Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У червня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову зазначила, що 15.09.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №517. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та постійно знаходиться на її вихованні та утриманні. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивачка після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач свого обовязку щодо утримання дитини не виконує, у звязку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій, просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, бажає лишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився, з не відомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивачки, \~вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. \~ Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №517, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія І-ЖС № 067981 від 15.09.2000 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], серія І-ЖС № 099788 від 28.12.2000 року. Дитина після розірвання шлюбу проживає з позивачкою, майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Подружнє життя у сторін \~не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. На підставі викладеного суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивачки, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. \~ Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Судом встановлено, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина постійно проживає та знаходиться на утриманні матері. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, повязаних з розглядом справи, з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved