Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вище вказаним позовом, який в судовому засіданні підтримала його представник [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначив, що вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.03.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік. Вироком суду відповідача визнано винним в тому, що він 25.12.2013 р. близько 10 год. 30 хв., будучі мисливцем та маючи посвідчення мисливця серії [NUMBER], виданого 16.08.1997 р., маючи при собі сезонну картку, приїхав на озеро Іванове, яке знаходиться за с. Збур'ївка Голопристанського району, де під час полювання помилково, рахуючи що побачив у траві біля озера і на воді гусей, якими були муляжі гусей, сприйняв їх за справжню пернату дичину і маючи при собі рушницю, 1966 року випуску, яка знаходилась у нього у власності на підставі дозволу [NUMBER], виданого 08.02.2006 року, не допускаючи можливості спричинення тілесних ушкоджень будь-яким особам, хоча повинен був і міг їх передбачити, вистрелив в бік муляжів гусей із рушниці, зарядженій універсальним картечним патроном, діаметром 6.5 мм., виготовленим заводським способом, в результаті чого попав в голову позивачу, коли він знаходився серед муляжів гусей у мисливському хроні. В результаті необережних дій відповідача позивачу було спричинено згідно з висновком судово-медичної експертизи №148 від 10.02.2014 року наскрізне кульове поранення волосистої частини м'яких тканин голови, забій головного мозку середнього ступеня, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров'я. В результаті отриманої травми проходив курс лікування. В результаті протиправних дій відповідача, як зазначив позивач, йому були завдані фізичні та душевні страждання, які полягають у наступному. Від пострілу отримав забій головного мозку та інші супутні ускладнення здоров'я. Перші кілька днів після отримання травми відчував та і на даний час відчуває постійний головний біль, іноді настільки нестерпний, що потребує знеболюючого. Також перші три-чотири дні супроводжувались нудотою, через що майже не міг їсти. Весь час перебування в лікарні, як для будь-якої людини, був великим стресом, був позбавлений можливості нормально спілкуватись із сім'єю, друзями і колегами. Знаходження в лікарні серед хворих та травмованих людей (особливо в нейрохірургічному відділенні) є психічно тяжким випробуванням. Через протиправні дії відповідача вимушений був жити протягом трьох тижнів у лікарні. Постійно відчував "моральний тиск" від перебування серед стін палати. Життя в лікарні також пов'язано і з певним дискомфортом: встановлений закладом режим дня, відсутність звичних предметів побуту та якісної смачної домашньої їжі, галасливі пацієнти. Приймання ліків, надто болючі ін'єкції, проходження медичних процедур та обстежень протягом двох місяців після інциденту. Стаціонарне лікування унеможливило проживання із сім'єю та проводження вільного часу із дружиною і дітьми. Після переходу на амбулаторне лікування, також не міг приділяти достатньої уваги близьким людям та домашнім справам. Крім складнощів у проводженні часу із сім'єю, порушення нормальної течії життя включає також майже двомісячну відсутність на роботі, обмеження у спілкуванні з друзями та відвідуванні громадських місць. Оцінює спричинену моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила та підтримала позовні вимоги і просила стягнути з відповідача моральну шкоду згідно висновку судово-психологічної експертизи у розмірі 54 810 грн., оскільки вважає, що з боку відповідача було допущено грубу необережність, яка полягає у застосуванні відповідачем під час полювання картечної зброї. Відповідача позовні вимоги визнав частково, з висновком експертизи не погодився, оскільки вважає, що проведені експертом розрахунки не вірні, при проведенні розрахунку експертом використана «базова сума матеріального еквівалента моральної шкоди» у розмірі 200 мінімальних заробітних плат, а треба використовувати 150 мінімальних заробітних плат. Таким чином і подальші застосування коефіцієнтів є невірними. Згідно його розрахунку моральна шкода при простій необережності буде складати 10 276 грн., яку він визнає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, між іншим, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом було встановлено, що вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.03.2014 р. [PERSON] було визнано винним за ст. 128 КК України в тому, що він з необережності спричинив потерпілому [PERSON] під час полювання середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також призначено покарання згідно санкції даної статті. Висновком судово-психологічної експертизи визначено, що в результаті досліджуваних за матеріалами справи подій [PERSON] переніс помірно виражений невротичний стан (який супроводжувався фізичними стражданнями, емоційними порушеннями, тривогою, страхами, негативними переживаннями, порушеннями працездатності, порушенням соціальних контактів), який перешкоджав і перешкоджає його активному індивідуальному і соціальному функціонуванню. Досліджувана за матеріалами справи ситуація є для [PERSON] психотравмуючою: коефіцієнт «сумарного стресового еквівалента» відповідає помірно вираженому ступеню. Сума матеріального еквіваленту моральної шкоди для [PERSON] може дорівнювати: а) при простій необережності дій відповідача - 27 405 грн .; б) при грубій необережності дій відповідача - 54 810 грн.; в) при непрямому умислі дій відповідача - 82 215 грн; г) при прямому умислі дій відповідача - 109620 грн. Відповідно до ст. 23 Кримінального Кодексу України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої Кримінальним кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Отже, формами вини за кримінальним правом України є: 1) умисел (ст. 24 КК України): 2) необережність (ст. 25 КК України). Необережність є двох видів: злочинна недбалість і злочинна самовпевненість. Таким чином, у кримінальному законодавстві України відсутнє поняття простої або грубої необережності. А відтак, суд не може оперувати вказаними експертом поняттями при прийнятті рішення. З урахуванням події злочину, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених позивачу, які є середніми, форми вини, якою є необережність, характеру тілесних ушкоджень та наслідків, що наступили після отриманої травми, тривалості лікування, суд вважає справедливим і достатнім визначення у грошовому виразі спричиненої моральної шкоди у розмірі 27 405 грн., який запропонований експертом як розмір моральної шкоди при простій необережності. Наданий відповідачем розрахунок суд не може прийняти як належних доказ, оскільки він не достатньо вмотивований та обґрунтований. При цьому відсутні будь-які підстави для визнання висновку експерта не відповідаючим вимогам закону та відповідним спеціальним нормам. Тому при вирішення даного спору суд бере до уваги та використовує експертний висновок. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial