Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

06.01.2015р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (Позивач) до [PERSON] (Відповідач-1), [PERSON] (Відповідач-2) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. У вказаному позові Позивач просив: - стягнути солідарно з Відповідачів заборгованість за комунальні послуги в загальній сумі 17 823,75 грн., що складається з: 11 518,09 грн. - суми основного боргу, 5 190,96 грн. - суми інфляційних втрат, 1 114,70 грн. - суми 3% річних, та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В процесі розгляду справи Позивачем уточнитись позовні вимоги, так з урахування заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 15-16) Позивач просив: - стягнути з Відповідачів 11 179,36 грн. - суми основного боргу, 5 190,96 грн. - суми інфляційних втрат, 1 085,35 грн. - суми 3% річних, та судовий збір у розмірі 243,60 грн. за період з 01.03.2004 року по 01.06.2012 року. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідачі як власники квартири не сплачують в повному обсязі плату за комунальні послуги за користування квартирою за адресою [ADDRESS], в якій зареєстровані та проживають. 02 жовтня 2012 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва скасовано судовий наказ Шевченківського районного суду м.Києва від 05 липня 2012 року у справі за заявою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м.Києві ради до [PERSON], [PERSON] про видачу судового наказу, а тому у Позивача наявне право звернення до суду у позовному провадженні (а.с.7). На підтвердження наявної заборгованості Відповідачів за житлово-комунальні послуги Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за період з 01.03.2004 року по 01.06.2012 року (а.с. 17-18). Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти позову заперечує, просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності (а.с.48). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011р. №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Відповідно до п. 2.1. Статуту Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. 2.2.Основними напрямками діяльності Підприємства є: 2.2.1. Забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг. 2.2.2. Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень. 2.2.3. Забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг. 2.2.4. Здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Ухвалою суду по справі № 2с/2610/258/2012 від 02 жовтня 2012 року було скасовано судовий наказ відносно вищевказаних Відповідачів з посиланням на наявність спору про право. Згідно довідки форми № 3 КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» № 287 від 24.07.2014р. за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають 3 особи: [PERSON] , [PERSON], [PERSON] (а.с.4). Разом з тим, за даними Позивача, саме Відповідачі є власниками квартири і у зв'язку з цим до них заявлено позов. Доказів зворотнього матеріали справи не містять і від Відповідачів саме з даного питання заперечень не надходило. Згідно із розрахунком заборгованості, доданим Позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості Відповідачів за житлово-комунальні послуги за період з березня 2004 року по червень 2012 року становить 11 179,36 грн. - суми основного боргу, 5 190,96 грн. - суми інфляційних втрат, 1 085,35 грн. - суми 3% річних (а.с. 17-18). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 з наступними змінами «Про механізм впровадження закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", якою затверджено правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, зокрема в п.7 цих правил передбачено обов'язок сплачувати житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Таким чином, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна давність щодо стягнення з Відповідачів заборгованості по сплаті комунальних послуг, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо. З огляду на викладене суд вважає, що Позивачем пропущено строк позовної давності, тому вважає за можливе застосувати правові наслідки сплину позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з березня 2004 року по грудень 2011 року включно. З урахуванням дати звернення Позивача з позовом до суду - 06.01.2015р., суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають заявлені позовні вимоги за період з січня 2012 року по червень 2012 року в загальній сумі 1 778,37 грн. Враховуючи, що Відповідачі є співвланиками квартири, то заборгованість підлягає стягненню з них солідарно. Разом з тим, суд не вбачає за можливе стягнути з Відповідача на користь Позивача суму 3% річних та індексу інфляції за період з січня 2012 року по червень 2012 року, оскільки Позивачем не надано детального розрахунку про нарахування вказаних сум саме за вказаний період. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з Відповідачів на користь Позивача підлягає стягненню мінімальна сума судового збору з вимог майнового характеру 243,60 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог по 221,80грн. з кожного. На підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267, 625 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.179 Житлового кодексу України,

Outcome: partial