Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

03 лютого 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач- [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] в розмірі 17 342 грн 92 коп. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, в якому просить задовольнити позов частково та стягнути з нього Ѕ додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 4015,68 грн. Відповідач зазначив, що витрати які позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 13 327,24 грн. не підтверджені письмовими доказами. Окрім того частина витрат не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2021 року визначено головуючого по справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2021 року справу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. У судове засідання з`явилася позивач [PERSON] , відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Суд заслухавши думку позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідача, ухвалив про можливість розгляду справи без участі відповідача, який не з`явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] наявною в матеріалах справи. Його батьками є: [PERSON] , мати - [PERSON] . Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2015 року по цивільній справі № 490/9535/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Як слідує з матеріалів справи, син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Зазначену обставину не заперечує і відповідач. Відповідно до виписки з рішення ЛКК № 685 від 15 червня 2020 року, виписки із постанови ЛКК № 13/19 від 27 вересня 2019 року [PERSON] , [INFO] страждає на такі захворювання: наслідки черепно-мозкової травми, вегето-судинна дистонія змішаному типу з ангіодистонічними кризами, киста щитодоподібної залози, кардіоміопатія, цереброастенічний синдром середньої важкості, нічний енурез. Згідно довідки ЛКК № 115/19 дитина [PERSON] потребує індивідуальної форми навчання. Відповідно до виписного епікризу із історії хвороби № 2378 від 08 вересня 2018 року дитині [PERSON] поставлено діагноз синдром лікворо-динамічних порушень з ангіоспазмами. Спазм акомодації, киста щитоподібної залози та прописано до застосування відповідні ліки (магнікум-антистресс, серміон, когнум, лфк, рекомендовано провести МРТ головного мозку). Вирішуючи питання про обґрунтованість позову, суд зазначає таке. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року вказує на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавством закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №761/6933/17. Як вбачається з матеріалів справи та позовних вимог [PERSON] , до додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина вона відносить наступні витрати: на лікарські засоби - 4 859 грн 51 коп.; на лікування дитини в стоматологічній клініці ТОВ «Стоматологія Медент» - 8400 грн, на диван ортопедичний - 9440,20 грн, на канцелярські товари - 1133 грн, на взуття - 8330 грн, на одяг - 885 грн. Позивачем вказується про необхідність стягнення з відповідача половини витрат, понесених нею на придбання лікарських засобів. На підтвердження вказаних додаткових витрат нею надано відповідні чеки (а.с.3-11,14-17) Так, відповідно до виписного епікризу із історії хвороби № 2378 від 08 вересня 2018 року дитині [PERSON] було прописано до застосування відповідні лікарські засоби. Прописані препарати були придбані дитині [PERSON] позивачем, що підверджується фіскальними чеками. Відповідно до довідки [PERSON] було поставлено діагноз ГРВІ та прописано до застосування відповідні лікарські засоби (а.с. 53). Прописані препарати були придбані позивачем, що підтверджується фіскальними чеками купівлі препарату «Серміон» від 05 липня 2019 року на суму 360 грн; 11.06.2020 року на суму 346 грн 50 коп.; Загальна сума таких витрат складає 706 грн 50 коп. Стосовно інших витрат на лікарські засоби, то слід зазначити, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вони були прописані дитині та купувалися саме для неї, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні довідки медичних установ, виписки з історії хвороби дитини та рецепти лікарів. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь половину витрат, понесених нею на лікування дитини в стоматологічній клініці ТОВ «Стоматологія Медент» у загальному розмірі 8400 грн. На підтвердження того, що нею дійсно було сплачено вказану суму позивачем було надано наряди стоматолога ТОВ «Стоматологія Медент» з переліком послуг та їх вартістю та фіскальні чеки. Окрім того позивачем надано докази витрат на проведення [PERSON] ультразвукової діагностики (рахунок замовлення від 26 грудня 2019 року на суму 330 грн) та витрати на проведення МРТ головного мозгу (квитанція від 04 березня 2020 року на суму 1200 грн). Що стосується інших витрат, що вказуються позивачем, а саме витрат на учбове приладдя, одяг та взуття то слід зазначити наступне. Суд вважає, що дані витрати не можуть вважатися додатковими витратами у розумінні ст.185 Сімейного кодексу України, оскільки під час розгляду справи по суті не встановлено, що ці витрати позивача зумовлені особливими обставинами, розвитком здібностей дитини, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Крім того, відповідач та позивач не надали суду докази, що підтверджували наявність обставин, що мають істотне значення та могли б вплинути на розмір участі відповідача в додаткових витратах на дитину, тому суд приходить до висновку, що батьки мають нести ці витрати в рівних частках. Стаття 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, позивачем доведено вартість понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 10 306,50 грн (витрати на лікарські засоби - 706,50 грн, витрати на лікування у стоматологічній поліклініці - 8400 грн, витрати на проведення ультразвукової діагностики - 330 грн, витрати на проведення МРТ головного мозгу - 1200 грн). За такого суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки додаткові витрати, понесені на лікування дитини у розмірі 5153,25 грн, що становить Ѕ частину понесених витрат (загальна сума підтверджена документально 10 306,50 грн), оскільки у відповідності до ст. 180 СК України мати та батько зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа №372/1010/16-ц, провадження №61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу, а саме надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем до матеріалів справи додано квитанцію № 131 від 03 лютого 2021 року з якої вбачається, що вона сплатила кошти за написання адвокатом Головко Л.М. позовної заяви в розмірі 1000 грн. Враховуючи, що суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі пропорційному до задоволення позовних вимог, що становить 297 грн (1000х29,7%/100 = 297). Згідно приписів статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена при подачі позовної заяви від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп.

Outcome: partial