Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

22.07.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні неповнолітнього сина та визначення способу участі у вихованні сина. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.06.2005 р. між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] р. народження. 10.01.2011р. шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка перешкоджає йому приймати участь у вихованні сина, не дає можливості бачитися з сином та спілкуватися з ним, на підставі чого просить зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод в спілкуванні з сином [PERSON] та в участі в його вихованні; визначити його участь у вихованні сина таким чином: обов'язкове побачення з сином та відвідування сина його місця проживання у [ADDRESS], у третю та четверту суботу та неділю кожного місяця, тобто 4 вихідних днів щомісяця, сумісний відпочинок у літні канікули з виїздом на море у липні-серпні місяці, сумісний відпочинок у період весінніх, осінніх та зимових канікул не менш ніж по два тижні. В судове засідання позивач з'явився позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що він неодноразово намагався зустрінутися з сином та провести деякий час з ним разом. Проте відповідачка будь-якими способами перешкоджає йому, посилаючись то на хворобу дитини, то на зайнятість дитини в спортивній секції та інше. Зазначав, що відповідачка налаштовує сина проти нього, в зв'язку з чим дитина, у присутності відповідачки, не бажає їхати з ним . Відповідачка в судове засідання з'явилася, позов не визнала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що вона не чинить позивачеві будь-яких перешкод в спілкуванні з сином. Дійсно позивач неодноразово приїзжав за сином, проте дитина сама відмовилася йти до нього, також декілька разів син хворів, в зв'язку з чим вона залишила його вдома. Зазначала, що у вихідні дні син ходить в спортивну секцію, що перешкоджає сину спілкуватися у ці дні з батьком. Надала суду письмові заперечення, в яких зазначала, що під час спільного життя з позивачем, останній не забезпечував сім'ю матеріально. Інші ствердження позивача вважає необґрунтованими (а.с.22-25). Також вказувала, що зустрічі з позивачем, як правило, закінчуються сваркими та образами в її бік, навіть в присутності дитини. За час розгляду справи в суді позивач побив чоловіка відповідачки, який був заявлений в якості свідка. В порядку ст. 171 СК України та відповідно до ч. 2 ст. 12 Конвенції про права дитини, в судовому засіданні, в присутності психолога - [PERSON], був заслуханий малолітній [PERSON], [INFO] року народження, який суду пояснив, що він навчається в другому класі п'ятої школи. Зараз він проживає разом з матір'ю - [PERSON], також з ними проживає дядя [PERSON], звідний брат - [PERSON] (14 років), звідний брат - [PERSON] (20 років) та молодший брат - [PERSON] (2 роки). Стосунки з членами сім'ї у нього добрі, в школі навчається нормально. Ходить в спортивні секції з боротьби та кіг-боксингу, приймає участь в змаганнях та займає призові місця. Батько приїжджав та пропонував їхати до нього в гості, але він ([PERSON]) відмовився, так як залишався з молодшим братом. У батька вдома відчуває себе нормально. Зазначає, що йому більше сподобається у себе вдома, ніж у батько. Також підтвердив, що відповідачка не пускала його до батька, коли він хворів. Вказував, що не бажає залишатися у батька вдома ночувати, оскільки там не має його матері. Без ночівель згодний їхати до батька в гості. Також не бажає їздити відпочивати без матері. Психолог - [PERSON], яка була присутня при заслуховуванні думки малолітнього [PERSON], суду пояснила, що на дітей такого віку вплив матері дуже великий. Проте [PERSON], при надання відповідей суду був спокійним, говорив що думав та відчував. [PERSON] дуже прив'язаний до своєї матері. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради, суду пояснив, що дійсно на засіданні ради розглядалося питання про участь у вихованні малолітнього [PERSON] його батьком та прийнята Постанова відповідно до якої визнано доцільним брати участь у вихованні малолітнього [PERSON], його батьком [PERSON], але не в ущерб навчально-виховного процесу [PERSON]. Вважає, що сторони мають самостійно визначити спосіб участі у вихованні сина, будь-якого компромісу з цього питання на засіданні ради знайдено не було. Пропонувала сторонам керуватися перш за все інтересами дитини. Свідок [PERSON], суду показала, що вона є матір'ю позивача та бабусею [PERSON]. ЇЇ син та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у 2005 році народився [PERSON]. Ініціатором розлучення виступила відповідачка та після розірвання шлюбу [PERSON] залишився з нею. Зазначала що позивач дуже любить свого сина [PERSON] та бажає приймати участь у житті сина. У своєї квартирі позивач встановив окреме ліжко для [PERSON], обладнав куточок для дитини, придбав необхідні речі. Вказувала, що останнього разу вона з позивачем також намагалися зустрінутися з [PERSON], але відповідачка категорично відмовила без пояснення причин. Крім того відповідачка неодноразово казала, що зробить все від неї залежне, щоб [PERSON] не спілкувався з батьком та свідком. На думку свідка, на [PERSON] здійснюється тиск з боку відповідачки, тому він не хоче спілкуватися з власним батьком, вважає, що [PERSON] вже забуває свого батька. Свідок [PERSON], суду показав, що він є рідним батьком позивача та дідусем [PERSON]. Після розлучення сторін дитина залишилася з відповідачкою. Останніх два роки стосунки з відповідачкою погіршилися та вона стала перешкоджати позивачу у сплакуванні з власним сином. Іноді, коли позивач приїжджав до дитини, відповідачка казала, що [PERSON] не має дома, проте він перебував на дворі за будинком. На думку свідка, відповідачка налаштовує малолітнього сина проти позивача, тому він не бажає їхати до батька. Зазначав, що позивач дуже добре ставиться до свого сина, бажає з ним спілкуватися та приймати участь в його вихованні. Свідок [PERSON], суду показав, що він є батьком відповідачки та дідусем [PERSON]. Зазначав, що він працює в середньої школі №5, де навчається [PERSON], тому бачиться та спілкується з онуком щоденно. Вказував, що раніше у [PERSON] було бажання відвідувати свого батька - позивача по справі, але одного разу дитина була очевидцем конфлікту, коли позивач погрожував, що викликає міліцію, якщо дитина з ним не поїде. Після того випадку [PERSON] не хоче їхати з позивачем та просить не пускати його до батька. Свідок [PERSON], суду показав, що він є чоловіком відповідачки та її син від першого шлюбу - [PERSON], проживає разом з ними. Відповідачка по справі не перешкоджає в спілкування позивачу з його сином [PERSON]. За останній рік позивач приїжджав до [PERSON] приблизно два рази, та всі його відвідування закінчувалися сварками та образами на адресу відповідачки. Дійсно позивач пропонував дитині їхати до нього в м. Дніпродзержинськ, але коли вони запитували думку дитини, то [PERSON] відмовлявся їхати до батька. Вказував, що [PERSON] хворіє на звичайні дитячі хвороби, та йому завжди своєчасно надається необхідна медична допомога. Свідок [PERSON], суду показала, що вона є матір'ю відповідачки та бабусею неповнолітнього [PERSON]. Зазначала, що безпосередньо відповідачка ніяких перешкод у спілкування позивача з сином [PERSON] не створювала. [PERSON] за власним бажанням не хоче спілкуватися з позивачем та їздити до нього в гості. Свідок на власні очі бачила, як [PERSON] відмовлявся їхати до батька, але коли останній сказав, що звернеться до міліції, то дитина погодилася. Також вказувала, що був випадок, коли [PERSON] плакав та не хотів їхати до батька, тому її донька просила свідка умовити [PERSON] поїхати з позивачем. [PERSON] хворіє на звичайні дитячі хвороби та йому, при необхідності, надається кваліфікована медична допомога. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є класним керівником [PERSON] вже другий рік. Дитина за характером весела, доброзичлива, товариська, спілкується з усіма дітьми. Відповідно до свого віку та рівню розвитку може висловити свою думку, взагалі каже правду, так як не навчилася ще казати неправду. Дитина ходить в школу охайна, одягнута в чистий одяг, підстрижена своєчасно. Батька дитини бачила тільки один раз - на перше вересня першого класу, тобто рік тому. Більше батько школу не відвідував та успіхами сина не цікавився. Мати, незважаючи на іншу маленьку дитину, не пропускає батьківських зборів, постійно дзвонить та цікавиться успіхами [PERSON], результатами напису контрольних робіт та інш. На думку свідка, вдома обстановка доброзичлива та позитивна. Свідок [PERSON], суду показала, що вона працює Соціальним робітником в Верхньодніпровському Центрі сім'ї та молоді. У 2012 році сім'я [PERSON] находилася під соціальним супроводом центру в зв'язку з тим, що дитина чоловіка відповідачки від першого шлюбу стала проживати в сім'ї [PERSON] та Центр спостерігав за адоптацією дитини в сім'ї. Стосунки між членами сім'ї [PERSON] добрі, [PERSON] приділяють достатньо уваги, він завжди охайно одягнутий та доглянутий. В будинку мається окреме ліжко для [PERSON], стіл для навчання, книжки та іграшки. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона працює вихователем у дитячому садочку №1, який раніше відвідував [PERSON]. Дитина ходила в садок завжди належним чином одягнута, охайна, акуратна. Спілкувався з усіма дітьми у групі, рівень розвитку відповідав віковому, було видно, що з дитиною дома займаються, за всіма прикметами він встигав. Із садочка дитину забирала в частіше за все мати [PERSON], іноді його бабуся - мати відповідачки. Батько іноді, не регулярно, приходив в дитячий садок, поспілкуватися з дитиною. Останнього разу, коли батько прийшов на свято, він влаштував сварку, нагрубив мені та вимагав віддати йому дитину не зважаючи на виступ. Суд, заслухавши сторони, представника третьої особи, неповнолітню дитину, свідків, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності та взаємозв'язку, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року, що підтверджується Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], виданим 18.06.2005р. відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.7) та Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 10.01.2011р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Від цього шлюбу народилася дитина -[PERSON], [INFO] року народження, Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8). 18.04.2012р. відповідачка уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 18.07.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 49). Заявами від 18.03.2013р., від 15.07.2013р. позивач звертався до Служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації з проханням сприяти забезпеченню спілкування позивача з власною дитиною, оскільки відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні та прийняття участі у вихованні дитини. Також зазначав, що умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Дитині не приділяють достатньо уваги, зокрема його здоров'ю (а.с.11-13). На підставі заяви проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. відповідно до акту від 19.03.2013р. обстежені умови проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та виявлено, що сім'я складається із п'яти чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO]. За висновками комісії, в будинку не створені умови для виховання та розвитку дитини (а.с. 17). Відповідно до інформації про відвідування сім'ї від 03.04.2013р. обстежено місце проживання позивача - [PERSON], за адресою: [ADDRESS], та з'ясовано, що квартира складається із двох жилих кімнат. В жилому приміщенні проживають: позивач, [PERSON] - співмешканка позивача, [PERSON] - донька співмешканки. В одної із кімнат мається ліжко, підготовлено для [PERSON], Також є письменний стіл, для виконання домашніх завдань. Є іграшки, книжки для хлопчика. Створені необхідні умови для проживання та розвідку дитини (а.с.15). Позивач за місцем роботи характеризується позитивно, в порушенні трудової дисципліни помічений не був, доган та стягнень не має (а.с.16). За даними спеціалістів КЗ «Верхньодніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON], [INFO] року народження, практично здоровий, на диспансерному обліку не перебуває, що підтверджується довідкою ЛКК №233 (а.с.27). Дитина - [PERSON] відвідує секцію греко-римської боротьби та приймає участь у змаганнях з цього виду спорту (а.с.30). За педагогічною характеристикою: [PERSON] виховується в сім'ї, де мама та рідні приділяють увагу навчанню та вихованню дитини. Програмовий матеріал хлопчик засвоює на достатньому рівні. Читає, списує з друкованого тексту, пише під диктовку. Навички діалогового та монологічного мовлення сформовані на достатньому рівні, вміє переказувати прочитане. Письмові роботи виконує з помилками, відхилення в належній культурі оформлення робіт. Бракує старанності. На заняттях активний, але непосидючий, рухливий, часто відволікається. З дітьми комунікабельний, дружелюбний, добрий та ввічливий. Займається спортом, боротьбою. Користується повагою серед однолітків (а.с.39). Відповідно до Акту від 16 серпня 2013 року, комісія обстежила матеріально-побутові умови сім'ї [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], та виявила, що сім'я складається із 5 чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] Сім'я має статус багатодітної, взаємовідносини в сім'ї - сприятливі, батьки займаються вихованням дітей. Умови проживання потребують покращення та ремонту в будинку. У дітей є свої ліжка де вини відпочивають, є одяг. Родина збирається придбати необхідне шкільне приладдя та одяг до навчального року. Проведено профілактичну бесіду щодо наведення порядку в будинку. Попереджені про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків (а.с. 37). Відповідачка за місцем проживання характеризується позитивно, веде нормальний спосіб життя, з сусідами підтримує добросусідські стосунки. Добропорядна, ввічлива, уважна до навколишніх. Скарг від жителів міста не надходило. В порушення громадського порядку не помічена (а.с.38). Відповідно до Витягу із протоколу №53 від 19.07.2013 р. чергового засідання комісії з питань захисту прав дитини Верхньодніпровської райдержадміністрації, за наслідками розгляду звернення гр. [PERSON] щодо встановлення днів спілкування та можливості оздоровлення малолітнього сина [PERSON], [INFO] року, вирішила рекомендувати звернутися до суду для подальшого вирішення даного питання (а.с. 40). Постановою від 26 лютого 2014 року «Про участь у вихованні малолітнього [PERSON] його батьком» Опікунська рада постановила: вважати доцільним брати участь у вихованні малолітнього [PERSON], його батьком [PERSON], але не в ущерб навчально-виховного процесу [PERSON] (а.с.87). Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 Сімейного кодексу України). Правило ст.157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 4 "Конвенція про контакт з дітьми", № ETS N 192, № ETS N 192, ратифікованої Україною 20.09.2006р., дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків. За ч.1 ст. 12 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час розгляду справи суд неодноразово пропонував сторонам мирно вирішити питання щодо спілкування та участі батька у виховання сина - [PERSON], але сторони так ї не скористалися можливість вирішити це питання на взаємоприйнятних умовах з урахуванням перш за все прав та інтересів дитини. Судом встановлено, що дійсно існують певні перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, які на думку суду створені обома сторонами внаслідок неприязного ставлення один до одного, що впливає на ставлення дитини до батьків, тому зрозумілим є небажання [PERSON] відвідувати батька. Вирішуючи даний спір, суд приймає рішення виключно в інтересах дитині, оскільки як випливає із вищенаведених норм міжнародного та національного законодавства, пріоритетними є інтереси дитини. Оскільки неповнолітній [PERSON] висловив згоду на спілкування та побачення з батьком виключно без ночівель у батька, то суд, вважає неприпустимим будь-який примус та тиск на дитину щодо її спілкування з батьком,

Outcome: partial