Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

06 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що з 10.09.1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 08.05.2019 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , та двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Позивач не може самостійно забезпечити належний рівень життя для своїх дітей, оскільки отримує заробітну плату на рівні мінімального. Натомістьвідповідач здійснює підриємницьку діяльність, від якої отримує дохід, у його власності в м. Здолбунів перебуває будинок, також йому належить автомобіль марки Опель Віваро, а тому, на думку [PERSON] , останній має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, проте у добровільному порядку не виконує свій батьківський обов`язок, хоча зобов`язаний це робити. Посилаючись на викладені обставини позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 2118 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі. 09.10.2019 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав частково, зокрема зазначив, що готовий сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1059 гривень щомісячно на кожну дитину. Посилався на те, що за період перебування у шлюбі він не ухилявся від виконання обов`язку утримувати своїх дітей, зокрема повністю забезпечував дітей всім необхідним, та в подальшому не має наміру ухилятися. Підтвердив те, що займається підприємницькою діяльністю, однак зазначив, що його середньомісячний дохід від такої діяльності становить приблизно 3500 гривень. Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити частково. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Януль В.С. позовні вимоги підтримали повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просили такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що не погоджується із розміром аліментів, який просить стягнути позивач на утримання дітей. Пояснив, що готовий сплачувати аліменти у розмірі 1100 гривень щомісячно на кожну дитину. Не заперечував, що у його власності знаходиться будинок за адресою: [ADDRESS] , з якого він у подальшому планує зробити магазин. Зазначив, що йому дійсно належить транспортний засіб Opel Vivaro 2006 року випуску, який він придбав у цьому році за дві тисячі доларів США. Також зазаначив, що займається підприємницькою діяльністю, однак дохід від такої діяльності має мінливий характер, а тому посилання позивача на те, що він має можливість сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 2118 гривень є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. З огляду на викладене просив позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.09.1993 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2019 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04.09.2003 року та серії [NUMBER] від 31.05.2006 року. Також встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловму приміщенні осіб від 22.08.2019 року №02/11.1-4632, виданою Здолбунівською міською радою. Як убачається із витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, відповідач [PERSON] з 14.04.1999 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, види діяльності: роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Судом встановлено, що домовленості щодо участі у витратах на утримання дітей між сторонами не досягнуто. За відсутністю домовленості між батьками щодо участі в утриманні дитини той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду надано довідку №1472/ФОП/17-00-53-05 від 11.10.2019 року, видану Головним управлінням ДПС у Рівненській області про те, що він у період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року перебував на спрощеній системі оподаткування (1 група) та від занять підприємницькою діяльністю згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку задекларував дохід за 1 півріччя 2019 року - 21000 гривень. На підтвердження свого стану здоров`я відповідач надав Епікриз №12998 виданий Стоматологічним відділенням щелепно-лицевої хірургії, згідно якої [PERSON] поступив у відділення 15.07.2019 року з діагнозом: кіста внутрішньої щелепи справа в межах 1,2 зубів. Згідно довідки про доходи №40, виданої 19.07.2019 року, позивач [PERSON] працює на посаді чергової по переїзду 2 розряду у АТ «Укрзалізниця» Регіональна філія «Львівська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненська дистанція колії» та загальна сума її доходу за період з січня 2019 року по червень 2019 року становить 33659,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Пpo Державний бюджет на 2019 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають з позивачкою, яка отримує мінімальну заробітну плату. Також суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, та те, що він займається підприємницькою діяльністю, що дає йому можливість отримувати дохід, відсутність у нього інших осіб на утриманні, а також наявність у нього нерухомого майна, а саме - будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а також транспортного засобу Opel Vivaro 2006 року випуску, придбаного ним 06.02.2019 року. Наявність у відповідача указаного майна підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №186594158 від 29.10.2019 та Витягом з Єдиного державного реєстру МВС України від 28.10.2019 року. Також суд враховує встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (від 6 до 18 років), який на день ухвалення рішення становить 2118 грн. Суд зазначає, що при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд має прагнути не до зрівняння матеріального становища платника і одержувача аліментів, а також не до визначення суми утримання у пропорційному відношенні до доходу платника, а досягає тієї мети, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Врахувавши усі вищевикладені обставини, а також те, що спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд приходить висновку, що визначений судом розмір аліментів у розмірі 1400 грн. на кожну дитину не буде ставити в тяжке матеріальне становище відповідача, та відповідатиме інтересам і потребам дітей й забезпечить їм нормальний розвиток. Позивачкою не доведено, а судом не здобуто достатніх доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем доходів у розмірі, які б дозволяли стягувати щомісячно аліменти у розмірі 2118 грн. на кожну дитину. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial