Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до приватного підприємця [PERSON], в якому просив визнати недійсним договір оренди землі від 01.05.2009 року, укладений між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], зареєстрований у відділі Держкомзему у Новобузькому районі Миколаївської області 26.10.2009 року за № 040949305835; зобов'язати приватного підприємця [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку площею 13,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новохристофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, яка належить йому на праві власності відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку № 701984, виданого 11.05.2010 року та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, мотивуючи тим, що його батько - [PERSON] даний договір з відповідачем не укладав та не уповноважував будь-кого на укладення даного договору. Позивач та його представник [PERSON], в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 01 травня 2009 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 13,58 га, яка на даний час, згідно ксерокопії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22460344 від 17.12.2009 року (а.с.5), належить [PERSON]. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як убачається з висновку експерта № 815 від 15 вересня 2014 року, підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» договору оренди землі від 01.05.2009 року виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. За таких обставин не можна вважати, що договір оренди землі відповідав волі орендодавця та вимогам закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, які він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Згідно ч.3 ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За наведених обставин договір оренди земельної ділянки від 01.05.2009 року, підписаний іншою особою, яка не мала права на здійснення правочинів від імені [PERSON], вважається не укладеним. Згідно з статтею 215 ЦК України та положеннями пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. В разі, якщо на виконання юридично не укладеного договору стороною передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст.1212-1215 ЦК України). Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події; положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Згідно з ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. З викладених правових норм та встановлених обставин справи вбачається, що земельна ділянка, яка належить позивачу [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку № 701984 від 11.05.2010 року, утримується відповідачем приватним підприємцем [PERSON] без достатньої правової підстави. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 17 копійок. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1771 гривні 20 копійок за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Outcome: partial