Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У липні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій позивач вказує, що з 28.02.2015 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружні стосунки припинилися з 01.05.2019 року через постійні сварки та непорозуміння на побутовому ґрунті, несумісності характерів, розходження поглядів на сімейні відносини, втратою почуття любові та поваги один до одного. Зазначила, що примирення та збереження шлюбу вважає неможливим. Вони з відповідачем проживають окремо, малолітній син проживає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, син знаходиться на її утриманні. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.02.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 50, прізвище позивача залишити без змін; стягнути [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов в частині розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі1/4 частини заробітку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому адоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.02.2015 року зроблений актовий запис № 50. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 09 липня 2015 року. З травня 2019 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими, позов в цій частині підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] їхній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, що підтверджується актом про проживання особи (дитини) від 26.07.2019 року, та фактично знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, незважаючи на те, що має постійне місце роботи та стабільний заробіток. Як вбачається з довідки Виробничого підрозділу "Полтавська дистанція колії" Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № 95 від 08.07.2019 року, [PERSON] постійно працює з 20.09.2018 року на посаді монтера колії, його дохід за останні 6 місяців становить 62267 грн. 23 коп., за вирахуванням податків та зборів - 48287 грн. 26 коп. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує положення вищенаведених норм чинного законодавства, бере до уваги матеріальний стан та інші дані про особу відповідача, а також конкретні обставини справи та позицію позивача, у зв`язку з чим приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial