Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначала, що 14.10.2006 між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.03.2012 року шлюб розірваний. Під час шлюбу народився син - [PERSON], [INFO] . З травня 2011 року вони з відповідачем проживають окремо. Син проживає з нею, усі обов'язки щодо його утримання та виховання несе самостійно. Син постійно хворіє, має 2 групу здоров'я, перебуває на обліку у невропатолога, йому необхідне ортопедичне взуття, санаторне лікування, масаж. Позивачка вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідач офіційно працює, в зв'язку з чим згідно з вимогами ст. 183 СК України, вона має право вимагати від нього надання аліментів в частині від зарплати (доходу). Просила суд стягнути на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 травня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання в межах суми платежу за один місяць. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі на підставах викладених у позові. Зазначала, що відповідач не цікавиться утриманням дитини з травня 2011 року, незважаючи на її спроби врегулювати питання аліментів, відповідач допомоги на дитину не надає. Крім того, дитина постійно хворіє, перебуває на лікарняному, доводиться купувати ліки, проводити санаторне-курортне лікування, а тому вважає, що дані обставини слугують підставою для стягнення аліментів у розмірі ? частина від доходу відповідача. У судове засідання відповідач не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, але у минулому судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, але зважаючи на пояснення відповідача про розмір доходу та знаходження на утриманні іншої дитини, суд не прийняв визнання позову у розмірі ? частина доходу згідно до положень ст.174 ЦПК України, оскільки це суперечить інтересам відповідача. В частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 01.05.2011 року, то суд вважає, що відповідач визнав, що дійсно ухилявся від надання допомоги та зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів за минулий період. У засіданні позивач пояснював, що дійсно працює у Житомирській ВК№4, має дохід близько 1800 грн. на місяць, дитину від іншого шлюбу [INFO], на яку згідно до рішення суду сплачує аліменти у твердій грошовій сумі 400 грн. на місяць. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії[NUMBER], виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції 14.10.2006, актовий запис №1340 (а.с.7). Судом встановлено і ніким не заперечується, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №597 ( а.с.8). Дитина проживає разом із позивачкою [PERSON] та перебуває на утриманні останньої. (а.с.6).Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час, оскільки працює, проте має витрати на дитину, зокрема ліки, санаторно-курортне лікування, допомогу на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак, встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини [PERSON] року з травня 2011 року, та не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу [PERSON] на утримання цієї дитини. Згідно до довідки директора Запорізької гімназії №71 батько [PERSON] ніколи не цікавився навчальними досягненнями сина, не відвідував батьківські збори, участі у вихованні дитини не брав, усіма фінансовими та організаційними питаннями займається мати-[PERSON] (а.с.30) Відповідач [PERSON] має від іншого шлюбу неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Старосілецької сільської ради Коростишіського району Житомирської області 02.02.2013 року, актовий запис №2(а.с.28). Згідно довідки Житомирської ВК Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) від 18.04.2014 роу№ 4/3-2032 [PERSON] дійсно проходить службу в Житомирській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) з 07.02.2012 року на посаді молодшого інспектору відділу нагляду і безпеки, з 09.01.2014 року на посаді молодшого інспектора відділу охорони по теперішній час. (а.с.36). Згідно довідки про доходи з місця роботи вбачається, що за останні 6 місяців [PERSON] отримав зарплату у розмірі 11482,87 грн., щомісячна заробітна плата становить приблизно 1900 грн.( лютий - 1250,91 грн., березень 1979,06 грн.) (а.с. 37). Як вбачається з постанови про стягнення з доходів боржника, [PERSON] на підставі виконавчого документу №280/249/13ц від 15.01.2013 року виданого Коростишівським районним судом сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 400 грн. щомісячно. Згідно довідки №29 від 05.05.2014 року [PERSON] працює в Головному управлінні Міндоходів у Запорізькій області на посаді головного державного інспектора сектору супроводження митних спорів управління правової роботи з 17.09.2013 року по теперішній час з посадовим окладом 1253,00 грн. Відповідно до довідки №80 від 12.05.2014 року ГУ Міндходів у Запорізькій області [PERSON] мала заробітну плату за квітень 2014 року у розмірі 2906,25 грн. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин є відповідні норми СК України. Сукупність вищенаведених фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення у відповідача аліментного зобов'язання. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне положення позивача, яка офіційно працевлаштована, має дохід за останній місяць 2906,25 грн. має на утриманні неповнолітню дитину та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, працює, отримує заробітну плату 1900 грн., при цьому має на утриманні іншу дитину, якій сплачує аліменти у розмірі 400 грн., що підтверджується документально. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Між тим, як пояснювала позивачка вона визначила розмір аліментного платежу з тим розрахунком, щоб він покривав витрати на лікування дитини і саме цим вона обґрунтовує розмір аліментів у розмір ? частина доходу. Оскільки витрати на утримання неповнолітньої дитини, мають нести обидва батьки, а щомісячний дохід на одного члена сім'ї в родинах різний, при цьому дохід матері вищий аніж батька, зважаючи на принципи розумності та справедливості, враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини, враховуючи розмір заробітної плати відповідача, наявність інших обставин передбачених ст. 182 СК України, враховуючи стан здоров'я дитини, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, саме такий розмір відповідач в змозі виплачувати оскільки саме такий розмір, з врахуванням обов'язку другого з батьків надавати допомогу в рівних частинах, буде достатнім для забезпечення прожиття дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. При розрахунку величини аліментного платежу суд виходить з наступного. Зарплата відповідача становить приблизно 1900 грн. за вирахуванням аліментів на іншу дитину -400 грн., до сплати залишається 1500 грн. Із 1900 грн. -1/4 частина дорівнює на теперішній час приблизно 475 грн., що з врахуванням до заробітку позивача (2906 грн.) та заробітної плати, яка буде виплачуватися відповідачеві за вирахуванням аліментів приблизно 1025 грн. є тією розумною сумою, яку в змозі сплатити відповідач. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання сином сторін коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки даний розмір аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами /розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо/. Суд констатує, що аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Отже, враховуючи пояснення позивача про наявність у дитини хронічних захворювань та не заявлення нею позовних вимог про відшкодування додаткових витрат на дитину, суд роз'яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутися з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у порядку ст. 185 СК України. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги з 01 травня 2011 року і відповідач погодився з тим, що він ухилявся від сплати аліментів і визнав позов у цій частині, суд вважає, що свідоме невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків в умовах, коли позивач зверталась до нього з вимогою про сплату необхідної для утримання дитини грошової суми, є ухиленням відповідача від сплати аліментів в розумінні положень ч.2 ст.192 Сімейного кодексу України і вважає за можливе стягнути аліменти з 01.05.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Позивач просила суд допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial