Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] ( далі по тексту - Позивач) звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення сплачених коштів на виконання умов договору та завданої моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 листопада 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір на виготовлення та встановлення вікон за місцем проживання позивача. Відповідно до умов договору позивач сплатила відповідачу передоплату в сумі 7000,00 грн., а суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] зобов'язався здійснити виготовлення та доставку замовлених виробів протягом 40 днів. Окрім того, на виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в розмірі 2403,27 гривень, тобто всього відповідач отримав від позивача 9403, 27 гривень. Відповідач отримавши кошти від позивача будь-яких дій щодо обміру та по встановленню вікон не вчинив, претензії позивача ігнорує, уникає зустрічей, сплачені кошти не повертає, що свідчить про його відмову від виконання договірних зобов'язань. Оскільки, відповідач свої зобов'язання не виконав, сплачені позивачем грошові кошти не повертає, останній був змушений звернутися до суду та просить стягнути з [PERSON] 9 403,27 грн., сплачених на виконання договору. Також, позивач вважає, що своїми діями відповідач спричинив йому моральну шкоду, оскільки ігноруючи його звернення, сприяв моральному (душевному) хвилюванню, порушенню нормальних життєвих зв'язків та неможливості продовження попереднього активного способу життя, вжиття додаткових моральних зусиль для відновлення порушених стосунків у сім'ї та з оточуючими, в зв'язку з чим просить суд також стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] на його користь моральну шкоду 5000,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом належним чином повідомлений, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 19 листопада 2015 року між [PERSON] та суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] укладено договір № 86211, відповідно до умов якого, останній зобов'язався здійснити позивачеві роботи по виготовленню та встановленню ПВХ конструкцій за розцінками виконавця згідно замірного листа, який є невід'ємною частиною даного договору, що підтверджується наданим позивачем Договором та поясненнями позивача в судовому засіданні. Відповідно до розділу 2 вищезазначеного Договору вартість виробів складає 20 100,00 гривень, при цьому передплата складає 7000,00 гривень, які були відповідно до п.1.2. розділу 2 цього Договору сплачені [PERSON] суб'єкту підприємницької діяльності [PERSON]. Посилання позивача в позовній заяві та в судовому засіданні на те, що ним також на рахунок відповідача щомісячно перераховувались кошти 19 листопада 2015 року - 583,26 гривень, 19 грудня 2015 року - 606, 67 гривень, 19 січня 2016 року -606,67 гривень, 19 лютого 2016 року - 606,67 гривень, що в загальній сумі складає 606,67 гривень, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки з наданих позивачем виписок щодо руху коштів на рахунку позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» не вбачається, що зазначені кошти були перераховані саме на рахунок відповідача суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]. Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 ЗУ « Про захист прав споживачів» договором у сфері захисту прав споживачів є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Згідно ч.1 ст.10 ЗУ « Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у строк стає неможливим. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У визначений договором строк та по сьогоднішній день відповідачем не виконано умов договору і останній не повернув кошти сплачені позивачем як передплату за виготовлення та доставку ПВХ конструкцій. Факт невиконання відповідачем своїх обов'язків по договору підтвердився в ході розгляду справи, та встановлено, що він не виконав свої зобов'язання за договором, чим порушив умови договору та не повернув позивачеві сплачені грошові кошти в якості передоплати в сумі 7 000,00 гривень на момент розгляду справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів сплачених на виконання Договору № 8621119 листопада 2015 року в сумі 9403,27 гривень є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню в сумі 7000,00 гривень. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ст. ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно постанови пленуму ВСУ N 5 від 12.04.96 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст. 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні прав, наданих споживачам. Згідно ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів» позивач просив суд відшкодувати завдану йому діями відповідача моральну шкоду, але ним не надано доказів в обґрунтування спричинення йому моральної шкоди завданої діями відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial