Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

31 жовтня 2017 року позивач звернувся до Центрального районного суд м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 16257,74 грн. за договором б\\н від 17 травня 2012 року, яка складається з 7071,95 грн нарахованих відсотків за користування кредитом та 8177,53 грн нарахованої пені, а аткож штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн фіксована частина та 750,37 грн процентної складової. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.11.2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду про забезпечення доказів від 19.06.2018 року витребувано у ПАТ КБ "Приватбанк" розгорнутий розрахунок заборгованості із наданням обґрунтування щодо погашення тіла кредиту та нарахування відсотків (зазначенням відсоткової ставки та за який період були нараховані відсотки) за кредитним договором №б/н, укладеним з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 28 березня 2019 року Банком подана уточнена позовна заява , в якій Банк просить стягнути з [PERSON] забаргованість за кредитним договром станом на 18 березня 2019 року у розмірі 60 191,20 грн, з яких - 9055,40 грн заборгованість за простроченим тілом кредита, 45294,36 грн нарахованої пені за прострочене зобовязання, 2499 грн заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а аткож штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн фіксована частина та 2842,44 грн процентної складової. Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 17 травня 2012 року між сторонами укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідач [PERSON] (далі- Позичальник ) отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. Складовою укладеної між сторонами угоди є заява клієнта, Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифи банку, про що прямо зазначено в заяві з підписом позичальника, де також зазначено, що він погоджується, що разом це складає договір про надання банківських послуг. Позивачем надано до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг ( без зазначення періоду , протягом якого були чинними ці правила та чи діяли вони на момент укладання договору), де п. 2.1.7.6 передбачена сплата штрафу при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів - у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За такого, вочевидь вбачається, що на час виникнення спірних правовідносин між сторонами була чинною інша редакція Умов та правил надання банковських послуг , отже суд бере до уваги тарифи та умови, зазначені в самій заяві, так інших документів, які були б підписані обома сторонами кредитного договору під час його укладання - суду не надано. Також до позовної заяви додано два розрахунки за договром, асаме один становм на 31 серпня 2015 року , за яким заборгованість за тілом кредиту становить 7046,56 грн., заборгованість за процентами 364,96 грн., а також станом на 10.09.2017 року , яка складається з 7071,95 грн нарахованих відсотків за користування кредитом та 8177,53 грн нарахованої пені, а також судових штрафів у розмірі 1250,37 грн. На виконання ухвали суду про забезпечення дооказів , позивачем надано виписка по рахункам відповідача за період з 10.04.2013 року 01.11.2017 року. Зазначено, що надати суду більш детальний розразхунок заборгованості не надається можливим з технічних причин. Пояснення щодо сплати тіла кредиту - не надані суду. Пояснення щодо в рахунок погашення якої саме заборгованості за кредитом спрямовувалися банком платежі внесені відповідачем ( а це протягом 2012-серпня 2015 років приблизно 12 260 грн, а також протягом вересня 2015 року- вересня 2017 року - 8725 грн.) - також на виконання вимог ухвали суду від 19.06.2018 року позивачем не надані. До уточненої позовної заяви Банком додано розрахунок заборгованості за кредитом станом на 18.03.2019 року , згідно якої : погашено заборгованості за тілом кредиту 3654,80 грн, за простроченим тілом кредита 3295,83 грн, по відсотках - 0,00 грн, по пені та штрафам - 1658 грн. Заборгованість за тілом кредиту - 0,00 грн, за простроченим тілом кредиту - 9055,40 грн, заборгованість за нарахованими вдсотками -0,00 грн., нарахована пеня за прострочення зобовязання -45294,36 грн, заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 2499 грн, заборгованість за судовими штрафами - 3342,44 грн. З наданої банком виписки по рахунку [PERSON] , вбачається, що останнє автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти [NUMBER] у розмірі 1500 грн відбулося 22 вересня 2016 року ( переведення особових коштів здійснено самим клієнтом банку) та поповнення готівкою своєї карти в терміналі самообслуговування у розмірі 500 грн 23.10.2016 року., у відділенні банку - 25.02.2017 року - 300 грн. Дотепер відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом станом на 18 березня 2019 року становить 60 191,20 грн, з яких - 9055,40 грн заборгованість за простроченим тілом кредита, 45294,36 грн нарахованої пені за прострочене зобовязання, 2499 грн заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн фіксована частина та 2842,44 грн процентної складової. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами і тарифами складає між ним і банком кредитний договір, отже, відповідач був ознайомлений з указаними Умовами, банк надав повну інформацію про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві ( і з подальшими змінами - також зобов`язується ознайомлюватися самостійно). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов`язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Пунктом цих Умов передбачено, що позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, та комісії на умовах цього Договору. Пунктом 1.1.3.2.3 передбачено право банку змінювати самостійно Тарифи банку, при цьому банк зобовязаний за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, а саме в виписці по картрахунку. Про збільшення кредитного ліміту банк приймає рішення в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта. Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та Постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За такого, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Таким чином, у стягненні суми пені слід відмовити. Що стосується стягнення штрафів, то їх сума, що підлягає стягненню, становить 500,00 грн. (фіксована частина) та 478 грн. процентної складової пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 10 033,40 грн. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 554, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов`язань, узятих на себе за договорами, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить320,21 грн. ((10033,40 грн. - сума задоволених вимог: 60191,20 грн.х100%=0,166 х 1921 грн.).

Outcome: partial