Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON] 13.09.2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 16.02.2016р. уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] який зареєструваний у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 208. Від сумісного з відповідачем життя народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. Відповідач періодами не працював і не забезпечував матеріально сім`ю, тому позивач стала відчувати матеріальні нестатки. По цій причині виникали сімейні сварки, тому подала позов до суду і Галицький районний суд м.Львова своїм рішенням від 20.11.2019 р. розірвав шлюб. Весь час позивач самостійно виховує сина. Відповідач спочатку допомагав матеріально. Останні два роки перестав давати кошти на харчування та утримання дитини. Син виявляє бажання займатись спортом, відвідувати гуртки на оплату яких потрібні кошти. На даний час, в сина виявлено діагноз - мінімальна мозгова дисфункція, затримка психомовленєвого розвитку. Позивачка з сином проходить реабілітаційні курси з логопедом та дифектологом. Одна година даних занять у логопеда коштує - 300грн., а в дифектолога 1 година коштує - 250 грн. Курс реабілітації у логопеда і дифектолога орієнтовно буде складати по 120 годин. Рівень доходів та заробітної плати позивачки не дає можливості покрити всі витрати на дитину. Оскільки відповідач добровільно не надає коштів на харчування, виховання, лікування та заняття дитини, тому остання змушена подати позов до суду для визначення розміру та стягнення з відповідача аліментів. Відповідач працює у Республіці Польща, однак документів, що підтверджують стан його доходів позивачка не має. Позивачці відомо що його заробітна плата становить не менше 1000 Євро, що еквівалентно становить більше 30 000 грн., тому він може сплачувати аліменти на дитину в розмірі - 5 000 грн. Витрати на дитину в місяць зараз становлять приблизно - 10 000 грн., а саме: оплата садочка - 700 грн., лікування - 4 500 грн., заняття гуртків - 500 грн., харчування, одяг і інше, якщо поділити ці витрати на двох то буде виходити по 5 000 грн. Вважає, що така сума є достатньою для забезпечення повноцінного та якісного утримання та виховання дитини. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі. 28.10.2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що ним неодноразово було передано кошти на утримання сина. За 2020 - 2021 р.р. ним сплачено більше як 65 тисяч гривень, про що є відповідні квитанції. Не погоджується з твердженнями позивачки про те, що відповідач має дохід в місяць в розмірі 30 000 гривень, оскільки їздить за кордон. Останній наголошує, що їздив закордон останній раз у 2019 році. Крім цього, останні два роки ніде не працює, підробляє різноробочим, щоб мати за за що жити. Місячний дохід становить 5-6 тисяч гривень, тому сплачувати аліменти в розмірі 5 тисяч гривень для нього є неможливим. Проживає у маленькому селі, має нестабільний підробіток, офіційно ніде не працює, рівень його доходу є низьким порівняно із доходом людей які проживають у місті. Просить не брати до уваги довідку про те, що дитина отримує занняття по розвитку мовлення та корекційно-розвивальні заняття, оскільки дана довідка не містить ніякої інформації, що видана саме особою, яка має право на здійсненя такого виду діяльності, не закріплена печаткою, не поставлена дата, тому вважає її незаконною та недостовірною. Просить стягувати з нього аліменти в розмірі 2000 гривень. Позивач в судовому засіданні підтримала позов повністю. Просила задоволити позов з наведених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, права та обов`язки сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 16.02.2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управлвння юстиції, актовий запис №208. У даному шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20.11.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За пунктом 1 частини першої статті 3 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Нормами ч.1 ст.191Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Як зазначив відповідач у нього відстнє постійне джерело доходу, оскільки він не працевлаштований, підробляє різноробочим, щоб мати за що прожити. Місячний дохід його становить 5-6 тисяч гривень. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Судом встановлено, що малолітній син - [PERSON] , [INFO] перебувають на утриманні матері [PERSON] . Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на виховання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 13.09.2021 року, тому суд присуджує стягнення аліментів з відповідача починаючи з вказаної дати і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментівв межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. за вказану позовну вимогу.

Outcome: partial