Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

03.10.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. 22.10.2018 ухвалою судді відкрито провадження даній у справі у порядку спрощеного провадження з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Поданий позов позивач умотивовано тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.08.2018 по справі №128/1793/18 між ними розірваний шлюб. В період шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO]. Зазначає, що відповідач працює у ПАТ «Укрзалізниця», отримує щомісячний дохід у виді заробітної плати, має задовільний стан здоров'я, іншої родини, дітей, непрацездатних батьків не має, стягнення на користь третіх осіб за виконавчими документами відсутні, має можливість надавати матеріальну допомогу як на утримання дитини, так і на утримання її дружини, однак її не надає. Вказує, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку з цим вона ніде не працює, її рідні не мають можливості надавати їй матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином - [PERSON], [INFO], трьох років. 05.11.2018, через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.20-22), в якому він заперечував проти задоволення позову, оскільки він з позивачем перебував у шлюбі з 01 липня 2017 року по 28 вересня 2018 року, фактично шлюбні відносини між ними припинилися в червні 2018 року, коли позивач самостійно залишила його і переїхала проживати до своєї матері. Вказує, що шлюбміж ними укладено уже після народження сина, оскільки він прийняв рішення аби забезпечити нормальний розвиток та виховання дитині, щоб вона росла в сім'ї. Саме це і стало однією з основних причин їх одруження. У шлюбі вони перебували нетривалий час - 1 рік. Вказує, що він працює в Виробничому підрозділі Локомотивне депо Жмеринка регіональної філії ПЗЗ ПАТ «Українська залізниця» на посаді помічник машиніста тепловоза, його заробітна плата станом на серпень 2018 року складає близько 12 000 гривень, з яких здійснюється відрахування податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2 600 гривень. Зазначає, що фактично він отримує на руки в середньому близько 9 400 гривень на місяць, інших доходів він не має. Вказує, що він сам проживає у приватному будинку по вул. Дачна, 26, с. Бохоники, Вінницького району та самостійно щомісячно сплачує комунальні послуги, що в середньому складає близько 1 700 гривень, на опалювальний 2018-2019 сезон вартість комунальних послуг значно зросла, що призведе до більших витрат. Зазначає, що він постійно несе витрати на проїзд до роботи та з роботи додому, що складає близько 500 грн. на місяць, несе витрати на харчування, на медичні препарати, на утримання будинку в придатному для проживання стані. Вказує, що відповідно до позовних вимог, позивач просить стягувати аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, тобто він повинен сплачувати суму близько 1600 гривень, однак згідно з рішення Вінницького районного суду Вінницької області по справі № 128/2103/18 від 03.10.2018, з нього проводиться стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку, що складає суму близько 2 350 грн. Зазначає, що окрім сплати аліментів на утримання дитини, розуміючи, що його син має право на рівень життя, достатній для його розвитку та зважаючи на вартість товарів для дітей, він додатково надає кошти на його утримання, зокрема у вересні він надав 5 000 гривень на купівлю одягу, а у жовтні - 4000 гривень. Вказує, що йому відомо, що позивач працює та самостійно заробляє собі на життя, тому за таких умов призначення аліментів на її утримання поставить їх в нерівні умови. Зазначає, що позивач не досягла пенсійного віку, не є особою з інвалідністю , тобто є здоровою людиною, а отже має можливість працювати та самостійно забезпечувати себе коштами на своє утримання. В судове засідання 04.02.2019 позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. 18.12.2018 відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 18.12.2018 заперечували проти задоволення позову з підстав зазначений у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у позові в повному обсязі. В дане судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, при вирішенні справи просив врахувати його відзив на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] до судового засідання не з'явився по невідомим для суду причинах, про дату час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов, вислухавши вступне слово відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом установлено та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано. В період шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.9), де батьком зазначений [PERSON], матір'ю - [PERSON] Дитина проживає разом з позивачем, про що свідчить довідка від 19.09.2018 №469 видана виконавчим комітетом Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області (а.с.6). Позивач перебуває на обліку у Управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької РДА та отримує допомогу при народженні дитини з 01.06.2016, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.10). Відповідно до довідки виданої Бохоницькою сільською радою Вінницького району від 27.09.2018 № 1060 [PERSON] з червня 2018 проживає один в [ADDRESS] (а.с.24). Згідно довідки № 19 [PERSON] з 30.05.2001 року постійно працює на посаді помічника машиніста тепловоза в Виробничому підрозділі Локомотивного депо Жмеринка регіональної філії ПЗЗ ПАТ « Українська залізниця» та з березня 2018 по серпень 2018 він отримав заробітну плату в сумі 57 968,07 гривень (а.с.25). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03.10.2018 стягнуто з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 02 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.33-34). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати позивача, судом не установлено. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 75 СК дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Нормами ч. 2, 4 ст. 84 СК встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 80 СК зазначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, фізично здорова; також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є фізично здоровою людиною, працездатного віку, не є особою з інвалідністю, працює офіційно та отримує заробітну плату, зобов'язаний за рішенням суду від 03.10.2018 до сплати аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки його заробітної плати (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), починаючи з 03.10.2018 , щомісячно і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO] У зв'язку з чим позов підлягає до часткового задоволення. В решті позовних вимог позивача слід відмовити у задоволені за необґрунтованістю, оскільки нею не доведено жодним належним та допустимим доказом заявлений бажаний розмір аліментів. Посилання відповідача на те, що він не визнає позовних вимог, оскільки позивач працює та самостійно заробляє собі на життя не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, крім цього, посилання відповідача на те, що він проживає сам в будинку та сплачує комунальні послуги, на що ним надано суду відповідні квитанції, не є підставою звільнення від сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Також посилання відповідача на те, що він із позивачем перебували у шлюбі незначний час і дитина зачата була до офіційного укладання шлюбу, суд вважає хибним. Оскільки відповідач добровільно погодився записати себе батьком дитини, не оспорював свого батьківства, а також погодився розірвати шлюб у судовому порядку. Посилання у відзиві відповідача на положення ч.3 ст. 83 СК України, у даному випадку суд не бере до уваги, оскільки відповідач у даній справі не звертався із зустрічним позовом до позивача про позбавлення позивача права на утримання або обмеження його строком. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дружину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто 03.10.2018 року і до досягнення дитиною -[PERSON], [INFO], 3-х річного віку. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовій збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial