Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свій позов, відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що 27.03.2006 року шлюб ніж сторонами розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу. У шлюбі народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 05.12.2013 року вирішено змінити рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2012 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 12.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що оскільки, відповідач сплачує аліменти неналежним чином, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області вирішено стягнути з відповідача на її користь 20000 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з 19.03.2012 року по 31.01.2015 року. Однак, зазначає, що на сьогоднішній день, відповідач продовжує ухилятись від сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 35761,90 грн., а тому вона змушена звертатись до суду про стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів, а саме за період з 01.02.2015 року по 31.07.2018 року. З врахуванням уточненого розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2015 року по 31.07.2018 року, просить суд стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів в сумі 112153,50 грн. Від відповідача\~надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що позивач у позовній заяві зазначила неправдиву інформацію, оскільки він щомісячно сплачує аліменти на утримання сина, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів, хоча і не у повному обсязі у звязку зі скрутним матеріальним становищем. Також, вказує, що не погоджується з наданим позивачем розрахунком пені, зазначивши власний розрахунок, згідно якого, розмір заборгованості по аліментам становить 15150 грн., а розмір неустойки 4620,50 грн. Зазначає, що не є злісним не платником аліментів, не ухиляється від їх сплати, знаходиться у складному матеріальному становищі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатної матері, яка є інвалідом ІІІ групи, на даний час ніде не працює, а тому просить зменшити розмір пені до 500 грн. Таким чином, визнає позовні вимоги позивача частково в розмірі 500 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2018 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив, надали пояснення аналогічні викладених у заявах. Просили суд позов задовольнити. Відповідач в минулому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Крім того, суду пояснив, що сплачує аліменти кожного місяця в меншому розмірі, оскільки, немає можливості платити більше. Працює неофіційно та отримує 4000 грн. в місяць. Його матір [PERSON] на даний час перебуває за кордоном і 2-3 рази на рік відвідує Україну. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала пояснення відповідача та суду пояснила, що на підставі правових висновків Верховного Суду не погоджується із формулою обчислення пені, яка зазначена позивачем. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із матеріалів справи вбачається, що у спільному подружньому житті у сторін народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 05.12.2013 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 12.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення суду знаходиться на примусовому виконанні у Другому відділі Державної виконавчої служби міста Луцьк (а.с.12). Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Разом з тим при визначенні розміру заборгованості відповідача по сплаті аліментів за період з\~01.02.2015\~року по\~31.07.2018\~року та нарахуванні пені суд виходить з того, що визначений державним виконавцем у відповідних довідках розмір заборгованості (а.с.12-16, 62-67), здійснювався без врахування факту сплати відповідачем коштів безпосередньо на користь позивача, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.47-53, 79, 80). Відтак, суд не бере до уваги зміст зазначених довідок державного виконавця в частині визначення розміру заборгованості по аліментам. Зврахуванням квитанцій про сплату аліментів відповідачем, судом проведено відповідні розрахунки боргу по аліментам та пені, що відображені у відповідних таблицях. При цьому суд виходить з того, що початком розрахункового періоду щодо визначення розміру пені за кожен місяць буде перше число наступного місяця. Наприклад, кількість днів прострочення щодо сплати аліментів за лютий 2015 року визначається за період з 01 березня 2015 року по 31 липня 2018 року в становить 1248 днів. Зазначений принцип застосовується по аналогії до інших періодів. МісяцьК-сть днів простроченняСума призначена до оплати по аліментам (за місяць)/грн.Сума, яка сплачена боржником (за місяць)/грн.Заборгованість по аліментам, грн.Заборгованість по неустойці (пені)/грн. 2015 рік Лютий1248500,00100,00400,004992,00 Березень1217500,0050,00450,005476,50 Квітень1187500,0050,00450,005341,50 Травень1156500,0050,00450,005202,00 Червень1126500,0050,00450,005067,00 Липень1095500,00100,00400,004380,00 Серпень1064500,00100,00400,004256,00 Вересень1034500,00100,00400,004136,00 Жовтень1003500,00100,00400,004012,00 Листопад973500,0050,00450,004378,50 Грудень942500,00100,00400,003768,00 Всього120455500,00850,004650,0051009,50 2016 рік Січень911500,0050,00450,004099,50 Лютий882500,00100,00400,003528,00 Березень851500,00100,00400,003404,00 Квітень821500,00100,00400,003284,00 Травень790500,00100,00400,003160,00 Червень760500,00100,00400,003040,00 Липень729500,00100,00400,002916,00 Серпень698500,00100,00400,002792,00 Вересень668500,00100,00400,002672,00 Жовтень637500,00100,00400,002548,00 Листопад607500,00100,00400,002428,00 Грудень576500,00100,00400,002304,00 Всього 89306000,001200,004800,0036175,50 2017 рік Січень545500,00100,00400,002180,00 Лютий517500,00100,00400,002068,00 Березень486500,00100,00400,001944,00 Квітень456500,00100,00400,001824,00 Травень425500,00100,00400,001700,00 Червень395500,00100,00400,001580,00 Липень364500,00100,00400,001456,00 Серпень333500,00100,00400,001332,00 Вересень303500,000500,001515,00 Жовтень272500,00100,00400,001088,00 Листопад242500,00100,00400,00968,00 Грудень211500,00200,00300,00633,00 Всього 45496000,001200,004800,0018288,00 2018 рік Січень180500,00100,00400,00720,00 Лютий152500,00200,00300,00456,00 Березень121500,00200,00300,00363,00 Квітень91500,00600,00-100,00- Травень60500,00400,00100,0060,00 Червень30500,00500,000- Всього6343000,002000,001000,001599,00 Всього за період 01.02.2015-30.06.201820500,005250,0015250,00107072,00 Отже, сума заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.02.2015 року по 30.06.2018 року становить 15250 грн. та пені у розмірі 107072 грн. Такий висновок узгоджується з Правовою позицією [PERSON] палати Верховного Суду, висловленій у Постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15ц , у якій [PERSON] Верховного суду вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах. Із врахуванням вимог ч.1 ст. 196 СК України, відповідно до якої, розмір пені не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 15250 грн., що буде відповідати розміру заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.02.2015 року по 30.06.2018 року. При цьому, суд враховує ту обставину, що чинна редакція ч.1\~ст.\~196\~СК України\~діє на\~підставі Закону\~України 17\~травня 2017\~року N\~2037-VIII\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів»,\~який набрав\~чинності 08.07.2017\~року (далі\~ Закон)\~і помякшує\~відповідальність боржника\~за несвоєчасну\~сплату аліментів,\~так як\~попередня редакція\~ч.1\~ст.\~196\~СК України\~не обмежувала\~розмір пені.\~Відтак,\~зазначений Закон\~на підставі\~вимог ч.2\~ст.58\~Конституції України\~слід застосувати\~до всього\~спірного періоду\~сплати аліментів.\~ \~ \~ За змістом ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану боржника - платника аліментів. Такі обставини матеріального та сімейного стану повинні бути виключними (наявність тяжко хворого члена сім'ї боржника, наявність непрацездатних дітей, батьків, важкий матеріальний стан боржника та його сімї зумовлений незалежними від них обставинами тощо) та зумовлювати реальну неможливість сплати наявної заборгованості по пені за прострочення сплати аліментів. Відповідач та його представник в обґрунтування своїх доводів з цього приводу посилалися на те, що у [PERSON] на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та непрацездатна мати. Однак, як встановлено судом із пояснень відповідача та його представника, мати відповідача [PERSON], хоч і являється інвалідом 3 групи (а.с.44), однак, постійно проживає в Італії та відвідує [PERSON] 2-3 рази у рік. Зазначена обставина свідчить про те, що [PERSON], хоч і є частково непрацездатною, проте не перебуває на утриманні у відповідача. Наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, на думку суду, в даному випадку не можуть слугувати самостійною підставою для зменшення розміру неустойки, так як, відповідач, будучи працездатним, протягом тривалого часу свідомо без будь-яких обєктивних причин не сплачував у повному обсязі аліменти на утримання свого сина [PERSON]. Суду не надано доказів того, що несплата аліментів [PERSON] була наслідком тяжкої хвороби чи інших незалежних від нього обставин, відтак, їх доводи про зменшення суми неустойки до 500 грн. суд вважає безпідставними. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 15250 грн. неустойки по аліментах на утримання дитини, в решті позовних вимог відмовити. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,08 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial