Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини та здійснити розподіл судових витрат. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 27 лютого 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на подружнє життя та виникнення конфліктних ситуацій, у зв`язку з чим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2015 року шлюб розірвано. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення відповідач не бере участі в утриманні сина, його вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Дитина повністю перебуває на утриманні позивачки та проживає разом з нею в орендованій квартирі, вартість якої становить 8000 грн. Дитина навчається в школі та потребує естетичного навчання, де заняття коштують 1500,00 грн, а заняття шахами - 1000,00 грн. Оскільки позивачка народила другу дитину, має статус одинокої матері та не має змоги піти на роботу, щоб утримувати себе та дітей, то просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року вказану справу передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2021 року справу прийнято до свого провадження, а ухвалою від 28 жовтня 2021 року - відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом стороні, судове засідання у справі призначено на 03 грудня 2021 року, 08-30 год. У судовому засіданні позивачка підтримала позов з викладених у ньому обставин та просила задовольнити. Зазначила, що тривалий час відповідач не сплачував коштів на утримання сина, а в цьому році почав надавати невелику допомогу по 500 грн щомісячно. Останні декілька разів сума збільшилася до 1000 грн, однак цього замало для дитини відповідного віку, яка [INFO] , навчається в шостому класі та проживає в м. Києві в орендованій квартирі. Позивачці відомо, що відповідач отримує дохід у розмірі орієнтовно 6000 грн, купує для себе побутову техніку та отримує кредити, тобто є платоспроможним. У неї ж доходу немає, вона перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною. Також указала, що спільний син сторін має задовільний стан здоров`я, на жодному обліку не перебуває. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 1000 грн, зазначивши, що саме такий розмір аліментів він взмозі сплатити з урахуванням його майнового стану. Вказав, що з листопада 2020 року він офіційно працює вантажником у магазині «АТБ», його заробітну плату останнім часом трохи підвищили близько 7000 грн, і в майбутньому планується підвищення. Допомогу на дитину він надає по мірі можливості, останні рази - по 1000 грн в місяць, більше - не взмозі, він і так багато в чому себе обмежив. Також зазначив, що має задовільний стан здоров`я, на обліку в лікарів не перебуває. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожного окремо та в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом установлено, що сторони з 27 лютого 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2015 року. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Разом з цим установлено, що в позивачки [INFO] народилася друга дитина, і позивачка станом на час подання позову і до цього часу перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Позивачка з дітьми проживає у м. Києві в орендованій квартирі, за яку сплачує 8000 грн. Спільний син сторін - [PERSON] відвідує гуртки - естетичний розвиток та шахи, за які позивачка щомісячно сплачує 1500 та 1000 грн відповідно, про що свідчать надані нею товарні чеки. За поясненнями позивачки, дитина має задовільний стан здоров`я, на жодному обліку не перебуває. Як зазначив відповідач, він офіційно працює вантажником у магазині «АТБ» з листопада 2020 року, його щомісячний дохід становить близько 7000 грн. Він має задовільний стан здоров`я, на обліку в лікарів не перебуває. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 1, 2 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлений у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наявних у справі доказів суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно з огляду на проживання дитини з позивачкою та перебування на її утриманні, враховуючи також, що проти такого способу стягнення аліментів не заперечував відповідач, а лише не погодився з визначеним позивачкою розміром аліментів у сумі 3000 грн, яку вважав завеликою. При цьому суд вважає, що розмір аліментів у сумі 1000 грн, яку за твердженням відповідача, він спроможний сплачувати щомісячно, вочевидь не відповідає принципам справедливості, розумності та забезпечення найкращих інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн, то в цій частині вимог позивачки слід відмовити з огляду на таке. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачка на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн послалася на договір про надання правової допомоги, відповідно до якого гонорар адвоката становить 4000 грн, однак позивачка не надала суду жодних доказів, зазначених вище, на підтвердження фактичного понесення таких витрат.

Outcome: partial