Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Фізична особа підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом фізичної особи підприємця [PERSON], [PERSON], [PERSON] ,третя особа Соснівський відділ Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції , [PERSON] про визнання права та виключення майна з акту опису й арешту, повернення майна із чужого незаконного володіння. Свої доводи позивач обґрунтовує тим , що 14 лютого 2014 року державний виконавець Соснівського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] при виконанні виконавчого провадження № 41818149 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів склала акт опису та арешту майна за адресою : Черкаська область, м. Камянка, вул. Декабристів , 33. Згідно до змісту акту опису та арешту майна , описано і накладено арешт на наступне майно: 1 \\ крупорушка синього кольору до неї входять: зерношліфувальна машина, вольсова різка, розсів, пневмотранспорт \\ операційна машина \\, норія з двигуном, чотири мотори, 2 \\ двоє напільних електронних ваг 3 \\ мішкозшивочна машина сірого кольору 4\\ рокла \\ візок гідравлічний \\ червоного кольору 1,25 т. 15 травня 2014 року описане й арештоване майно, згідно акту державного виконавця, було вилучено й передано [PERSON] на відповідальне зберігання для подальшої реалізації. Позивач [PERSON] вважає, що державний виконавець Купчин О.С. діяла з грубим порушенням положень чинного законодавства , а саме , не встановивши належність майна, звернула стягнення на майно, яке не належить боржнику [PERSON] всупереч положенню п. 5 ч. 3 ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження, оскільки крупоцех КОПКЗК -2 ДЛ на підставі договору купівлі продажу від 1 грудня 2012 року, укладеному між ним та фізичною особою підприємцем [PERSON] належить саме йому. Згідно договору оренди від 8 січня 2014 року вищезазначений крупоцех перебував в користуванні [PERSON] за адресою: м. Камянка, Черкаської області, вул. Декабристів, 33. До укладення зазначеного договору оренди, майно перебувало у користуванні [PERSON] на підставі договору оренди від 2 грудня 2012 року. Після того, як стало відомо від [PERSON] про арешт майна, 17.02.2014 року його представником до канцелярії Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції подано заяву , в якій повідомлялось , що крупоцех КОПКЗК-2 ДЛ належить на праві власності саме йому та надано копії всіх договорів. Просили скасувати безпідставно накладений арешт, але державна виконавча служба проігнорувала його звернення , при цьому не повідомила про результат вирішення даного звернення. Відповідь на дане звернення від 17.02.2014 року про відмову в задоволенні заяви вручено особисто його представнику лише 16.05.2014 року та вже після того , як 15.05.2014 року описане та арештоване майно було вилучено та передано на відповідальне зберігання гр.. [PERSON] для подальшої реалізації. А тому , у звязку з цим до справи було залучено в якості співвідповідача гр.. [PERSON] Відповідно до ст..60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові , може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу , якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. За обставинами справи , власником нежитлового приміщення банно- прального комбінату , що знаходиться за адресою м . Камянка, вул. Декабристів 33 являється [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 19.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], і ця обставина була достовірно відома державному виконавцю на час накладення арешту на спірне майно, та не було ніяких документів, які б підтверджували належність арештованого майна боржнику. Державний виконавець безпідставно наклав арешт на крупоцех КОПКЗК-2 ДЛ , чим допустив порушення вимог чинного законодавства. Державний виконавець мав право лише при наявності вмотивованого рішення суду, довівши в суді, що майно належить саме боржнику, і що воно знаходиться на території іншої особи, проникнути на територію іншої особи з метою проведення виконавчих дій. Тому , саме на державному виконавці лежить обовязок доведення факту належності боржнику описаного, арештованого та вилученого майна. Згідно до розяснень ВГС України від 28.03.2001 року 04-5\\365 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов Господарських судів України та відповідно до ст..60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права та звільнення майна з-під арешту. Відповідачами у цих справах є стягувач та боржник. Просив суд визнати його право на крупоцех КОПКЗК -2 ДЛ, виключити його з акту опису і арешту та повернути із чужого незаконного володіння. В судовому засіданні представник позивача ФОП [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представники Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали , надавши письмові заперечення на позов. Відповідач ФОП [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, в послідуючому до суду не зявився та просив суд справу розглядати у його відсутність. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися , причин неявки не надали , незважаючи на те , що належним чином повідомлені судом про день та час розгляду справи. Третя особа - [PERSON] надіслав суду письмові пояснення на позов , проти задоволення позову не заперечує, справу просив суд розглядати у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що позов ФОП [PERSON] є обґрунтованим та підлягає до задоволення , виходячи з наступних підстав. За обставинами справи , встановлено , що на підставі договору купівлі продажу від 1 грудня 2012 року, укладеного між фізичною особою підприємцем [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON], крупоцех КОПКЗК - 2 ДЛ, належить саме позивачу [PERSON] Відповідно до договору оренди від 8 січня 2014 року крупоцех КОПКЗК 2 ДЛ \\ та його складові \\ перебував в користуванні [PERSON] за адресою: м. Камянка, Черкаської області, вул. Декабристів, 33. Також, встановлено , що до укладення вказаного договору оренди, майно перебувало у користуванні [PERSON] на підставі договору оренди від 2 грудня 2012 року. При виконанні виконавчого провадження № 41818149 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів державним виконавцем Соснівського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] 14 лютого 2014 року складено акт опису та арешту майна за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Декабристів, 33. Згідно змісту акту опису та арешту майна, описано і накладено арешт на наступне майно: 1 \\ крупорушка синього кольору і до неї входять: зерношліфувальна машина, вольсова різка, розсів, пневмотранспорт \\ операційна машина \\, норія з двигуном , чотири мотори 2 \\ двоє напільних електронних ваг 3 \\ мішкозшивочна машина сірого кольору 4 \\ рокла \\ візок гідравлічний \\ червоного кольору 1,25 т. Крім того , у відповідності до вказаного акту опису та арешту майна від 14.02.2014 року та пояснень сторін , встановлено , що під час вчинення виконавчих дій по опису майна та накладення арешту державним виконавцем Соснівського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] перебували: - позивач - [PERSON] - стягувач - [PERSON] - боржник - [PERSON] - поняті - [PERSON] \\ м. Камянка, вул. Пушкіна, 55 \\ та [PERSON] \\ [ADDRESS] \\ . Слід зазначити , що позивачем [PERSON] акцентувалась увага державного виконавця щодо власника майна та нежитлового приміщення, проте, його посилання не були враховані. 14.02.2014 року позивач [PERSON] надав державному виконавцю копію договору купівлі продажу від 1 грудня 2012 року, договору оренди від 8 січня 2014 року, акту прийому передачі від 8.01.2014 року, договору оренди від 2 грудня 2012 року та акту прийому передачі від 2 грудня 2012 року, проте, державний виконавець зазначила, що договір не є нотаріально посвідченим, а тому , вона не може його прийняти до уваги і склала акт опису та арешту. [PERSON] під час опису й арешту майна надав державному виконавцю копію договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 19.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], у відповідності до якого він є власником нежитлового приміщення баннопрального комбінату за адресою: м. Камянка, вул. Декабристів, 33. Разом з тим , встановлено , що державний виконавець не встановила належність майна, звернула стягнення на майно, яке не є власністю боржника [PERSON] всупереч положенням п.5 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження. Право власності на крупоцех не підлягає державній реєстрації, а тому , державний виконавець не має можливості встановити належність даного майна в результаті отримання інформації в Державному реєстрі права власності. Державному виконавцю було відомо на час опису та арешту майна, що приміщення в якому знаходився арештований крупоцех також не належить боржнику, відомості про власника приміщення знаходяться у матеріалах виконавчого провадження. Слід також зазначити , що з часу опису й арешту майна 14.02.2014 року та до 15.05.2014 року \\ до передачі майна на збереження [PERSON] М.Л.\\ , позивачем [PERSON] та його представником направлена велика кількість різного роду заяв , скарг практично в усі інстанції, насамперед , до Соснівського відділу ДВС, Кам,янського РВ, до прокуратури м .Кам,янки, до прокуратури Черкаської області , з долученням до них неспростовних документів \\ доказів \\ обґрунтованості своїх тверджень та вимог, проте , державним виконавцем вони не були взяті до уваги, на письмове звернення представника [PERSON] 17.02.2014 року надано відповідь лише 16.05.2014 року , тобто, за збігом майже трьох місяців, що може свідчити про упередженість дій при вчинені виконавчих дій, та здійснення цих виконавчих дій всупереч вимог Закону України Про виконавче провадження, зокрема порядку, встановленого ст. 55 цього Закону, вказаного п.5 ч.3 ст.11 Закону, тощо. Відповідно до обставин справи , акту опису й арешту майна від 14.02.2014 року описане майно прийняв на відповідальне зберігання відповідач [PERSON], якому під особисту розписку розяснено його обовязки із збереження майна, попереджено про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування , підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном. Також, за обставинами справи , вбачається , що 17 лютого 2014 року представником позивача [PERSON] до канцелярії Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції подано заяву про скасування безпідставно накладеного арешту на крупоцех КОПКЗК - 2 ДЛ та надано копії всіх договорів, що підтверджують право власності на майно та підстави знаходження його у користуванні [PERSON] Вказана заява додана до матеріалів справи. На вказане звернення позивачем отримано відповідь за № 9462 від 14.03.2014 року про відмову у задоволенні заяви за підписом начальника відділу [PERSON] , яка була вручена представнику позивача 16 травня 2014 року після того , як 15.05.2014 року описане та арештоване майно було передано на відповідальне зберігання [PERSON] Відповідь на звернення представника позивача додана до справи. Вилучення описаного та арештованого майна 15 травня 2014 року відбулось за заявою стягувача [PERSON] та згідно акту державного виконавця від 15.05.2014 року за участю понятих: [PERSON] та [PERSON] та за присутності [PERSON]. Вилучене майно передано [PERSON] на відповідальне зберігання для подальшої реалізації. 15 травня 2014 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до КамЧянського РВ УМВС України в Черкаській області про вчинення неправомірних дій державним виконавцем Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції [PERSON] , що підтверджується висновком за матеріалами перевірки по зверненню [PERSON] від 28 травня 2014 року, затвердженого в.о. начальника КамЧянського РВ УМВС України в Черкаській області [PERSON]. Вказаний висновок додано до позовної заяви. Відповідно до повідомлення від 2.06.2014 року, в звязку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, було відмовлено у внесенні інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 11.07.2014 року згідно повідомлення про початок досудового розслідування КамЧянським РВ УМВС України в Черкаській області розпочате досудове розслідування на підставі заяви [PERSON] від 8.07.2014 року у кримінальному провадженні № 12014250170000421 за ст. 364 ч.1 КК України. Відповідно до витягу з вказаного кримінального провадження 10.07.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне правопорушення , визначене за ч.1 ст. 364 КК України за фактом вилучення 15.05.2014 року державним виконавцем Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління [PERSON] крупоцеху КОПКЗК -2 ДЛ. Витяг з кримінального провадження додається до позовної заяви. 9.07.2014 року [PERSON] звернувся з аналогічною заявою до прокуратури КамЧянського району Черкаської області. 6.08.2014 року рішенням Господарського суду Черкаської області по справі № 925/1024/14 за позовом ФОП [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення коштів, задоволені позовні вимоги ФОП [PERSON] Судом досліджено право власності ФОП [PERSON] на крупоцех КОПКЗК -2 ДЛ та встановлено наявність договірних відносин між ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] на підставі договору оренди основних засобів від 2.12.2012 року та договору оренди майна від 8.01.2014 року предметом договорів оренди яких є крупоцех КОПКЗК - 2 ДЛ., а також те, що договори оренди від 2.12.2012 року та 8.01.2014 року укладались сторонами особисто, виконувались сторонами та є реальними. Вказане рішення суду також додано до справи. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Відповідно до положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті, а саме: 1\\ визнання права 2\\ визнання правочину недійсним 3\\ припинення дії,яка порушує право 4\\ відновлення становища, яке існувало до порушення 5\\ примусове виконання обовязку в натурі 6\\ зміна правовідношення 7\\ відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди 8\\ відшкодування моральної \\ немайнової \\ шкоди та інші. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові , може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу , якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У відповідності до ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку, інакше , як за вмотивованим рішенням суду. Пунктом 15 ч. 3 ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ , опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові, майно , яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення. Згідно п. 5.6.9 Інструкції про проведення виконавчих дій № 74/5 від 15.12.1999 року, при наявності рішення суду державний виконавець вправі примусово проникнути до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої перебуває майно боржника чи майно та кошти , належні боржникові від інших осіб. Статтею 55 Закону України Про виконавче провадження надано право державному виконавцю на пропозицію боржника або стягувача звернути стягнення на майно боржника, що знаходиться в інших осіб, а також на майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. Зазначені особи зобовязані на запит державного виконавця надати у визначений ним строк відомості про належне боржникові майно, що знаходиться у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржникові Одержавши від названих осіб відомості про наявність майна боржника, державний виконавець описує це майно в присутності понятих, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку. Якщо особа, у якої знаходиться майно боржника, перешкоджає державному виконавцеві у його вилученні, таке майно вилучається державним виконавцем у примусовому порядку, встановленому статтею 55 цього Закону. З огляду на викладене, державний виконавець мав право лише при наявності вмотивованого рішення суду, довівши в суді , що майно належить саме боржнику, і що воно знаходиться на території іншої особи, проникнути на територію іншої особи з метою проведення виконавчих дій. Тому, на державному виконавці лежить обовязок доведення факту належності боржнику описаного, арештованого та вилученого майна. Як вбачається з матеріалів справи державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] діяла з грубим порушенням положень чинного законодавства та перевищила свої повноваження. Відповідно п. 4.2. Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2.04.2012 року № 512/5 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 2.04.2012 року № 489/20802 , опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності: після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки \\ вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу , тощо \\ . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 1\~ ст. 386 ЦК України\~ визначає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до\~ ст. 387 ЦК України\~ власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, власник має право витребувати своє майно тоді, коли особа незаконно заволоділа річчю.\~ Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року за № 6 Про судову практику в справах про виключення майна з опису \\ із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року № 15\\ за правилами, встановленими \~ для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним . Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Прийнявши заяву про виключення майна з опису, суддя має зупинити виконання рішення, по якому звернено стягнення на майно. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органа і посадових осіб ДВС та звернень учасників виконавчого провадження також передбачено, що вимоги осіб щодо приналежності майна їм, а не боржникові, вирішуються шляхом предявлення позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, не потребує додаткового доведення в суді факт наявності права власності у ФОП [PERSON] на крупоцех КОПКЗК -2 ДЛ та факт наявності договірних відносин між ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] на підставі договору оренди основних засобів від 2.12.2012 року та договору оренди майна від 8.01.2014 року, редметом договорів оренди яких є крупоцех КОПКЗК -2 ДЛ. Таким чином , суд вважає, що позовні вимоги ФОП [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні , підтверджені документально та підлягають до задоволення. Крім того, позовні вимоги також і визнаються ФОП [PERSON], [PERSON] У звязку із задоволенням позовних вимог ФОП [PERSON] та у відповідності до ст.88 ЦПК України судовий збір по розгляду справи , суд вважає необхідним стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ФОП [PERSON] в сумі 681,80 гривень. На підставі ст..ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України ,

Outcome: approved