Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

18 лютого 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: розірвати договір купівлі-продажу №225 від 16.02.2013 року та договір купівлі-продажу №0004 від 08.05.2013 року; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 24 726,04 грн., з яких: 15 735,00 грн. - грошові кошти сплачені відповідно до умов невиконання договорів, 3 968,33 грн. як втрати від інфляційних процесів, 5 000,00 грн. компенсації моральної шкоди. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 16.02.2013 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу №225, за умовами якого відповідач мав виготовити та поставити позивачу комплект кухонних меблів. На виконання умов зазначеного договору позивач передала відповідачу кошти в сумі 10 000,00 грн. Також 08.05.2013 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу №0004, на виконання умов якого позивач передала відповідачу кошти в сумі 5 735,00 грн. Як зазначає позивач, у строк, встановлений договорами відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, тому 20.07.2013 року позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення коштів. Але заява була проігнорована, кошти не повернуті. До моменту звернення до суду з позовом відповідач не виконав свої зобов'язання. Так як відповідач не виконав свої зобов'язання та не виготовив меблі, кошти не повернув, позивач на підставі статті 625 ЦК України просить стягнути з відповідача борг з врахуванням індексу інфляції та на підставі статті 651 ЦК України розірвати договори купівлі-продажу. Крім того позивач зазначає, що їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що вона не могла користуватись замовленими та оплаченими меблями тривалий час. Враховуючи обіцянки відповідача щодо належного виконання зобов'язань, позивач не замовляла у інших продавців меблі. В той же час вона не могла в нормальних умовах готувати їжу для всієї сім'ї, а посуд вимушена мити у ванній кімнаті, яка не пристосована для цього. З врахуванням зазначеного позивач оцінила моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що 08.05.2013 року між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] (далі - Продавець) та [PERSON] (далі - Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу №0004. Предметом договору визначено (п.1.1) - Продавець приймає на себе зобов'язання передати у власність Покупця шафу-купе, зазначений в замовленні та ескізі шафи, що є невід'ємними частинами даного договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар в порядку і на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що строк поставки Товару складає до 50 календарних днів з дати кінцевого погодження технологом, конструктором та покупцем листа-погодження замовлення про можливість виготовити та встановити шафу-купе Покупцю по індивідуальному замовленню Покупця та після останнього погодження Специфікації, за умови сплати Продавцю авансового платежу Покупця в розмірі, передбаченому п.6.3 даного Договору. За умовами п.5.2 Договору, товар вважається переданим Продавцем та прийнятий Покупцем по кількості відповідно до відмітки Покупця у витратній накладній про прийняття ним товару. На виконання умов п.6.3 та 6.6 Договору, 08.05.2013 року позивач сплатив 5 735,00 грн., що підтверджується відміткою про оплату на замовленні, що є додатком до Договору. 16.02.2013 року між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] (далі - Продавець) та [PERSON] (далі - Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу №225. Предметом договору визначено (п.1.1) - Продавець приймає на себе зобов'язання передати у власність Покупця комплект кухонних меблів, зазначений в замовленні та ескізі шафи, що є невід'ємними частинами даного договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар в порядку і на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що строк поставки Товару складає до 65 днів з дати кінцевого погодження технологом, конструктором та покупцем листа-погодження замовлення про можливість виготовити та встановити кухню Покупцю по індивідуальному замовленню Покупця та після останнього погодження Специфікації, за умови сплати Продавцю авансового платежу Покупця в розмірі, передбаченому п.6.3 даного Договору. За умовами п.5.2 Договору, товар вважається переданим Продавцем та прийнятий Покупцем по кількості відповідно до відмітки Покупця у витратній накладній про прийняття ним товару. На виконання умов п.6.3 Договору, 16.02.2013 року позивачка сплатила 4 500,00 грн. та 19.02.2013 року 5 500,00 грн., що підтверджується товарними чеками. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 ЦК України). Частина 1 статті 613 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.3 ст.613 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст.656 ЦК України). Стаття 693 ЦК України визначає, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч.1). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.3). Гарантійним листом від 26.06.2013 року за №18/06 [PERSON] заявив та гарантував здійснення поставки товару за Договором купівлі-продажу №225 від 16.02.2013 року в строк до 10.07.2013 року та за Договором купівлі-продажу №0004 від 08.05.2013 року в строк до 30.07.2013 року. У випадку недотримання термінів, зазначених в даному листі сума передоплати та сума пені повертаються Покупцю протягом трьох робочих днів після закінчення гарантійного терміну. За згодою сторін цей гарантійний лист є невід'ємною частиною договору. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, на момент розгляду справи в суді, меблі не виготовлені, кошти не повернуті. В судове засідання відповідач не з'явився, доказів на підтвердження належного виконання зобов'язань суду не надав. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав та сплатив суму попередньої оплати 5 735,00 грн., 5 500,00 грн. та 4 500,00 грн., а всього 15 735,00 грн., але відповідач свої зобов'язання по передачі товару у строки, встановлені в договорі не виконав, тому суд приходить до висновку про розірвання договорів купівлі-продажу та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми в розмірі 15 735,00 грн. Частина 2 статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач, не виконавши зобов'язання за договором, зобов'язався повернути кошти позивачу, але цього не вчинив, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати на суму 15 735,00 грн. в розмірі 3 968,33 грн. (за період з 31.07.2013 року по 31.12.2014 року на суму 5 735,00 грн., за період з 11.07.2013 року по 31.12.2014 року на суму 10 000,00 грн.) Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Крім цього, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року - пунктом 5 передбачено, що обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. В судовому засіданні позивачка не надала суду доказів на підтвердження моральних страждань, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial