Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

15.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що навчається, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є матір'ю позивача. Між батьками у 2004 році було розірвано шлюб. Позивач навчається в ВНЗ, кінцевий термін якого 31.05.2020 року. В період навчання позивач має великі витрати та потребує матеріальної допомоги, внаслідок чого і звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на період його навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця до закінчення терміну його навчання, тобто до 31.05.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи була належним чином повідомлена, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи була належним чином повідомлена, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідач, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] є матір'ю позивача, який народився [INFO] року. В 2004 року між батьками позивача було розірвано шлюб. Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.10.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на його утримання на час навчання в розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з 07.10.2014 року до 30.06.2017 року. На даний час позивач навчається на І курсі денної форми навчання інженерно-фізичного факультету Запорізького національного університету з терміном навчання з 01.09.2017 року по 31.05.2020 року, що підтверджується довідкою № 457 від 04.09.2017 року. В період навчання позивач потребує певних витрат, а саме: оплата проживання, додаткових навчань, проїзду на міському транспорті, витрати на харчування, придбання необхідних речей для навчання і потребує матеріальної допомоги. Стипендію позивач не отримує та матеріальна допомога батька не покриває вказаних витрат. Згідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Нормами статі 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Статтею 198 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує, матеріальне положення позивача, який потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача, яка, визнала позовні вимоги, працює в ПАТ "ПГЗК" м. Покров отримує стабільну заробітну плату, може надавати матеріальну допомогу і має всі можливості утримувати свого сина (доказів протилежного відповідачем не надано), який продовжує навчання та приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо стягнення аліментів на утримання сина на час його навчання підлягають задоволенню в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) на час навчання. Щодо встановлення терміну стягнення аліментів на час навчання суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення аліментів на час навчання до 31.05.2020 року підлягають частковому задоволенню, а саме до досягнення сином двадцятитрирічного віку, тобто з кінцевим терміном - [INFO] року, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вирішуючи питання щодо строку з якого повинні бути присуджені аліменти на повнолітнього сина, який навчається суд враховуючи аналогію закону вважає за необхідне визначити їх від дня пред'явлення позову, тобто з 15.12.2017 року.

Outcome: partial