Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

13 жовтня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що згідно наказу №58-К від 18.05.2007 року він був прийнятий на роботу до ПАТ «Хмельницький механічний завод» де працював на посаді слюсаря механоскладальних робіт. 13 серпня 2013 року наказом №91-к він був звільнений з вказаного товариства. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок та підприємство заборгувало йому виплату заробітної плати у сумі 7\~347,91 гривень. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з ПАТ «Хмельницький механічний завод» на його користь була стягнута заборгованість із заробітної плати у сумі 7\~347,91 гривень, середній заробіток за час затримки із розрахунку у сумі 16\~927,26 гривень (за період з 13.08.2013 рок по 27.05.2014 рік), а також 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Разом з цим, після постановлення вищевказаного рішення суду відповідач так і не провів з ним остаточний розрахунок, заборгованість із заробітної плати не виплатив. За таких обставин просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.05.2014 рік по 28.10.2015 рік у загальній сумі 38\~120,55 гривень. В судове засідання позивач не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі наполягав на їх задоволенні; просив суд розглянути справу за його відсутності. Проте постановлення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За таких обставин, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвали у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2014 року (цивільна справа № 686/10475/14-ц) позов [PERSON] був задоволений частково: стягнуто з ПАТ «Хмельницький механічний завод» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати у сумі 7\~347,91 гривень; середній заробіток за час затримки із розрахунку 16\~927,26 гривень та 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що з 18.05.2007 року [PERSON] працював слюсарем на Хмельницькому механічному заводі та звільнився 13.08.2013 року за власним бажанням. За період з травня 2013 року по серпень 2013 рік йому не виплачувалася заробітна плата, заборгованість по якій становить 7\~347,91 гривень. Також судом був встановлений середньоденний заробіток позивача який складає 58,98 гривень. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, оскільки вищевказані обставини (факт роботи та час звільнення позивача з підприємства, розмір його середньоденного заробітку) були встановлені судовим рішенням, такі обставини вважаються встановленими та переоцінці не підлягають. Згідно відповіді №4240 від 17.11.2015 року, наданої начальником відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області встановлено, що на виконанні вказаного відділу перебуває зведене виконавче провадження про стягнення коштів з ПАТ «Хмельницький механічний завод» на загальну суму 787131,85 гривень по 44 виконавчих документах, в тому числі і по виконавчому документу про стягнення на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі на загальну суму 25275,17 гривень. Станом на 17.11.2015 рік по зазначеному виконавчому листу заборгованість не виплачувалася. Таким чином на час розгляду справи встановлено, що на час розгляду даної справи заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати не погашена. Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України у справі у справі 6-144ц13. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки із проведенням остаточного розрахунку при звільненні за період з часу за який був стягнутий такий заробіток за попереднім рішенням суду (з 28.05.2014 року) по 28.10.2015 рік (час за який позивач заявляє позовні вимоги). Таким чином середній заробіток за час затримки із проведення остаточного розрахунку при звільненні позивача за період з 28.05.2014 рік по 28.10.2015 рік (у межах заявлених позовних вимог) становить: 58,98 гривень (середньодобовий заробіток позивача) * 357 робочих днів (за період з 28.05.2014 по 28.10.2015 рік) = 21055,86 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 269,10 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial