Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи позов тим, що на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 12.02.2002 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини доходів щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму до повноліття дитини. Однак, така сума аліментів на даний час для позивача є завеликою, оскільки згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01.08.2017 року з позивача також стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох дітей [PERSON], 14.06.2005р.н., [PERSON], 21.08.2013р.н., [PERSON], 20.12.2015р.н. у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2017 року і до 14.06.2023 року, тобто до досягнення [PERSON], повноліття, починаючи з 15.05.2023 року в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до 21.08.2031 року, тобто до досягнення [PERSON] повноліття, а починаючи з 22.08.2031 року в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до 20.12.2033 року, тобто до досягнення [PERSON] повноліття. Тому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] до 1/8 частини доходів щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити додатково пояснивши, що має важкий матеріальний стан, оскільки отримує невелику зарплатню, більша частина якою стягується на виплату аліментів, а позивач крім того також має ряд інших витрат. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала поти задоволення позову та вказала, що син [PERSON] на даний час навчається у Житомирському інституті медсестринства на контрактній основі, стипендію не отримує. Стосунки позивача із сином не склалися, вони не спілкуються. Просила відмовити у задоволенні позову, оскільки син має ряд потреб, для задоволення яких потрібні значні матеріальні затрати. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12.02.2002 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до його повноліття, але не менше встановленого законом мінімуму (а.с. 4). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні суми аліментів судом беруться до уваги також наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.п. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 02.06.2016 р. "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із погіршенням матеріального становища платника аліментів, зміна сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 01.08.2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох дітей [PERSON], 14.06.2005р.н., [PERSON], 21.08.2013р.н., [PERSON], 20.12.2015р.н. у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2017 року і до 14.06.2023 року, тобто до досягнення [PERSON], повноліття, починаючи з 15.05.2023 року в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до 21.08.2031 року, тобто до досягнення [PERSON] повноліття, а починаючи з 22.08.2031 року в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до 20.12.2033 року, тобто до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 5). За нормами п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України у статті 192 вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні позивач довів підстави, встановлені ст. 192 СК України, а саме надав докази про зміну сімейного стану, наявність інших дітей, на утримання яких нього стягуються аліменти. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01.08.2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох дітей у розмірі ? частини доходу, тобто з розрахунку по 1/6 частині на кожну дитину, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/8 частини, оскільки діти рівні у своїх правах, а батьки мають однакові обовязки по утриманню всіх своїх дітей, тому суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/6 частини доходу відповідача, однак розмір аліментів не може бути менший, ніж визначено у ч. 2 ст. 182 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial