Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що 28.03.2017 року сина позивача [PERSON], [INFO], який грав на вулиці у футбол, покусав собака відповідача. Внаслідок отриманих травм позивач звернулась до КУ "Хмільницька ЦРЛ", де її сину надали медичну допомогу, лікували з 28.03.2017 року по 04.04.2017 року. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 3694 грн., до складу якої входять: витрати на ліки - 1494 грн., витрати на правову допомогу - 2000 грн., витрати на послуги таксі - 200 грн., а також 6306 грн. моральної шкоди. При цьому позивач зазначає, що моральна шкода виражена у моральних стражданнях її сина, зокрема у тому, що син злякався нападу собаки і від отриманих укусів відчув больовий шок та дуже болючі ушкодження мяких тканин передпліччя, переніс запальний процес який тривав три дні, переніс депресію, безсоння від болю, пропустив заняття в школі, незручності під час лікування, при вдяганні, при вживанні їжі, крім того позивач як мати теж пережила хвилювання та моральні страждання від скоєного. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позов з наведених у ньому підстав та просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні частково заперечив проти задоволення позову та підтримав письмові заперечення від 01.06.2017 року, у відповідності до яких вказав, що зазначена позивачем матеріальна шкода не підтверджена належними доказами, а моральна шкода є необґрунтовано великою та визначена без врахування вимог розумності та справедливості. За таких обставин відповідач визнав позовні вимоги в частині відшкодування витрат на лікування в розмірі 1310,4 грн. та моральну шкоду в розмірі 350 грн. В суді відповідач визнав моральну шкоду в розмірі 500-600 грн. Також зазначив, що витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та витрати на таксі 200 грн. не підтверджено. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. З висновку про результати звернення громадян від 28.03.2017 року встановлено, що 28.03.2017 року о 16:05 год. до ЧЧ Хмільницького ВП надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що сусідський собака покусав її дитину. Дане повідомлення було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Хмільницького ВП 28.03.2017 року за №1219. За результатом розгляду повідомлення відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП (а.с. 6, 7, 35). З копії постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.04.2017 року (а.с. 8) встановлено, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 грн. Стягнуто з [PERSON] судовий збір (а.с. 9). Відповідно до даної постанови 28.03.2017 року о 14 год. 05 хв. в м. Хмільник по вул. Вишневського гр. [PERSON] неналежно вигулював власного собаку породи «Сибірська Лайка» в результаті чого гр. [PERSON], [INFO] отримав тілесні ушкодження. Згідно з ч. 1 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частинами 1-5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ст. 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує,зобов'язана, зокрема, забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання. Відповідно до п.п. «а» п. 7 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах УРСР, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоровя УРСР від 17 червня 1980 року, власникам собак дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов'язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку. Собака відповідача не належить до собак дрібних порід, також не являється службовою собакою чи собакою бійцівської породи. Факт заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], [INFO], а саме вкушеної рани правого передпліччя належною відповідачу собакою породи «Сибірська Лайка» сторонами не заперечується. Відповідно до довідок Хмільницької ЦРЛ № 1339 від 28.03.2017 року у [PERSON], [INFO] виявлено вкушену рану правого передпліччя (а.с. 10), № 1749 від 22.06.2017 року, відповідно до якої [PERSON] дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділення Хмільницької ЦРЛ з 28.03.2017 року по 04.04.2017 року, зазначено медикаменти які використовувалисьдля його лікування (а.с. 40). Довідкою Центральної Хмільницької районної аптеки № 265 від 04.04.2017 року підтверджено вартість ліків що призначено для лікування [PERSON], яка в загальній сумі становить 910,40 грн. [PERSON] проходив дослідження, вартість якого становить 400 грн., які були сплачені квитанцією від 31.03.2017 року (а.с. 16). Згідно з ч. 1 ст. 1199 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Враховуючи викладене витрати в розмірі 1310,40 грн. підлягають відшкодуванню. Вказані витрати в своїх запереченнях визнає відповідач. Разом з тим позивачем не підтверджено понесення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Представник позивача приймав участь у розгляді справи на підставі довіреності, а не на підставі договору про надання правової допомоги. Не доведено понесення позивачем витрат на послуги таксі в розмірі 200 грн. Суд відхиляє як доказ довідку № 459 від 04.04.2017 року (а.с. 11) оскільки вказана довідка не підписана особою яка її видала, не містить прізвища лікаря та його печатки. Надані позивачем товарні чеки (а.с. 13, 14) дублюють препарати та їх вартість зазначені в довідці Центральної Хмільницької районної аптеки № 265, а тому також не приймаються до уваги. Отже, враховуючи вищенаведені положення норм права в їх сукупності, суд зазначає, що власник тварин повинен вжити заходів з належного утримання тварин; дотримуватися норм співжиття, моральних засад суспільства, не зловживаючи своїм правом власності, та не використовувати його на шкоду правам інших осіб. В порушення наведеного відповідач не забезпечив безпечного вільного вигулу належного йому собаки, що призвело на нападу на сина позивача, якому заподіяно шкоду здоров'ю, та як наслідок душевні страждання, що виразились в появі страху перед собаками, необхідності лікування, зумовленого укусом собаки, фізичному болі, порушенні звичного життєвого ритму. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оскільки відповідач не забезпечив виконання своїх обов'язків з утримання собаки, що призвело до отримання сином позивача тілесних ушкоджень та, як наслідок цього, моральних страждань, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягає задоволенню. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням ст. 23 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди», суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди визначений позивачем в сумі 6306 грн. не в повній мірі відповідає обставинам справи. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивачем не доведено того, що глибина моральних страждань її сина є настільки великою, що у грошовому виразі становить 6306 грн. Виходячи з наведеного, позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 1000 грн., яку суд вважає достатньою для компенсації моральних страждань її сина. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial