Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу 1/8 частини домоволодіння недійсним та скасування реєстрації речових прав на нерухоме майно, стягнення моральної шкоди, зазначаючи, що [INFO] року помер [PERSON]. Його донька [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за законом. При отриманні свідоцтва про право на спадщину в м.Ялта стало відомо, що [PERSON], перебуваю чи в шлюбі зі [PERSON], ку пили домоволодіння [ADDRESS] та розбудували великий багатокімнатний будинок, в яко му 1/2 частина належить померлому, з якої частина ус падковується неповнолітньою. В зв'язку з тим, що колишня дружина померлого [PERSON] не бажала добровільно вирішити питання спадкування частини домоволодіння неповнолітньою Веро нікою, її мати [PERSON] звернулась до суду. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кремен чука від 18.06.2010 року позов [PERSON] в інте ресах неповнолітньої [PERSON] рівни задоволено. Визнано 1/8 частину будинковолодіння [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за за коном після померлого [INFO] року батька [PERSON]. 5.05.2011 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Автозаводського районного суду залиши лось без змін. [PERSON], на її прохання, та [PERSON] стали узгоджувати порядок розрахунків, здійснювали оцінку нерухомості - 1/8 частини домоволодіння в м.Кременчуці та 1/8 частини квартири в смт. Гаспра м.Ялта. В жовтні 2012 року [PERSON] відмовилась від спілкування, та стало відомо, що суд зняв арешт, накладений 27.07.2009р. на домоволодіння [ADDRESS]. Переслідуючи корисні ці лі, [PERSON] сфабрикувала заяву про зняття арешту, та здійснила відчуження домоволодіння, не ба жаючи виконати рішення суду щодо 1/8 частини домоволо діння . Фактично, [PERSON], добре розуміла, що не повнолітній [PERSON] належить 1/8 частина домоволодіння відповідно рішення суду, але здійснила відчуження бідинку своїй матері [PERSON] Обманюючи позивача та переслідуючи корисні цілі, не бажаючи виконувати рішення суду, по зловмисній домов леності з матір'ю [PERSON], [PERSON] вчи нила відчуження домоволодіння [ADDRESS]. Відповідачі добре розуміли, що не виконано рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.06.2010 року, яким визнано 1/8 частину будинковолодіння [ADDRESS] за неповнолітньою [PERSON] Набувач знала про наявність перешкод щодо вчинення правочину, знала, що [PERSON] не має права відчужувати вказане домоволодіння, що свідчить про не добросовісність набувача [PERSON] та є підставою для витребування майна від набувача. Просила суд винести рішення, яким витребувати у [PERSON] 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] на користь неповнолітньої [PERSON], відповідно рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.06. 2010 року, та скасувати попередню реєстрацію речових прав на 1/8 частину указаного домоволодіння. Відповідно ст.ст. 82, 84 ЦПК України судові витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомо гу покласти на відповідачів. В подальшому позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги і просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/8 частини домоволодіння будинку [ADDRESS], укладений 26 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 578, скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/8 частину домоволодіння бу динок [ADDRESS], стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заподіяну моральну шкоду 15000грн, судові витрати покласти на відповідачів [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві і просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про день, час та місце слухання справи була повідомелна належним чином. Представники третїх осіб КП «Кременчуцьке МБТІ», відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ в судове засідання не з'явилися просили суд справу розглядати без їх участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що вдповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до частини 1 статті 215 зазначеного Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3, зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року №13 та від 25 травня 1998 року №15 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. У відповідності до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Його донька [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за законом. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кремен чука від 18.06.2010 року позов [PERSON] в інте ресах неповнолітньої [PERSON] рівни задоволено. Визнано 1/8 частину будинковолодіння [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за за коном після померлого [INFO] року батька [PERSON]. 5.05.2011року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Автозаводського районного суду залиши лось без змін. 18.04.2012 року відповідач [PERSON] здійснила відчуження 7/8 частини домоволодіння [ADDRESS], а потім 26.04.2012 року - 1/8 части ни вищезазначеного домоволодіння. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Таким чином були порушені конституційні права неповнолітньої [PERSON] щодо право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач [PERSON] у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку не надала жодного доказу на підтвердження факту завдання моральної шкоди з вини відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial