Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

09.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «СУХА БАЛКА», ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоров`я, якою просить стягнути моральну шкоду у розмірі 254 800 грн. з ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» та моральну шкоду у розмірі 25 200 грн. з ПрАТ «СУХА БАЛКА». В обґрунтування вказує, що він з 09.01.1996 року по 14.07.1997 року працював підземним прохідником у ПрАТ «Суха Балка» та у період з 20.01.1998 року по 27.02.2019 підземним прохідником у ПАТ «КЗРК», всього 22 років 07 місяців. Тривалий стаж роботи на даних підприємствах в шкідливих умовах праці, призвів до того, що ним отримано професійні захворювання - радикулопатія попереково-крижова L4-S1 та шийна С6-С7, переважно справа, вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді періатрозу колінних суглобів (ПФ першого ступеню); вібраційна хвороба першо-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної поліневропатії з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, з остеоартрозом у поєднанні з періатрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічним плечолопатковим періатрозом (ПФ другого ступеня), больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), группа «А», Легенева недостатність першого ступеня, що відповідно до медичного висновку ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 16.06.2020 року №822 виникли з вини роботодавців. Згідно висновку МСЕК від 22.09.2020 року, йому при первинному огляді встановлена 3 група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких : 35% - по радикулопатії, 20 % по вібраційній хворобі, 10% - ХОЗЛ, він потребує забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортним лікуванням, ВМП. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці на підприємствах, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача, був порушений його звичайний спосіб життя, також йому важко виконувати будь яку роботу, він постійно відчуває стійкий біль у грудях та міжлопатковій ділянці, такий стан не дає йому можливості будувати плани на майбутнє, що спричиняє йому душевні страждання. Виходячи з тривалості роботи у відповідача просить стягнути з ПрАТ «Суха Балка» - 25200 грн. моральної шкоди, з ПАТ «КЗРК» - 254800 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 23.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 20.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПАТ «КЗРК» Ніколенко К.В., згідно якого вона вказує, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та повідомлений зі шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу, однак цього свідомо не зробив. Зазначає про здійснення підприємством господарської діяльності з дотриманням вимог законодавства, в т.ч. про охорону праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і діями роботодавця, а також на відсутність доказів завдання моральної шкоди. 20.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» Гарькавого А.Г., згідно якого він вказує, що робота на гірничодобувному підприємстві обмовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути дані фактори неможливо з об`єктивних причин, тому порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються підвищеною оплатою праці, пільговою пенсією, додатковими відпустками, скороченим робочим часом та іншими пільгами. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливим умовами праці, крім того пропрацював на підприємстві відповідача лише 1 рік 6 місяців. Також щодо стягнення моральної шкоди взагалі відсутні належні докази, які б підтверджували факт спричинення позивачу моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] в проміжок часу з 09.01.1996 року по 14.07.1997 року працював підземним прохідником у АТ «Суха Балка» (правонаступник ПрАТ "Суха балка") та у період з 20.01.1998 року по 27.02.2019 підземним прохідником у ПАТ «КЗРК», всього 22 роки 07 місяців (а.с. 7-11). Згідно інформаційної довідки , умови праці працівника [PERSON] за період 09.01.1996 - 27.02.2019 відносяться : по вмісту аерозолів переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі), по показникам мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі), по рівню шуму - до 4 класу (небезпечні), по рівню вібрації локальної - до 2 класу (допустимі), по важкості праці - до 2 класу (допустимі), по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі) (а.с.12-15). Позивачу встановлено професійні захворювання - радикулопатія попереково-крижова L4-S1 та шийна С6-С7, переважно справа, вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді періатрозу колінних суглобів (ПФ першого ступеню); вібраційна хвороба першо-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної поліневропатії з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, з остеоартрозом у поєднанні з періатрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічним плечолопатковим періатрозом (ПФ другого ступеня), больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А»; Легенева недостатність першого ступеня, що також підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), медичними висновками, виписками, виписками-епікризів, (а.с. 16-17, 18-24, 26,27, 28, 29, 30,31,31,32,33-34,35,36,37-38 ). Відповідно до п. п. 12, 13, 14, 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 24.07.2020 року, причиною хронічного професійного захворювання [PERSON] є робота в умовах впливу на організм шкідливих факторів, винних конкретних посадових осіб які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо враховуючи роботу позивача протягом 22 років 7 місяців (а.с. 18-23). Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 079249 від 22.09.2020 року, позивачу первинно з 13.08.2018 року встановлена 3 група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких : 35% - по радикулопатії, 20 % по вібраційній хворобі, 10% - ХОЗЛ, він потребує забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортним лікуванням, ВМП ( а.с. 25). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), медичних висновків, виписок, виписок-епікризів, (а.с. 16-17, 18-24, 26,27, 28, 29, 30,31,31,32,33-34,35,36,37-38, встановлені хронічні професійні захворювання з втратою працездатності. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі, напружені умови праці позивача на підприємствах відповідачів, встановлена вина роботодавців в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.16-19 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач протягом значного часу працював на підприємствах відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів, а саме на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» 1 рік 6 місяців та на підприємстві ПАТ «КЗРК» протягом 21 року 1 місяцю, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та встановлення йому 3 групи інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 174 000 грн. з ПАТ «КЗРК» та 21 000 грн. з АТ «Суха Балка» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Доводи представників відповідачів про добровільний вибір позивачем і його обізнаність з умовами праці, наявність пільг і компенсацій, об`єктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не бере, оскільки такі обставини не знімають з роботодавця обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц. Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, а частка задоволених вимог від первинно заявлених становить 69,64% відсотків, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає частковому стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених вимог в сумі 1950 грн., але так як відповідачів двоє то й судовий збір слід стягнути пропорційно відсотку стягнутої моральної шкоди. Так, оскільки з ПрАТ «Суха Балка» стягнуто моральну шкоду у розмірі 10,76 % від загальної суми моральної шкоди 195000 грн. то судовий збір, який необхідно стягнути з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави складає 209,82 грн., а з ПАТ «КЗРК» слід стягнути 1740,18 грн., оскільки відсоток стягнутої моральної шкоди від загальної суми моральної шкоди складає 89,24 %. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial