Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

10 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміум» (далі по тексту - ПАТ КБ «Преміум») звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить : в рахунок погашення кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Металцемсервіс»» (далі по тексту - боржник, ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс») за договором кредиту № 2/к/11 від 25.03.2011 року в розмірі 6424414,95 грн. звернути стягнення на майно [PERSON], що обтяжене заставою та іпотекою, а саме : 1) автомобіль марки IVECO, модель STRALIS, тип - Вантажний сідловий тягач-Е, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], жовтого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]; 2) напівпричіп Н/П-бортовий тентований-Е, марка FRUEHAUF, модель TF34C, 1998 року випуску, кузов № [NUMBER], сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]; 3) квартиру [ADDRESS] Також просить суд способом реалізації вказаного майна визначити його реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів в порядку, встановленому чинним законодавством. Початковою ціною реалізації майна встановити його заставну вартість, що була визначена за домовленістю позивача та відповідача при укладанні договору застави та іпотеки (автомобіль разом з напівпричепом - 204000,00 грн, квартира - 450000,00 грн). Зобов'язати відповідача звільнити вказану квартиру та виселити з неї [PERSON] разом з іншими мешканцями. Зобовязати відповідні органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, вчинити всі необхідні дії для зняття з реєстрації осіб, що прописані в квартирі, вилучити записи щодо реєстрації таких осіб. Стягнути з відповідача суму сплаченого при подачі до суду позову судового збору в розмірі 3654,00 грн. та суму судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 121,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.03.2011 року між ПАТ КБ «Преміум» та ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс» укладено договір кредиту № 2/к/11 відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод, банк надав позичальнику кредит в сумі 4360000,00 грн. з кінцевою датою повернення коштів 19.03.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачкою 19.06.2012 року підписано договір застави на автомобіль марки IVECO, модель STRALIS, тип - Вантажний сідловий тягач-Е, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], жовтого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] та на напівпричіп Н/П-бортовий тентований-Е, марка FRUEHAUF, модель TF34C, 1998 року випуску, кузов № [NUMBER], сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, 18.08.2011 року між тими ж сторонами підписано іпотечний договір, згідно умов якого [PERSON] передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] Через невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, 21.02.2014 року позивач на адреси боржника, поручителів та заставодавців (в тому числі [PERSON].) надіслав досудову вимогу з проханням достроково повернути отримані кошти разом з іншими складовими в строк до 25.03.2014 року. Даною вимогою також витребовувались правовстановлюючі документи на автомобіль та напівпричіп. На день звернення позивача до суду досудова вимога боржником, поручителем та заставодавцями не виконана, заборгованість не погашена, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Преміум» звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду не зявилась, заяв чи клопотань на адресу суду не направила, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши надані представником позивача пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених Законом. Судом встановлено, що 25.03.2011 року між ПАТ КБ «Преміум» та ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс» укладено договір кредиту № 2/к/11, за яким банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 3500000,00 грн, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку суму кредиту. Цільове призначення (мета) кредиту : 3400000,00 грн. на придбання обладнання згідно з договором № 10 від 01.11.2010 року, укладеного з ТОВ «Стелс-груп-2010» та 100000,00 грн. на поповнення облікових коштів. Кінцевий термін повного та остаточного повернення (погашення) позичальником кредиту - 19.03.2014 року (а.с.7- 15). В подальшому було підписано ряд додаткових угод, а саме : 1) 16.05.2011 року між ПАТ КБ «Преміум» та ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс» укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 2/к/11 від 25.03.2011 року, яким внесено зміни до п.1.1., 1.3., ст. 1, п.4.1., ст. 4 договору; 2) 17.05.2011 року укладено додаткову угоду № 2 до договору кредиту, яким внесено зміни до п.4.1., ст. 4; 3) 24.05.2011 року укладено додаткову угоду № 3 до договору кредиту, якою внесено зміни до п.1.1., 1.3., ст. 1, п.4.1., ст. 4 договору; 4) 30.05.2011 року укладено додаткову угоду № 4 до договору, якою внесено зміни до п.4.1. ст. 4 договору; 5) 30.06.2011 року укладено додаткову угоду № 5 до договору кредиту, якою внесено зміни до п.4.1. ст. 4 договору; 6) 18.08.2011 року укладено додаткову угоду № 6 до договору кредиту, якою внесено зміни до п.4.1. ст. 4 договору; 7) 11.10.2011 року укладено додаткову угоду № 7 до договору кредиту, якою внесено зміни до п.4.1. ст. 4 договору; 8) 20.04.2012 року укладено додаткову угоду № 8 до договору кредиту, якою внесено зміни до п.1.3. ст. 1 договору; 9) 22.05.2012 року укладено додаткову угоду № 9 до договору кредиту, якою внесено зміни до п.1.3. ст. 1 договору; 10) 19.06.2012 року укладено додаткову угоду № 10 до договору кредиту, якою внесено зміни до п.1.1., 1.2. ст. 1 договору ; 11) 02.11.2012 року укладено додаткову угоду № 11 до договору кредиту, якою внесено зміни до п.1.6. ст. 1 договору (а.с. 17-40). З розрахунку заборгованості ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс» перед ПАТ КБ «Преміум» за договором кредиту № 2/к/11 від 25.03.2011 року вбачається, що станом на 02.06.2014 року заборгованість по договору не погашена і становить 6424414,95 грн, з яких основна неповернута сума кредиту становить 4191000,00 грн., сума нарахованих і не сплачених процентів становить 1883130,53 грн., сума пені за несвоєчасне повернення основної суми кредиту становить 269895,82 грн., сума пені за несвоєчасну сплату відсотків становить 80388,60 грн. (а.с. 41). 19.06.2012 року між ПАТ КБ «Преміум» (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) укладено договір застави транспортного засобу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4068 (а.с.59 - 64). Цим договором забезпечено належне виконання заставодавцем вимог банку, що випливають з кредитного договору № 2/к/11 від 25.03.2011 року між заставодержателем та ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс». [PERSON] передала заставодержателю рухоме майно, визначене в п. 1.2 договору, а саме : автомобіль марки IVECO, модель STRALIS, тип - Вантажний сідловий тягач-Е, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], жовтого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричіп Н/П-бортовий тентований-Е, марка FRUEHAUF, модель TF34C, 1998 року випуску, кузов № [NUMBER], сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Загальна вартість предмету застави відповідно до п. 1.3 договору за погодженням сторін становить 204000,00 грн. Відповідно до п. 1.7., 2.1.5., 4.2 договору за рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором в повному обсязі, що визначається на момент фактичного їх задоволення, включаючи проценти за користування кредитними коштами, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, пені та штрафів, передбачених кредитним договором, необхідні витрати на утримання та охорону предмету застави, витрати на здійснення забезпеченої заставою вимогою, сплаті державного мита та оплату послуг оцінників, нотаріусів, адвокатів, юристів, а також інші витрати, передбачені кредитним договором та цим договором. Пунктом 21.7. договору визначено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави достроково у випадках, передбачених цим договором, кредитним договором, а також додатковими угодами до них та/або чинним законодавством. Відповідно до п.4.1.1. заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі якщо ПАТ КБ «Преміум» згідно умов кредитного договору та/або чинного законодавства України набув права вимоги дострокового виконання заставодавцем зобов'язання, забезпеченого заставою, і якщо його вимога не була задоволена заставодавцем протягом десяти робочих днів з моменту її отримання заставодавцем. 21.02.2014 року на адреси боржника, заставодавця ([PERSON].), поручителів ПАТ КБ «Преміум» направив досудову вимогу, якою повідомляв про наявність заборгованості за кредитним договором № 2/к/11 від 25.03.2011 року, вимагав в строк до 25.03.2014 року повернути у повному обсязі всі отримані кредитні кошти, сплатити проценти за їх користування, сплатити нараховані штрафні санкціі та інші платежі. Крім того, даною вимогою банк просив [PERSON] надати всі правовстановлюючі документи на автомобіль та напівпричіп і попереджав, про можливе звернення стягнення на вказане майно (а.с. 65-67). Вказану вище досудову вимогу банком направлено [PERSON] цінними листами з описом вкладень до них за адресами : 1) [ADDRESS]; 2) [ADDRESS] (а.с. 71, 72). Однак вимоги, викладені в листі, відповідачем не виконано, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Згідно п. 4.4. договору застави в разі звернення стягнення на предмет застави, реалізація предмета застави , може проводитись за вибором заставодержателя шляхом прийняття предмету застави у власність заставодержателем, передачі предмету застави на реалізацію третій особі за комісійним договором, продажу предмету застави з публічних торгів в порядку, який встановлений згідно чинного законодавства, або будь-яким іншим способом, щодо якого сторони досягнуть згоди. При цьому, початкова ціна предмета застави для його реалізації визначається заставодержателем самостійно як ринкова ціна на момент проведення реалізації. Статтею526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель). Вимогами ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольни-ти в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставо-держатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частинами 1, 4, 6, 7 ст. 20 вказаного Закону визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. З урахуванням викладеного у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на автомобіль марки IVECO, модель STRALIS, тип - Вантажний сідловий тягач-Е, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], жовтого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] та на напівпричіп Н/П-бортовий тентований-Е, марка FRUEHAUF, модель TF34C, 1998 року випуску, кузов № [NUMBER], сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Початковою ціною реалізації вказаного майна з прилюдних торгів встановити погоджену сторонами у п. 1.3 договору суму, яка становить 204000,00 грн. Судом також встановлено, що 18.08.2011 року в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Преміум» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5635 (а.с.45 - 51). Відповіджно до п. 1.1. вказаного іпотечного договору Іпотекою за цим договором забезпечуються всі вимоги іпотеко держателя, що випливають з договору кредиту № 2/к/11 від 25.03.2011 року зі всіма змінами і доповненнями. Сторони договору домовились, що іпотека, передбачена умовами цього договору, розповсюджується на будь-яке збільшення зобов'язання або процентів за кредитним договором. Пунктом 1.3. визначено предмет іпотеки, який є нерухомим майном, а саме : квартира, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. За домовленістю сторін станом на дату укладання іпотечного договору визначено, що загальна вартість предмета іпотеки складає 450000,00 грн. Згідно п.2.1.4, 2.1.5., 2.1.10 Іпотечного договору у разі невиконання позичальником умов кредитного договору та/або невиконання іпотекодавцем умов цього договору, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами позичальника. За рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії та інші платежі; неустойку, пеню; витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням кредитного договору чи умов цього договору. У випадку виникнення права звернення стягнення (у тому числі достроково) на предмет іпотеки реалізувати його відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Відповідно до п.2.1.14 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцятиденного строку письмова вимога до іпотекодавця та/або позичальника про усунення порушених зобов'язань за кредитним договором та/або цим договором, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишена без задоволення. Згідно п.2.2.2. іпотечного договору у разі порушення зобов'язань за кредитним договором та/або умов цього договору надіслати іпотекодавцю та/або позичальнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Положення цього пункту не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Пунктом 5.1 іпотечного договору визначено перелік підстав, за яких іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.5.2. визначено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, які визначені в п. 5.2.3.1.- 5.4. Так пунктом 5.4. визначено, що реалізація предмету іпотеки у разі звернення на нього стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства України. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушенного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко-держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотеко-держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання про обґрунтованість та законність пред'явлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - належне відповідачу нерухоме майно, а саме : квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються : загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу,встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно ч. 6 ст. 38 цього Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оцінокної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Пунктом 1.3. іпотечного договору від 18.08.2011 року визначено предмет договору та за домовленістю сторін станом на дату укладання іпотечного договору визначено, що загальна вартість предмета іпотеки (квартири) складає 450000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов : якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що позивач не звертався до [PERSON] з досудовою вимогою про виселення в добровільному порядку із наданням часу для виконання цих вимог, а тому вимога про виселення з предмета іпотеки (квартири) є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню. Позовні вимоги ПАТ КБ «Преміум» щодо зняття з реєстрації відповідача та інших осіб з цієї квартири, у зв'язку з вище викладеним, не підлягають задоволенню. Крім того, дану вимогу не конкретизовано в частині органу, який на думку позивача мав здійснити ці дії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі в розмірі 3654,00 грн. та 121,80 грн. (судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом та судовий збір за звернення до суду з заявою про забезпечення позову), слід покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial