Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором найма, відшкодування витрат на усунення недоліків переданого в найм домоволодіння та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 липня 2014 року між ним і відповідачем в присутності свідка [PERSON] був укладений договір найму житла, який знаходиться по [ADDRESS]. Даний будинок належить племінниці позивача [PERSON], яка на даний час мешкає в Російській Федерації. [PERSON] наглядає за будинком і передає його по договору найму в користування. Згідно договору найму [PERSON] зобов'язався щомісячно не пізніше 15-го числа поточного місяця платити за користування будинком по 300 гривень в місяць, а також своєчасно платити за користування світлом, водою, згідно лічильників, які були в робочому стані. 15.07.2015 року відповідач не повідомивши позивача з`їхав з вищевказаного будинку. Не заплатив плату за користування вищевказаним домоволодінням з 15.05.2015 року по 15.07.2015 року в сумі 600 грн. [PERSON] стверджує, що відповідач вивів із ладу водяний лічильник, який ремонту не підлягає, а також зламав кран до лічильника. Тому позивач був вимушений придбати новий водяний лічильник, вартість якого становить 220 грн., кран до лічильника вартістю 33.18 грн. Крім того, позивачем були витрачені кошти на виклик спеціалістів - 48.30 грн., та на їх роботу - 85.61 грн. Також відповідач не заплатив за користування електроенергією - 73.69 грн. Крім того [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь 1 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково. В частині заборгованості за електроенергію в сумі 73.69 грн. визнав. В іншій частині просив суд у задоволенні позову відмовити, оскільки у позові зазначені обставини, які не відповідають дійсним обставинам справи. Також пояснив, що його вини в тому, що вийшов з ладу водяний лічильник та кран до нього немає, тому що лічильник та кран до нього знаходились у приміщенні літньої кухні, яка не опалювалася, і при настанні морозів,- вони розморозилися,після чого він водою не користувався. Що стосується заборгованості за користування домоволодінням в сумі 600 грн., пояснив, що розрахувався наперед. Відповідач вважає, що моральна шкода позивачу його діями не спричинена. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Судом встановлено що [PERSON] не являється власником домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS]. Даний будинок належить племінниці позивача [PERSON], що підтверджується технічним паспортом на будинок, яка на даний час мешкає в Російській Федерації. Згідно з вищенаведеного позивач [PERSON] не мав ніяких повноважень укладати договір найму житла і здавати в оренду вищевикладене домоволодіння. В судовому засіданні позивач не довів факт, що відповідач не заплатив плату за користування вищевказаним домоволодінням з 15.05.2015 року по 15.07.2015 року в сумі 600 грн., так як передача грошових коштів не оформлялась ніякими документами. В судовому засіданні встановлено, що водяний лічильник та кран до нього були встановлені в приміщенні літньої кухні, яка в зимній період не опалювалася та система водопостачання не була належним чином захищена від низької температури повітря, це підтверджується поясненнями в судовому засіданні позивача. Виходячи з цього вбачається що розмерзання водяного лічильника та крана до нього сталося не з вини відповідача. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не навів належного обґрунтування позовних вимог немайнового характеру, не зазначив докази, що підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказав з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Якщо факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідача в судовому засіданні не підтвердився та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями відповідача суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial