Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. [PERSON] звернулася з зустрычною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя . Рішенням Прилуцького мськрайонного суду від 16.06.2020 року первісний та зустрічний позови задоволено частково. Виділено із спільного майна подружжя у власність [PERSON] : книжкову шафу, стіл комп`ютерний, монітор до комп`ютера, принтер, системний блок, комод, табуретки 4 шт., на загальну суму 2850 гривень. Виділино із спільного майна подружжя у власність [PERSON] : пральну машинку «Indezit», холодильник «Samsung», меблі на кухню (шафи навісні, мийка та шафа під нею), ліжко, хлібопічку «Мулінекс», табуретки 4 шт., люстру на веранду на загальну суму 9020 гривень. Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , компенсацію за перевищення вартості рухомого майна - 3085 ( три тисячі вісімдесят п`ять) грн. Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючог за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], 39255 (тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. в рахунок 1 / 2 частини вартості автомобіля ВАЗ 21104, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], 18089 (вісімнадцять тисяч вісімдесят дев`ять) грн. 64 коп., компенсації вартості будівельних матеріалів. Визнано за [PERSON] право власності на 1 / 2 частину автомобіля Volkswagen LT 46 NDI д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] в рахунок відшкодування коштів за проведення будівельно-технічної експертизи 3969 (три тисячі дев"ятсот шістдесят дев"ять) грн. та 603(шістсот три) грн. 45 коп. в рахунок відшкодування коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви. В іншій частині первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено. 19 червня 2020 року представник позивача [PERSON] - Фесик І.А. подав до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на на професійну правничу допомогу. При цьому зазначив, що докази розміру понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу станом на момент ухвалення рішення подати можливості не було, оскільки відповідно до умов договору оплата правничої допомоги здійснюється на протязі 20 днів з моменту ухвалення рішення. . До вказаного клопотання були додані : договір про надання правничої допомоги від 1 березня 2019 року, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 17.06.2020 року, акт виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 01 березня 2020 року, договір про надання правничої допомоги від 20 квітня 2020 року, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 17.06.2020 року, акт виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 20 квітня 2020 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, але належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1,2 стаття 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Згідно стаття 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до стаття 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що представник позивача [PERSON] - Фесик І.А. до закінчення судових дебатів в справі зробив заяву про неможливість подати докази витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів та повідомив про намір скористатися таким правом на протязі п`яти днів після ухвалення рішення. 19.06.2020 року представником позивача [PERSON] - Фесик І.А. подано клопотання про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомого. За таких обставин суд вважає, що представником позивача [PERSON] - Фесик І.А. дотримано вимоги ст.. 141 ЦПК України щодо подачі доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та звернення з клопотанням про ухвалення додаткового рішення. Крім того, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Фесик І.А. укладено два договори про надання правничої допомоги від 1 березня 2019 року та 20 квітня 2020 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та надання правової допомоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. Згідно розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 17.06.2020 року, та акт виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 01 березня 2020 року адвокатом Фесик І.А. надано правову допомогу [PERSON] на суму 12000 гривень, яка складається : вивчення документів -500 грн.( 30 хв) ; правовий аналіз та усна консультація 500 грн( 30 хв); підготовка позовної заяви 4 000грн(5 годин), підготовка клопотань про призначення експертизи 1000 грн( 1 год); ознайомлення з відзивом на позовну заяву 500 грн(30 хв.); складання відповіді на відзив 1000 грн( 2 год); ознайомлення з матеріалами експертиз 1000 грн( 1 год); складання заяви про уточнення вимог 500 грн(30 хв.); представництво інтересів в суді 3000 гривень. Згідно розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 17.06.2020 року, та акт виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 20 квітня 2020 року адвокатом Фесик І.А. надано правову допомогу [PERSON] на суму 8 500 гривень, яка складається : вивчення зустрічного позову та документів -2000 грн.( 2 год) ; правовий аналіз та усна консультація 500 грн( 30 хв); підготовка відзиву на зустрічну позовну заяву 2 000грн(3 годин); ознайомлення з заявою про збільшення позовних вимог 500 грн(30 хв.) ; ); підготовка відзиву на заяву про збільшення зустрічних позовних вимог 500 грн( 30хв.) ; представництво інтересів в суді за зустрічним позовом 3000 гривень. Із матеріалів справи убачається, що такі дії відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на підготовку, надання консультацій, складання, подання документів та представництва інтересів в суді є обґрунтованим. Оскільки рішенням суду первісні та зустрічні позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам. Після уточнення позовних вимог позивач за первісним позовом [PERSON] просив виділити йому майна на суму 18 300 гривень, стягнути компенсацію вартості автомобіля в розмірі 39 225 гривень та стягнути вартість будівельних матеріалів на суму 100890 гривень, а всього ціна позову складає 158 415 гривень. Рішенням суду первісні позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 63249, 64 копійки ( 18089,64грн.(вартість компенсації будівельних матеріалів)+39225,00 грн( вартість компенсації 1 / 2 частки автомобіля)+2850 грн( вартість виділеного майна) +3085 ( компенсація за частку майна що перевищує 1 / 2 частки ). За таких обставин, первісні позовні вимоги [PERSON] задоволені на 39,92 %( 63249,64х100% : 158415 грн), а отже витрати на правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 1 березня 2019 року пропорційно задоволеним позовним вимогам , а саме в розмірі 4790,40 гривень(12000грн ( витрати на правову допомогу за договором від1 березня 2019)х39,92%( відсоток задоволених позовних вимог) : 100%), підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом [PERSON] . Після уточнення позовних вимог позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила виділити їй майна на суму 10 970 гривень, стягнути компенсацію вартості речей, компенсації вартості 1 / 2 частки автомобіля, компенсації 1 / 2 частки грошових коштів отриманих за розпискою на загальну суму 133890 гривень та визнання права власності на 1 / 2 частки автомобіля, вартість 1 / 2 частки якого становить 135 000 гривень , а всього ціна позову складає 279 860 гривень. Рішенням суду зустрічні позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 144020 гривень ( 135 000 грн. ( вартість 1 / 2 частки автомобіля , право власності на який визнано за [PERSON] ,+9020 грн( вартість виділеного майна). За таких обставин, зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволені на 51,46 %( 144 020 грн.х100% : 279 860 грн), а отже витрати на правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 20 квітня 2019 року пропорційно до незадоволеним зустрічних позовним вимогам , а саме в розмірі 4125,90 гривень(8500 грн ( витрати на правову допомогу за договором від 20 квітня 2019)х48,54%( відсоток незадоволених позовних вимог за зустрічним позовом) ( 100%-51,46%( відсоток задоволених зустрічних позовних вимог) : 100%), підлягають стягненню з позивача за зустрічним позовом [PERSON] . Таким чином, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення , яким заяву представника [PERSON] - Фесика І.А. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та відшкодувати витрат на професійну правничу допомогу, за первісним та зустрічним позовами, стягнувши вказані суми з [PERSON] .

Outcome: partial