Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

21 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки та стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Позивач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 12 вересня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. 27 вересня 2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому позов визнав частково, а саме не заперечує проти стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки в розмірі 849,50 гривень та просив відмовити в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини (а.с.22-23). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 листопада 2017 року (а.с.7). [PERSON] народилася [INFO] в свідоцтві про народження якої батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №1858 від 20 серпня 2019 року вбачається, що неповнолітня дочка перебувають на утриманні матері [PERSON] (а.с.9). Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.180-182 Сімейного кодексу України (далі Сімейного кодексу України), за змістом яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Позивач в позові зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дитини відповідач не надає. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів, згідно положень ст.182 Сімейного кодексу України, суд бере до уваги, що відповідач фізично здоровий, відсутність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, а тому як батько повинен брати участь у забезпеченні належного матеріального рівня утримання дитини, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року №2629-VІІІ, з огляду на рівність обов`язку щодо утримання дитини кожним з батьків, суд визначає розмір аліментів для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, які підлягають стягненню на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, в сумі 849 гривень 50 копійок щомісячно. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов`язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дочку, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для часткового задоволення позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що малолітня дитина - проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, тому у сукупності наведених обставин з урахуванням положень ст.84 Сімейного кодексу України є підстави для стягнення аліментів на утримання дружини. Суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлено позов до відповідача з вимогою про стягнення коштів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, про те суд дану позовну вимогу задовольняє частково в розмірі 500 гривень з відповідача, оскільки відповідач має на утримання неповнолітню дочку [PERSON] , 2004 року народження, працює водієм ФОП [PERSON] , окрім того суд бере до уваги те, що з 01 січня 2019 року КМ України встановлений розмір мінімальної заробітної плати - 4173 гривні, а стягнення аліментів не має призводити до скрутного становища платника, а тому суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини частково в розмірі 500 гривень. Частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовну заяву [PERSON] пред`явлено нею особисто до суду 21 серпня 2019 року, тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial