Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

13 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Позов мотивує тим, що 23 грудня 1999 року Локачинською районною радою було прийнято рішення "Про передачу у приватну власність безкоштовно земельних ділянок в розмірі середньої земельної ділянки головам селянських (фермерських) господарств" №8/11 від 23.12.1999 року. Вказаним рішенням було вирішено передати у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,33 га, що розташована на території Старозагорівської сільської ради йому - [PERSON] . Відповідно до вказаного рішення було видано Державний акт на право власності на землю серії ВЛ № 1797 від 01.03. 2001 року. Впродовж червня-серпня 2020 року позивачу стало відомо, що на частину належної йому земельної ділянки, було зареєстровано право власності за [PERSON] на підставі наказу №3-3217/15-20-СГ, виданого 27.03.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51860346 від 02.04.2020 року). Вважає, що за [PERSON] було безпідставно зареєстровано право власності на частину належної йому земельної ділянки, так як він є власником згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 01.03.2001 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею і є чинним на сьогодні. Право власності на земельну ділянку, що належить йому відповідно до вищезазначеного державного акту на право власності на землю від 01.03.2001 року, не припинено. Інвентаризація та надання у власність земельної ділянки [PERSON] відбулись без врахування правовстановлюючих документів на належну йому земельну ділянку, внаслідок чого належна йому земельна ділянка стала накладатись на земельну ділянку [PERSON] . Таким чином, видача наказу Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області про надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 2 га, яка входить в склад земельної ділянки [PERSON] , є незаконним і такий наказ слід визнати недійсним. Просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-3217/15-20-СГ від 27.03.2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки (кадастровий номер 0722485200:04:000:1091) у власність без цільового призначення [PERSON] . Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 0722485200:04:000:1091, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2065005707224, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): 51860346 від 02.04.2020 року. Стягнути судові витрати з відповідачів в його користь по 908 грн з кожного. 13 травня 2021 року суддею Локачинського районного суду Волинської області постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 07.06.2021 року представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що з доводами, викладеними у позові, не погоджується та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Громадянин [PERSON] в інтересах [PERSON] 27.11.2019 року звернувся до Головного управління із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га із земель державної власності, за результатами розгляду якої [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, орієнтовним розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства. 19.03.2020 року [PERSON] звернувся із заявою до Головного управління про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки на надання її у власність, за результатами розгляду якої був прийнятий наказ від 27.03.2020 року № 3-3217/15-20-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення". Підстави для відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації та затвердження проекту землеустрою відповідно до норм закону, були відсутні. Крім того, при підготовці наказу про надання дозволу на розробку документації із землеустрою стосовно земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту, Головне управління зверталося 04.12.2019 року із листом до Старозагорівської сільської ради про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, в тому числі і [PERSON] . Станом на час прийняття оспорюваного наказу Старозагорівською сільською радою не висловлено жодної позиції. Перевірку вищезазначеної земельної ділянки здійснював Державний кадастровий реєстратор відділу у Локачинському районі. Відповідно до викопіювання з кадастрової карти та інформації щодо земельної ділянки, яка розташована в межах 0722485200:04:000, що надається Державним кадастровим реєстратором, зазначено, що відомості чи перебуває земельна ділянка в користуванні третіх осіб відсутні. Вказує, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,33 га, на підставі рішення Локачинської районної ради від 23.12.1999 року про передачу у власність безкоштовно земельних ділянок в розмірі середньої земельної ділянки частки головам СФГ. Однак місце розташування та координати земельної ділянки в рішенні не зазначені. На даний час земельна ділянка, яка передана [PERSON] зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 0722:485200:04:000:1091 та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вчинення дій щодо реєстрації права власності на земельні ділянки не належить до повноважень Головного управління. Просить відмовити в задоволенні позову. 18 червня 2021 року позивач [PERSON] подав відповідь на відзив ГУ Держгеокадастру, у якому звертає увагу суду на безпідставне посилання Головного управління на позицію сільської ради за місцем розташування наданої [PERSON] земельної ділянки. Відповідач відправив лист на адресу Старозагорівської сільської ради Локачинського району про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, в тому числі і громадянину [PERSON] . Втім, не дочекавшись відповіді від Старозагорівської сільської ради Локачинського району, ГУ Держгеокадастру надало дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Межі земельної ділянки, належної [PERSON] , підтверджуються Проектом відведення земельної ділянки (паю) із земель селянського (фермерського) господарства [PERSON] , а саме земельна ділянка яка належить [PERSON] межує з землями Старозагорівської сільської ради та землями (які на праві користування) належали СФГ [PERSON] . Також, межі земельної ділянки належної [PERSON] , визначені Викопіровкою з плану землекористування КСП «Перше Травня» Локачинського району Волинської області. Крім того, згідно довідки від 05.06.2021 року, виданої Локачинською селищною радою, позивачу за межами с. Хорів належить земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 2,29 га, земельний податок слачувався з моменту виділення земельної ділянки в натурі і по даний час. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] . Відзив мотивує тим, що позивач помилково вважає, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області видало оспорюваний наказ про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки з порушенням вимог Закону. Вказане не відповідає дійсності. Так, як вбачається із змісту позову, Локачинською районною радою було прийнято рішення про передачу у власність безкоштовно земельних ділянок в розмірі середньої земельної частки головам селянських фермерських господарств № 8/11 від 23.12.1999 року. Вказаним рішенням було вирішено передати у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,33 га громадянину [PERSON] . Разом з тим, місце розташування вказаної земельної ділянки в рішенні не вказані. Місце розташування земельної ділянки не відоме. Крім того невідомо з якого і по який час [PERSON] був головою селянського (фермерського) господарства, якого фермерського господарства і яка земельна ділянка знаходилася у фермерського господарства у постійному користуванні. Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 0722485200:04:000:1091 вибула з державної власності за волею власника - Українського народу, який делегував свої права державі в особі відповідних органів, то подальше її оформлення, набуття у власність [PERSON] відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства. [PERSON] є добросовісним набувачем земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 0722485200:04:000:1091, розташованої за межами населених пунктів на території Старозагорівської сільської ради Локачинськогоського району Волинської області, зареєстрованої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.04.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2065005707224. Зазначає, що [PERSON] діяв у відповідності до законного алгоритму та поетапності процесу приватизації земельної ділянки та жодним чином прав [PERSON] не порушив. Таким чином, враховуючи встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини, вважає, що підстави для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, зареєстрованого за [PERSON] , відсутні. Позивач не надав доказів, які б спростовували правомірність володіння [PERSON] земельною ділянкою. Відсутні у позові також і докази неправомірних дій ГУ Держгеокадастру у Волинській області, які на думку позивача призвели до порушення його прав. Просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. 09 липня 2021 року представник Головного управління Держгеокадастру у Волинській області подав до суду заперечення на відповідь на відзив, подану [PERSON] . З доводами, викладеними у відповіді на відзив Головне управління не погоджується. Зазначає, що однією з вимог позивача є скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 0722485200:04:000:1091, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Старозагорівського сільської ради Локачинського району Волинської області, однак згідно вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчинення дій щодо реєстрації (скасування реєстрації) права власності на земельні ділянки не належать до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Волинській області. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання недійсним наказу та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. 26 липня 2021 року представником відповідача [PERSON] подано клопотання про витребування доказівз метою встановлення обставин отриманя [PERSON] земельної ділянки, її цільового признячення , а саме просить витребувати у позивача документи щодо створення ним СФГ, державного акту про постійне користування земельною ділянкою СФГ, погодженням з обласною Радою народних депутатів виділення земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 2,29 га, яке мотивоване тим, що у рішенні Локачинської районої ради від 23.12.1999 року, відповідно до якого [PERSON] надано земельну ділянку площею 2, 29 га, немає посилання на те, що дана земельна ділянка передається для ведення особистого підсобного господарства. 26 липня 2021 року представником позивача подано заяву про долучення документів, а саме матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON] , довідку про сплату податків, відповідь ГУ Держгеокадастру на звернення [PERSON] по суті спору, адвокатський запит. 28 липня 2021 року представником позивача [PERSON] подано до суду відповідь на відзив [PERSON] , який мотивує тим, що 23 грудня 1999 року Локачинською районною радою Волинської області було прийнято рішення "Про передачу у приватну власність безкоштовно земельних ділянок в розмірі середньої земельної ділянки частки головам селянських (фермерських) господарств" № 8/11 від 23.12.1999 року. Вказаним рішенням було вирішено передати у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2.33 умовних кадастрових гектара, [PERSON] , як фізичній особі. Відповідно до вказаного рішення та розробленої технічної землевпорядної документації [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ номер 1797 від 01 березня 2001 року. На підставі вказаного акту позивачу було передано у приватну власність в натурі земельну ділянку загальною площею 2.29 га в межах згідно з планом, відповідними схемами та координатами розміщення земельної ділянки. Другий примірник державного акту був переданий на зберігання для обліку землі та контролю за її використанням Локачинській селищній раді Волинської області. Як вбачається з вищенаведених документів, позивач набув право власності на земельну ділянку як фізична особа зі всіма правами та обов`язками власника - приватної особи. Який період часу [PERSON] перед отриманням земельної ділянки у власність був головою фермерського господарства не має правового значення, оскільки набута земельна ділянка не має відношення до фермерського господарства «Віктор» [PERSON] , у постійному користуванні якого раніше перебувала земельна ділянка загальною площею 7,5 га. Діяльність зазначеного фермерського господарства припинено, а землі фермерського господарства розподілені на частки та виділені у власність різним фізичним особам, в тому числі, позивачу. Тому, доводи відповідача щодо з`ясування правового зв`язку між фермерським господарством, спірною земельною ділянкою та перевірки законності отримання [PERSON] земельної ділянки у власність не заслуговують на увагу. Єдине, що можна зауважити з тих обставин, що мають значення до попередніх володільців земельної ділянки, то це те, що земельна ділянка, яка перебуває у приватній власності позивача, площею 2,29 га, виділена з масиву земель бувшого селянського(фермерського) господарства «Віктор» [PERSON] , який мав у постійному користуванні земельну ділянку площею 7,5 га. На цій самій земельній ділянці надано земельну ділянку у власність Відповідачу -1 [PERSON] . Однак, під час подання документів на виділення земельної ділянки та оформлення технічної документації [PERSON] було введено в оману уповноважені органи земельного кадастру та зазначено, що земельна ділянка [PERSON] буде виділятися з меж іншої, сусідньої земельної ділянки, площею 2,7027 га та кадастровим номером 0722485200:04:000:1033, яка не має відношення ні до земельної ділянки [PERSON] , ні до земельної ділянки [PERSON] . Позивач [PERSON] протягом тривалого часу та по даний час, відкрито володіє своєю земельною ділянкою площею 2.29 га, сплачує податки за дану земельну ділянку. Про власника земельної ділянки та її розміщення відомо органам місцевого самоврядування, в тому числі Локачинській седищній раді та уповноваженим особам сільських рад, на території яких частково розміщені земельні ділянки (Старозагорівська та Заячицівська сільські ради). Набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] відбулося без участі власника земельної ділянки [PERSON] , без відома органів місцевого самоврядування, на території яких розміщено земельну ділянку, та відбулося із рядом інших порушень законодавства. З відзиву [PERSON] вбачається, що він вважає, що ним та ГУ Держгеокадастру України у Волинській області під час надання відповідачу земельної ділянки формально дотримано існуючий порядок (алгоритм) отримання землі у приватну власність. Тобто, виконані всі кроки, передбачені законодавством, а саме, подано клопотання до відповідного органу виконавчої влади (ГУ Держіеокадастру), отримано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, який отримав відповідні погодження, здійснено державну реєстрацію права власності земельної ділянки. При цьому відповідач не спростовує та не заперечує основного, а саме, того, що його земельна ділянка розміщена (частково) на земельній ділянці [PERSON] . Тобто, в даному випадку мала місце повторна приватизація одного і того ж самого ( в частині ) об`єкта нерухомого майна (земельної ділянки ) без припинення права власності попереднього власника цього об`єкта. Внаслідок даної повторної приватизації землі відбулося незаконне порушення прав володіючого власника землі - [PERSON] . В даному випадку, при формальному дотриманні алгоритму отримання у власність земельної ділянки через орган Держгеокадасгру відбулося порушення норм закону. Як правильно зазначив відповідач у відзиві на позов, відповідно до ч. 6 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати , іншої земельної ділянки або ії частини, є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Ця норма закону повністю відповідає вищезазначеним нормам Конституції України та Цивільного Кодексу щодо непорушності права власності,отже державна реєстрації земельноїділянки, яка повністю чи частково розміщена в межах іншої земельної ділянки, неодмінно порушить право власності іншого власника. В Україні законним чином склалася така фактична ситуація, коли земельні ділянки, які були надані у власність та оформлені Державними актами про право власності до 2013 року не всі внесені до відомостей Державного земельного кадастру та не відображаються у Публічній кадастровій карті Україні. Водночас, зазначений факт не позбавляє, на даний час, права власності власників таких земельних ділянок. Позивач на земельну ділянку права власності не позбавлявся, а інвентаризація землі та процес надання у власність [PERSON] земельної ділянки відбулась без врахування правовстановлюючих документів на земельну ділянку [PERSON] , внаслідок чого земельна ділянка, стала накладатись(частково) на земельну ділянку, яка надана відповідачу [PERSON] у власність та зареєстрована у державному реєстрі прав на нерухоме майно. Також слід звернути увагу суду на те, що [PERSON] письмово звертався до ГУ Держгеокадастру у Волинській області про відновлення (встановлення) меж власної земельної ділянки та внесення відповідної інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, але заява [PERSON] була проігнорована відповідачем 2. Доводи відповідача 1, викладені у відзиві на позов, не спростовують того факту, що земельна ділянка [PERSON] надана та частково накладається на земельну ділянку, яка перебуває у приватній власності позивача. Доводи відповідача не спростовують факту порушення прав позивача, як власника земельної ділянки, не спростовують неправомірності дій ДУ Держгеокадастру у Волинській області щодо надання йому ( [PERSON] ) земельної ділянки у власність без урахуванням права власності на ділянку [PERSON] . Просить задовольнити позовні вимоги. 03 вересня 2021 року представником Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надано суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що прийняте Головним управліням рішення про передачу земельної діляяянки [PERSON] є ненормативним актом суб`єкта владних повноважень, який вичерпав свою дію внаслідок виконання. Скасування цього рішення не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки право власності грунтується на правовстановлюючих документах. Обраний позивачем спосіб захисту є неналежним. Просить відмовити в задоволенні позову. 27 вересня 2021 року в судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав додаткові пояснення, які грунтувалися на запереченнях щодо доводів відповідача ГУ Держгеокадастру. Оскільки на підставі дій ГУ Держгеокадастру, як суб`єкта владних повноважень, у третьої особи виникло речове право, правомірність набуття якого осорюється позивачем, спір стосується приватноправових відносин, в такому випадку вимогу про визнаня рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права. Щодо вимоги скасувати державну реєстрацію права власності, то інших способів захисту для [PERSON] не може бути, оскільки не можливо звернутися до суду із позовом про визнання права власності за позивачем, тому що право власності позивача підтверджує державний акт, який ніким не скасований, водночас прийняте рішення, яким передано у власність землю іншій особі. Тобто, чинний власник такої землі не може відновити свої права без скасування рішення про передачу земельної ділянки іншій особі та скасування державної реєстрації права власності за такою особою. Того ж дня представник відповідача 1 [PERSON] заявив клопотання в судовому засіданні про надання сторонам терміну для укладення мирової угоди, так як відповідач [PERSON] відмовляється від частини земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку [PERSON] , просить оголосити перерву в судовому засіданні. Судом клопотання задоволено, в судовому засіданні оголошено перерву до 09:00 11 жовтня 2021 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов із зазначених в ньому підстав, просив його задовольнити, зазначив, що мирової угоди між сторонами не досягнуто, були такі наміри, однак представник відповідача так і не звернувся до позивача із текстом мирової угоди. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області - Гаврилюк М.О. в судовому засіданні позов не визнала, просила його відхилити з підстав, зазначених у відзиві, запереченнях на відзив, додаткових поясненнях. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, подані докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 1999 року Локачинською районною радою було прийнято рішення "Про передачу у приватну власність безкоштовно земельних ділянок в розмірі середньої земельної ділянки головам селянських (фермерських) господарств" №8/11 від 23.12.1999 року, відповідно до якого передано безкоштовно в приватну власність земельні ділянки із земель наданих у постійне користування для ведення сулянського (фермерського) господарства, зокрема [PERSON] , площею 2, 33 умовних кадастрових гектара, що відповідає розміру середньої земельної частки по КСП "Перше Травня" (а.с.94-97). На підставі вищевказаного рішення [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ 1797 від 01.03.2001 року, відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 2,29 га в межах згідно з планом, на території Старозагорівської сільської ради, землю передано для ведення особистого підсобного господарства (а.с.6,7). Згідно Довідки від 01.06.2021 року, виданої Локачинською селищною радою Волинської області, за межами с.Хорів знаходиться та належить [PERSON] земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 2,29 га, земельний податок сплачується з моменту виділення земельної ділянки в натурі і по даний час (а.с.98). Наказом Головного управління від 26.12.2019 року №3-3788/15-19- СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовним розміром 2 га. (а.с.46,129). 19 березня 2020 року [PERSON] звернувся із заявою до Головного управління про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність площею 2 га, кадастровий номер: 0722485200:04:000:1091, розташованої за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області (а.с.51). Наказом Головного управлінням Держгеокадастру у Волинській області серії 3 - 3217/15-20-СГ від 27.03.2020 року надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2га, кадастровий номер: 0722485200:04:000:1091 із земель сільськогогосподарського призначення державної власності, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району, без зміни цільового призначення (а.с.40). Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.04.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2065005707224, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): 51860346 від 02.04.2020 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.8-9). Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру від 13.11.2020 року на звернення позивача, повідомлено, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 2, 29 га, яка перебуває в приватній власності [PERSON] від 05.06.2020 року надісланий лист ГУ "Держгеокадастру від 23.06.2020 року, в якому зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі включає згоду власника земельної ділянки на відновлення меж земельної ділянки користувачем. При цьому зазначено, що згідно наказу ГУ "Держгеокадастру" від 01.06.2020 року надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 0722485200:04:000:0935, згідно наказу ГУ "Держгеокадастру" від 27.03.2020 року надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 0722485200:04:000:01091 (а.с.186). Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яка розташована на території колишньої Старозагорівської сільської ради Локачинського району та належить [PERSON] на підставі державного акту серії ВЛ № 1797 від 01.03. 2001 року, виконавцем робіт ФОП [PERSON] встановлено, що на земельній ділянці [PERSON] сформовані інші земельні ділянки, що унеможливлює реєстрацію земельної ділянки [PERSON] в Державному земельному кадастрі. Зокрема, на земельну ділянку [PERSON] площею, 2, 29 га в частині 0, 7048 га (447, 54 м) накладається земельна ділянка з кадастровим номером 0722485200:04:000:1091, належна [PERSON] (а.с. 167-182). Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог ст.140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ)відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Згідно з п. 7 Розділу 10 "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.10 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр», усі державні акти, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними, незалежно від наявності чи відсутності кадастрового номера. Як встановлено судом [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2, 99 га, що знаходиться на території Старозагорівської сільської ради, відповідно до державного акту від 01.03.2001 року серії ВЛ № 1797, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 60. Право власності на вказану земельну ділянку чи частину цієї земельної ділянки не припинено з підстав, передбачених ст. 140 ЗК України. Зазначений державний акт є дійсним, в судовому порядку не оспорювався. Надання у власність земельної ділянки [PERSON] земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 0722485200:04:000:01091 відбулось без врахування правовстановлюючих документів на земельну ділянку [PERSON] площею 2, 99 га, внаслідок чого земельна ділянка, право на яку у позивача виникло на підставі Державного акту від 01.03.2001 року серії ВЛ № 1797, стала накладатись на земельну ділянку, яка надана відповідачу [PERSON] у власність згідно наказу ГУ Держгеокадастру від 27.03.2020 року та зареєстрована у державному реєстрі прав на нерухоме майно. Таким чином, частина земельної ділянки [PERSON] вибула з власності його законного володільця поза його волею, та надана ГУ Держгеокадастру у Волинській області у власність [PERSON] з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема частини п`ятої ст.116 ЗК України та поза межами наданих йому частиною четвертою ст.122 ЗК України повноважень. Згідно із частиною 1 статті 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Право або інтерес позивача, який вважає себе власником земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності іншої особи. Таким чином, суд приходить до висновку, що видання Головним управлінням Держгеокадастру оспорюваного наказу про надання у власність [PERSON] земельної ділянки 2 га з кадастровим номером 0722485200:04:000:1091 порушує права позивача як власника земельної ділянки 2,29 га, що знаходиться на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району і підлягає визнанню недійсним, а тому запис про проведену державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 0722485200:04:000:1091, яка накладається на межі належної на праві власності земельної ділянки площею 2,29 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ №1797 від 01.03.2001 року, підлягає скасуванню. Отже, позов слід задовольнити. Доводи відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про те, що реєстрація земельної ділянки, яка проведена після інвентаризації земель на території Старозагорівської сільської ради, проведена на основі даних Державного земельного кадастру, в якому відомості про належну позивачу на праві постійного користування земельну ділянку площею 2,29 га, були відсутні, а тому надання у власність земельної ділянки [PERSON] проведено законно, не заслуговують на увагу суду з огляду на наявність у [PERSON] правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку і проведення інвентаризації та надання у власність без врахування вказаних правовстановлюючих документів. Покликання представника відповідача [PERSON] щодо того, що що у рішенні Локачинської районої ради від 23.12.1999 року, відповідно до якого [PERSON] надано земельну ділянку площею 2, 29 га, немає посилання на те, що дана земельна ділянка передається для ведення особистого підсобного господарства, є безпідставними з огляду на те, що у державному акті від 01.03.2001 року, яким посвідчується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2, 99 га вказано призначення - для ведення особистого підсобного господарства. У рішенні Локачинської районної ради від 23.12.1999 року, відповідно до якого [PERSON] надано земельну ділянку площею 2, 29 га зазначено, що земля передається у особисту приватну власність. Ні в рішенні Локачинської районної ради, ні в державному акті від 01.03.2001 року не зазначено, що земельна ділянка передається для ведення селянського (фермерського) господарства. Перевіряючи вказані доводи судом встановлено, що 27 вересня 1996 року було зареєстровано Селянське Фермерське господарство "Віктор" [PERSON] , керівником якого був [PERSON] , що вбачається з Довідки №2380 та статуту СФГ(а.с.210-213). В 1996 році відділом земельних ресурсів ГВБ Локачинської райдержадміністрації було розроблено проект по відведенню земельної ділянки в постійне користуваня для ведення селянського фермерського госодарства [PERSON] , розташованої на землях запасу Старозагоівської сільської ради Локачинського району Волинської області та розпорядженням про виділення земельних ділянок для ведення СФГ від 11.04.1996 року [PERSON] було надано 7,4 га ріллі із земель запасу Старозагорівської сільської ради (а.с.78-93). На підставі розпорядження Локачинської РДА №94 від 11.04.1996 року [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку площею 7,50 га для ведення селянського фермерського господарства, що стверджується Державним Актом на право постійного користування землею виданим громадянину України серії ВЛ 81. Доводи про те, що земельна ділянка площею 2, 99 га, належна [PERSON] відповідно до державного акту від 01.03.2001 року отримана для ведення селянського (фермерського) господарства, жодними доказами не підтверджено. Згідно зі статтею 21 ЦК України в редакції, чинній на момент видачі оскаржуваного наказу, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії або нормативно-правовий акт, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З огляду на вказані положення аргументи відзиву ГУ Держгеокадастру у Волинській області про те, що оскаржувані накази Держгеокадастру не можуть бути предметом судового розгляду, підлягають відхиленню. Покликання відповідачів у відзивах про те, що координати земельної ділянки, наданої [PERSON] не визначені, місце розташування її невідоме спростовуються наданою позивачем технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки [PERSON] (а.с. 167-182), Викопіровкою з плану землекористування КСП «Перше Травня» Локачинського району Волинської області, доданою до відповіді на відзив позивачем. Доказів іншого місця розташування земельної діляки [PERSON] , суду не надано. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що земельна ділянка [PERSON] лише частково накладається на земельну ділянку [PERSON] , а тому в разі скасування наказу ГУ Держгеокадастру від 27.03.2020 року, [PERSON] буде позбавлено всієї земельної ділянки, яка надана йому відповідно до цього наказу, суд зазначає, що після скасування наказу відповідач [PERSON] може повторно реалізувати своє право на одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом, оскільки вважатиметься таким, що вказане право не реалізував. Таким чином, доводи відповідачів не спростовують висновків суду. Сплачений судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України в сумі 1818 грн. слід стягнути з відповідачів на користь позивача, по 908 грн з кожного.

Outcome: approved