Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

28.01.2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23.12.1998 року, від якого мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню дочку [PERSON], [INFO], що проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, проживає окремо та не приймає участі у їх вихованні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % його доходу (заробітку) щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій вказала про підтримання позовних вимог, просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.12.1998 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. З довідки, виданої ПП "КВЖРЕП № 8" від 27.01.2015 року № 304, вбачається, що діти проживають з матір'ю. Відповідач, будучи батьком неповнолітніх дітей, зобов'язаний здійснювати їх утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров'я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища, а також докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial