Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

06.07.2021 року до суду надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного інспектором ЮПСП Приморського ВП м. Одеси від 23.07.2020 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , була знайдена за адресою: [ADDRESS] та доставлена до КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради. Відповідно до довідки КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» від 25.05.2021 року № 01-22-48, з 27.07.2020 року малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває в даному закладі, по теперішній час. 21.10.2020 року гр. [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою щодо повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] , на виховання в свою родину. 27.01.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради було прийнято рішення повернути малолітню [PERSON] , [INFO] , на виховання матері - [PERSON] , [INFO] . Крім того, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було надано висновок органу опіки та піклування від 05.02.2021 року № 01-11/1/1 вих., про доцільність повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] , на виховання матері [PERSON] , [INFO] . 01.03.2021 року гр. [PERSON] в телефонному режимі, повідомила головному спеціалісту територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі про те, що вона на даний час, у зв`язку з роботою (проживає у місті Києві) не має можливості забрати малолітню [PERSON] , [INFO] , на виховання у свою родину. 06.05.2021 року гр. [PERSON] звернулась до територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі із заявою, в якій повідомила, що їй відомо, що на даний час, в Службі у справах дітей Одеської міської ради розглядається питання про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Громадянка [PERSON] повідомила, що у зв`язку з пандемією, була вимушена переїхати до міста Києва, так як в місті Одесі у неї не було постійної роботи та доходів. Тому, на даний час, не має можливості забрати малолітню [PERSON] , [INFO] , на виховання в свою родину. Також, гр. [PERSON] зазначила, що планує забрати малолітню на виховання в свою родину через півтора місяця. За інформацією КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» від 25.05.2021 року № 01-22/48, гр. [PERSON] регулярно відвідувала доньку по 3-5 разів на місяць до лютого 2021 року. З лютого по квітень 2021 року не відвідувала малолітню жодного разу. Участі у вихованні доньки не приймає, станом здоров`я, емоційним станом, навчанням малолітньої [PERSON] , [INFO] , не цікавилась. Психологічний клімат сім`ї відділений, не сприятливий для нормального психологічного розвитку дитини. Громадянка [PERSON] не забрала доньку із КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації», хоча мала на це дозвіл, малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходилася в пригніченому стані та виказувала свої образи на матір. Відповідно до листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» від 27.05.2021 року № 01-22/49, гр. [PERSON] жодного разу не відвідував малолітню [PERSON] , [INFO] , зв`язок з дитиною не підтримує жодним чином. Таким чином, адміністрація КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 16.07.2021 року до суду надійшла відповідь з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, щодо місця реєстрації відповідачів. Ухвалою суду від 22.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11 год. 30 хв. 30 липня 2021 року. 29.07.2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову у відношенні неї, оскільки позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері батьківських прав, та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, так як дитина має стійкий соціальний зв`язок з матір`ю, дуже до неї прив`язана та з листувань, що додані до відзиву, вбачається, що дитина любить матір, просить її приїжджати, відвідувати. Крім того зазначила, що позбавлення її батьківських прав потягне розлучення з донькою, негативно вплине на психіку доньки яка емоційно дуже пов`язана з нею. Вважає, що висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.06.2021 року про позбавлення її батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , є поспішним і не зовсім правильним. 30.07.2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] та відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки представнику третьої особи, судове засідання відкладене на 03.09.2021 року. Представник позивача та представник третьої особи надали суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України та зазначили, що позов підтримують. Відповідач [PERSON] та її представник надали суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України та зазначили, що не заперечують проти задоволення позову відносно відповідача [PERSON] , а проти позову до [PERSON] заперечують. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , реєстрація - Київський районний у місті Донецьку відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), а/з від 16.10.2009 року №1101. Відповідно до довідки від 24.09.2018 року № 0000621552 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, гр. [PERSON] вказала адресу фактичного проживання: [ADDRESS] . Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , місце проживання/перебування невідомо. Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного інспектором ЮПСП Приморського ВП м. Одеси від 23.07.2020 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , була знайдена за адресою: [ADDRESS] та доставлена до КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради. Відповідно до довідки КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» від 25.05.2021 року № 01-22-48, з 27.07.2020 року малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває в даному закладі, по теперішній час. 21.10.2020 року гр. [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою щодо повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] , на виховання в свою родину. 27.01.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради було прийнято рішення повернути малолітню [PERSON] , [INFO] , на виховання матері - [PERSON] , [INFO] . Крім того, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було надано висновок органу опіки та піклування від 05.02.2021 року № 01-11/1/1 вих., про доцільність повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] , на виховання матері [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, 01.03.2021 року гр. [PERSON] в телефонному режимі, повідомила головному спеціалісту територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі про те, що вона на даний час, у зв`язку з роботою проживає у місті Києві, не має можливості забрати малолітню [PERSON] , [INFO] , на виховання у свою родину. 06.05.2021 року гр. [PERSON] звернулась до територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі із заявою, в якій повідомила, що їй відомо, що на даний час, в Службі у справах дітей Одеської міської ради розглядається питання про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Громадянка [PERSON] повідомила, що у зв`язку з пандемією, була вимушена переїхати до міста Києва, так як в місті Одесі у неї не було постійної роботи та доходів. Тому, на даний час, не має можливості забрати малолітню [PERSON] , [INFO] , на виховання в свою родину. Також, гр. [PERSON] зазначила, що планує забрати малолітню на виховання в свою родину через півтора місяця. За інформацією КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» від 25.05.2021 року № 01-22/48, гр. [PERSON] регулярно відвідувала доньку по 3-5 разів на місяць до лютого 2021 року. З лютого по квітень 2021 року не відвідувала малолітню жодного разу. Участі у вихованні доньки не приймає, станом здоров`я, емоційним станом, навчанням малолітньої [PERSON] , [INFO] , не цікавилась. Психологічний клімат сім`ї відділений, не сприятливий для нормального психологічного розвитку дитини. Громадянка [PERSON] не забрала доньку із КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації», хоча мала на це дозвіл, малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходилася в пригніченому стані та виказувала свої образи на матір. Таким чином, адміністрація КЗ «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» від 27.05.2021 року № 01-22/49, гр. [PERSON] жодного разу не відвідував малолітню [PERSON] , [INFO] , зв`язок з дитиною не підтримує жодним чином. Тому, адміністрація КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Відділу ювенальної превенції Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області від 28.09.2020 року № 3/5646, за обліками ГУНП в Одеській області гр. [PERSON] , [INFO] , в розшуку не перебуває. Станом на 09.06.2021 року гр. [PERSON] до Служби у справах дітей Одеської міської ради не звернувся. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 11.06.2021 року питання розглядалось за участю матері малолітньої, [PERSON] . Відтак, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було надано висновок органу опіки та піклування від 22.06.2021 року № 01-11/1060/1 вих., про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Щодо вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з електронних доказів, наданих відповідачем [PERSON] , остання листувалася з дитиною у месенджері у квітні 2021 року та із співробітником КЗ «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської міської ради» щодо повернення доньки у сім`ю на виховання. Крім того, з листування з донькою у месенджері вбачається, що [PERSON] неодноразово намагалася зв`язатися з донькою по телефону, однак, телефон дитини з невідомих причин був постійно вимкнений. Як вказує [PERSON] у період з лютого по квітень вона перебувала за місцем роботи у м. Київ, оскільки, через спалах у світі коронавірусу і відповідно, погіршення її матеріального стану, через закриття філіалу організації, де вона працює у м. Одесі та переведення її у м. Київ, усе це унеможливлювало на той момент створити необхідні умови для повноцінного утримання своєї дитини. За інформацією КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» від 25.05.2021 р. №01- 22/48, [PERSON] регулярно відвідувала доньку по 3-5 разів на місяць, що підтверджується журналом відвідування вихованців КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації», зв`язок завжди підтримувала з донькою і в телефонному режимі. Крім того, КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» відмічає, що [PERSON] емоційно прихильна до матері. [PERSON] зазначає, що з моменту відібрання дитини вона постійно піклується про її долю та постійно відвідує її, спілкується з нею регулярно, задовольняє усі матеріальні потреби дитини, відвідує дитячі заходи, привозить подарунки. [PERSON] регулярно відвозить продукти харчування, одяг, взуття, іграшки, здійснює грошові перекази, поповнює мобільний рахунок дитини у період перебування доньки у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації». Як вказує [PERSON] на даний час умови її життя повністю змінились, а саме: вона офіційно працює, винаймає житло, в якому зроблений косметичний ремонт є запаси їжі та дитячі іграшки. Відповідно до довідки ТОВ «ДС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД» від 02.07.2021 р. [PERSON] , з 11.03.2020 року працює в вищезазначеній компанії та займає посаду: регіональний представник, має постійний дохід. Згідно характеристики, наданої ТОВ «ДС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД», з місця роботи від 02.07.2021 р. №1428-6-9, [PERSON] дисциплінований та відповідальний працівник, професійну думку якого поважають та цінують у колективі, від клієнтів та партнерів організації має лише схвальні відгуки, немає жодних зауважень чи дисциплінарних стягнень. З інформації КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» станом на 30.06.2021 року мати [PERSON] відвідувала своїх дітей у наступні дати: 09.08.2020; 10.08.2020; 13.08.2020; 16.08.2020; 17.09.2020; 19.09.2020; 21.09.2020; 23.09.2020; 26.09.2020; 28.09.2020; 02.10.2020; 05.10.2020; 08.10.2020; 16.10.2020; 18.10.2020; 21.10.2020; 24.10.2020; 27.10.2020; 04.11.2020; 07.11.2020; 14.11.2020; 23.12.2020; 03.01.2021; 07.01.2021; 14.05.2021; 18.05.2021; 06.06.2021; 13.06.2021;18.06.2021. Щодо обставин за яких було відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] [PERSON] зазначила, що відповідно до акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23.07.2020 року складеного інспектором ЮПСП Приморського ВП м. Одеси, 23.07.2020 року приблизно о 14 год 00 хв., [PERSON] було знайдено адміністрацією хостелу «Friday», що на вул. Пушкінській, 77, оскільки у даний період [PERSON] перебувала на лікуванні та обстеженні з приводу збереження вагітності у Пологовому будинку №2 м. Одеси. [PERSON] народила мертву дитину. На той час, [PERSON] з дитиною проживали тимчасово у вищезазначеному хостелі, тому через те, що [PERSON] була вимушена затриматись у лікарні через важкі пологи, а дитина вимушена була залишитись на якийсь час одна, адміністрацією хостелу було викликано поліцію. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав стосовно їх доньки [PERSON] , [INFO] , посилається на те, що [PERSON] не забрала дитину з КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації». Разом з цим, як встановлено судом з поданих доказів, відповідач [PERSON] постійно підтримує зв`язок з донькою [PERSON] , [INFO] , відвідує її у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації», спілкується з нею за допомогою телефонного зв`язку, а у зв`язку з важким матеріальним становищем та знаходженням за межами міста Одеси, а також через спалах коронавірусу не могла забрати дитину із закладу. На сьогоднішній день [PERSON] створені належні умови для повноцінного проживання, виховання та розвитку дитини. Вона здатна забезпечувати потреби дитини, має відповідне матеріальне забезпечення. Окрім того, малолітня [PERSON] має сильний емоційний зв`язок з відповідачем [PERSON] . Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення відповідачем [PERSON] проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини. Враховуючи, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дитини, позивачем не надано, не доведено свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що відповідач категорично заперечує проти позбавлення батьківських прав, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Щодо висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22 червня 2021 року №01-11/1060/1вих, згідно якого було визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд вказує, що він має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Крім того вказаний висновок є недостатньо обґрунтованим, не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування [PERSON] своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення її батьківських прав. Надані позивачем до суду докази не свідчать про злісне ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування нею батьківськими обов`язками, її винну поведінку щодо дитини. Рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав очевидно не буде відповідати якнайкращим інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала разом з матір`ю та має з нею сильний емоційний зв`язок. За таких обставин, в задоволенні позову щодо вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] слід відмовити. Щодо вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , слід зазначити наступне. Відповідач [PERSON] не виконує жодних із своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки, жодного разу не відвідував малолітню [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації», зв`язок з дитиною не підтримує жодним чином. Також слід зазначити, що Службою у справах дітей Одеської міської ради, з метою з`ясування думки гр. [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , було подано оголошення до газети «Одеські вісті» про розшук гр. [PERSON] . Однак, станом на 09.06.2021 року гр. [PERSON] до Служби у справах дітей Одеської міської ради не звернувся. Висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22 червня 2021 року №01-11/1060/1вих, вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Згідно до ст. 164 СК України одними з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітніх,

Outcome: partial