Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюбу між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]", неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] залишити на її утриманні, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 вересня 1995 р. Вербицькою сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області (актовий запис № 06) та мають неповнолітню доньку: [PERSON] [INFO], проте шлюбні відносини з чоловіком припинені, спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливим, так як воно суперечить її інтересам. Вказує, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком який є їхня дитина. Позивач [PERSON] в дане судове засідання не з'явилася, в поданій суду заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в дане судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві від 01.02.2016 року просив надати строк для примирення, в заяві від 01.04.2016 року вказував, що заперечує проти розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 01 лютого 2016 р. сторонам надався строк на примирення, проте він позитивних результатів не дав, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 вересня 1995 р. Вербицькою сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області (актовий запис № 06) (Свідоцтво про укладення шлюбу Серія [NUMBER]). В силу ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд використав надану законом можливість для примирення подружжя, надавши їм строк для примирення. Проте заходи з примирення подружжя не дали очікуваного результату, позивачка після закінчення строку для примирення продовжувала наполягати на розірванні шлюбу. Враховуючи стійке, після спливу строку для примирення, волевиявлення позивачки, спрямоване на розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що рішення позивачки про розлучення є виваженим, свідомим, почуття любові та взаємоповаги до відповідача втрачені, вона не може бути примушена до спільного проживання, так як в силу ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки. Згідно роз'ясненнями, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. В даному випадку, судом не встановлено належними доказами наявність/відсутність згоди подружжя про те, з ким із них буде проживати неповнолітня дитини [PERSON], [INFO]. Тому, в задоволені вказаних вимог слід відмовити за передчасністю. З відповідача на користь позивачки слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, понесені ним при зверненні до суду.

Outcome: partial