Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що 27.07.2018 р. о 02-00 год відповідач в [ADDRESS] у дворі будинку вигулював собаку породи «Ам.Стаф» без повідка та намордника, внаслідок чого вказана собака покусала собаку позивача породи «Шпіц», чим було заподіяно шкоду майну. 25.09.2018р. постановою Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 27.07.2018р. після скоєння нападу, позивач відвезла свою собаку до найближчої працюючої ветеринарної клініки, в якій проведено огляд та встановлено множинні кусані рани, пневмоторакс. У зв`язку з довготривалим лікаванням собаки позивача, останні понесла матеріальні збитки для відновлення здоров`я собаки на загальну суму 7821,95 грн. Крім того, позивачу було завдано значної моральної шкоди, яка проявлялась в душевних та моральних стражланнях, порушенні нормального ритму життя позивача. Весь період лікування собки з 27.07.2018р. по 11.08.2018р. позивач та члекни її сім`ї не могли повноцінно працювати, адже щодення треба було возити собаку в клініку на лікування, а вдома - вести постійний нагляд за нею. Наприкінці лікування в собаки сталось загоєння ран, що різко погіршило її стан та, в свою чергу, спричинило позивачу додаткові душевні страждання, які позивач оцінює в 5000,00 грн. Ухвалою суду від 16.04.2019р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 21.05.2019р. до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач стверджував, що нападу на собаку позивача не було, а вказані свідки [PERSON] та [PERSON] були відсутні на місці конфлікту. 27.07.2018р. відповідачу допомагав вигулювати собаку [PERSON] , оскільки на той момент відповідач був на милицях після перелому ноги, а на першому поверсі [PERSON] чекала, щоб забрати собаку до квартири. Інших собак не бачили. Крім того, [PERSON] пояснив, що собаку позивача було знайдено біля магазину "Еко-маркет" через кілька годин після конфлікту. Оскільки експертиза не проводилась та враховуючи фізіологію собаки, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовної заяви. Ухвалою суду від 02.07.2019р. призначено по справі судове засідання та виклакано учасників справи. В судовому засідання позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній олбставинами та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що позов є необгрунтаваним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки жодних експертиз щодо встановлення укусів саме його собакою не проведено. Дослідивши матеріали справи та пояснення учасників, судом встановлено наступне. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією вилученого собаки (а.с.7). Згідно вказаної постанови 27.07.2018 року приблизно 02:00 год. [PERSON] в [ADDRESS] у дворі будинку вигулював собаку породи «Ам.Стаф» без повідка та намордника, внаслідок чого вказана собака покусала собаку [PERSON] , породи «Шпіц», чим було заподіяно шкоду майну. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності, особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені матеріальні витрати в розмірі 7821,95 грн., у зв`язку з лікуванням тварини. Матеріальні витрати позивача підтверджуються наданими копіями товарними чеками (а.с.10-46). Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, але не виключно, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до висновку щодо застосування норм права викладеного в постанові Верховного Суду у справі № 753/7281/15 від 23.01.2018 року відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. З урахзуванням викладеного, суд вважає доведеним, наявність матеріальної шкоди, завданої відповідачем, протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, вини відповідача. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно роз`яснень, викладених в постанові Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В судовому засіданні позивачем не підтверджено завдання моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., однак суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корисить позивача понесену моральну шкоду в розмірі 500,00 грн., враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial