Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

22.12.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Шосткинське підприємство Харківенергоремонт (далі - ТОВ ШП ХАЕР) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з них заборгованості за спожиту теплову енергію в квартирі [ADDRESS] за період з 01.10.2018 року по 30.11.2020 року в сумі 19083,91 грн та судового збору в сумі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» з 15.10.2006 року забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка і визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення Шосткинського міськвиконкому №226 від 28 липня 2006 року. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією також і будинок [ADDRESS] . Мешканцями квартири [ADDRESS] та відповідно споживачами послуг позивача є [PERSON] , [PERSON] . При цьому відповідачі плату за отримані послуги не сплачують, внаслідок чого за період з 01.10.2018 року по 30.11.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 19083,19 грн. 21.01.2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 29.06.2021 року відзив на позов від відповідачів до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову на підставі наступного. Товариство з обмеженою відповідальністю Шосткинське підприємство Харківенергоремонт є надавачем послуг з теплопостачання, в тому числі, і мешканцям будинку [ADDRESS] , відповідно до рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 28.07.2006 року № 226 Про надання послуг з теплопостачання. Також постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг № 1171 від 31.03.2015р., № 1101 від 09.06.2016р., № 1536 від 28.12.2017р., №1777 від 10.12.2018р. були встановлені тарифи на послуги теплопостачання. Згідно довідки КП "Укржитлкомфорт" від 22.05.2020, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] та [PERSON] . Особовий рахунок по сплаті за комунальні послуги відкрито на [PERSON] . Відповідно інформації КП «Шосткинське МБТІ» та договору купівлі-продажу квартири власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Тобто прізвище боржника [PERSON] в позовній заяві різниться з його прізвищем, вказаним в договорі купівлі-продажу квартири « [PERSON] ». Поряд з цим, при вирішення справи, суд бере до уваги, що згідно останніх отриманих судом даних прізвище боржника вказується саме « [PERSON] », про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи наданої сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР, відомості з якої встановлюються на підставі паспортного документа. Таке ж саме прізвище у сина власника квартири, що вбачається з цієї довідки. /а.с.13/ Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 32 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019р.) та ст. 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019р., також визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1 даного Закону, індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила) встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. З дослідженої судом обігової відомості вбачається, що сума заборгованості за надану теплову енергію в квартирі [ADDRESS] за період з 01.10.2018 року по 30.11.2020 року складає 19083,91 грн. А отже власник майна, який також є особою, на яку відкрито особовий рахунок позивачем, зобов`язаний сплатити заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг солідарно і з члена сім`ї власника, а саме [PERSON] , то вони є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то саме власник відповідно до приписів ст. 322 ЦК України зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, та саме він є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). З урахування викладеного, позов слід задовольнити частково. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial