Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

у червні 2021 року заявник [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено про те, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 01.06.2021 року заявника повідомлено про пропущення строку для прийняття спадщини, у зв?язку із чим рекомендовано звернутись до суду. Заявник вказує, що з грудня 2012 року заявник разом з батьком проживали у квартирі [ADDRESS] . Заявник вказує, що з об?єктивних причин, зокрема, похилий вік та тривала хвороба батька, питання про місце реєстрації батька заявника за вищевказаною адресою не було вирішено за його життя. Заявник зазначає, що у зв?язку із необхідністю оформлення спадкових прав після смерті батька, вимушена звернутись до суду з даною заявою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.06.2021 року відкрито провадження у справі. Представник заявника підтримав вимоги, викладені у заяві, у повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з?явився, пояснення по суті вимог, викладених у заяві не подав. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 5). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є заявник [PERSON] , факт та ступінь родинних зв?язків стверджується даними свідоцтва про народження заявника [PERSON] , виданого повторно 10.07.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. від 01.06.2021 року повідомлено заявника [PERSON] про пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , та запропоновано звернутись до суду (а.с. 7). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Заявником в розпорядження суду не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилається заявник, та були б достатніми для підтвердження факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . За вказаних обставин у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed