Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

25.02.2021 позивачі звернулися до суду з позовом до Фірми «Люстдорф» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю матері [PERSON] в розмірі по 471662 грн. 00 коп. на кожного. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що [INFO], [PERSON] керуючи автомобілем «INTERCARGO TRUCK F15321» з р.н. [NUMBER] , рухався заднім ходом в межах житлової зони, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпечності виконуваного маневру руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, не надав дорогу пішоходу [PERSON] , яка рухалась в попутному напрямку відносно напрямку руху автомобіля, у зв`язку з чим здійснив наїзд на [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження та які згідно висновків судово-медичної експертизи №67 від 24 лютого 2020 року, судово- медичної інженерно-транспортної експертизи №314 від 26 травня 2020 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останньої. У даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3 (б), 10.1, 10.9, 26.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки. Вироком Чернігівського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року щодо [PERSON] , засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України, в частині покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, скасований. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покладено на засудженого [PERSON] обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, у решті цей же вирок залишений без змін. Вважають, що даним кримінальним правопорушенням позивачам спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула їх мати, [PERSON] , у зв`язку з чим вони зазнали істотних моральних страждань. Оскільки відновити попередній стан життя позивачів неможливо, тому із засад розумності та справедливості вважають обґрунтований розмір моральної шкоди у сумі по 500000 грн. 00 коп. кожному. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснив виплату кожному позивачеві у розмірі по 28338 грн. 00 коп., тому просили стягувати з відповідача на користь позивачів моральну шкоду, спричиненої смертю матері в розмірі по 471662 грн. 00 коп. кожному. 29.03.2021 представник відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 01 листопада 2019 року TOB «Люстдорф» укладено з приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» поліс № АО/4694792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів стосовно автомобіля номерний знак [NUMBER] марки та номер кузова, шасі, рами [NUMBER] , 2017 року випуску із строком дії полісу 00 годин 00 хвилин 09 листопада 2019 року до 08 листопада 2020 року включно із страховою сумою на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю двісті тисяч гривень, за шкоду, заподіяну майну - сто тридцять тисяч, розмір франшизи - нуль. Цей поліс діяв на момент вчинення ДТП, а саме [INFO] і згідно з його умовами при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб у розмірі 200000 грн., майну - 130000 грн. на одного потерпілого. Усупереч викладеному, незважаючи на встановлення того факту, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу було застраховано у приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, без залучення приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суд позбавлений можливості про стягнення всього розміру заподіяної потерпілим шкоди виключно з ТОВ «Люстдорф». З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» є належним відповідачем. Крім того, вказав, що у справі має бути проведено відповідне експертне дослідження щодо розрахунку орієнтовно-рекомендованого розміру компенсації за завдані позивачам моральні страждання, для чого необхідно замовити атестованому Міністерством юстиції України судовому експерту психологу. Вказане дослідження буде цілком належним та допустимим джерелом доказів в судовій справі. На теперішній час в Реєстрі судових методик зареєстрована та введена в дію з 18.01.2019 року - Методика психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди, яка має реєстраційний номер 14.1.75, яку експерт обов`язково повинен застосувати при проведенні вказаного дослідження. 15.04.2021 року представник позивачів подав письмову відповідь на відзив, в якій зазначив, що згідно полісу №АО/4694792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 гривень. Загальний розмір моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», станом на день настання страхового випадку становив 56 676,00 гри (12 х 4 723,00 грн (розмір мінімальної заробітної плати) = 56 676,00 грн). ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» здійснено виплату моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , позивачам у розмірі по 28 338,00 грн кожному, як особам, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди за смерть матері. Таким чином, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» повністю виконало свої зобов`язання відповідно до договору страхування за полісом №АО/4694792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договором страхування ліміт відповідальності страховика є недостатнім для відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням на підставі ст. 1194 ЦК України має бути стягнута з відповідача, а тому ТОВ «ЛЮСТДОРФ» є належним відповідачем по справі. Крім того, вказав, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивачів позов підтримали. Представник відповідача заперечував проти визначеного розміру моральної шкоди, вважає що позивачами не надано розрахунок розміру відшкодування моральної шкоди та відсутній висновок судової психологічної експертизи, яким належним чином обґрунтовано розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню. Також зазначив, що відповідач згодний сплатити суму відшкодування на обох позивачів в розмірі 150000 грн. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлвся у встановленому законом порядку. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO], близько 10 години 50 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем «INTERCARGO TRUCK F15321» з р.н. [NUMBER] , рухався заднім ходом в межах житлової зони по дворовій території будинку [ADDRESS], зі сторони будинку [ADDRESS] , та знаходячись поряд з під`їздом №2 корпус №1 будинку [ADDRESS] проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпечності виконуваного маневру руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, не надав дорогу пішоходу [PERSON] , яка рухалась в попутному напрямку відносно напрямку руху автомобіля, у зв`язку з чим здійснив наїзд на [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, та які згідно висновків судово-медичної експертизи №67 від 24 лютого 2020 року, судово-медичної інженерно-транспортної експертизи №314 від 26 травня 2020 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останньої (додаток 1-4). У даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3 (б), 10.1, 10.9, 26.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] . Звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки (а.с. 28-32). Вироком Чернігівського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року щодо [PERSON] , засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України, в частині покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, скасований. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого [PERSON] обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, у решті цей же вирок залишений без змін (а.с.34-36). Даним кримінальним правопорушенням позивачам спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула їх мати, [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної, внаслідок якої загинула мати позивачів, які були визнані потерпілими, що підтверджується вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року. Автомобіль «INTERCARGO TRUCK Fl 5321» (номер кузова [NUMBER] , Фургон-рефрижератор [NUMBER] на шасі «Mercedes Sprinter 513») з р.н. [NUMBER] , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить Фірмі «ЛЮСТДОРФ» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (а.с. 39). Станом на [INFO] [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ЛЮСТДОРФ» та працював на посаді водія-експедитора і за ним був закріплений автомобіль «MERSEDES» з р.н. [NUMBER] , що підтверджується наказом №124ВК ТОВ «ЛЮСТДОРФ» від 26 грудня 2019 року та характеристикою ТОВ «ЛЮСТДОРФ» від 06 лютого 2020 року (а.с. 40,41). На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] виконував свої трудові обов`язки водія, здійснюючи перевезення вантажу автомобілем «INTERCARGO TRUCK Fl5321» з р.н. [NUMBER] , що підтверджується подорожнім листом №0438 (а.с. 42). Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Враховуючи, що [PERSON] керуючи автомобілем «INTERCARGO TRUCK F15321» з р.н. [NUMBER] (номер кузова [NUMBER] ), належний ТОВ «ЛЮСТДОРФ», безпосередньо в момент дорожньо-транспортної пригоди здійснював свої трудові обов`язки як водій автомобіля, де працює і на даний час, що визнав представник відповідача в судовому засіданні, тому ТОВ «ЛЮСТДОРФ» несе відповідальність за шкоду, заподіяну їх водієм під час виконання ним трудових обов`язків. Цивільно-правова відповідальність володільця «INTERCARGO TRUCK F15321» з р.н. [NUMBER] (номер кузова [NUMBER] , Фургон-рефрижератор [NUMBER] на шасі «Mercedes Sprinter 513») була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування», що підтверджується відповідним страховим полісом №АО/4694792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 43). Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з вимогами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілйм; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року передбачено, що у 2020 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить - 4 723,00 гривні. Тобто, станом на день настання страхового випадку вона складала 4 723,00 гривні. Загальний розмір моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», станом на день настання страхового випадку становив 56 676,00 грн (12 х 4 723,00 грн (розмір мінімальної заробітної плати) = 56 676,00 грн). Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди за смерть [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , як діти померлої. У зв`язку з вищевикладеним позивачі звернулися до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» щодо виплати страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» здійснено виплату моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , позивачам у розмірі 28 338,00 грн кожному (а.с. 44). У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувада свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п.9. ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з внесеними змінами і доповненнями, вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд оцінивши тяжкість вчиненого злочину з боку водія [PERSON] , який відноситься до категоріх необрежних тяжких злочинів, що призвела до смерті потерпілої [PERSON] , яка померла у віці 84 років, добровільне відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, душевних страждань позивачів, які перенесли смерть рідної матері, тому суд вважає, що розмір моральної шкоди з урахуванням сплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, підлягає до стягненню в розмірі по 150 000 грн. 00 коп. на кожного позивача, що буде відповідати засадам ророзумності, виваженості та справедливості. Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 4500 грн. 00 коп.

Outcome: partial