Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника адвоката Ляпіна Д.Б. звернулась до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05 жовтня 2013 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] ? що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 15 квітня 2014. Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 14.08.2020 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі 645/660/16-ц від 14.04.2016 року шлюб було розірвано. Позивач вказує, що відповідач допомоги на утримання їх спільної дитини не надає, отримує нерегулярний дохід, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 10000,00 гривень на місяць. Розмір аліментів позивач обґрунтовує тим, що відповідач працює в сфері ІТ, яка на сьогоднішній день є однією з найприбутковіших на ринку праці України. На момент спільного проживання в шлюбі, коли позивачу були відомі чіткі розміри прибутку відповідач в середньому на місяць отримував дохід у розмірі не менше 20000,00 грн, у зв`язку з чим, вважає що є достатньо підстав вважати, що ця сума є більшою, у зв`язку з отриманням відповідачем більш високої кваліфікації у даній сфері. На даний час позивач перебуває у пошуку фінансів для покращення житлових умов дитини, а саме придбання нової нерухомості та оформлення її зокрема на сина. Окрім того, позивач вказує, що відповідач не має інших дітей, батьки відповідача не перебувають у безпорадному стані. Таким чином на думку позивача, розмір аліментів у сумі 10000,00 грн є обґрунтованим. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 07 жовтня 2020 року недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін. 02 листопада 2020 року від відповідача [PERSON] в особі його представника адвоката Богомол Т.С. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач вказує, що з моменту закінчення шлюбних відносин не припиняв надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, на даний час стабільного доходу не має та зареєстрований як фізична особа -підприємець. Оскільки аліменти є власністю дитини, та враховуючи рівний обов`язок батьків по утримання дитини вважає за можливе сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 2000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 24 листопада 2020 року від представника позивача адвоката Ляпіна Д.Б. надійшла відповідь на відзив, у якому позивач підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та вказує, що після розірвання шлюбу між сторонами по справі не було укладено договору про розмір аліментів на дитину, тому докази невиконання відповідачем дій щодо утримання дитини позивачем не надано, оскільки жодним чином відповідача не було зобов`язано сплачувати аліменти. Окрім того, позивач вказує, що дитина потребує лікування, в зв`язку встановленням діагнозу: синдром підвищеної нервової рефлекторної збудливості (фебрильні судоми в анамнезі з 2015 року), вказаний діагноз обумовлює постійний прийом ліків та постійного лікування протягом щонайменше п`яти років. Окрім того, 04.07.2019 року у дитини виявлено діагноз: вроджена вада серця 2-х стулковий аортальний клапан, що додатково ускладнює становище. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Богомол Т.С. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно долученої відповідачем до відзиву податкової декларації платника єдиного податку Фізичної особи підприємця за 2019 рік та перше півріччя 2020 року [PERSON] доходу за вказаний період не отримував. Довідку про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка б підтвердила відсутність будьяких інших доходів відповідача, не від підприємницької діяльності - відповідачем не надано. Проте, відповідачем суду надано копії розписок позивача про отримання коштів [PERSON] від [PERSON] в рахунок аліментів за період з 26.02.2015 року по 08.08.2020 року (а.с.48-61) достовірність яких в судовому засіданні сторони та їх представники не заперечували. Відповідно довідки №870 від 30.10.2020 року виданої головним лікарем КНП «МДП №7» ХМР, малолітня дитина [PERSON] , 2014 року народження перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога дитячої КНП «МДП №7» ХМР з діагнозом: синдром підвищеної нервово рефлекторної збудливості (фебрильні судоми в анамнезі з 2015 року), дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря кардіоревматолога дитячого КНП «МДП №7» ХМР з діагнозом: вроджена вада серця 2-х стулковий аортальний клапан (з 04.07.2019 року) (а.с.73). За положеннями ч.2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.\~182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем в обґрунтування розміру аліментів надано лікарські свідоцтва на підтвердження стану здоров`я дитини. Будь-яких інших доказів, зокрема наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав суду позивачем не надано, клопотань про витребування вказаних доказів позивачем не заявлено. Відповідно ч. 3 ст 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами, встановленими у ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд з урахуванням наданих позивачем та відповідачем доказів, приймаючи до уваги стан здоров`я дитини, з урахуванням рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., починаючи з 11.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.\~184\~СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положенням ст.\~191\~СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Позивач в частині вимог про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial