Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

17 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживає разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалось. Після розірвання шлюбу, згідно рішення суду, відповідач повинен був сплачувати аліменти на користь позивача на утримання синів, хоча цього не робив. На даний час старший син [PERSON] досяг повноліття та навчається на денній формі навчання історико-філософського факультету Київського університету імені Бориса Грінченка і закінчує навчання 30 червня 2020 року, а тому не має змоги влаштуватися на роботу, потребує додаткової матеріальної допомоги. При цьому, позивачка на даний час працює, проте отримує незначну заробітну плату, має досить тяжке матеріальне становище, а також на її утриманні знаходиться і менший син [PERSON], на якого також рішенням суду стягнуті аліменти, але відповідач і їх не платить. У відповідача відсутні підстави для звільнення його як батька від сплати аліментів, але він не виконує свого обов'язку в утриманні сина та матеріально не допомагає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 2000 гривень щомісячно на час навчання до 30 червня 2020 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив частково, зазначивши, що в даний час офіційно працює, середній розмір його заробітної плати становить 2500 грн., інших доходів він не має, зобов'язаний за рішенням суду сплачувати аліменти ще на одну неповнолітню дитину, сина [PERSON], 2007року народження, має заборгованість по аліментам. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], 2007 року народження. За рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.11.2014р. відповідач був зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання двох дітей на користь [PERSON] розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається із довідки - розрахунку Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 10.04.2017 р. розмір заборгованість відповідача по аліментам становить 33 358 грн. 23 коп. Зі слів відповідача в даний час виконавчий лист переданий за місцем його офіційного працевлаштування для виконання. 05.12.2016 року [PERSON], досягнув повноліття. 01 вересня 2016 року [PERSON] було укладено Договір № 54/16-ІФФ про підготовку фахівця за освітньою програмо ПЕРШОГО (БАКАЛАВРСЬКОГО) рівня строком з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року студента [PERSON]. Згідно довідки №17 від 06.02.2017 року, виданої Київським університетом імені Бориса Грінченка, [PERSON] з 01 вересня 2016 року є студентом першого курсу групи ІСб-1-16-4.0д денної форми навчання історико-філософського факультету Київського університету імені Бориса Грінченка і закінчує навчання 30 червня 2020 року. Із квитанцій КБ "Приватбанк" вбачається, що оплату за навчання здійснює позивач. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Позивачка проживає разом із сином, що не заперечується відповідачем, та підтверджується паспортними даними [PERSON] Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до довідки про доходи позивачки [PERSON], яка працює медичною сестрою у Обухівській центральній міській лікарні, розмір її доходів становить 2577 - 3480 грн. щомісячно. Розмір доходів відповідача [PERSON],. який офіційно працевлаштований машиністом котельні в ТОВ «Ліс» становить 1588 - 3200 грн. щомісячно. Як зазначалося вище з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2007 р. н., в розмірі ? частини усіх його доходів. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, а саме те, що відповідач має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, офіційно працевлаштований, суд вважає, що підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі немає. Вимоги позивача про стягнення аліментів на підставі ст. 199 СК України, є законними та обґрунтованими, проте розмір позовних вимог підлягає зменшенню із урахуванням конкретних обставин справи (розміру заробітної плати відповідача, наявністю в нього на утриманні інших дітей). У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] за один місяць та стягнути з відповідача судові витрати на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial