Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області, - про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що від цивільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина - [PERSON], [INFO] року. [PERSON] є сином позивача. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті сина позивача, онук - [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. З того часу відповідач, будучи матір'ю дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні, належним чином не виконує свої батьківські обов'язки. Враховуючи це, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] [INFO], призначити [PERSON] опікуном дитини, а також визначити місце проживання [PERSON] разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду звернулась із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач також свого права на участь у судовому засіданні не використала. До суду звернулась із заявою про розгляд справи без її участі, проти позбавлення її батьківських прав та задоволення позову не заперечувала. Треті особи також у судове засідання не з'явились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від Козелецької районної державної адміністрації в Чернігівській області надійшов висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. (а.с. 10) Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Судом також встановлено, що позивач - [PERSON] є рідною бабусею [PERSON], що підтверджено відповідним Свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] (а.с. 9) Як вбачається зі Свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року. (а.с. 11) В позовній заяві позивач вказує, що дитина після смерті батька проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні, а відповідач, будучи матір'ю дитини, не виконує свої батьківські обов'язки. З наданих медичних документів вбачається, що відповідач має значні проблеми зі здоров'ям та перебувала на лікуванні в відділені хіміотерапії Київського міського клінічного онкологічного центру. (а.с. 28) Як вбачається із Висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], наданого Козелецькою районною державною адміністрацією в Чернігівській області, [PERSON] з дитиною не проживає, не займається її вихованням, матеріально не утримує, не цікавиться здоров'ям та розвитком дитини, не проявляє до дитини материнської турботи, тобто самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Крім того у зазначеному вище висновку встановлено, що [PERSON] проживає разом з бабусею в її сім'ї за адресою: [ADDRESS]. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує; крім того в поданій нею заяві відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина. Таким чином, враховуючи висновок органу опіки, заяву відповідача про відсутність її заперечень відносно позбавлення її відносно [PERSON] батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Позивач в поданому позові просить суд призначити її опікуном над [PERSON] В підтвердження позовних вимог позивачем надано Довідку з МВС серія [NUMBER] про відсутність у неї судимостей та притягнень до кримінальної відповідальності. (а.с. 12) Крім того, як вбачається з Довідки Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі, позивач є пенсіонером та отримує пенсію, яка за період з січня 2016 по червень 2016 разом складає 7378,24 грн. (а.с. 14) Відповідно до Довідки Красилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 246, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає постійно за адресою: [ADDRESS], та має склад сім'ї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька, [PERSON] онук. Факт проживання [PERSON] за вказаною адресою також підтверджено Довідкою № 245. (а.с. 23) Крім того, позивач відповідно до наданої Характеристики за місце проживання характеризується задовільно, скарг та зауважень на неї не надходило. (а.с. 18) Також, у власності позивача перебуває частина квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло. (а.с. 20) Як вбачається з Довідки № 56, виданої Красилівською ЗОШ І-ІІІ ступенів Козелецького району, Чернігівської області, [PERSON] дійсно є учнем вказаного навчального закладу. (а.с. 24) З а місцем навчання характеризується позитивно. (а.с. 25) Відповідно до Акта обстеження умов проживання, для дитини виділено окрему кімнату, обладнану всіх необхідним, дитині наданий необхідний одяг, взуття, предмети гігієни тощо, забезпечене повноцінне харчування. (а.с. 26) Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї позивача, такі умови є повністю належними. (а.с. 27) Відповідно до ч. 1 ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Ч. 1 ст. 58 ЦК України зазначає, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2 ст. 6 Сімейного кодексу України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 243 СК України опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. (ч. 3 ст. 243 СК України) Як вбачається із Свідоцтва про народження [PERSON] він народився [INFO] року. Таким чином, встанови на день розгляду справи у суді йому виповнилось повних 15 років. Відтак, [PERSON] наразі є неповнолітньою особою. Враховуючи вищевикладене, відсутність подання Органу опіки про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] як того вимагає ч. 3 ст. 60 ЦК України, досягнення [PERSON] 15-річного віку, що унеможливлює встановлення над ним опіки взагалі, адже він наразі є неповнолітньою, а не малолітньою особою, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в частині призначення позивача опікуном [PERSON] Позивач в поданому позові просить суд також визначити місце проживання [PERSON] разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що [PERSON] висловив свою згоду на проживання за вказаною адресою. Враховуючи це, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. На виконання вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1653 грн. 00 коп.

Outcome: partial