Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. У позовній заяві зазначено, що сторони з 04.02.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними склалося невдало. Вони припинили спільне проживання, на даний час проживають окремо. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає. Працездатний, однак місце роботи їй невідоме, інших утриманців не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю із підстав, зазначених у позовній заява та пояснила, що відповідач працездатний, стан його здоров'я та матеріальне становище дозволяє утримувати своїх дітей. Місце роботи їй невідоме, тому просила розмір аліментів визначити в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що на даний час не працює, немає самостійного заробітку. Крім того, хворіє, потребує лікування. Має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 350 грн. щомісячно на кожну дитину. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серія [NUMBER] і серія [NUMBER], виданими відповідно 20 липня 2012 року і 25 квітня 2014 року виконавчим комітетом Козарівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.6-7). Як вбачається з довідки №148, виданої 28.04.2015 року виконавчим комітетом Козарівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, діти [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] проживають разом з матір'ю - [PERSON], [INFO]. [PERSON] не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Діти перебувають на утриманні матері (а.с.9). Згідно довідки № 3/100 від 29.04.2015 року, виданої управлінням праці та соцзахисту населення Рогатинської РДА, [PERSON], отримує одноразову допомогу при народженні дитини, її дохід за шість місяців становить 6450, 00 грн. (а.с.8). За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. За частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.182 Сімейного кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд відповідно до вимог ст.184 СК України за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для визначення твердої щомісячної суми на утримання дитини, а саме - матеріальне становище сторін по справі, сторони по справі не працюють, стан здоров'я сторін по справі, ту обставину, що позивачка самостійно не може забезпечити дітям прожитковий мінімум. За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Сума прожиткового мінімуму на 2015 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIII для дітей віком до 6 років становить 1032 грн. За Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину підлягає до часткового задоволення Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial