Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

10.09.14 р. позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина. Заяву мотивує тим, що шлюб з відповідачем розірвано 17.02.12р. за рішенням суду. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розлучення син залишився проживати з нею та з 2012 року перебуває на повному матеріальному утриманні лише матері. Самостійно утримувати дитину їй важко. Батько добровільно не надає коштів, які потрібні для утримання та виховання сина. В зв'язку з чим просить проводити стягнення аліментів з відповідача в сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час в розмірі 800 грн. щомісячно, а саме починаючи з березня 2012 року по серпень 2014 року. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, зіславшись на викладені в заяві обставини та факти. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, зазначивши, що при розлученні у них з позивачем була усна домовленість про несплату ним аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. Тому вважає позов безпідставним, просить в задоволенні такого відмовити. Заслухавши думку позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.02.12р. За час перебування у шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження в матеріалах справи (а.с.4). В засіданні також встановлено, що сторони з 2012 року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю - позивачем по справі та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, що стверджується актом про фактичне проживання від 12.08.14р. /а.с. 5/. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У зв'язку з тим що позивачем такі докази суду не представлені не були, суд вважає безпідставною вимогу про стягнення з відповідача аліментів за минулий час. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не представлено суду відомостей щодо його матеріального стану, суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який зобов"язані забезпечити батьки, тому приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial