Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

13 грудня позивач звернулась до Софіївського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про втрату права користування житловим будинком та зняття з реєстрації місця проживання. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що [PERSON], [INFO] є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 17 жовтня 1989 року, яке видане виконавчим комітетом Софіївської районної ради та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2013 року №13758393. За згодою позивача в зазначеному будинку 23.12.2013 року була зареєстрована та проживала до 2014 року [PERSON] [INFO], яка на той час перебувала у цивільному шлюбі із сином позивача. Разом з нею була зареєстрована для проживання її малолітня донька [PERSON] [INFO]. З 2014 року відповідач разом з дитиною виїхала на постійне проживання у м. Севастополь Автономної Республіки Крим, та фактично проживає, та зареєстрована з 18.12.2015 року за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка від 27.10.2016 року. Проте з реєстрації з будинку позивача добровільно зніматися не бажає, пояснюючи це тим, що не має можливості приїхати із Криму та що має новонароджену дитину. На підставі викладеного позивач вважає, що відповідач разом з донькою повинна бути визнана судом такою, що втратила право користування будинком, оскільки не проживає в ньому більше одного року та знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] Софіївського району Дніпропетровської області. Оскільки обставини, наведені в позовнії заяві та докази, які їх підтверджують свідчать про не проживання відповідача у вказаному будинку, більше встановленого терміну та що вона дійсно виїхала для проживання в інше місце, є всі підстави визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням . З 2014 року відповідач фактично проживає за іншою адресою, з 18.12.2015 року зареєстрована по новому місцю проживання. Будь якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її не проживання в будинку не існує. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, але є зареєстрованою за нею, у позивача виникають проблеми з оформленням субсидії на комунальні послуги, чим об'єктивно порушуються права власності позивача, тому він змушений звернутися за захистом свого права до суду. Позивач [PERSON] надав суду довіреність, якою уповноважує [PERSON] представляти інтереси позивача в суді. Позивач просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про дату розгляду справи були належним чином повідомлені, суду надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена через періодичне видання газети "Вісті Придніпров'я" ( від № 4 (1803) від 24.01.2017 року), оскільки місце мешкання її не відоме(а.с.31). На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача, та пояснення свідків, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON], [INFO] є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 17 жовтня 1989 року, яке видане виконавчим комітетом Софіївської районної ради та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2013 року №13758393(а.с.4). Згідно довідки Ордо-Василівської сільської ради №1652 від 29.09.2016 року [PERSON] разом з донькою [PERSON], зареєстровані за адресою [ADDRESS], але там не проживають(а.с.12). З 2014 року відповідач разом з дитиною виїхала на постійне проживання у м. Севастополь Автономної Республіки Крим, та фактично проживає, та зареєстрована з 18.12.2015 року за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка від 27.10.2016 року(а.с.15). Проте з реєстрації з будинку позивача добровільно зніматися не бажає, пояснюючи це тим, що не має можливості приїхати із Криму та що має новонароджену дитину. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які вказують, що в 2013 році [PERSON] дав згоду на реєстрацію в його будинку [PERSON] З січня 2014 року вона виїхала в невідомому напрямку , більше [PERSON] в будинку [PERSON] не бачили(а.с.13,14). З 2014 року відповідач фактично проживає за іншою адресою, з 18.12.2015 року зареєстрована по новому місцю проживання(а.с.15). Будь якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її не проживання в будинку не існує. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Встановлено, що відповідач не проживала в даному жилому приміщенні більше шести місяців, тому [PERSON] вважається такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В частині позову про зобов'язання зняття з реєстрації позивачу слід відмовити, оскільки відповідач визначається таким, що втратив право користування житловим приміщенням; тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган реєстрації при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно.

Outcome: partial