Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

14.08.2019 позивач ОКП «Донецьктеплокомуенерго» в інтересах ВО «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] згідно якого просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання за період з 01.10.2012 по 01.04.2019 в розмірі 13 793,50 грн., інфляційні збитки у розмірі 4 994,57 грн., 3% річних в розмірі 993,46 грн., а також судові витрати в розмірі 1 921 грн., посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані су квартирі за адресою: [ADDRESS] , та є абонентами ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуенерго». Стверджує, що не зважаючи на надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг, протягом періоду 01.10.2012 - 01.04.2019, під час якого виникла заборгованість, відповідачі оплату за послуги з теплопостачання здійснювали частково, користувалися субсидією, через що у них виникла заборгованість по обліковому рахунку № 10354 в сумі 13 793,50 грн., чим порушує право позивача на отримання плати за відпущену теплову енергію у встановлений законодавством строк. У зв`язку з чим змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2019 за вказаною цивільною справою було відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження для розгляду справи по суті, відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. 30.10.2019 представник позивача Літвін Б.Г. надав заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 35049), згідно якої сума основного боргу за спожиті послуги з теплопостачання була зменшена, оскільки відповідач з моменту подачі позову до суду частково сплатив заборгованість. Просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в розмірі 9 793,52 грн., інфляційні збитки у розмірі 4 994,57 грн., 3% річних в розмірі 993,46 грн., а також судові витрати в розмірі 1 921 грн. В судовому засіданні 12.11.2019 року представник позивача вважав за можливе розглядати справу розглядати справу без участі [PERSON] , оскільки за повідомленням відповідача [PERSON] той не може прибути до судового засідання і зв`язку із занятістю на роботі. [PERSON] також вважала за можливе розгляд справи без участі другого відповідача та зазначила, що квартира приватизована на неї, тому все одно їй нести відповідати щодо заборгованості за послуги. У цьому ж судовому засіданні, 12.11.2019, відповідач [PERSON] по суті позовних вимог вказала, що визнає той факт, що за адресою їх реєстрації та проживання є заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання. Повідомила, що 23.09.2019 між позивачем та нею був укладений договір про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання № 676, сума боргу за договором становить 9 793,52 грн. На даний час нею вже було здійснено два платежі по 3 265 грн., надала докази оплати заборгованості. Визнала, що сума боргу складає - 3 264,02 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 25.11.2019 на електрону адресу суду надіслав заяву про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з неможливістю прибути до суду. Причини неявки не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, вони у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не сповістили. Учасники справи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, про що міститься розписка (арк. с.47). Щодо клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, то суд вказує на наступне. Відповідно до вимог частини 1-3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Документальних підтверджень для визначення поважності причин неявки до суду представник позивача не надав. В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. За правилами ст. 275 ЦПК суд повинен розглянути справу даного виду позовного провадження у строк не більше ніж шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі. Провадження по цій справі було відкрито 29.08.2019. Справа містить усі необхідні матеріали для розгляду її в судовому засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м.Часів Яр) надає послуги з централізованого опалення, та відкритий особовий рахунок № 10354 на ім`я [PERSON] . У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2012 року по 01 квітня 2019 року по особовому рахунку № 10354 існує заборгованість в розмірі 19 781,54 грн. (а.с.4-5). Згідно зі ст. 68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити отримані ним житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м.Часів Яр) надавав відповідачам послуги з теплопостачання, однак з вини відповідача порушено було виконання зобов`язань з оплати спожитих послуг з теплопостачання, оскільки плата здійснювалася в неповному обсязі. Внаслідок чого за період з 01.10.2012 по 01.04.2019 утворилася заборгованість у розмірі 13 793,50 грн. Вказані обставини також були підтверджені відповідачем [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем відповідно до цієї норми закону були нараховані наступні суми: інфляційні збитки - 4 994,57 грн. та 3% річних - 993,46 грн. Як було встановлено у судовому засіданні, 23 вересня 2019 року між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» та [PERSON] був укладений договір про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання № 676 (а.с.32). За умовами цього договору позивач надав відповідачу розстрочку у погашення заборгованості за послуги теплопостачання, що утворилася станом на 23.09.2019 на суму 9 793,52 грн. на строк 3 місяці, з 23.09.2019 до 23.12.2019. Пунктом 2.1 договору визначено, що відповідач погашає заборгованість шляхом щомісячного перерахування на поточний рахунок позивача суму боргу у розмірі 3 265 грн. щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця. Відповідачем [PERSON] були надані суду копії квитанцій, які підтверджують належне виконання умов договору про розстрочку боргу, згідно яких останньою були сплачені грошові кошти (від 09.10.2019 на суму 3 264,50 грн., від 11.11.2019 на суму 3 265,00 грн.) в рахунок погашення заборгованості (а.с.42, 44). Таким чином, на дату розгляду справи за відповідачами наявна заборгованість за послуги з теплопостачання перед позивачем в сумі 3 264,02 грн. (9793,52 - 3264,50 - 3 265,00). З цим погодився і представник позивача в судовому засіданні 12.11.2019 року. За загальними умовами виконання зобов`язання, які встановлені статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530). Таким чином, на час ухвалення рішення суду строк виконання зобов`язання в сумі 3264,02 грн. за договором розстрочки від 23.09.2019 року ще не настав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Втім, приймаючи рішення щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд виходить з того, що саме дії відповідачів призвели до звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Аналізуючи досліджені у судовому засіданні обставини та докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуенерго» в інтересах ВО «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідачів суми інфляційних збитків в розмірі 4 994,57 грн. та 3% річних в розмірі 993,46 грн. Щодо стягнення залишку суми заборгованості в розмірі 3 264,02 грн. суд вказує, що вимоги позивача є передчасними, оскільки за договором про розстрочення заборгованості № 676 від 23.09.2019 строк виконання зобов`язання по погашенню боргу до 23.12.2019, тобто відповідачем не порушено умови виконання цього договору. Укладаючи договір розстрочки позивач погодився на те, що заборгованість буде виплачуватися частками. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідачів суми основного боргу в сумі 3264,02 грн. за спожиті послуги не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 1 921 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в абзаці 2 статті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Окрім цього, відповідно до вимог абзацу 6 пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Тому суд на підставі ст. 141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір по 364,45 грн. 55 коп. з кожного в рівних частках, тобто пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів (5 988,03*1921 / 15 781=728,89).

Outcome: partial