Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] щодо всього її майна і посвідчений Шостою Харківської державною нотаріальною конторою. Скасувати запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на 42/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Кузнецькій, № 30 після померлого [PERSON] на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2011 року по справі № 2-43/11, ухвали апеляційного суду Харківської області від 26.07.2011 року, ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.09.2011 року по справі № 2-43/11. Також, просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/12 частин житлового будинку № 30 по вулиці Кузнецькій у м. Харкові, житловою площею 67, 7 м2., загальною площею 110, 6 м2., з надвірними будівлями: гараж літ. И, площею 16, 9 м2 , погріб лит. Г, площею 8, 6 м2. . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що батько позивача - [PERSON], який помер 28.04.2007 року, залишив заповіт, посвідчений 04.01.2001 року державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], на належну йому частину житлового будинку із відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в місті Харкові, вул. Кузнецька № 30, на користь позивача - [PERSON] Вказане у заповіті майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.11.1985 року, виданого Шостою Харківської державної нотаріальної конторою, та зареєстрованого у реєстрі прав власності на нерухоме майно. Спадщину позивач прийняла шляхом подання до Шостої Харківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Спадкові права оформлені нею належним чином, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року по справі № 638/5839/13-ц, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 5\\12 частин будинку №30 по вулиці Кузнецькій у м. Харкові, житловою площею 67,7 кв.м., загальною площею 110.6 кв.м., з надвірними будівлями: гараж літ. И, площею 16,9 кв.м, погріб лит. Г, площею 8.6 кв.м. Право власності на вказане нерухоме майно на зареєстровано за [PERSON] реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області у державному реєстрі прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Матір позивача, [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України отримала в порядку спадкування після смерті [PERSON] частку у спадщині, яка складала половину від того, що вона б отримала в порядку спадкування незалежно від змісту заповіту, що складає 1/12 частин житлового будинку №30 по вулиці Кузнецькій у м. Харкові. При цьому заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2013 р. по справі № 638/5839/13ц, встановлено, що частка [PERSON], складає 1/12 частин житлового будинку №30 по вулиці Кузнецькій у м. Харкові відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2012 року. Судами встановлено, що ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2012 року відповідно до якої за [PERSON] зареєстровано 1/12 частина спірного будинку, дотепер не виконано. Навпаки, відповідно до відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно та листа директора КП «Харківське міське БТІ» від 22.1.2013 року № 25-2270 щодо [PERSON] державними реєстраторами неправомірно зроблено запис про реєстрацію права власності на 42/100 частини житлового будинку за вищезазначеною адресою на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2011 року по справі № 2-43/11, ухвали апеляційного суду Харківської області від 26.07.2011 року, ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.09.2011 року по справі № 2-43/11, але без врахування ухвал Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2012 року та від 13.12.2012 року по справі № 2-43/11. Вказаний запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно на 42/100 частини будинку за вищезазначеною адресою за [PERSON] є незаконним, оскільки не відповідає вказаним судовим рішенням, а тому підлягає скасуванню. [PERSON] померла 10 жовтня 2013 року, залишивши заповіт на все своє майно на користь сестри позивача, [PERSON], який відповідно до ст. 1257 ЦК України є недійсним. Недійсність заповіту [PERSON]І, на користь [PERSON] випливає з вимог ст. ст. 203, 1233, 1234 ,1236 ЦК України, оскільки [PERSON], не мала права залишати заповіт щодо майна, яке за життя її на праві власності не належало. Позивачем подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], до Шостої Харківської державної нотаріальної контори, однак наявність невизначеності розміру частки, зумовленої незаконним записом про реєстрацію права власності за [PERSON] на 42/100 частини житлового будинку за вищезазначеною адресою, перешкоджає оформленню спадкових прав після смерті [PERSON] У звязку з наведеним, позивач вважає, що заповіт [PERSON] на користь [PERSON] щодо всього її майна підлягає визнанню недійсним в порядку ст. 1257 ЦК України, запис про реєстрацію права власності за [PERSON]І, на 42/100 частини будинку за вищезазначеною адресою підлягає скасуванню, а за, [PERSON] підлягає визнанню в порядку спадкування після [PERSON] права власності на 1/12 частин житлового будинку №30 по вулиці Кузнецькій у м. Харкові, житловою площею 67,7 кв.м., загальною площею 110. 6 кв.м. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Представник третьої особи, Реєстраційної служби ХМУЮ, у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник третьої особи, Шостої Харківської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявився, від завідуючого Шостої ХДНК надійшов лист в якому зазначено, що просять розглядати справу без представника держнотконтори. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], помер 28.04.2007 року про що свідчить свідоцтво про смерть від 27.11.2007 року Серії 1-ВЛ № 143726, копія якого міститься в матеріалах справи. [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 04.01.2001 року державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], на належну йому частину житлового будинку із відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в місті Харкові, вул. Кузнецька № 30, на користь [PERSON]. Копія заповіту знаходиться в матеріалах справи. Вказане у заповіті майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.11.1985 року, виданого Шостою Харківської державної нотаріальної конторою, та зареєстрованого у реєстрі прав власності на нерухоме майно. Листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 25-2270 від 22.11.2013 року також підтверджується той факт, що на імя [PERSON] (на момент його смерті 28.04.2007 року) було зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Кузнецькій, № 30 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.11.1985 року Шостою ХДНК, р№ 1-1876. Спадщину позивач прийняла шляхом подання до Шостої Харківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2013 року, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 5\\12 частин будинку №30 по вулиці Кузнецькій у м. Харкові, житловою площею 67,7 кв.м., загальною площею 110.6 кв.м., з надвірними будівлями: гараж літ. И, площею 16,9 кв.м, погріб лит. Г, площею 8.6 кв.м. Копія рішення міститься в матеріалах справи. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2013 року залишено без змін. Копія відповідної ухвали міститься в матеріалах справи. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області у державному реєстрі прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія якого міститься в матеріалах справи. Матір позивача, [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України отримала в порядку спадкування після смерті [PERSON] частку у спадщині, яка складає 1/12 частин житлового будинку №30 по вулиці Кузнецькій у м. Харкові. Даний факт встановлений заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року по справі № 638/5839/13-ц. Крім того, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.09.2012 року по справі № 2-43/11 в якій виправлено арифметичні помилки в рішенні від 24.03.2011 року, ухвалах суду від 09.09.2011 року та від 26.07.2012 року про виправлення описки по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особи: Шоста ХДНК, [PERSON] про визнання заповіту частково недійсним та визнання права власності на 1/6 частину будинку та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні та виплату вартості частки, та вказано розмір частки у вигляді 1/12 на яку судом визнається право власності за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] у вигляді 1/12 частин житлового будинку № 30 по вул. Кузнецькій в м. Харкові. Копії зазначених ухвал містяться в матеріалах справи. Навпаки, відповідно до відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно та листа директора КП «Харківське міське БТІ» від 22.1.2013 р. № 25-2270 щодо [PERSON] державними реєстраторами зроблено запис про реєстрацію права власності на 42/100 частини житлового будинку за вищезазначеною адресою на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2011 р. по справі № 2-43/11, ухвали апеляційного суду Харківської області від 26.07.2011 р., ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.09.2011 р. по справі № 2-43/11. Однак, при реєстрації права власності не були враховані ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2012 року та від 13.12.2012 року по справі № 2-43/11. Відповідно до свідоцтва про смерть від 11 жовтня 2013 року Серія І-ВЛ № 421328 [PERSON] померла 10 жовтня 2013 року. Копія свідоцтва міститься в матеріалах справи. [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 02.12.2011 року державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], яким все своє належне майно заповіла дочці [PERSON], [INFO]. Копія заповіту знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до листа завідуючого Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 17.06.2015 року № 2157/01-16 заповіт посвідчений 02 грудня 2011 року державним нотаріусом [PERSON] за реєстром № 4-4745, який згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру є чинний, не змінювався та не оскаржувався. Судовим розглядом встановлено, що позивач зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], до Шостої Харківської державної нотаріальної контори, однак наявність невизначеності розміру частки, зумовленої невірним записом про реєстрацію права власності за [PERSON] на 42/100 частини житлового будинку за вищезазначеною адресою на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2011 року по справі № 2-43/11, ухвали апеляційного суду Харківської області від 26.07.2011 року, ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.09.2011 року по справі № 2-43/11, але без врахування ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2012 року та від 13.12.2012 року по справі № 2-43/11, а тому це є перешкодою для оформлення позивачем спадкових прав після смерті [PERSON] Відповідно\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до 4 ч. 1\~ст. 16 ЦК\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом\~ст. 1261 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3\~ст. 1296 ЦК України). Відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію»\~- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як зазначено у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Судом безспірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем по заповіту до майна покійного [PERSON], а тому має право на спадкування та перехід до неї права власності на частину майна, яка належала покійному. Враховуючи факт належності позивачу спадкового майно після смерті [PERSON] що також встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.06.2013 року, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на спірне майно, а саме на 42/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Кузнецькій, № 30, на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2011 року за [PERSON] повинна бути скасована, оскільки в даному рішенні, на підставі якого було здійснено запис про реєстрацію права власності за [PERSON], була допущена помилка відносно розміру частки спадкового майна в розмірі ? частин житлового будинку № 30 по вул. Кузнецькій в м. Харкові. Разом з тим, [PERSON] просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON], щодо всього її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Однак, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо недійсності заповіту не підлягає задоволенню оскільки, позивачем не надано доказів, що заповіт було складено з порушенням вищезазначених норм, а також позивачем не надано суду інформації про те яке саме майно належало заповідачу, а тому підстав для його скасування не вбачається. Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial