Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Адвокат Бузинарська Д.М., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - Бузинарська Д.М. зазначила, що [PERSON] протягом 22 років працював в структурних підрозділах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», з них: з 28.07.1997 року по 01.07.1998 року - електрогазозварником, 01.07.1997 року по 18.01.2021 року - слюсарем-ремонтником. Згідно даних Санітарно-гігієнічних характеристики умов праці №888/4.6-9 від 10.10.2019 року на робочому місці слюсаря-ремонтника основними шкідливими факторами є важкість праці, шум, пил, які мають місце при виконанні основних технологічних операцій, а також при проведенні допоміжних технологічних операцій. Сукупнім фактором є мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість руху повітря). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 03.03.2021 року підставою виникнення професійного захворювання в [PERSON] стало те, що він працюючи слюсарем-ремонтником в структурних підрозділах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виконував роботу з ремонту монтажу, демонтажу, випробування та регулювання складного великогабаритного, унікального, експериментального обладнання та організації персональної бригади, слюсарна обробка деталей та вузлів. При цьому підпадав під шкідливу дію пилу, шуму та фактори важкості праці, показники котрих перевищували гранично допустимі норми через недосконалість робочого місця. 02.02.2021 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» [PERSON] установлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6,С7, С8, рецидивуючий перебіг на фоні олісегментарної дископатії, з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) суглобів. Сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічними обструктивними захворюваннями легенів першої стадії, групи В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Представник позивача зазначає, що позивач 27.04.2021 року, вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 65 % (40% - радикулопатія, 20% - сидеросилікоз, 15% - ХОЗЛ, 5 % - туб.) безстроково, та 3 групу інвалідності з 12.04.2021 року по 01.05.2022 року. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено звичайний спосіб життя позивача, останній позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, його постійно турбує стійкий ниючий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з віддачею в праві руку та ногу, порушену ходу, біль в ліктьових, плечових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих, задишка при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель, зниження слуху. Внаслідок отриманого професійного захворювання, позивач змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Крім того, представник позивача у позові зазначила, що позивач має неповнолітню доньку [PERSON] , 2004 року народження, але стан його здоров`я не дає йому змоги повноцінно приймати участь у її житті, із-за поганого самопочуття він не може приділяти їй багато уваги. Позивач не може тривалий час виконувати фізичну роботу, довго сидіти в одному положенні, погано переносить спеку та холод, адже суглоби швидко реагують на зміну температури і починається біль. Частий кашель дратує оточуючих та позбавляє позивача впевненості в собі при спілкуванні, він відчуває себе пригнічено. Зважаючи на стан здоров`я позивача він не може влаштуватися на роботу, щоб матеріально допомогти сім`ї, тому перебуває на обліку в Криворізькому Центрі зайнятості. У зв`язку з чим, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача 300 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів та стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Стаднік Я.В. подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Відповідно до п. 3 Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 року №248, робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів (3 клас) дозволена тільки за умови застосування засобів колективного та індивідуального захисту і скорочення часу дії шкідливих виробничих факторів (захист часом). При укладенні трудового договору між сторонами, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачу було роз`яснено під розпис його права і обв`язки, повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Виходячи з Акту №6 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03.03.2021 року, який складений на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»: пункт 12 акту стаж роботи загальний 30 років 11 місяців, за цією професією - 22 роки 5 місяців, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 4 роки 2 місяці. Представник відповідача зазначила, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Щодо позивача первинно встановлено висновком МСЕК довідка від 27.04.2021 року встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з наступним переглядом 01.05.2022 року. Таким чином стан Позивача може покращуватися. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 300 000,00 грн., відповідач вважає суму завищеною, такою, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці виданої на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , останній з 26.07.1994 року по 07.04.1995 року працював на посаді майстром, трубозаготівельного цеху ПБ-3, АТВТ «Криворізький домобудівельник», з 07.04.1995 року по 02.10.1996 року на посаді диспетчера, відділу головного диспетчера АТВТ «Криворізький домобудівельник», з 05.03.1997 року по 14.07.1997 року на посаді електрозварника ручного зварювання, будівельне управління «Аглобуд-4» ЗАТ АБМП «Криворіжаглобуд», з 28.07.1997 року по 16.03.1998 року на посаді електрогазозварника, цех ремонтів обладнання дробильно-збагачувальних та агломераційних фабрик, НКГЗК, КДГМК «Криворіжсталь», з 16.03.1998 року по 01.07.1998 року на посаді електрогазозварника, цех з ремонту обладнання №1 агломераціних цехів, управління капітальних та поточних ремонтів, НКГЗК, КДГМК «Криворіжсталь», з 01.07.1998 року по 09.08.2010 року слюсар-ремонтник, цех з ремонту обладнання №1 агломераційних цехів 1,2,3, управління капітальних та поточних ремонтів, НКГЗК, КДГМК «Криворіжсталь», з 09.08.2010 року по 10.11.2016 року слюсар-ремонтник (бригадир), дільниці №2 з ремонту обладнання агломераційних цехів ЦРО-1 агломераційних цехів 1,2,3, УКПРО гірничого департаменту, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 10.11.2016 року по 18.01.2021 року слюсар-ремонтник (бригадир), черговий персонал, ремонт обладнання цеху, механослужба, АЦ №3, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 18.01.2021 року звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, за ст.38 КЗпП України. (а.с. 9-14) Судом питання щодо правонаступництва не розглядалося, оскільки Відповідач з цього приводу не заперечував. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) № 6 від 03 березня 2021 року, Позивач працюючи на підприємстві Відповідача, перебував в умовах підвищеної вібрації, запиленості та шуму, що перевищували гранично допустимі норми через недосконалість робочого місця. Згідно пункту 18 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є фізичне навантаження: величина статистичного навантаження: при утриманні вантажу двома руками - 72000 кг/сек. при нормативному до 70 000 кг/сек., при утриманні за участю м`язів тулубу і ніг - 127560 кг/сек. При нормативному до 100 000 кг/сек. Робоча поза: незручна 31,2-42% робочої зміни при нормативному показнику до 25%, вимушена 19% робочої зміни при нормативному показнику до 10%, нахили тулубу 124-145 разів за зміну при нормативному показнику до 100. Згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» за №248 від 08.04.2014 року, вил з вмістом SiO2 до 2% - від 31,4 мг/м3 до 32,8 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3, згідно із ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требование к воздуху рабочей зоны», шум від 92 до 93 дБА при нормативному значенні до 80 дБА, згідно із ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» Відповідно до п.14 акту «Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) № 6 від 03 березня 2021 року позивачу встановлено діагноз: «радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6,С7, С8, рецидивуючий перебіг на фоні олісегментарної дископатії, з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) суглобів. М54.1 Сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічними обструктивними захворюваннями легенів першої стадії, групи В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. J 62.8 Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Н 90.3» Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: Позивач працюючи в умовах структурних підрозділів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» слюсарем-ремонтником (бригадиром), виконував роботу з ремонту, монтажу, демонтажу, випробування та регулювання складного великогабаритного, унікального, експериментального обладнання та організації персоналу бригади, слюсарна обробка деталей та вузлів. При цьому підпадав під шкідливу дію пилу, шуму та фактори важкості праці, показники котрих перевищували гранично допустимі норми через недосконалість робочого місця. (а.с. 22-26) Відповідно до Санітарно-гігієнічних характеристик умов праці [PERSON] , складаної т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченко В.Є. від 10.10.2019 року вих. № 888/4.6-9, на робочому місці слюсаря-ремонтника (бригадира) агломераційного цеху №3 основними шкідливими факторами є важкість праці, шум та пил, які мають місце при виконанні основних технологічних операцій, а також при проведені допоміжних технологічних операцій. Супутнім фактором є мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість руху повітря). Умови праці [PERSON] за даними протоколів лабораторно-інструментальних досліджень лабораторії Департаменту з охорони навколишнього середовища умови парці відносяться до 3 класу ступеня «Шкідливі»: по вмісту пилу переважно фібро генної дії - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; по мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі». (а.с.16-21) Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, складеним ДУ «Українським Науково-дослідним інститутом промислової медицини» від 02.02.2021 року №269, [PERSON] установлені такі професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6,С7, С8, рецидивуючий перебіг на фоні олісегментарної дископатії, з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) суглобів. Сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічними обструктивними захворюваннями легенів першої стадії, групи В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). ( а.с.31-33) У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач, 27.04.2021 року, вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 65 % внаслідок професійних захворювань, з яких 40 % - радикулопатія, 20 % - сидеросилікоз, 15% - ХОЗЛ, 5 % туговухості) та 3 групу інвалідності, з 12 квітня 2021 року до 01 травня 2022 року, що підтверджується Довідкою МСЕК серії 12 ААА №059656 від 08.04.2021 року. (а.с.27-28) Відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12ААБ № 627703, [PERSON] первинно встановлено третю групу інвалідності з 12 квітня 2021 року, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження. (а.с.29-30) Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня пилу та вібрації. Так, наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: УКР НДІ ПРОММЕД у період з 01.11.2018 року по 15.11.2018 року, з 23.03.2020 року по 06.04.2020 року, з 25.01.2021 року по 12.02.2021 рік з діагнозом: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6,С7, С8, рецидивуючий перебіг на фоні олісегментарної дископатії, з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) суглобів. Сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічними обструктивними захворюваннями легенів першої стадії, групи В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). З виписного епікризу № 1046, акту №1 по виписному епікризу №194 КНП «КМЛ №4» КМР» вбачається [PERSON] в період з 13.02.2018 року по 01.03.2018 року, з 17.01.2019 року по 22.01.2019 року, перебував на стаціонарному лікуванні. (а.с. 35-51). Як встановлено із медичних документів, Позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я його покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. У зв`язку з хворобою Позивач змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування Позивач змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується виписними епікризами з лікарень. Тяжко усвідомлювати себе людиною залежною від ліків та лікарень. З року в рік стан здоров`я Позивача тільки погіршується, хвороба є невиліковною, хронічною і лише прогресує у часі. А ліки лише частково та тимчасово полегшують стан здоров`я позивача, проте не виліковують. Розуміння цього негативно впливає на його психологічний стан. І це підтверджується доданими до позову документами. Позивачеві первинно було встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності 3 групу інвалідності. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 160 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України з метою визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Стаднік Я.В. звернулась до суду з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якого зазначила, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересам до справи. Представник відповідача зазначила, що вказаний позов, за умовами цивільного процесуального законодавства, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та є малозначною, у зв`язку з чим, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3000 грн., у зв`язку з недоведеністю та відсутністю доказів. З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2021 року між Позивачем [PERSON] та адвокатом Бузинською Діаною Миколаївною, укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.3.1 вказаного Договору, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) шляхом готівкових/безготівкових розрахунків. Згідно п. 3.2 вказаного Договору гонорар складається з суми вартості наданої правової/правничої допомоги, тарифи якої узгоджені сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору. Остаточний розрахунок між сторонами проводиться після виконання доручень. (а.с.52) Відповідно до Акту надання послуг від 21 травня 2021 року підписаний між [PERSON] та Бузинською Д.М. на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 06 травня 2021 року, загальна вартість послуг складає 3000 грн., без ПДВ. (а.с.53) Відповідно до квитанції б/н [PERSON] сплачено 3000 грн. на користь Бузинської Д.М. за Договором про надання правничої допомоги №б/н від 06.05.2021 року. (а.с.54) Враховуючи викладене, судові витрати понесені Позивачем [PERSON] в даній цивільній справі, складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., вказані витрати підтвердженні матеріалами справи, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial