Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства «Триліський спиртовий завод» (далі - відповідач) про стягнення заробітної плати та компенсації нарахованої при невчасній виплаті заробітної плати. Позов мотивувала тим, що вона з 17 жовтня 1980 року працює у відповідача на посаді касира. Заробітна плата їй не виплачується з огляду на відсутність коштів у відповідача передбачених для виплати заробітної плати. Оскільки, станом на 01 червня 2021 року відповідач має перед нею борг по виплаті заробітної плати, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 51509,00 грн. та компенсацію за невчасну виплату заробітної плати в сумі 1877,00 грн.. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 17 жовтня 1980 року прийнята на посаду касира ДП «Триліський спиртовий завод», з оплатою згідно штатного розкладу, вказана обставина підтверджено Трудовою книжкою [NUMBER] та Наказом № 97 від 17 жовтня 1980 року ДП «Триліський спиртовий завод». Згідно Довідки ДП «Триліський спиртовий завод» за № 7-3/11 від 17 червня 2021 року вбачається, що за ДП «Триліський спиртовий завод» має заборгованість перед [PERSON] в сумі 53386,00, а саме: по заробітній платі з серпня 2020 року по травень 2021 року в сумі 51509,00 грн. та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 1877,00 грн.. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. За положеннями статті 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності зі ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач має борг перед позивачем по виплаті заробітної плати, а тому, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, у зв`язку із чим вони підлягають захисту судом шляхом стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати в сумі 51509,00 грн.. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невчасну виплату заробітної плати в розмірі 1877 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок компенсації втрати доходів внаслідок порушення встановлених строків їх виплати передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Згідно із статями 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2012 року справа №6-131цс12. Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Відповідно до правового висновку закріпленого в Постанові Верховного Суду України у від 7 листопада 2012 року (справа № 6-131цс12): «основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення». Беручи до уваги, що відповідачем порушено строки виплати заробітної плати позивачу, суд, перевіривши наданий розрахунок сум компенсації втрати частини заробітної плати [PERSON] , який наведений в позовній заяві, а також наданий відповідачем в Довідці № 7-3/11 від 17 червня 2021 року, вважає, що з ДП «Триліський спиртовий завод» слід стягнути на користь позивача 1877 грн. 00 коп. компенсації за невчасну виплату заробітної плати. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, рішення в частині виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючи положення ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп..

Outcome: approved