Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

02 червня 2020 року Акціонерне Товариство «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення. Мотивуючи свою заяву тим, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання та реєстрації відповідача: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 01 травня 2020 року у розмірі 27 487 грн. 42 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з нього суму індексу інфляції у розмірі 2477,90 грн., 3% річних у розмірі 1501,61 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 11.06.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року позовні вимоги задоволені. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року заочне рішення від 10 вересня 2020 року скасовано за заявою відповідача,та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відповідності до вимог ЦПК до суду було надано Відзив на позовну заву. Представник відповідача - адвокат Яковлев Д.С. просив у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, та посилався на наступне: 1. суми нарахувань взагалі не підтверджені жодним документом - так, в матеріалах справи міститься роздрукований особовий рахунок № [NUMBER] - відповідно до якого початковий залишок - 3110,09 грн. (що як вбачається з таблиць розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат - за надані послуги по яким сплив термін позовної давності), нарахування 34497,01 грн. в межах позовної давності, перерахунки -1824,62 грн. в межах позовної давності, оплата 8295,06 грн. за нарахуваннями в межах позовної давності, кінцевий залишок 27487,42 грн. у тому числі 3110,09 грн. термін позовної давності по нарахуванням сплив. 2. Відомості таблиці з нарахування та перерахунків не підтверджено жодним документом. 3. В виписці з особового рахунку - по суті бухгалтерській довідці до розрахунку боргу не обґрунтовано документально наявність боргу взагалі, - жодного первинного документу з надання послуг опалення не додано - розрахунок по суті містить перелік сум заборгованості документально не підтверджених щомісячно. Крім того у відзиві представник Відповідача просив застосувати строк позовної давності з огляду на наступне: Заборгованість по оплаті на надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення Відповідачу за адресою: [ADDRESS] стягується за період з жовтня 2013 року по травень 2020 року у розмірі 27487,42 грн., у тому числі у сумі 3110,09 грн., як вбачається з таблиці розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат, за якою термін позовної давності сплив, у тому числі: за жовтень 2015 року - 607,65 грн., за листопад 2015 року - 361,62 грн., за грудень 2015 року - 919,79 грн., за січень 2016 року - 1102,80 грн., за жовтень 2016 року - 84,12 грн., за листопад 2016 року - 34,11 грн. Крім того, за заборгованістю у сумі 3110,09 грн., термін позовної давності за якою сплив, нараховано 3% річних у сумі 397,40 грн.: за жовтень 2015 року - 81,06 грн., за листопад 2015 року - 47,35 грн., за грудень 2015 року - 118,09 грн., за січень 2016 року - 138,77 грн., за жовтень 2016 року - 8,69 грн., за листопад 2016 року -3,44 грн. Крім того, за заборгованістю у сумі 3110,09 грн., термін позовної давності за якою сплив, нараховано компенсацію за інфляцію у сумі 1337,83 грн.: за жовтень 2015 року - 273,62 грн., за листопад 2015 року - 159,19 грн., за грудень 2015 року - 393,12 грн., за січень 2016 року - 477,62 грн., за жовтень 2016 року - 24,67 грн., за листопад 2016 року - 9,61 грн. Отже, з урахуванням терміну позовної давності сума що стягується з відповідача за підрахунками представника відповідача має бути меншою на 4845,32 грн. У відповідності до вимог ЦПК до суду було надано відповідь на відзив. У відповіді на відзив Представник позивача заперечує проти доводів Відповідача, стверджує, що послуги надані, та позовна давність переривалась здійсненням оплати за послугу теплопостачання, а саме: в червні місяці 2016 року - 200,00 грн., в липні місяці 2016 року - 946,76 грн., в серпні місяці 2016 року - 1000,00 грн., в вересні місяці 2016 року - 500,00 грн., в жовтні місяці 2016 року - 500,00 грн., в листопаді місяці 2016 року - 668,24 грн., в грудні 2016 року - 1056,61 грн., в лютому 2018 року - 100,00 грн., в грудні 2018 року - 100,00 грн., в квітні 2019 року - 400,00 грн., в травні 2019 року - 500,00 грн., в липні 2019 року - 100,00 грн., в жовтні 2019 року - 100,00 грн., в листопаді 2019 року - 921,32 грн., в грудні 2019 року - 1570,61 грн., в січні 2020 року - 2524,13 грн., в лютому 2020 року - 200,00 грн., в березні 2020 року - 1779,00 грн., в травні 2020 року - 597,00 грн. У відповідності до вимог ЦПК до суду було надано заперечення. У запереченні Представник відповідача не погоджується з викладеним у відповіді на відзив, вважає, що термін позовної давності за позовними вимогами - за заборгованістю у сумі 3110,09 грн. за період жовтень 2015 року - листопад 2016 року включно (за жовтень 2015 року - 607,65 грн., за листопад 2015 року - 361,62 грн., за грудень 2015 року - 919,79 грн., за січень 2016 року - 1102,80 грн., за жовтень 2016 року - 84,12 грн., за листопад 2016 року - 34,11 грн.) сплив оскільки платежі на які посилається Позивач у вказаний період часу та за вказані донарахування Відповідачем не здійснювались, а в зазначених платежах, на які посилається Позивач в обґрунтування переривання позовної даності чітко вказано за який період нарахувань здійснено оплату, таким чином, Відповідач не визнавав нарахування у сумі у сумі 3110,09 грн., Платежі на які посилається Позивач було здійснено за наступні періоди нарахувань: в червні місяці 2016 року - 200,00 грн. за травень 2016 року, в липні місяці 2016 року - 946,76 грн. за липень 2016 року, в серпні місяці 2016 року - 1000,00 грн. за липень 2016 року, в вересні місяці 2016 року - 500,00 грн. за вересень 2016 року, в жовтні місяці 2016 року - 500,00 грн. за жовтень 2016 року, в листопаді місяці 2016 року - 668,24 грн. за листопад 2016 року, в грудні 2016 року - 1056,61 грн. за грудень 2016 року, в лютому 2018 року - 100,00 грн. за січень 2018 року, в грудні 2018 року - 100,00 грн. за листопад 2018 року, в квітні 2019 року - 400,00 грн. за березень 2019 року, в травні 2019 року - 500,00 грн. за червень 2019 року, в липні 2019 року - 100,00 грн. за червень 2019 року, в жовтні 2019 року - 100,00 грн. за вересень 2019 року, в листопаді 2019 року - 921,32 грн. за жовтень 2019 року, в грудні 2019 року - 1570,61 грн. за листопад 2019 року, в січні 2020 року - 2524,13 грн. за грудень 2019 року, в лютому 2020 року - 200,00 грн. за січень 2020 року, в березні 2020 року - 1779,00 грн. за лютий 2020 року, в травні 2020 року - 597,00 грн. за березень 2020 року та квітень 2020 року. Доказами призначення платежу є виписки - історії платежів з особового рахунку Єдиної міської автоматизованої cистеми комунальних розрахунків "НОВА-КОМ" (www.novakom.com.ua ) - в яких вказано призначення платежу (витяг з платежів додається на 7 арк..) - додані до заперечення. Враховуючи зазначене, Представник Відповідача просить застосувати строки позовної давності. Представник позивача до судового засідання не з`явилась, надала клопотання про слухання справи без її участі та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та долучила до матеріалів справи розрахунок заборгованості. Представник відповідача та відповідач до судового засідання не з`явились. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на обслуговуванні у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», на яку відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги централізованого опалення. Між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Приписами частини першої статті 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти б, 7, 8 частини першої статті 31). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Щодо доводів представника відповідача, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та детального розрахунку (зокрема, паспортів готовності до роботи, актів постачання теплової енергії до будинку), то вони спростовуються наданими актами про теплопостачання. Встановлено тарифи на опалення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ». Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 01 травня 2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] за послуги з опалення та гарячого водопостачання, заборгованість станом на 01.05.2020 року складає 27487,42 гривень. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачкою та її представником не надано. Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). За правилами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами частини четвертої статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До заперечення представником відповідача надано інформацію стосовно платежів, на які посилається, Відповідач у відповіді на відзив в обґрунтування переривання перебігу позовної давності та визнання боргу. Дослідивши зазначені докази, суд встановив, що у вказаних платежах вказано призначення платежу, дату платежу, - зазначені обставини підтверджують, те, що позовна давність не переривалась. Враховуючи зазначене, згідно з наданим представником позивача до суду розрахунком заборгованості, розрахунком суми компенсації за інфляцію, розрахунку 3% річних, з урахуванням заявленого відповідачем застосування позовної давності, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири [ADDRESS] має бути стягнута в межах строків позовної давності за період з 01 червня 2017 року по 01.05.2020 року, яка становить 24377,33 грн., а не за період з 01 жовтня 2013 року по 01 травня 2020 року у розмірі 27487,42 грн., суми компенсації за інфляцію мають бути стягнуті в межах строків позовної давності за період з 01 червня 2017 року по 01.05.2020 року, яка становить 1140,07 грн., а не за період з 01 жовтня 2013 року по 01 травня 2020 року у розмірі 2477,90 грн., 3% річних мають бути стягнуті за період з 01 червня 2017 року по 01.05.2020 року, яка становить 1104,21 грн., а не за період з 01 жовтня 2013 року по 01 травня 2020 року у розмірі 1501,61 грн. АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», окрім вимоги про повернення відповідачкою боргу за надані ним послуги, остання має сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати. Так, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки, неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином з відповідача підлягають стягненню: заборгованість по оплаті за централізоване опалення з червня 2017 року по травень 2020 року у розмірі 24377,33 гривень, суму індексу інфляції у розмірі 1140,07 гривень, 3 % річних у розмірі 1104,21 гривень, а всього 26621 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять одна) гривня 61 копійка. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 2102,00 грн.

Outcome: partial