Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

14.02.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з відповідачем вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06 березня 2013 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Незважаючи на те, що на її піклуванні та утриманні перебуває дитина, відповідач ніякої матеріальної допомоги або моральної підтримки не надає, та повністю ігнорує дитину. Згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 лютого 2013 року з відповідача, стягуються аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Однак на її неодноразові прохання до відповідача про надання допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. На даний час вона перебуває у важкому матеріальному становищі, оскільки безробітна. Крім того, їх син навчається у 3 класі КЗ "Благодатська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Зміївської районної ради Харківської області" та має захворювання обох очей і кожні півроку проходить обстеження і лікування у медичному закладі, що призводить до додаткових витрат на дитину. Сам відповідач не повідомляє про свої доходи і приховує свої заробітки, що є підставою звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. 11.04.2018 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він не визнав позов, та просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08 лютого 2013 року вже вирішено стягувати на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доход), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Міжгірським районним відділом ДВС Головного територіальною управління юстиції в Закарпатській області 18 серпня 2016 року відкрите виконавче провадження ВП №51992380. Навіть без відкриття вказаного виконавчого провадження, він усвідомлюючи свій обов'язок утримувати свого сина, добровільно надсилав кошти різними способами: поштовим переказом чи сплачував на рахунок колишньої дружини. Після розірвання шлюбу ним за власні кошти придбано сину ноутбук, а в червні 2017 року куплено та відправлено велосипед вартістю 2850 грн, що виходячи з розміру його пенсії, яка складає 1452 грн 00 к., є дуже дорогою покупкою. З моменту винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів, його стан здоров'я погіршився, а матеріальне становище не змінилося. Він проживає у батьківському будинку в [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON], нерухомою майна у приватній власності не має, грошових коштів у банківській установі теж. Він є інвалідом ІІІ групи. В зв'язку зі своїм захворюванням часто перебуває на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах Закарпатської області, що також потребує чималих додаткових коштів. Пославшись до судової практики, вказав про відсутність у нього нерегулярного, мінливого доходу, який передбачав би призначення аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що її інтереси представлятиме адвокат [PERSON] Під час судового розгляду представник позивача - адвокат [PERSON] в цілому підтримав позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас зазначив, що доказів наявності у відповідача інших, крім пенсії по інвалідності, доходів позивачка не має. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, що, за наявності відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи за його відсутністю. Вислухавши представника позивачки, дослідивши відзив відповідача, письмові докази оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно свідоцтву про народження та рішення Зміївського районного суду Харківської області від 06.03.2013, довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (за наявними відомостями) Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №537 від 12.02.2018, вбачається, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою в [ADDRESS] (а. с. 6, 8, 9). За рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08 лютого 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2012 до досягнення ним повноліття. (а. с. 7). Постановою начальника Міжгірського районного відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. (а. с. 35). Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою Сер. МСЕ №0100559 серія 7-66 КА, потребує лікування, перебуває на обліку у Міжгірському об'єднаному управлінні ПФУ Закарпатської області та отримує соціальну пенсію як інвалід ІІІ групи, з пенсії проводяться відрахування аліментів. (а. с. 36-41). [PERSON] не має у власності нерухомого майна, проживає у будинку батьків разом зі своєю дружиною [PERSON], що підтверджується довідкою №29 від 02.04.2018 Лозянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. (а. с. 34). Також, відповідачем [PERSON] надано копії квитанцій про грошові перекази на ім'я позивачки (а. с. 43-45) та квитанції про придбання та відправку на адресу позивачки велосипеду для дитини (а. с. 42). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачкою не надано доказів на підтвердження розміру доходів відповідача та наявності цих доходів у розмірі, достатньому для утримання з них аліментів у твердій грошовій сумі по 2000 грн 00 к. щомісячно. Водночас, з урахуванням того, що чинним законодавством (стаття 182 Сімейного кодексу України) підвищений мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, наявні підстави для збільшення розміру аліментів до гарантованого мінімального розміру. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом збільшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2013 №2014/4530/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial