Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

[PERSON]\~та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що 08.04.2016 року в результаті ДТП, винуватцем якої став [PERSON], [PERSON] отримав легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження та перебував на лікуванні. Вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.01.2018 року (який набув законної сили) [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі. В процесі розгляду кримінальної справи цивільний позов потерпілим не заявлявся. Як стверджує [PERSON] в результаті отримання тілесних ушкоджень його син [PERSON] тривалий час перебував на лікуванні, у звязку з чим було витрачено 17\~962,19 грн. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в 50\~000 грн. Представником відповідача адвокатом [PERSON] надано відзив на позов [PERSON] та [PERSON], зі змісту якого слідує про часткове визнання відповідачем позовних вимог у звязку з наступним. Згідно розписки від 28.04.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти на лікування сина в розмірі 7000 грн.. Крім того сім раз [PERSON] перераховував сімї потерпілого по 400 грн., на загальну суму 2800 грн. Також [PERSON] вважає, що документи надані позивачами в підтвердження витрат на лікування частково не мають відношення до періоду лікування потерпілого [PERSON] Моральну шкоду визнає в розмірі 3000 грн. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, з підстав, наведених у відзиві. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши разом із сторонами відповідність наданих чеків періодам перебування [PERSON] на лікуванні, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.01.2018 року по справі №620/613/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1\~ст.\~286\~КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі та звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». Вирок набрав законної сили 10.02.2018 року та звернутий до виконання.\~ Крім цього,\~з вказаного\~вироку вбачається,\~що врезультаті дорожньо-транспортної події потерпілому [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкового\~перелому нижньої третини кістки правої голені зі зміщенням уламків, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 296-КР-17 від 28.09.2017 року відноситься за ступенем тяжкості до категорії середніх тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров»я та гематоми тім»яної області, яка відповідно до вказаного висновку експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 3ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В силу ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі\~ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що вина [PERSON] у вчиненні вищевказаних протиправних дій встановлена вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.01.2018 року, що в силу ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~не підлягає доказуванню, але враховуючи безпосередній причинний звязок між заподіяною шкодою та розміром позовних вимог, суд вважає, що відшкодуванню підлягає матеріальна шкода в розмірі 5\~038,70 грн. (без врахування грошової суми 9 8000 грн., яка була добровільно сплачена [PERSON] на лікування до подачі позову в суд), яка має безпосереднє відношення до лікування потерпілого та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того, ст. 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом відповідно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач [PERSON] посилався на його переживання та переживання членів його сім'ї з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень та тривалого лікування і відновлення. Зважаючи на такі обставини та вимоги закону, відповідальним за моральну шкоду, пов'язану із нанесенням тілесних ушкоджень та подальшим лікуванням, є відповідач [PERSON], який засуджений вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.01.2018 року. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до положень п.9\~постанови №4 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 року\~(із змінами, внесеними\~постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року),\~суд враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач; при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому судом враховуються неправомірність поведінки відповідача, яка встановлена вироком суду, вимушеність змін у житті позивача через отримання тілесних ушкоджень та подальшим лікуванням та відновленням стану його здоровя. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Однак, розмір моральної шкоди - 50 000 грн., який просить позивач [PERSON], на думку суду є завищеним, не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, що настали. Тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача слід стягнути 20 000 грн., при цьому суд виходить з наступних критеріїв: тягаря скоєного, об'єму душевних страждань, понесених потерпілим, і вважає, що дана сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial