім`ї повинні включатись і кошти від підприємницької діяльності. Також відповідач вказується, що його кошти повністю витрачаються на утримання його сім`ї, але за свої кошти він придбав дорогий автомобіль для себе, при цьому вказує, що на сина у нього коштів недостатньо. Після розірвання шлюбу його матері та батька, він з ним не спілкувався і не займався його вихованням, тому отримуючи паспорт, він змінив своє прізвище на прізвище своєї матері « [PERSON] ». Вказує, що вимоги матері є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Просить позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Справу розглянути без його участі (а.с. 89). В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнений позов в редакції від 09.12.2020 року, а також подану нею відповідь на відзив в редакції 16.01.2021 року. Просить заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, задовольнити у повному обсязі за підставами, викладеними в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача адвокат Коваленко В.В. підтримав позовні вимоги [PERSON] .просить позов задовольнити у повному обсязі за підставами, викладеними в позовній заяві та відповідь на відзив від 16.01.2021 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, проти задоволення позову заперечував за підставами, викладеними у відзиві на позовну заяву в редакції від 18.01.2021 року. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві відповідач зазначає, що він має постійну роботу та працює повний робочий день на ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат», на посаді начальник дільниці. Його заробітна плата за останні півроку за вирахуванням податків складає близько 22000 гривень на місяць. Іншої роботи та інших заробітків (доходів) на цей час у нього не має. З 15.08.2009 року він перебуває в шлюбі з [PERSON] , та мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] - інвалід з дитинства та перебуває на диспансерному обліку і на його довготривале лікування та постійні обстеження потрібні значні грошові кошти, які покриваються за рахунок його заробітку. Дружина [PERSON] весь час зайнята доглядом за малолітніми дітьми, один з яких інвалід з дитинства, тому дружина не працює і не має самостійного доходу. Всі зазначені члени сім`ї перебувають на його утриманні. Також до кола його утриманців належить його рідна матір [PERSON] , яка є непрацездатною, отримує незначну за розміром пенсію за віком в сумі 1712,00 грн. на місяць та інших доходів немає. Крім того, у його матері [PERSON] діагностовано 27.12.2019 року низку захворювань серця, крім того має гіпертонічну хворобу II стадії; дисциркуляторну енцефалопатію 2-го ступеня; сухарний діабет 2-го типу, які потребують постійного лікування. Матеріальну допомогу він надає матері щомісячно. Також відповідач зазначає про стан свого здоров`я, вказуючи, що в період з 16.04.2020 року до 24.04.2020 року він проходив лікування в центрі ТОВ «Клініка Мотор Січ», де 17.04.2020 року була виконана операція та на даний час він продовжує лікування, окрім цього має інші захворювання, такі як гіпертрофія міокарда лівого шлуночка, хронічний парапроктит. Відповідач вказує, що стягнення ј частини його заробітку є надмірним, так як на його утриманні перебуває багато членів родини, і в нього не має можливості матеріально утримувати повнолітнього сина, який є фізично здоровим, а за наявності бажання, здатний додатково заробити грошові кошти для особистих потреб у вільний від навчання час. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Железняк В.К. заперечував щодо задоволення позову, підтримав раніше поданий відзив на позовну заяву в редакції від 18.01.2021 року. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений судом своєчасно а належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, проте на адресу суду подані письмові пояснення [PERSON] та в яких також викладено прохання третьої особи розглянути справу без його участі (а.с. 89), самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача [PERSON] , представника позивача адвоката Коваленка В.В., відповідача [PERSON] , представника відповідача адвоката Железняка В.К., ознайомившись з письмовими поясненнями третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи № 311/3300/20, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 05 лютого 1999 року перебували в шлюбі, який зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 16 та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.17). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , виданий Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, де в графі батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю вказана [PERSON] , копія якого в матеріалах справи (а.с.18). 10 листопада 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 240. Та після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] не змінювала (а.с. 19). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 25 грудня 2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 180, та після реєстрації шлюбу дружині надано прізвище « [PERSON] » (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Василівським районним відділом ДРАЦСу за актовим записом № 04 вбачається, що 12 лютого 2019 року [PERSON] [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] , та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.24). Відповідно до Договору № 2020.04.121.010.6..01.007 про надання освітніх послуг від 07.09.2020 року, вбачається, що [PERSON] навчається в Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця на денній формі навчання, на факультеті «Економічної інформатики», за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення», строк навчання «з 2020 року по 2024 рік», та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 25). Згідно довідки № 341/2020, виданої Харківським національним економічним університетом імені Семена Кузнеця від 08.09.2020 року вбачається, що [PERSON] навчається на 1-му курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, факультет «Економічної інформатики», денної форми навчання за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця. Зарахований з 15.09.2020 року за наказом № 839/13-С від 07.09.2020 року на навчання за кошти фізичної особи. Строк навчання в навчальному закладі до 30 червня 2024 року (а.с 26). Відповідно до квитанцій №0.0.1820043331.1 від 08.09.2020 року на суму 2080,00 грн., квитанції №0.0.1919076733.1 від 24.11.2020 року на суму 4160,00 грн., квитанції № 0.0.1828036572.1 від 08.09.2020 року на суму 19671,00 грн., вбачається, що платником коштів за призначенням платежу: «за гуртожиток», «за навчання», вказана « [PERSON] », отримувачем коштів вказано «Харківський національний економічний університет», копії квитанцій містяться в матеріалах справи (а.с. 27). Відповідно до роздруківки квитанцій, які долучені позивачем до позову, вбачається що [PERSON] з 01.08.2020 року по 06.12.2020 рік систематично перераховувала кошти отримувачу платежу « [PERSON] » (а.с.29-32). Як вбачається з довідки № 95, виданої ОСББ «Дім на Березі» від 09.12.2020 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаються [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] - 1979 року народження, [PERSON] 2002 року народження, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.33). Відповідно до довідки № 201, виданої Підприємством з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» від 23.12.2020 року, [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді начальника дільниці, та за період з 01 січня 2020 року по 31 грудень 2020 року отримано заробітну плату в загальному розмірі - 310 884,11 гривень, та копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 47). Відповідно до довідки про доходи № 4951 5596 0492 1908, виданої на ім`я [PERSON] , вбачається що останній перебуває на обліку в Василівському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за віком, та за період з 01 червня 2020 року по 31 листопада 2020 року загальна сума пенсії становить - 101 980,00 гривень (а.с.116). Як вбачається з довідки про склад сім`ї за № 91/61 від 24.11.2020 року, виданої Виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] , та до складу сім`ї входять зареєстровані особи: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 50). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та позивача, а також можливість відповідачем сплачувати аліменти. Та при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати усі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позовних вимог. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , який на теперішній час навчається у вищому навчальному закладі - в Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця і потребує матеріальної допомоги, а батьки мають рівні обов`язки щодо останнього, а тому суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається на денній формі навчання. Повнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] (позивачем у справі) та знаходиться на її утриманні, тому остання має право на отримання аліментів від відповідача [PERSON] на утримання сина. Відповідач [PERSON] на теперішній час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, отримує щомісячно заробітну плату, а також отримує пенсію за віком, групи інвалідності немає, жодних доказів обмеження працездатності ним не надано. Як встановлено судом, відповідач працює на ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» займає посаду начальник дільниці, отримує регулярний дохід у виді заробітної плати, що підтверджується Довідкою № 201 від 23.12.2020 року (а.с.47), також відповідач отримує пенсію за віком, про що свідчить надана ним довідка № 4951 5596 0492 1908, видана Василівським об`єднаним управлінням ПФУ в Запорізькій області (а.с.116) та суд вважає, що матеріальний стан відповідача дозволяє надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням наданих сторонами доказів на підтвердження заявлених вимог та заперечень проти цих вимог, переконливість та достатність наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього [PERSON] , який навчається на 1 курсі Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця та платоспроможності відповідача [PERSON] . При цьому, суд враховує, що [PERSON] навчається на денній формі, у зв`язку з чим не взмозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, а також приймаючи до уваги ті обставини, що на утриманні відповідача [PERSON] на теперішній час перебувають двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від іншого шлюбу, та, враховуючи матеріальне та сімейне становище відповідача [PERSON] , який працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, інвалідом не являється, та враховуючи ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання повнолітнього сина [PERSON] , угоди про його матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, внаслідок чого повнолітній [PERSON] опинився у скрутному матеріальному становищі та самостійно забезпечувати належний матеріальний рівень для продовження навчання та здобуття освіти, гідного розвитку та існування на період навчання у обраному ним навчальному закладі, повнолітній [PERSON] на теперішній час не в змозі, тому суд вважає за необхідне, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача [PERSON] позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання у вищому навчальному закладі Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , саме в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Крім того, до матеріалів позовної заяви позивачкою не надано та в судовому засіданні суду не доведено жодними належними та допустимими доказами на підтвердження тих обставин, що позивачем [PERSON] та/або третьою особою на стороні позивача [PERSON] вживалися будь-які заходи щодо одержання аліментів з відповідача [PERSON] та добровільної ним сплати аліментів (письмові звернення до відповідача за місцем проживання, отримання ним допомоги; направлення відповідачу листів тощо), та неможливість їх одержання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (приховування відповідачем місця проживання). Крім того повноліття [PERSON] набув лише 26.12.2020 року. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів за минулий час, з дня подачі позову до суду 20 жовтня 2020 року, суд вважає необхідним відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2020 року становить 840.80 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial