Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

що позивач звернулася із даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем [PERSON] з 20.02.1971 р. по [INFO] перебували у шлюбі, у якому народилася дочка - [PERSON] , яка є відповідачем. Після розірвання шлюбу, [PERSON] заявляє, що спірне будинковолодіння належить лиш йому і їхній дочці на підставі свідоцтва про право власності та договору дарування, тому вона вважає, що дане майно слід поділити, за виключенням майна дочки. У 1992 році позивач з чоловіком вирішили побудувати житло. З 1987 року вона їздила за кордон на заробіки і всі зароблені кошти вкладала у будівництво житла. Для будівництва та обслуговування житлового будинку, мати [PERSON] у 1992 році передала їм земельну ділянку і у цьому ж році чоловік отримав дозвіл на будівництво. За час спільного проживання у шлюбі подружжя придбало: житловий будинок - літера «А», літню кухню - літ, «Б», гаражі - літ. «В» і «Д», комора-літ. «Г», огорожа №1, огорожа №2, ворота №3 ворота №4, які знаходяться по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 29.12.1994 року на ім`я [PERSON] . Ринкова вартість домоволодіння в цілому складає 1525 335 грн., а вартість ј частини складає 381 334 грн., що підтверджується висновком № 5516 від 21.05.2020 року. Відповідачем [PERSON] приватизовано земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що також підлягає поділу. Вартість вищезазначеної земельної ділянки в цілому становить 34 000 грн., а вартість ј частини становить 8500 грн., що підтверджується висновком про експертну грошову оцінку. Половину домоволодіння подаровано дочці [PERSON] , що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 31.05.2008 року. Відповідач [PERSON] фактично користується другим поверхом житлового будинку, гаражем та Ѕ частиною земельної ділянки. Першим поверхом житлового будинку користується позивач та [PERSON] . Отже, їй, як подружжю належить половина домоволодіння, за винятком того, що відповідачу [PERSON] подаровано Ѕ частину домоволодіння, а решта Ѕ частина домоволодіння, а саме перший поверх житлового будинку, а також літня кухня, гараж та комора підлягають поділу між нею та відповідачем [PERSON] по ј частині першого поверху житлового будинку, по ј частині і літньої кухні, комори та Ѕ гаражу. Відповідно до довідки від 24.06.2020 року про технічно можливий поділ домоволодіння, за мною, [PERSON] , необхідно визнати право власності на житлову кімнату №1-4 площею 26,1 кв.м. на першому поверсі, в спільному користуванні залишити: коридор №1-1, коридор №1-2, сходова клітка №1-6, кухня №1-7, ванна №1-9, вбиральня№1-10, котельня, які також розташовані на першому поверсі, решта житла визнати за відповідачем [PERSON] . Згідно поділу житлового будинку і господарських будівель повинна бути поділена між мною та відповідачами земельна ділянка розміром 0,1000м кв. Згодом уточнивши позовні вимоги, позивач просила визнати за [PERSON] право власності на ј частину першого поверху житлового будинку, а саме: на житлову кімнату № 1-4 площею 26,1 кв.м. на першому поверсі, в спільному користуванні залишити: коридор № 1-1, коридор № 1-2, сходова клітка № 1-6, кухня №1-7, ванна №1-9, вбиральня № 1-10, котельня, які також розташовані на першому поверсі та визнати за нею право власності на Ѕ частину гаражу, ј частину літньої кухні та ј частину комори, ј частину підвалу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та залишити у спільному користуванні комунікаційні системи. Визнати за [PERSON] право власності на ј частини житлового будинку, Ѕ частини гаражу, ј частини літньої кухні та ј частини комори. Визнати за нею право власності на ј частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 2610400000:21:006:0032 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд пропорційно розподілу будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . 02.07.2020 р. судом відкрито загальне позовне провадження. Відповідачем [PERSON] подано відзив та доповнення до відзиву на позов у якому він категорично заперечив проти позовних вимог з наступних міркувань. Вважає, що поділ будинку на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати державним будівельним нормам згідно експертного висновку, який наразі відсутній. Оскільки, для поділу будинку потрібна технічна можливість, яка відсутня на даний момент, тому за відсутності таких умов, виділ в натурі суперечитиме вимогам Закону. Вважає, що довідка від 24.06.2020 р. на яку посилається позивач, як на висновок, згідно якого можна поділити спірне майно в натурі, не є повноцінним експертним висновком, який би давав технічну можливість поділити спірне будинковолодіння, і, позаяк даний висновок не містить варіантів поділу будинку, оскільки згадка у ньому про можливість користуватися заднім входом не є достатньою для обгрунтування технічної можливості утворення двох повноцінних квартир у спірному будинковолодінні. Тому, запропонований варіант поділу спірного будинку не передбачає в результаті виділу кожному із співвласників окремого відокремленого приміщення з усіма комунікаціями, з власним окремим входом та допоміжними приміщеннями. Зокрема, також зазначив, що у 2007 році померла його мати, яка саме і самотужки організувала будівництво спірного будинку з придбаних нею матеріалів за свої кошти, а будівельні роботи виконував [PERSON] , тому ні позивач ні він не приймали участь у будівництві. Спірне домоволодіння він оформив на себе, згідно маминого заповіту. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, вважають заперечення подані у відзиві безпідставними, оскільки спірний будинок будувався у період перебування сторін у шлюбі та у 1994 році був зданий в експлуатацію. Протягом часу, коли будувався спірний будинок, позивач народжувала та зростала дітей, їздила за кордон на заробітки і всі зароблені кошти вкладала у будівництво, тому твердження відповідача [PERSON] , що спірний будинок належить тільки йому, є абсурдним. Просили позов задоволити у повному обсязі та провести згідно позовних вимог реальний розподіл спірного будинку. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили у повному обсязі. Зокрема, зазначили, що позовні вимоги стосуються не реального розподілу будинку в натурі, а - поділу його на частки, так як після даного поділу, припинеться спільна часткова власність будинку для його власників. Варіант розподілу будинку, зазначений у довідці експерта [PERSON] не є належним документом для розподілу спірного житла, так як суперечить Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Дана довідка не містить кваліфікаційного сертифіката експерта і сам експерт [PERSON] зазначає, що здійснює лиш експертну оцінку майна. Оскільки, висновок про поділ спірного будинку є неправомірним, тому у цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Також, звернули увагу на те, що спірний будинок не придбаний у шлюбі, а створений, тому сам факт створення житла у шлюбі не є достатнім вважати його спільною власністю подружжя. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування спірного будинку [PERSON] приватизована і, тому згідно вимог СК України не може вважатися спільною власністю подружжя, так як позивач у її придбані не брала участі. Відповідач [PERSON] зазначив, що спірний будинок у 1992 році був уже побудований і є приватною власністю, тому не може бути поділений. Просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до п. 22 цієї Постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Із матеріалів справи слідує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.02.1971 по 15.01.2020 (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради № 171/15 від 25.11.1981, матері відповідача [PERSON] - [PERSON] виділено земельну дялянку для будівництва індивідуального будинку в [ADDRESS] (а.с. 93-97). 01.06.1989 мати [PERSON] заповіла останньому незавершений будівництвом будинок в [ADDRESS] (а.с. 98). 25.10.1994 спірний будинок був зданий в експлуатацію (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва на право особистої приватної власності від 29.12.1994, відповідачу [PERSON] належить спірне домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. За змістом статті 368 частини 3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Із договору дарування від 31.05.2008 випливає, що відповідач [PERSON] подарував Ѕ частину спірного домоволодіння дочці [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії заяви позивача від 31.05.2008 слідує, що [PERSON] давала згоду на передачу у дар її чоловіком [PERSON] набутого з ним у шлюбі майна - Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 84). Вказані вище договір дарування та заява позивача на згоду дарування свідчать про те, що спірне домоволодіння є набутим майном подружжям [PERSON] за час шлюбу. Згідно із вимогами ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Оскільки, Ѕ частина спірного будинковолодіння подружжям [PERSON] подарована дочці, отже позивачу та відповідачу [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності подружжя Ѕ частина спірного житла, яка підлягає рівному поділу між ними, тому суд прийшов до висновку про визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по ј частині спірного житлового будинку. Згідно державного акту серії ЯК № 847413 відповідачу [PERSON] рішенням Калуської міської ради від 27.04.2010 № 1182 надано земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 2610400000:21:006:0032 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно списку співвласників земельної ділянки, по Ѕ частині спірної земельної ділянки належить відповідачам (а.с. 15). Так як, дана земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , тому слід визнати за позивачем та відповідачем [PERSON] по ј її частині. У позовних вимогах позивач посилається на довідку про технічний поділ спірного домоволодіння від 24.06.2020, як на підставу поділу спірного домоволодіння в натурі. Однак, дана довідка видана ФОП [PERSON] , який займається незалежною оцінкою майна, майнових прав та бізнесу, тобто особою, яка не є кваліфікованим експертом у галузі будівництва, тому не може братись судом до уваги, оскільки згідно п.п. 1.2 п. 1 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом № 55 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007, Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, тому, в частині позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 69-71 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved