Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

15.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом\~ до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що з 24.01.2009 року по 25.01.2013 рік з відповідачем перебувала у шлюбі, рішенням суду шлюб було розірвано 25.01.2013 року. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Рожищенського районного суду від 25.01.2013 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 400 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 16.04.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб та в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач перебуває у декретній відпустці, заробітної плати не отримує. На даний час неповнолітній син [PERSON] потребує значно більше коштів: збільшуються потреби на навчання, розвиток тощо. Син [PERSON] також перебуває на диспансерному обліку з діагнозом часті простудні захворювання, потребує лікування в місцевому санаторії «Лісова Пісня», проте позивач не може зібрати кошти, щоб відправити дитину на лікування в санаторій. Відповідач жодним чином не допомагає у лікуванні сина. Відповідач вчасно сплачує аліменти за рішенням суду від 25.01.2013 року, заборгованості немає. Посилаючись на ст. 150, 182, 185, 192 СК України, вказуючи, що відповідач не одружений, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи інших осіб, офіційно не працевлаштований, але постійно їздить на заробітки, а тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача [PERSON] в її користь на утримання дитини [PERSON], з 400.00 грн. до 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітнього сина у розмірі 400 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], в судове засідання не зявились, представник позивача 04.12.2017 року суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, 17.10.2017 року (а.с.24-26), 20.10.2017 (а.с.32-34) подав до суду заперечення. 27.10.2017 року надійшла заява від 12.10.2017 року про розгляду справи у його відсутності, заперечення поданні ним підтримує повністю, позовні вимоги не визнає (а.с.35). 30.11.2017 року відповідач подав заперечення від 27.11.2017 року на письмові пояснення представника позивача [PERSON], в якому зазначив, що згідний сплачувати мінімальний розмір аліментів на дитину у 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.55). Таким чином, справа розглядається за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково із наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно свідоцтва про народження І-ГЮ № 108566 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно вимог ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Рожищенського районного суду від 25.01.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований \~24 січня 2009 року в Щуринській сільській рада Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 02 - розірвано. [PERSON], [INFO] залишено проживати з позивачем \~[PERSON] Після розірвання шлюбу залишено позивачу прізвище [PERSON]. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] \~в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.9-10). Згідно ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що у позивача [PERSON] відбулися зміни сімейного стану, в останньої народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.8). З довідки № 107 КЗ «Рожищенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рожищенська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини № 1 вбачається, що дитина [PERSON], знаходиться на диспансерному обліку в Рожищенській АЗПСМ № 1 з діагнозом: часті простудні захворювання (а.с.11). З довідки Комунального опорного навчального закладу ЗОШ І-Ш ст. № 3 м.Рожище від 06.11.2017 № 141 року вбачається, що підготовку і забезпечення всім необхідним учня 2 класу [PERSON] та питаннями в школі навчально-виховного процесу здійснює виключно мама [PERSON] (а.с.45). З довідки ТзОВ «Сальве» № 160-к від 17.10.2017 року вбачається, що [PERSON] працює з 01.03.2013 по даний час на посаді фармацевта аптечного пункту № 9, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.06.2016 по 01.04.2019 (а.с.46). При розгляді даного позову, суд застосовує і норми ст. 182, 183, 184 СК України, які присвячені обовязку батьків утримувати своїх дітей. Після прийняття рішення суду від 25.01.2013 року про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини та до 08.07.2017 року діяла норма ч.3 ст. 184 СК України, якою було встановлено, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 08.07.2017 року ця норма статті виключена. Суд вважає, що відбулись зміни матеріального та сімейного стану позивача, оскільки на даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.06.2016 по 01.04.2019, розмір аліментів стягується в розмірі, меншому за мінімальний розмір, передбачений ч.2 ст. 182 СК України в редакції, яка діє з 08.07.2017 року. Однак, за ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» в 2017 році встановлено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років, працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, виходячи із мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач звернулась в суд з позовом 15.09.2017 року, з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1777 грн., таким чином 1777 грн./2 (батьків)= 888.50 грн. (розмір частки кожного із батьків на утримання однієї дитини). Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Твердження позивача [PERSON] про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дитини в розмірі 1100 грн. не ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, початком сплати відповідачем [PERSON]Т аліментів у новому розмірі є день набрання рішенням суду законної сили. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково та необхідно збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 888.50 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації відповідно до закону. В решті позовних вимог слід відмовити. Оскільки позивач не звільнена від сплати судового збору відповідно до аб.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та при зверненні до суду з позовною вимогою про збільшення розміру стягнення аліментів позивачем не було оплачено судовий збір, тому, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави 640.000 грн. судового збору. Відповідно до\~ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З довідки № 149 КЗ «Рожищенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рожищенська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини № 1 вбачається, що дитині [PERSON] рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії (санаторії-профілакторії) пульмологічне, в «Лісовій пісні» Волинської області (а.с.12). З довідок Управління соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації № 1292 від 12.10.2017 року (а.с. 25), № 937 від 10.08.2017 року (а.с. 33) вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], дійсно перебуває на обліку в управлінні та отримує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи, а також за престарілим, який досяг 80 річного віку [PERSON], [INFO], з 09.11.2016 року і по даний час. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.11.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] проживає з батьками, розлучений, власного житла не має і майно за ним не зареєстроване. На даний час він не працює, знаходиться по догляду за своїм дідом [PERSON], [INFO] (а.с.56). З товарного чеку № 391 від 25.08.2017 року вбачається, що позивач витратила 501.00 грн. на придбання дитині підручника та зошита з англійської мови, комплект зошитів, канцтовари (а.с.49). Товарні чеки № 10 від 27.08.2017 року на суму 1550.00 грн. (а.с. 47), від 02.10.2017 року на суму 1050 грн. (а.с.48), від 29.08.2017 року на суму 1380 грн. (а.с.58) суд до уваги не бере, оскільки з даних чеків не видно, що дані кошти сторонами були витрачені на додаткові витрати на дитину. Згідно зі ст.\~182,\~185 СК України\~при визначені розміру додаткових витрат на дитину, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Хворобу сина сторін [PERSON], який потребує санаторно-курортного лікування та додаткові витрати на розвиток здібностей дитини, суд відносить до таких особливих обставин. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивача додаткові витрати на неповнолітню дитину у розмірі 400 грн. до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до аб.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави 640.000 грн. судового збору. На підставі ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 185, 192 СК України,

Outcome: partial