Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

19 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], вказуючи на те, що вона протягом останніх десяти років не користуються без поважних на те причин квартирою [ADDRESS], тому просила визнати її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, та зобов'язати Яреськівську сільську раду Шишацького району Полтавській області зняти її з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, виходячи з обставин, викладених у позовній заяві. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою за місцем своєї реєстрації про дату та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила / а. с. 17, 20 /. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON], яка в силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася з невідомих на те причин, суд, з урахуванням думки позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, приходить до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. В судове засідання не з'явився представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Виконуючий обов'язки сільського голови Яреськівської сільської ради Шишацького району А.В. Сторож надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору / а. с. 22 /. Вислухавши думку позивача [PERSON], пояснення свідка [PERSON], перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється донькою позивача, дошлюбне прізвище якої « [PERSON] ». На підставі рішення райвиконкому № 20 від 30 січня 1992 року [PERSON] 31 січня 1992 року надано ордер на житлове приміщення за порядковим номером 37, який виданий виконавчим комітетом Шишацької районної ради народний депутатів, який посвідчує право останньої та її сім'ї, яка, на той час, складалася з чотирьох чоловік, на заняття житлової площі, розміром 37.26 кв. м, в ізольованій квартирі [ADDRESS] / а. с. 6 /. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, [PERSON] дійсно являється мешканкою [ADDRESS] і має наступний склад сім'ї: донька - [PERSON], яка фактично не проживає за даною адресою, та онука [PERSON] / а. с. 7 /. Свідок [PERSON], яка багато років перебуває в дружніх відносинах з позивачем, засвідчила в судовому засіданні факт не проживання відповідача [PERSON] за обумовленою адресою близько п'ятнадцяти років, будь - яке спілкування останньої з матір'ю [PERSON] відсутнє протягом тривалого часу. Місце перебування [PERSON] їй не відоме. Правовідносини щодо користування житловими приміщеннями в будинках / квартирах / приватного житлового фонду регулюються главою 6 Розділу ІІІ ЖК України, ст. 405 та главою 59 ЦК України. Так, згідно ч. 2 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку /квартири/ належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, діти, батьки, інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку / квартири / не позбавляє їх права користуватись займаним приміщенням. Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] понад останніх десяти років не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних на те причин, суд приходить до висновку, що вона втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Відносно вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до положень ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду / про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою /, свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її із реєстраційного обліку компетентним органом, а від так ставити у суді питання про зняття з реєстрації можливо лише за відмови органу уповноваженого на здійснення таких дій. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial