Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

10 грудня 2019 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В прохальній частині позову позивачка просить суд ухвалити рішення, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ј від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , з моменту подачі позову до закінчення [PERSON] навчання, алене більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох річного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 185 грудня 1998 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Наразі шлюб не розірвано, однак вже тривалий час сторони не проживають однією сім`єю та прописані за різними адресами. За час шлюбу народились спільні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання , відповідач перестав утримувати дітей, що змусило позивача звернутись до суду із захистом своїх прав. 06 травня 2017 року [PERSON] досягнув вісімнадцятирічного віку. Однак він продовжує навчання за контрактом, тобто потребує матеріальної допомоги. На час навчання спільна дитина [PERSON] продовжує проживати разом з позивачем (а.с. 1-2). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 02.01.2020 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що у липні 2018 року разом із позивачем вони взяли кредит на ремонт у квартирі. Згодом, щоб погасити цей кредит та вирішити деякі питання сина, було взято інший кредит у розмірі 70000 грн. Цей кредит наразі сплачує саме він. Також відповідач сплачує аліменти на молодшого сина за судовим наказом, допомагає матеріально матері, яка отримує мінімальну пенсію. Окрім того, з вересня 2019 року старший син, з невідомих причин, перестав з ним спілкуватися. Вважає, що син може самостійно себе забезпечувати, оскільки навчається на заочному відділенні та має змогу працювати. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що навчається на заочному відділенні Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка Лазаряна за контрактною формою навчання. Працював неофіційно, близько двох тижнів назад працевлаштувався офіційно. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 18 грудня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, вбачається, що 18 грудня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис за № 407, прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] , видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 6). З свідоцтва про народження виданого 01 червня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 7). З свідоцтва про народження виданого 06 грудня 2005 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 5). З довідки №002005 від 06 грудня 2019 року виданої Дніпровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка Лазаряна вбачається, що [PERSON] дійсно є студентом 2 року навчання факультету «УПП» спеціальність «УЗ» заочно-дистанційної освіти Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка Лазаряна, IV рівня акредитації, навчається з 01.09.2018 року по 30.06.2021, форма навчання - контракт (а.с. 9). Відповідно до довідки Кредитної спілки «Добробут» від 09.12.2019 року вбачається, що [PERSON] 10.06.2019 року отримав кредит згідно кредитного договору №19-ЛД/19 від 10 червня 2019 року у розмірі 70000 грн. на строк 36 місяців. На 09.12.2019 року залишок боргу складає 46342, 76 грн. (а.с.21). Відповідно до довідки-інформації щодо заробітної плати [PERSON] за січень 2020 року вбачається відрахування суми 4338,56 грн. утримання за виконавчим листом (а.с.22). Положеннями ст.\~199\~СК\~України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. Першої умовою є те, що повнолітня донька, син у віці від 18 років до 23 років має навчатися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а другою умовою є фінансова спроможність батьків надавати допомогу на утримання. У разі настання таких обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обов`язком. Оскільки письмовими доказами була підтверджена та обставина, що [PERSON] , в дійсності є сином відповідача, наразі продовжує навчатися , тому вимоги позивача про стягнення аліментів на період навчання сина є обґрунтованими. Змістом ч. 1 ст.\~200\~СК\~України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці у заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу. Згідно ч. 1 ст.\~191\~Сімейного\~кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу ч. 1 ст.\~183\~СК\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладені обставини, з урахуванням матеріального стану позивача та відповідача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , в розмірі 1/10 (однієї десятої) частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця, починаючи з 10.12.2019 року на весь період навчання [PERSON] , тобто до [INFO] . В решті позовних вимог відмовити. \~Відповідно до ст.\~430\~ЦПК\~України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом щодо сплати аліментів на підставі\~ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. \~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: partial