Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що 03.12.1997 помер її дядько [PERSON], який був рідним братом її батька [PERSON], який також помер 17.03.1999. Як запевняє позивач у вересні 2018 року серед речей померлого батька вона знайшла папку з документами померлого дядька [PERSON], серед яких був сертифікат серії ХР № 0162916, згідно якого останній мав право на земельну частку (пай) КСП «За мир» Зачепилівського району Харківської області розміром 5,20 умовних кадастрових гектари. Батько позивача за свого життя прийняв спадщину та фактично вступив у володіння майном померлого, але не встиг належним чином оформити право на дану земельну частку (пай), так як тяжко хворів. [PERSON] стверджує, що вона має право на спадкування вищевказаного права на земельну частку (пай) за правом спадкової трансмісії, але прийняти та оформити спадщину не має можливості по причині втрати правовстановлюючого документа на земельну ділянку та у звязку з тим, що згідно вимог ЦК України в редакції 1963 року було тільки дві черги спадкування за законом, за якими вона не являється спадкоємцем, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом після смерті її дядька [PERSON], померлого 03.12.1997 року, на земельну частку (пай) розміром 5,20 умовних кадастрових гектари без визначення меж земельної частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «За мир» Зачепилівського району Харківської області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0162916. В судове\~засідання сторони\~не зявились. Позивач в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Сільський голова Чернещинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Згідно вимог\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу ч.4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Із дослідженої судом копії сертифікату серії ХР № 0162916 вбачається, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай) КСП «За мир» Зачепилівського району Харківської області розміром 5.20 умовних кадастрових гектари. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 03 грудня 1997 року в день смерті спадкодавця [PERSON] дядька позивача. Рідний брат померлого - батько позивача [PERSON] помер 17.03.1999. Згідно пунктів 1,4,5 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~2003\~року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного\~кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Аналогічні роз'яснення містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138 цс13, згідно яких відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року N\~7\~"Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу\~України 1990\~року,\~Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. \~В силу ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об'єктом спадщини. Згідно ст.\~529\~ЦК України (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями\~\~першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 530 ЦК України (1963р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частинах: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого, як з боку батька так і з боку матері (друга черга). \~Статтею 551 ЦК УРСР 1963 року\~встановлено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Згідно досліджених матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-ВЛ № 415587 від 03.10.1979 та архівної довідки наданої Державним архівом Харківської області № 01-2913-2736 від 08.01.2019 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] був спадкоємцем другої черги за законом після смерті свого рідного брата [PERSON], фактично вступив у володіння спадковим майном, але спадщину не встиг оформити по причині смерті. Дядько позивача [PERSON] на день відкриття спадщини мав право на земельну частку (пай) розміром 5,20 умовних кадастрових гектарів реформованого КСП «За мир» Зачепилівського району Харківської області. По зазначеному сертифікату жодних правовстановлюючих документів виготовлено не було. Суд вважає, що позивач має право в порядку ст. 551 ЦК України (1963р.) на спадкування права на земельну частку (пай), яку б мав успадкувати (прийняти) її покійний батько після смерті свого рідного брата [PERSON] Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Беручи до уваги те, що батько позивача за життя не встиг оформити на себе спадщину після смерті рідного брата, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), але фактично вступив у володіння майном померлого, а позивач, згідно чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу УРСР 1963 року,в порядку спадкової трансмісії має право на прийняття належної частки спадщини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі, оскільки це не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved