Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Адвокат Земцова В.О. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до Стульневського старостинського округу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, третя особа: приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області Пузанова Наталія Анатоліївна про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. 26.12.2018 року подала уточнюючу позовну заяву в частині зміни відповідача на Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла позивача мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу спадкової маси входить житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] та дві земельні ділянки площею 5,76 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Стульневської сільської ради. За життя мати заповіт не складала. У визначений законом строк позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Пузанової Н.А., якою було відкрито спадкову справу. При оформленні спадкових прав з`ясувалося, що документи, які підтверджували право власності на майно його матері відсутні. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: по [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку площею 5,76 га, кадастровий номер [NUMBER] та 5,76 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Стульневської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 05 травня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 13 червня 2018 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті. 19 лютого 2019 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача - Стульневський старостинський округ Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області на належного - Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області. 03.04.2019р. ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник Земцова В.О. не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі (а.с. 166). Від представника Чернігівської селищної ради надійшло клопотання про розгляд цивільної справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 170). Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області Пузанова Н.А. в судове засідання не з`явилася, про день, час та розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] проти задоволення позовної заяви заперечувала, а також пояснила, що коли помер її батько [PERSON] - рідний брат позивача, їй було 1 рік. Про спадкове майно, яке належало її померлій бабусі [PERSON] вона не знала, їй стало відомо від свого рідного дядька [PERSON] , коли він звернувся до суду. Вважає, що має право на спадщину за законом, опісля померлої бабусі. Заслухавши третю особу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). [PERSON] являється рідним сином померлої [PERSON] , що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.06.2016 року (а.с.9). За життя [PERSON] заповіт не складала. У визначений законом строк [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Пузанової Н.А., якою було відкрито спадкову справу № 106/2016 (а.с.57-65). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2016 року № 620/02-31, виданою приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області Пузановою Н.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та 2 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відмовлено через відсутність документів на підтвердження факту належності спадкового майна спадкодавцеві [PERSON] (а.с.20). На запит суду від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області Пузанової Н.А. надійшла копія спадкової справи, з якої вбачається, що спадкоємцем по справі, який подав заяву про прийняття спадщини є [PERSON] , інших заяв у справі не має (а.с. 57-65). Згідно копій державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , [NUMBER] від 15.08.2003р. [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки площею по 5,76 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації від 17 липня 2003 № 176 (а.с.17,18). Відповідно до довідок Стульневської сільської ради Чернігівського району Запорізької області від 15.06.2016р.№ 333, та 18.11.2016р. № 08-3/01-42 вбачається, що згідно погосподарської книги № 1 (№ об`єкту 0062-1) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель розміром 0,25 га належали [PERSON] до дня її смерті (а.с.12,13). Відповідно до листа КП «Імпульс» від 23.08.2017р. право власності за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 15). Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] зазначено, що будинок з господарськими спорудами побудовано у 1968 році (а.с. 21-23). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Таким чином, [PERSON] набула право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами до введення в дію наведених нормативно-правових актів, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до довідки Стульневського старостинського округу від 09.10.2018р. № 02-01-14/10/200 вбачається, що [PERSON] за життя належали дві земельні ділянки (паї), один з яких при розпаюванні отримав її покійний син [PERSON] . Одним із спадкоємців за законом опісля померлої [PERSON] являється онука [PERSON] , [INFO] (донька [PERSON] ) (а.с. 79). Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] є спадкоємцем за законом за правом представлення, у відповідності до ч.1 ст. 1266 ЦК України, тому суд вважає можливим задовольнити позовну заяву частково та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами та Ѕ частину двох земельних ділянок по 5.76 га на кожну. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 1216, 1218, 1261, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: partial