Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Фермерське господарство «[PERSON]В.» звернулося в суд з позовом, в якому просить стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України в користь фермерського господарства [PERSON] коштів в сумі 17\~000\~000 мільйонів гривень, з яких: 15\~000\~000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди в результаті протиправний дій прокуратури Львівської області; 2\~000\~000 гривень на відшкодування моральної шкоди в результаті протиправний дій прокуратури Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. В обґрунтування позову покликається на те, що 16.02.2011 року за вих.№72 було направлено клопотання прокурору Львівської області про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами. 18.03.2011 року прокуратура Львівської області своїм листом за вих.№05-317-07 повідомила про те, що підстав для втручання органів прокуратури області, в тому числі в порядку ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», не вбачається. Надалі 08.08.2011 року за вих.№384 було направлено звернення в порядку ст.40 Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації». Як наслідок прокуратура Львівської області листом за вих.№23-74 вих-11 від 08.08.2011 року повідомила про те, що за наслідками розгляду клопотання від 16.02.2011 року про перегляд судових рішень, законності відмови в порушенні кримінальної справи та з інших питань надано вичерпну відповідь 18.03.2011 року. У звязку з порушенням порядку оформлення прокуратурою Львівської області рішень за наслідками перевірки клопотання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами за вих.№72 від 16.02.2011 року призвело до неможливості оскарження цих рішень в судовому порядку, а тому вважає це порушенням його прав на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб, яке передбачене ст.55 Конституції України, та порушенням конституційних прав Фермерського господарства [PERSON]В.», гарантованих ст.ст.3,8,13,19,22,40-42,55,64,68,129 Конституції України, що призвело до приниження ділової репутації і підриву довіри до діяльності фермерського господарства, втрати чистого прибутку господарства. Крім того, вказує на те, що відповідачем не виконується постанова Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2013 року по справі №461/1128/13-к. Вважає, що для відновлення попереднього стану Фермерського господарства з відповідача слід стягнути моральну та матеріальну шкоду. Позивач в судове засідання не зявився, проте, подав письмове клопотання (а.с.50) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, викладених у фабулі позовної заяви. Представник прокуратури Львівської області в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів безпідставності. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник Держави в особі Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про судове засідання, про поважні причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі письмових доказів відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Фермерського господарства «[PERSON]В.» слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2011 року за вих.№72 позивачем було направлено клопотання прокурору Львівської області про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами 18.03.2011 року прокуратура Львівської області своїм листом за вих.№05-317-07 повідомила Фермерське господарство «[PERSON]В.» про те, що підстав для втручання органів прокуратури області, в тому числі в порядку ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», не вбачається. Надалі 08.08.2011 року за вих.№384 позивачем направлено до прокуратури Львівської області звернення в порядку ст.40 Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації». Як наслідок прокуратура Львівської області листом за вих.№23-74 вих-11 від 08.08.2011 року повідомила позивача про те, що за наслідками розгляду клопотання від 16.02.2011 року про перегляд судових рішень, законності відмови в порушенні кримінальної справи та з інших питань надано вичерпну відповідь 18.03.2011 року. Крім того, 22.08.2011 року позивачем було направлено звернення в Генеральну прокуратуру України, яке в подальшому скеровано в прокуратуру Львівської області для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. 12.10.2011 року прокуратура Львівської області своїм листом за вих.№06/2-2652-11 повідомила гр.[PERSON] про те, що порушень вимог чинного законодавства при розгляді звернень від 16.02.2011 року та 08.08.2011 року прокуратурою області не встановлено. Також судом в процесі розгляду справи встановлено, що постановою Сокальського районного суду Львівської області від 08.12.2005 року, яка надалі рішенням колегії суддів Львівської області від 14.03.2006 року, та постановою Верховного суду України від 26.04.2006 року залишена без змін, залишено без задоволення скаргу [PERSON] на постанову старшого слідчого прокуратури Сокальського району від 19.10.2005 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно державних інспекторів Львівсько-Закарпатської міжобласної інспекції з охорони і відтворення водних живих ресурсів та врегулювання рибальства у водоймах України. Відповідно до листа прокуратури Львівської області за вих.№05-317-07 від 15.02.2013 року [PERSON] було надано відповідь на клопотання про перегляд судових рішень за ново виявленими обставинами та розяснено порядок перегляду судових рішень за ново виявленими обставинами, визначений ст.459-467 КПК України, який набрав чинності з 19.11.2012 року. Відповідно до ст.1172 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, ч.1 ст.60 ЦК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, з огляду на вищевказане, судом в процесі розгляду справи не було здобуто жодних доказів на підтвердження того, що діями прокуратури Львівської області було завдано матеріальну шкоду позивачу, та порушено законні його права, передбачені Конституцією України. Відповідно до чинного законодавства, зокрема ст.23 ЦК України, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом в процесі розгляду справи не було здобуто доказів того, в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, та чим керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди в розмірі 2\~000 000 гривень. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Фермерського господарства «[PERSON]В.» слід відмовити за безпідставністю та відсутністю правових підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Outcome: dismissed