Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

24 листопада 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому, збільшивши позовні вимоги згідно заяви від 23.02.2016 року № 301.1-186/85-753 про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту № 958/3-42 від 25.06.2007 року в розмірі 23889,38 доларів США, що станом на 09.11.2015 року за курсом НБУ еквівалентно 541069,67 грн. 30 грудня 2015 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій, уточнивши вимоги згідно заяви від 11 січня 2016 року, просив визнати поруку, яка виникла з договору поруки № 935/09-245 від 25 червня 2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] припиненою з 10 жовтня 2008 року. 30 грудня 2015 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій, уточнивши вимоги згідно заяви від 11 січня 2016 року, просила визнати поруку, яка виникла з договору поруки № 935/09-246 від 25 червня 2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] припиненою з 10 жовтня 2008 року. Зустрічні позовні заяви обґрунтовані тим, що згідно договорів поруки № 935/09-245 та № 935/09-246 від 25 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] за виконання зобов'язань за договором кредиту № 958/3-42 від 25.06.2007 року. 10 жовтня 2008 року між [PERSON] та позивачем було укладено додаткову угоду № 958/3-42-1 про внесення змін до договору кредиту № 958/3-42 від 25 червня 2007 року, згідно якої процентна ставка за користування кредитом була збільшена на 0,8 процентів річних, проте поручителі згоди на підвищення процентної ставки за кредитом не давали та не укладали з банком жодних договорів про внесення змін до договорів поруки, у зв'язку з чим згідно ст. 559 ЦК України є всі підстави для припинення поруки, адже зміни до основного зобов'язання були внесені без згоди поручителів, у зв'язку з чим збільшився обсяг їх відповідальності, хоча згідно п.3.3.1 договорів поруки кредитор зобов'язався до моменту виконання забезпеченого порукою зобов'язання не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового попередження поручителів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, а щодо вимог за зустрічними позовними заявами просила відмовити в задоволенні зустрічних позовів в повному обсязі, посилаючись на те, що при укладенні договорів поруки були дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст.203 ЦК України. Відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення первісного позову заперечували, просили задовольнити зустрічні позови. Відповідач [PERSON], заперечуючи проти позову, посилається на дискримінаційні умови кредитного договору по відношенню до неї, як споживача. Також представник відповідача вказала на неправильний розрахунок пені з розрахунку 360, оскільки такий розрахунок передбачений п.2.4 кредитного договору для нарахування процентів. Відповідач надала суду свій розрахунок пені за той же період, що просить позивач і з тієї ж суми боргу, проте в розрахунку зазначено ділення простроченої суми боргу (подвійної облікової ставки НБУ) на 365 та на 100, і в результаті пеня за несвоєчасне погашення кредиту за підрахунками відповідача складає 200,13 доларів США замість 202,91 доларів США, як зазначено у розрахунку позивача. Також за підрахунками відповідача пеня за несвоєчасне погашення відсотків становить 455,58 доларів замість 461,91 доларів США, як просить позивач. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. [PERSON] 11.01.2016 року подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що зустрічну позовну заяву підтримує, проти вимог первісного позову заперечує (а.с.85) Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], її представника та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а за зустрічними позовами - задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 958/3-42, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти на фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до договору № 53 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Курсанта Єськова, 8-а від 30 листопада 2005 року в сумі 30000 доларів США зі сплатою 12,7 процентів річних за користування ним з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 20 червня 2032 року (а/с 6-9 т. I). 10 жовтня 2008 року між [PERSON] та позивачем було укладено додаткову угоду № 958/3-42-1 про внесення змін до договору кредиту № 958/3-42 від 25 червня 2007 року, згідно якої у зв'язку зі зміною умов кредитування за договором кредиту з 20.10.2008 року встановлювалася нова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 13,5 процентів річних (а/с 106-108 т. I). Також, 25 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 935/09-245, за яким [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] за виконання зобов'язань за договором кредиту № 958/3-42 від 25.06.2007 року (а/с 10-11 т. I). Крім того, за договором поруки № 935/09-246, укладеним 25 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON], [PERSON] зобов'язалася у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом а також можливих штрафних санкцій за договором кредиту № 958/3-42 від 25.06.2007 року (а/с 12-13 т. I). У пунктах 3.3.1 договорів поруки передбачено, що кредитор зобов'язався до моменту виконання забезпеченого порукою зобов'язання не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового попередження поручителів. Проте, при укладенні 10 жовтня 2008 року між [PERSON] та позивачем додаткової угоди № 958/3-42-1 про внесення змін до договору кредиту № 958/3-42 від 25 червня 2007 року, згідно якої у зв'язку зі зміною умов кредитування за договором кредиту з 20.10.2008 року встановлювалася нова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 13,5 процентів річних, згоди поручителів отримано не було. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що у ПАТ «Укрсоцбанк» відсутні докази щодо отримання згоди поручителів при укладенні додаткової угоди № 958/3-42-1 про внесення змін до договору кредиту № 958/3-42 від 25 червня 2007 року щодо збільшення процентної ставки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Оскільки у зв'язку з укладенням між банком та [PERSON] додаткової угоди № 958/3-42-1 про внесення змін до договору кредиту № 958/3-42 від 25 червня 2007 року щодо збільшення процентної ставки відбулося збільшення обсягу відповідальності без згоди поручителів, хоча пунктами 3.3.1 договорів поруки передбачено, що кредитор зобов'язався до моменту виконання забезпеченого порукою зобов'язання не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового попередження поручителів, а тому суд вважає вимоги позивачів за зустрічними позовами обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Свої зобов'язання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним [PERSON] належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 09 листопада 2015 року згідно наданого позивачем розрахунку утворилася заборгованість в сумі 23889,38 доларів США, що станом на 09 листопада 2015 року складало еквівалент 541069 грн. 67 коп., з якої 20900 доларів США - заборгованість по кредиту, 2324,56 доларів США - заборгованість за відсотками, 202,91 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 461,91 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, що підтверджується розрахунком (а/с 161-163 т. II). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Доводи відповідача [PERSON] щодо недійсності договору через існування у ньому дискримінаційних умов щодо споживача не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути взяті судом до уваги. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по кредиту та відсотках підлягає задоволенню. Згідно розрахунку пені, наданого відповідачем [PERSON] розмір пені становить 14851 грн. 39 коп., з якої 4532 грн. 73 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 10318 грн. 66 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. При цьому суд погоджується з розрахунком пені, наданим відповідачем, оскільки п.4.2 кредитного договору передбачено нарахування пені у разі прострочення сплати платежів по договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, що діє у цей період і цим пунктом не передбачено можливості нарахування пені з розрахунку 360 днів. Вказаний порядок сторони обумовили лише при нарахуванні процентів за користування кредитом у п.2.4 договору кредиту. Тому суд вважає обґрунтованим застосування при розрахунку пені саме 365, а не 360, як це зроблено позивачем. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором підлягають частковому задоволенню у національній валюті України, оскільки в силу ст. 99 Конституції України, ст. 192, 533 ЦК України, незалежно від валюти боргу, валютою платежу грошового зобов"язання є національна валюта - гривня.

Outcome: partial