Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що 29.12.1996 року помер її чоловік [PERSON], який за життя працював в КСП «Заповіт Леніна» Зачепилівського району Харківської області та з членів даного колгоспу не виходив. Як запевняє позивач нещодавно їй стало відомо про те, що її чоловіка було внесено за № 392 до списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Заповіт Леніна» Зачепилівського району Харківської області серія ХР-11-00-000271, який зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 15 від 26 січня 1996 року, але отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) не встиг по причині смерті. [PERSON] стверджує, що прийняти та оформити спадщину не має можливості по причині відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 29.12.1996 року, на земельну частку (пай) розміром відповідно до розпаювання, яка перебувала у колективній власності КСП «Заповіт Леніна» Зачепилівського району Харківської області. В підготовче\~судове засідання\~сторони не\~з»явились. Представник позивача [PERSON] в своїй заяві просить суд розглянути справу без його участі, на позовних вимогах [PERSON] наполягає та просить задовольнити їх в повному обсязі. Т.в.о. сільського голови Новомажарівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Від представника Зачепилівської РДА Харківської області [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами [PERSON] згодна. Згідно вимог\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 29 грудня 1996 року в день смерті спадкодавця [PERSON] Згідно пунктів 1,4,5 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~2003\~року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного\~кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Аналогічні роз'яснення містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138 цс13, згідно яких відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року N\~7\~"Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу\~України 1990\~року,\~Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. \~Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об'єктом спадщини. Згідно ст..\~529\~ЦК України (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями\~\~першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Виходячи з того, що чоловік позивача [PERSON] на день відкриття спадщини був внесений за № 392 до списку Додатку до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Заповіт Леніна» Зачепилівського району Харківської області серії ХР-11-00-000271, який зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 15 від 26.01.1996, але не встиг отримати сертифікату, суд вважає вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну частку (пай) обґрунтованими. Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Беручи до уваги те, що чоловік позивача за життя не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), а позивач, згідно чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу УРСР 1963 року,входить до кола спадкоємців за законом першої черги, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі, оскільки це не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved