Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка 24.10.2014 р. звернулася із позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання п'ятьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх доходів відповідача до настання їхнього повноліття. Заявлений позов позивачкою обгрунтовано наступним. 01.05.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають п'ятьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя сторін не склалося, на грунті особистих непорозумінь між ними виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти та скандали, внаслідок чого позивачка покинула відповідача та перейшла проживати разом із дітьми до будинку своєї матері. Сторони більше шести місяців не проживають разом. Діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці коштів на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Дані обставини змусили позивачку звернутися до суду з цим позовом. Позивачка подала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, заявлений позов підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у виді сплати судового збору за подання позову до суду в сумі 243,60 грн. та 50 грн. за публікацію оголошення в газеті "Новини Закарпаття" про виклик до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, яка повернулася не врученою з відміткою листоноші "за зазначеною адресою не проживає". Також відповідач викликався до суду через оголошення в газеті "Новини Закарпаття" № 129 від 18.11.2014 р. Причина неявки в судове засідання суду невідома. Заперечення на позов до суду не надходило. Відповідно до ст. 74 ч. 9 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовної заяви, суд вважає, що позов заявлено позивачкою обгрунтовано, а тому такий підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 01.05.2004 року у виконавчому комітеті Річківської сільської ради Міжгірського району між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 01. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають п'ятьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Сторони більше шести місяців спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб набув тільки формального характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно вироку Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.07.2014 року [PERSON] (відповідача) визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.1 , 125 ч.2 КК України, які були вчинені останнім 11.05.2014 р. по відношенню малолітніх дітей [PERSON], 2005 р.н., [PERSON], 2006 р.н., [PERSON], 2007 р.н. За таких обставин позивачка має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, незважаючи, що меншій дитині сторін не виповнилося один рік, оскільки відповідач вчинив злочин щодо малолітніх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та дітей. А тому, враховуючи особливий характер сімейних відносин сторін, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивачки, відповідача та дітей. За таких обставин позовні вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, то суд дійшов такого висновку. Відповідач є батьком п'ятьох дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дані обставини підтверджені копіями свідоцтв про народження дітей, які наявні у справі. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Позивачка просить визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей, а саме в розмірі 1/2 частини всіх доходів відповідача. Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Щодо звернення стягнення на пенсію то таке здійснюється відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (ч.6 ст.70 ЗУ "Про виконавче провадження"). Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання п'ятьох малолітніх дітей є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати по справі слід стягнути в такому порядку. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалюється рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею всі документально підтверджені витрати. Отже, з відповідача слід стягнути в користь позивачки 243,60 грн. судових витрат у виді судового збору, який позивачка оплатила при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу, а також 50 грн. витрат пов'язаних з публікацією оголошення у пресі - газеті "Новини Закарпаття", всього грошових коштів на суму 293, 60 грн. У зв'язку із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору у користь держави, відповідно до п.2 ст. 88 ЦПК України та ЗУ "Про судовий збір".

Outcome: approved