Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

24.12.2020 [PERSON] звернулася із вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.09.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 3000 грн, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що шлюбні відносини між ними припинені з часу останнього від`їзду відповідача за кордон, примирення неможливе. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою суду від 14.01.2021 позовну заяву прийнято до провадження та у справі відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 27). У судовому засіданні позивачка підтримала позов, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між ними не може бути примирення. Тривалий час між ними виникають непорозуміння з приводу надання відповідачем грошових коштів. Аліменти просить стягувати в розмірі 3000 грн щомісячно, оскільки дочка потребує 6000 гривень утримання на місяць. Дитина відвідує дитячий садок, різні гуртки, на що потрібні значні кошти. Вона на даний час не працює, проте проходить стажування перед влаштуванням на роботу. Відповідач погодився на розірвання шлюбу. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково. Погоджується на сплату аліментів визначену законом. Він, окрім аліментів, розмір яких просить визначити суд, буде купувати дитині все необхідне. Він планує брати безпосередню участь у вихованні дочки. За кордон більше не планує від`їжджати та буде працевлаштовуватися в Україні. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 06 вересня 2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями частини п`ятої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу із відповідачем, твердить про небажання перебувати в шлюбі з відповідачем, неможливість примирення, а відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, виходячи із засад добровільності шлюбу, суд доходить висновку, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу належить задовольнити. Суд частково задовольняє позовні вимоги про стягнення аліментів, із таких підстав. Відповідно до статті третьої Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання відповідачем його дочки, а тому наявні підстави для стягнення аліментів за судовим рішенням. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні № 49 від 12.11.2020, виданої головою ОСББ "Комсомолець" [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає спільно із дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . ( а.с. 21). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [PERSON] у 1 та 2 кварталі 2020 року не отримувала доходів ( а.с. 20). Будь-якої допомоги в Управлінні праці та соціального захисту населення [PERSON]. не отримує, що вбачається із довідки УПСЗН від 19.11.2020 ( а.с. 19). Із копій квитанції вбачається, що [PERSON] вносили грошові кошти у розмірі 733,73 грн ( 23.09.2020), 503,97 грн ( 20.10.2020) та 782,82 грн (22.12.2020), як батьківську плату за відвідування дитиною [PERSON] ДНЗ № 7 ( а.с. 22). Доказів на обґрунтування розміру витрат на дитину, зокрема даних щодо звернення до лікарів з приводу захворювань, відвідування дитиною гуртків та секцій, та понесення у зв`язку із цим витрт позивачка суду не надала. Між тим, зважаючи що сторони на даний час не працевлаштовані, відповідач працював за кордоном тривалий час, згодився сплачувати аліменти у розмірі, визначеному законом, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який на час розгляду справи складає 1921 гривню, суд стягує із відповідача аліменти у розмірі близькому до рекомендованого законом, а це 2000 гривень щомісячно. Визначаючи такий розмір аліментів, судом також враховано той факт, що відповідач твердить про бажання приймати безпосередню участь у вихованні дитини, та окрім сплати аліментів, буде купувати дитині все необхідне. Суд також зазначає, що у разі зміни обставин, які існували на час ухвалення рішення, розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за позовом платника або отримувача аліментів. За положеннями ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду за вимогами про стягнення аліментів, в розмірі 840, 80 грн, слід стягнути з відповідача в дохід держави. Судові витрати позивачки по сплаті судового збору, за вимогу про розірвання шлюбу, в розмірі 840,8 грн слід стягнути із відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial