Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до працівника Департаменту комунікацій апарату виконавчого комітету політичної партії Об`єднання Самопоміч Муравель Тетяни, Івано-Франківської обласної організації політичної партії Об`єднання Самопоміч, політичної партії Об`єднання Самопоміч з вимогами про: визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, опубліковану і поширену політичною партією «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківською Обласною організацією Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та працівником Департаменту комунікацій апарату виконавчого комітету політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» Тетяною Муравель на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua, а саме статтю з заголовком: «Франківська «Самопоміч» проводить люстрацію своїх рядів» та зобов`язати політичну партію «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківську Обласну організацію Політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та працівника Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» Тетяну Муравель видалити дану інформацію із веб-сайту за електронною адресою: іf.samopomich.ua; зобов`язання політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківської Обласної організації Політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та працівника Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» Тетяни Муравель, у встановлений судом строк з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену інформацію у спосіб, яким вона була поширена, а саме: шляхом розміщення на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua заяв від їх власного імені із спростуванням наступного змісту: «Спростування: Інформація, поширена політичною партією «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та Івано-Франківською Обласною організацією політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua про те, що Івано-Франківська Обласна організація політичної партії Об`єднання «Самопоміч» проводить люстрацію своїх рядів, а саме люстрацію [PERSON] , шляхом відкликання останнього з посади голови постійної комісії з питань законності, протидії, корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради є неправдивою та недостовірною і політична партія «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та Івано-Франківська Обласна організація політичної Партії Об`єднання «САМОПОМІЧ», відповідно до чинного законодавства України, не має права та не проводила заходи з очищення в лади (люстрацію) щодо [PERSON] », а також розмістити повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. стягнення з Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківської Обласної організації Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та працівника Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» Тетяни Муравель пропорційно витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень; стягнення з Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківської Обласної організації Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та працівника Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» Тетяни Муравель пропорційно витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначив, що 03.03.2018 року на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua було розміщено статтю з заголовком: «Франківська «Самопоміч» проводить люстрацію своїх рядів» наступного змісту: «На другому пленарному засіданні чергової сесії обласної ради відбулася важлива кадрова зміна. З ініціативи фракції «Об`єднання «САМОПОМІЧ» відкликано з посади голови постійної комісії з питань законності, протидії, корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради Тараса Виноградника. За відповідну пропозицію проголосували 52 депутати.». Вищезазначена інформація розміщена і поширена політичною партією «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківською обласною організацією Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та автором якої є працівник Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» [PERSON] , є недостовірною, має на меті довести до відома необмеженої кількості осіб викривлену інформацію про діяльність [PERSON] , як депутата Івано-Франківської обласної ради та створити враження про застосування щодо позивача заходів очищення влади (люстрації) та є неправдивою, підлягала перевірці компетентними органами, відтак не є оціночним судженням, а поширення такої інформації принижує честь, гідність позивача та завдає шкоди його діловій репутації. Тобто відповідачі, шляхом маніпуляції фактами, поєднанням достовірної та недостовірної інформації, а саме шляхом ототожнення недостовірної інформації, зазначеної відповідачами в заголовку статті із правдивою інформацією, зазначеною у змісті статті, прив`язують процес відкликання з посади голови постійної комісії з питань законності, протидії, корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради Тараса Виноградника з процесом проведення очищення влади (люстрації). Таким чином, відповідачі доводять до відома необмеженої кількості осіб викривлену інформацію про діяльність позивача як депутата Івано-Франківської обласної ради та створюють хибне враження про застосування щодо позивача заходів очищення влади (люстрації), чим принижують честь, гідність позивача та завдають шкоди його діловій репутації. Як зазначено у позовній заяві, відповідно до офіційного листа-повідомлення Міністерства Юстиції України № 15213/11950-33-18/13.4 від 19.04.2018 року та листа-повідомлення Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 2336/08-995 від 20.04.2018 року: Політична [PERSON] «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та Івано-Франківська обласна організація Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ», згідно чинного законодавства не може реалізувати будь-які положення Закону України «Про очищення влади», в тому числі і здійснювати люстрацію стосовно позивача, тим більше, чинне законодавство взагалі не передбачає можливість здійснення люстрації з посади, яку займав позивач, а саме голови постійної комісії з питань законності, протидії, корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради, оскільки заходи з очищення влади (люстрація) не здійснюються щодо депутатів місцевих рад, так як посади депутатів місцевих рад є виборними посадами. Крім цього, відповідно до вищевказаних листів, у Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» - люстрацію, відомості відносно позивача відсутні взагалі і, відповідно, до позивача процедура очищення влади (люстрація) не застосовувалась. Таким чином, відповідачі зазначають недостовірну інформацію щодо позивача. Окрім того, поширення інформації на сайті з електронною адресою: іf.samopomich.ua про проведення люстрації щодо позивача до отримання результатів перевірки цієї інформації компетентним органом Міністерства Юстиції України та доведення такої інформації до відома невизначеного кола осіб мають обвинувальний нахил і сприймаються як звинувачення позивача у здійсненні ним вчинків, за які б до нього можна було б застосувати заходи з очищення влади (люстрації), не може вважатися оціночним судженням на підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію». Відповідач-2 Івано-Франківська обласна організація Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» у своєму відзиві на позовну заяву (а.с. 78-84) заперечує щодо позову, вказуючи, що частина третя статті 277 ЦК України, на яку посилається позивач у позовній заяві та у відповіді на відзив, була виключена Законом України № 1170-VІІ від 27.03.2014 року, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації». Чинним законодавством не передбачено презумпції добропорядності, а доведення недостовірної інформації здійснюється на загальних підставах, визначених нормами процесуального законодавства. А тому на позивача Законом покладено обов`язок довести ті обставини, на які він покликається. Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що інформація містить недостовірні відомості. Під недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, шкодить діловій репутації позивач вважає лише інформацію, що викладена у заголовку статті, а саме: «Франківська «Самопоміч» проводить люстрацію своїх рядів». Проте, вказане речення не містить негативної інформації та не містить інформації стосовно позивача, жодним чином не вказує на нього. Крім цього, викладена у статті інформація є достовірною, про що вказує сам позивач, та не носить обвинувального характеру. Стаття вказує на факт відкликання позивача з посади голови постійної комісії з питань законності, протидії, корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради з ініціативи фракції «Об`єднання «САМОПОМІЧ», а сформований за допомогою мовно-стилістичних засобів заголовок статті лише демонструє бачення журналіста відповідного «образу», події, яка описується. Оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» журналіст це творчий працівник, а тому його діяльність спрямована на подання актуальної інформації за допомогою образів, носіями яких виступають слова, картинки, звуки тощо, з використанням мовно-стилістичних засобів, з урахуванням норм Закону України «Про інформацію». Заголовок статті, що сформований за допомогою використання метафори у вигляді слова «люстрація», є лише оціночним судженням, що не містить фактичних даних, в тому числі даних щодо позивача. Тому таке судження не підлягає спростуванню та не може вважатись недостовірною інформацією чи сформувати викривлене уявлення про діяльність позивача як депутата Івано-Франківської обласної ради, як стверджує позивач. Використане у заголовку слово «люстрація» вжите як метафора. Використовуючи таке метафоричне порівняння автор статті описав ситуацію, яка склалась у результаті таких послідовних подій: - позивач зайняв посаду Голови постійної комісії з питань законності, протидії корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради у 2015 році як член депутатської фракції «Об`єднання «САМОПОМІЧ» у результаті застосування принципу пропорційного представництва депутатських фракцій у всіх постійних комісіях ради згідно статті 28 Закону України «Про статус депутатів місцевої ради»; - зважаючи на те, що позивач вийшов з фракції «Об`єднання «САМОПОМІЧ» у 2017 році, він повинен був звільнити посаду, що на засадах пропорційного представництва віднесена до сфери відповідальності фракції «Об`єднання «САМОПОМІЧ»; - проте позивач самостійно не виявив намір скласти повноваження голови постійної комісії, а тому у березні 2018 року була внесена пропозиція фракції «Об`єднання «САМОПОМІЧ» щодо відкликання позивача з посади, про що й було прийняте рішення Івано-Франківської обласної ради 03.03.2018 року більшістю голосів депутатів ради. Власне така діяльність фракції «Об`єднання «САМОПОМІЧ» в Івано-Франківській обласній раді щодо відкликання позивача з посади і стала приводом для використання автором статті метафори «Франківська «Самопоміч» проводить люстрацію своїх рядів». Заголовок статті, будучи результатом застосування мовно-стилістичних прийомів автором статті, не може бути перевірений на предмет його відповідності дійсності (на відміну від істинності фактів) і не може бути спростований, оскільки він не вживається в розумінні та у площині Закону України «Про очищення влади». Твердження позивача про те, що відповідачі маніпулюють фактами шляхом ототожнення достовірної інформації у статті і недостовірної інформації у заголовку є хибним, оскільки стаття містить достовірні відомості, а заголовок є тільки результатом використання мовно-стилістичних засобів, який не вказує на позивача і не може бути предметом судового захисту. Крім того, позивач, як політичний діяч, має бути готовий до висвітлення його особистості, дій та бездіяльності і має це усвідомлювати. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували про порушення особистих прав позивача. У відповіді на відзив (а.с. 100-110) представник позивача - адвокат Жарський Т.В. вказує, що дані та докази, які підтверджують розміщення 03.03.2018 року на веб-сайті з електронною адресою: іf.samopomich.ua, а також те, що дана інформація є недостовірною, неправдивою, принижує честь, гідність позивача та завдає шкоди його діловій репутації, наведені у позовній заяві, з якою позивач звернувся до суду. При цьому, всі докази, наведені у позовній заяві, відповідають вимогам, передбаченими статтями 77, 78, 79 та 80 ЦПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності. У позовній заяві позивачем було наведено у повному обсязі всі необхідні елементи складу юридичного правопорушення, наявність якого є достатньою підставою для задоволення позову. Доводи відповідача про те, що позивач не довів факт поширення інформації, її недостовірності, а також особистих немайнових прав спростовується тим, що інформація, поширена відповідачами у мережі Інтернет через сайт з електронною адресою іf.samopomich.ua, стала відомою більше, ніж одній особі, оскільки всі, хто є користувачами мережі Інтернет, мали можливість ознайомитися зі змістом поширеної відповідачами інформації, яка є недостовірною. Відносно того, що відповідач-2 у відзиві на позов зазначає, що заголовок статті не містить інформації стосовно позивача, не вказує на нього, сформований за допомогою використання метафори у вигляді слова "люстрація" та є лише оціночними судженнями і у зв`язку із цим не підлягає спростуванню є безпідставними. Статтю слід оцінювати комплексно, враховуючи не тільки заголовок статті, а й її зміст. Поширення відповідачами інформації щодо позивача про проведення люстрації, доведення такої інформації до відома невизначеного кола осіб мають обвинувальний нахил і сприймаються як звинувачення та не може вважатися оціночним судженням. Посилання відповідача-2 на те, що слово люстрація використовується журналістами та депутатами обласної ради в більш широкому значенні, ніж визначено Законом України «Про очищення влади» свідчить лише про те, що відповідні журналісти та депутати обласної ради використовують термін люстрація, який має чітке визначення на законодавчому рівні, не мають юридичної освіти та правової культури, створюють причини поширення правового нігілізму, що, в свою чергу, не звільняє їх від юридичної відповідальності за розміщення недостовірної інформації. Також, від представника відповідача-3 адвоката Юхно К.О. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 160-167), відповідно до якого позовні вимоги заперечуються, зокрема з тих підстав, що частина третя статті 277 ЦК України, на яку посилається позивач у позовній заяві, була виключена Законом від 27.03.2014 року № 1170-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому на відповідача Законом не покладено обов`язок доводити достовірність поширеної інформації навіть якщо позивач вважає її негативною. Заголовок статті сформований за допомогою використання метафори у вигляді слова «люстрація», є оціночним судженням, що не містить фактичних даних, а тому таке судження не підлягає спростуванню та не може вважатися недостовірною інформацією. Використане у заголовку статті слово «люстрація» вжите як метафора, не в контексті Закону України «Про очищення влади», а в контексті кадрових змін у діяльності політичних партій. У спірних правовідносинах відсутній юридичний склад правопорушення та відсутні обставини, що вказують на порушення особистих немайнових прав позивача. В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали у повному обсязі. Просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач-1 не прибула в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від неї не надходив відзив на позовну заяву. Представники відповідачів-2, 3 заперечили щодо позову з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву. Просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 03.03.2018 року на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua було розміщено статтю з заголовком: «Франківська «Самопоміч» проводить люстрацію своїх рядів» наступного змісту: «На другому пленарному засіданні чергової сесії обласної ради відбулася важлива кадрова зміна. З ініціативи фракції «Об`єднання «САМОПОМІЧ» відкликано з посади голови постійної комісії з питань законності, протидії, корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради Тараса Виноградника. За відповідну пропозицію проголосували 52 депутати.» (а.с. 21, 22). Обставини стосовно поширення вищенаведеної інформації та її поширення, не заперечувалися відповідачами у наданих ними до суду відзивах на позов. Вказана інформація була поширена на веб-сторінці за електронною адресою: іf.samopomich.ua у всесвітній мережі Інтернет та була доведена до відмова невизначеного кола осіб. Як вбачається з листа-повідомлення Міністерства Юстиції України, наданому на адвокатський запит в інтересах [PERSON] , заходи з очищення влади не здійснюються щодо депутатів місцевих рад, оскільки посада депутата місцевої ради є виборною, про що, зокрема, зазначено у статті 1 Закону України «Про очищення влади». У Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості стосовно [PERSON] відсутні. Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 5 Закону організація проведення перевірки осіб (крім суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка. Механізм проведення достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року 563. Згідно з пунктом 21 Порядку керівник органу в день надіслання запитів органів перевірки надсилає в паперовій формі Міністерству юстиції України повідомлення про початок проходження перевірки особою за формою згідно з додатком 4, яке не пізніше як на п`ятий день з дня надходження до Міністерства юстиції України розміщується на період проведення перевірки на його офіційному веб-сайті із зазначенням дня початку проходження перевірки. Вказаною Постановою затверджений перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону та вказані відомості щодо яких орган проводить перевірку а.с. (41-42). Також, вищенаведене і слідує з листа-повідомлення Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 2336/08-995 від 20.04.2018 року (а.с. 44-45). З відповіді Об`єднання «САМОПОМІЧ» від 07.05.2018 року за N 01/05/18, наданому на адвокатський запит адвоката Козика В.Є., слідує, що офіційним веб-сайтом політичної партії Об`єднання «САМОПОМІЧ» є www.samopomich.ua, адміністрування та наповнення якого здійснюється згідно вимог чинного законодавства. В свою чергу, веб-сторінка http:// іf.samopomich.ua не є окремим веб-сайтом, а є лише розділом (вкладкою) веб-сайту www.samopomich.ua та спрямована на висвітлення діяльності Об`єднання «САМОПОМІЧ» в Івано-Франківській області. Крім того, всі публікації та адміністрування веб-сторінки http:// іf.samopomich.ua/ здійснюється також Політичною партією Об`єднання «САМОПОМІЧ» в особі відповідального працівника Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної партії Об`єднання «САМОПОМІЧ». Автором зазначеної у запиті статті та адміністратором розділу (вкладкою) http:// іf.samopomich.ua є працівник Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної партії Об`єднання « [PERSON] Тетяна Муравель (а.с. 51). Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідності до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями ст. 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1050 року та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до неї, право на свободу вираження поглядів включає в себе свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Поряд з цим, здійснення таких свобод може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду, та є необхідним в демократичному суспільстві. При цьому, статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно вимог ст. 201 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Положеннями статті 299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п.18 зазначеної постанови, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права Водночас, у п. 19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Крім того, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лінгельса проти Сполученого Королівства, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночним судженням. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. При цьому, відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі 3ц6-639цс17 у разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен урахувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість особистого життя. Як зазначено в Резолюції, публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політки, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). При цьому, статтями 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів ради Європи, проголошено наступне: оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Слід зазначити, що, ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватися основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. При цьому, зі змісту рішень Європейського суду з прав людини у справах «Де гаєс і Гійзельс проти Бельгії» від 24.02.1997 року та «Обершлік проти Австрії» від 01.07.1997 року вбачається, що водночас, навіть тоді, коли якесь твердження прирівнюють до оціночного судження, пропорційність втручання може залежати від того, чи ґрунтується твердження, що є предметом спору, на достатніх фактичних підставах, бо навіть суб`єктивна оцінка, яка не має під собою жодної фактичної основи, може виявитися надмірною. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частиною 7 статті 277 ЦК України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що інформація, поширена відповідачами на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua є недостовірною та такою що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. В судовому засіданні встановлено, що саме відповідачами поширено оспорювану позивачем інформацію. При цьому, встановлено також, що поширена інформація не є оціночним судженням, при цьому містить недостовірну інформацію. Суд зазначає, що, незважаючи на те, що позивач на момент поширення оспорюваної інформації, був публічною особою і межа допустимої критики відносно особи останнього є значно більшою ніж критика відносно пересічного громадянина, така критика не може ґрунтуватися на суб`єктивних, не підтверджених домислах. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд при вирішенні справи про захист честі, гідності та ділової репутації повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Оцінюючи доводи сторін по даній справі, суд приходить до висновку, що факт поширення відповідачами завідомо недостовірних відомостей про позивача виходить за межі права на вільне вираження своїх поглядів і переконань та спричинило порушення прав позивача, тобто, є протиправним. Як вбачається з поширеної щодо позивача інформації, відповідачі, шляхом поєднанням достовірної та недостовірної інформації, а саме шляхом ототожнення недостовірної інформації, зазначеної відповідачами в заголовку статті із правдивою інформацією, зазначеною у змісті статті, прив`язують процес відкликання з посади голови постійної комісії з питань законності, протидії, корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради Тараса Виноградника з процесом проведення очищення влади (люстрації). В судовому засіданні доведено, що розміщена і поширена інформація щодо позивача є недостовірною, має на меті довести до відома необмеженої кількості осіб викривлену інформацію про діяльність [PERSON] , як депутата Івано-Франківської обласної ради та створити враження про застосування щодо позивача заходів очищення влади (люстрації) та є неправдивою, підлягала перевірці компетентними органами, відтак не є оціночним судженням. Таким чином, відповідачі доводять до відома необмеженої кількості осіб викривлену інформацію про діяльність позивача як депутата Івано-Франківської обласної ради та створюють хибне враження про застосування щодо позивача заходів очищення влади (люстрації), а відтак, представником позивача доведено, що поширення такої інформації принижує честь, гідність позивача та завдає шкоди його діловій репутації. З огляду на вищенаведене, позов підлягає до часткового задоволення, тому слід визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, опубліковану і поширену політичною партією «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківською Обласною організацією Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та працівником Департаменту комунікацій апарату виконавчого комітету політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» Тетяною Муравель на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua, а саме статтю з заголовком: «Франківська «Самопоміч» проводить люстрацію своїх рядів» та зобов`язати політичну партію «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківську Обласну організацію Політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та працівника Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» Тетяну Муравель видалити дану інформацію із веб-сайту за електронною адресою: іf.samopomich.ua, а також зобов`язати політичну партію «Об`єднання «САМОПОМІЧ», Івано-Франківську Обласну організацію Політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та працівника Департаменту комунікацій апарату Виконавчого комітету Політичної Партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» Тетяну Муравель, протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати зазначену інформацію у спосіб, яким вона була поширена, а саме: шляхом розміщення на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua заяв від їх власного імені із спростуванням наступного змісту: «Спростування: Інформація, поширена політичною партією «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та Івано-Франківською Обласною організацією політичної партії «Об`єднання «САМОПОМІЧ» на веб-сайті за електронною адресою: іf.samopomich.ua про те, що Івано-Франківська Обласна організація політичної партії Об`єднання «Самопоміч» проводить люстрацію своїх рядів, а саме люстрацію [PERSON] , шляхом відкликання останнього з посади голови постійної комісії з питань законності, протидії, корупції та люстрації Івано-Франківської обласної ради є неправдивою та недостовірною і політична партія «Об`єднання «САМОПОМІЧ» та Івано-Франківська Обласна організація політичної Партії Об`єднання «САМОПОМІЧ», відповідно до чинного законодавства України, не має права та не проводила заходи з очищення в лади (люстрацію) щодо [PERSON] ». Щодо вимоги позову про розміщення повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту, то така вимога не підлягає до задоволення, оскільки за положеннями Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, що проголошені судом прилюдно, та відтворені у Єдиному реєстрі судових рішень, вважаються офіційно опублікованими та доступними для використання. Виходячи з наведеного, на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 34, 40, 68, 129 Конституції України, ст. ст. 23, 201, 277, 297, 299 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію»,

Outcome: partial