Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] У позові зазначив, що, відповідно до підписаної відповідачкою заяви №б/н від 31 травня 2010 року, остання отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] взяті на себе зобовязання за вказаним договором не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 30984,30 грн., що складається із заборгованості за кредитом 1956,11 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 23476,56 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3600,00 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн., штрафу (процентної складової) -1451,63 грн. У звязку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором загальною сумою 30984,30 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача просив суд справу розглянути без його участі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, належним чинов була повідомлена про час та місце розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення слухання справи не надала. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 травня 2010 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір про отримання кредиту в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою за користування кредитом 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначений договір складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку» (а.с.10-22). Пунктами 1.1.3.2.3, 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт надає банку свою згоду встановлювати кредитний ліміт та в будь-який момент змінювати його. Згідно з п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг», за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. У відповідності до п.2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із зобовязань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом. Як вбачається з п.2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», у випадку виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачці кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобовязань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та відсотки за користування кредитом. Станом на 31 жовтня 2016 року їй нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 30984,30 грн., з яких заборгованість за кредитом 1956,11 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 23476,56 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3600,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) -1451,63 грн. Відповідачка суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем по кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом - 1956,11 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 23476,56 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3600,00 грн., є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафу, суд виходить з того, що за ч.2 ст.549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобовязання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобовязання. За змістом цього зобовязання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу повязане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобовязання. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення штрафу є обґрунтованими лише в розмірі фіксованої частини 500,00 грн., яка передбачена «Умовами і правилами надання банківських послуг», а тому підлягають задоволенню лише в цій частині. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial