Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

06 вересня 2016 року позивач звернулася до Вінницького районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов позивач обґрунтувала тим, що з 16.07.2011 року вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2014 року розірвано. Вказує, що 03.10.2013 року від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] В квітні 2014 року відповідач залишив сім'ю і з того часу припинив надання будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. 06.06.2016 року, в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків, Вінницький районний суд Вінницької області виніс рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] Зазначає, що відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, фізично здоровий, має окреме житло, на його утриманні осіб не має. В свою чергу, дитина постійно потребує повноцінного харчування, одягу, сезонного взуття, іграшок та дитячих підручників, оплату перебування в дитячому садочку. З посилкою, на ст.ст.180,182,184,191 Сімейного Кодексу України, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліментиу твердій грошовій сумі на утримання малолітньої доньки - [PERSON], в розмірі 600 гривень щомісячно та стягнути з відповідача на її користь аліменти за минулий час на утримання неповнолітньої доньки в сумі 14400 гривень, оскільки заборгованість по сплаті аліментів за останні два роки відповідача перед нею склала цю суму. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, подавши через канцелярію суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення у справі Відповідач [PERSON], двічі в судове засідання не зявився, по невідомим суду причинам, заяви про проведення розгляду справи у його відсутності суду не надав , у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов частково обґрунтований та такий , що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.2), який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2014 року було розірвано (а.с.3). Рішення набуло законної сили 15.12.2014 року (а.с.3). Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4), де батьком зазначений [PERSON] Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.06.2016 року відповідач [PERSON], позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а.с.5-6). Судом також встановлено, що дитина проживає разом із позивачем, окремо від відповідача та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області за №1125 від 23.08.2016 року (а.с.7). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.184 СК України , якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач є фізично здоровою людиною, працездатного віку, але офіційно не працює, не має постійного заробітку, інвалідності не має, інших малолітніх і (або) неповнолітніх дітей та (або) непрацездатних осіб на утримані не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. ,щомісячно, до досягнення дитиною повноліття - підлягає до задоволення. Відмовляючи у задоволені позовної вимог позивача, про стягнення у порядку ст. 191 СК України, з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки за попередні два роки , оскільки заборгованість по сплаті аліментів за ці роки відповідача перед нею склала 14000 грн., виходячи з такого. Так, відповідно до положень, викладених в ч.ч.1,2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно положень, викладених в ч.1 ст. 194 СК України , аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Тобто позивачем в одній позовній вимозі про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки за попередні два роки, оскільки заборгованість по сплаті аліментів за ці роки відповідача перед нею склала 14000 грн., суміщені дві правові підстави, передбачені ч.ч.1,2 ст. 191 СК України та ч.1 ст. 164 СК України. Оскільки , позивач не довела перед судом , доказами того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому у задоволені цієї вимоги з посиланням позивача на правову підставу свого позову за ч.ч.1,2 ст. 191 СК України слід відмовити. А претендувати на стягнення аліментів з відповідача на її користь за минулий час у сенсі ч.1 ст. 194 СК України, позивачем є безпідставним , оскільки судом встановлено , що позивач раніше не зверталася до суду із позовом про стягнення аліментів на її користь з відповідача на утримання малолітньої дитини, а таке стягнення може відбуватися лише при наявності виконавчого листа. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Outcome: partial