Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику в наслідок ушкодження здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що працюючи в період часу з 23.06.1997 р. по 14.11.2007 р. на посаді машиніста конвеєра Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», підпадала під шкідливу дію пилу, що перевищував гранично допустиму концентрацію. Загальний стаж роботи на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, складає 10 років 4 місяці, що підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки виданої на ім`я Позивача та Актом Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання», Санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці виданою Дзержинською районною санітарно-епідеміологічною станцією. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічні професійні захворювання. Відповідно до п.п. 9, 10, 14 акту Форми П-4, 13.03.2008 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, Позивачу встановлено наступний діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), у поєднанні з бронхіальною астмою, персистуючий перебіг 4 ступінь. ЛН другого ст. (надалі - ХОЗЛ)». Відповідно до п. 17 акту форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання Позивача є - пил, що перебільшував ГДК: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію в середній концентрації - 7,1 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 (SiO2 до 2%);в максимальній концентрації - 19,1 мг/м3 при ГДК 6 мг/м3 (SiO2 до 2%). Позивач зазначає, що Відповідно до п.19 акту Форми П-4, професійне захворювання отримано Позивачем, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку керівництва Відповідача, яке не виконувало вимоги ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці». У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач, 14.05.2008 року, вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності-30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності. 04.06.2009 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності -30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності. 02.06.2011 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності. 15.05.2012 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності. 20.05.2014 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності. Внаслідок загострення професійного захворювання, згідно виписного епікризу від 18.03.2016 року, Позивачу уточнено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої ст., емфізема легень другої ст.), група В, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь, загострення середнього ступеня важкості. ЛН другого ступеня. 14.06.2016 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності, 21.06.2018 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності. Відповідно до висновку про умови та характер праці, Позивачу протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу, що підтверджується довідкою до огляду МСЕК серії:12ААА №738607, виданою на ім`я Позивача. Таким чином, Позивач змушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з наявністю професійного захворювання порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, в неї постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. У зв`язку з чим, просить суд стягнути на її користь 188 920 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Єфремова Т.О. подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Крім того, представник Відповідача зазначила, що обов`язковими передумовами виникнення правовідносин з відшкодування моральної шкоди є неправомірні дії чи бездіяльність та вина власника або уповноваженого ним органу. ПАТ «АМКР» не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між професійною хворою Позивача і роботою у Відповідача. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 188 920 гри., що жодним чином не аргументовано та не обґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. У зв`язку з чим, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається позивач та відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що з 26.09.1989 року по 01.02.1996 року позивач працювала в цеху з експлуатації об`єктів комунального господарства - прибиральник вулиць на КДГМК «Криворіжсталь», з 01.02.1996 року по 17.03.1997 року на посаді прибиральника службових приміщень на КДГМК «Криворіжсталь», з 17.03.1997 року по 23.06.1997 року на посаді маляра КДГМК «Криворіжсталь», з 23.06.1997 року по 08.04.2004 року позивач працювала на посаді машиніста конвеєра доменного цеху № 2 КДГМК «Криворіжсталь», з 08.04.2004 року 12.01.2006 року, машиністом конвеєра доменного цеху № 2 ВАТ «Криворіжсталь», з 12.01.2006 року по 14.06.2007 року, машиністом конвеєра доменного цеху № 2 ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», з 14.06.2007 року по 14.11.2007 року, машиністом конвеєра доменного цеху № 2 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вказані обставини підтверджуються професійним маршрутом та трудовою діяльністю позивача, які зазначені в п. 11 Санітарно-гігієнічних характеристик умов праці від 17.05.2007 року вих. № 2-2-1005. (а.с.54) Судом питання щодо правонаступництва не розглядалося, оскільки відповідач з цього приводу не заперечував. відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 13 від 27 березня 2008 року, позивач працюючи в металургійному виробництві доменний цех № 2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підпадала під дію пилу, що перевищував гранично допустиму концентрацію. Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є пил, що перебільшував ГДК, запиленість повітря робочої зони (концентрації пилу), в тому числі вміст вільного двооксиду кремнію середній - 7,1 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 (SiO2 до 2%), максимальний - 19,1 мг/м3 при ГДК 6 мг/м3 ((SiO2 до 2%). Відповідно до п. 14 вказаного Акту встановлено, що внаслідок тяжкої праці Позивачем отримано хронічні професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), у поєднанні з бронхіальною астмою, персистуючий перебіг 4 ступінь. ЛН другого ст. Згідно пункту 16 вказаного Акту вбачається, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим, а саме протягом 10 років 4 місяців підпадання під шкідливу дію пилу, що перебільшував ГДК через недосконалість робочого місця. Так зокрема, в Акті зазначено, що Позивач з 23.03.1997 року по 14.11.2007 рік працювала на посаді машиніста конвеєра ДЦ №2 підприємств правонаступником яких є Відповідач по справі. (а.с. 19-22) Відповідно до Санітарно-гігієнічних характеристик умов праці [PERSON] відносяться по вмісті пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі», по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по важкості праці - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по важкості праці - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», ІЧ -випромінювання до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі». (а.с.54-58) У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач, 14.05.2008 року, вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності-30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії: ДНА-02 №025169, виданою на ім`я Позивача. (а.с.10-11) 04.06.2009 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності -30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії:ДНА-02 №032329, виданою на ім`я Позивача. (а.с.10-11) 02.06.2011 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії:10 ААА №070524, виданою на ім`я Позивача. (а.с.12-13) 15.05.2012 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії:10 ААА №076243, виданою на ім`я Позивача. (а.с.12-13) 20.05.2014 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: АБ №0005653 , виданою на ім`я Позивача. (а.с.14-15) 14.06.2016 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії:12ААА №016925, виданою на ім`я Позивача. (а.с.14-15) 21.06.2018 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії:12ААА №050307, виданою на ім`я Позивача. (а.с.16) Відповідно до висновку про умови та характер праці, Позивачу протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу, що підтверджується довідкою до огляду МСЕК серії:12ААА №738607, виданою на ім`я Позивача. (а.с.17-18) Враховуючи вищевикладене, з моменту визначення позивачу [PERSON] ступеню втрати професійної працездатності - у 30% - по ХОЗЛ, визначено третю групу інвалідності, її стан погіршувався та останніми оглядами МСЕК, їй встановлено 40% ступеня втрати працездатності з 21 червня 2018 року по 01 травня 2021 рік. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня пилу. Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що вона проходила стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: УКР НДІ ПРОММЕД у період з 04.03.2008 року по 14.03.2008 року, з 17.10.2008 року по 07.11.2008 року, з 13.04.2009 року по 30.04.2009 року, з 06.04.2010 року по 26.04.2010 року, з 23.11.2011 року по 09.12.2011 року, з 12.03.2012 року по 02.04.2012 року, з 01.04.2013 року по 15.04.2013 року, з 16.12.2013 року по 04.01.2014 року, з 01.07.2015 року по 17.07.2015 року з діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), у поєднанні з бронхіальною астмою, персистуючий перебіг 4 ступінь. ЛН другого ступеня, захворювання професійне. (а.с. 23-40). Крім того, внаслідок загострення професійного захворювання, згідно виписного епікризу від 18.03.2016 року, Позивачу уточнено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої ст., емфізема легень другої ст.), група В, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь, загострення середнього ступеня важкості. ЛН другого ступеня, що підтверджується Висновок ЛЕК УкрНДІ проммед від 15.03.2016р., протокол№401, вказані обставини зазначені у виписному епікризі із медичної картки стаціонарного хворого УКР НДІ ПРОММЕД. (а.с.41-42) Також, у період з 01.03.2016 року по 18.03.2016 року, з 01.03.2017 року по 17.03.2017 року, з 14.03.2018 року по 30.03.2018 року, з 05.11.2018 року по 19.11.2018 року, з 01.08.2019 року по 16.08.2019 року, з 21.02.2020 року по 06.03.2020 року та з 27.06.2019 року по 09.07.2017 року Позивач проходила стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: УКР НДІ ПРОММЕД, з діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої ст., емфізема легень другої ст.), група В, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь, загострення середнього ступеня важкості. ЛН другого ступеня. (а.с.41-53) Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання втратила професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, томущо змушена постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них її стан погіршується і вона взагалі не може вести нормальне життя. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я її покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що вона переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності їй спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у її житті, неможливість відновлення стану, який мала потерпіла до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 65 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial