Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

06 вересня 2010 року до Білопільського суду надійшла кримінальна справа № 1-33/2010 по обвинуваченню [PERSON] за ч.3 ст.152 КК України та [PERSON] за ч.3 ст.152, ч.1 ст.309 КК України після розгляду в Апеляційному суді Сумської області. Ухвалою від 31 серпня 2010 року вирок скасовано в частині вирішення цивільного позову про відшкодування майнової шкоди , справу направлено на новий судовий розгляд іншим складом суду в порядку цивільного судочинства. 07 вересня 2010 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином у сумі 2800 грн. В заяві про уточнененя позовних вимог, яка надійшла пізніше, з урахуванням витрат на юридичну допомогу, позивачка збільшує розмір матеріальної шкоди до 3200 грн. та просить стягнути вказані кошти із відповідачів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі , просили стягнути солідарно із засуджених [PERSON] та [PERSON] відшкодуваня матеріальної шкоди, завданої злочином , уточнивши суму до стягнення , а саме : - 907,53 грн.- витрати на придбання ліків ; - 143,42 грн.- витрати на проїзд ; - 214,34 грн.- витрати на харчування ; - 810 грн. - витрати за пошкоджені речі; - 13,50 грн.- поштові витрати . Всього сума матеріального збитку складає 2088 грн. 79 коп. Також відшкодуванню підлягають 1465 грн.- витрати на правову допомогу адвоката . Відповідач [PERSON], який відбуває покарання у Божківській ВК-16 Полтавської області до суду не доставлений, у відповідь на позовну заяву та заяву про уточнення позовний вимог, надіслав відповідь, що з позовом ознайомлений, позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання у Сумській ВК № 116 до суду не доставлений, у відповідь на позовну заяву та заяву про уточнення позовний вимог, надіслав відповідь, надіслав відповідь, що з позовом ознайомлений, позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали кримінальної справи № 1-33/2010 по обвинуваченню [PERSON] за ч.3 ст.152 КК України та [PERSON] за ч.3 ст.152, ч.1 ст.309 КК України , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів кримінальної справи судом встановлено, що вироком Білопільського районного суду від 30 березня 2010 року [PERSON] визнаний винним та засуджений за ст.152 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі . На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі реально та 3 роки позбавленні волі, від відбування яких на підставі ст.104 КК України він звільнений з випробуванням з іспитовим строком на один рік вироком Білопільського районного суду Сумської області від 14 жовтня 2009 року. При цьому вироки виконуються самостійно ( арк. 434-445 кр.справи № 1-33/10 т.2). Цим же вироком [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.152 ч.3, 309 ч.1 КК України і засуджений за ч.3 ст.152 КК України у виді семи років позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України один рік позбавлення волі.На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити [PERSON] сім років позбавлення волі.На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити [PERSON] остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі реально та три роки позбавленні волі, від відбування яких на підставі ст.75 КК України він звільнений з випробуванням з іспитовим строком на один рік вироком Білопільського районного суду Сумської області від 14 жовтня 2009 року. При цьому вироки виконуються самостійно. ( арк. 434-445 кр.справи № 1-33/10 т.2). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 31 серпня 2010 року даний вирок в частині призначеного покарання залишений без змін, а в частині вирішення цивільного позову про відшкодування майнової шкоди справу направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства ( арк. 543-548 кр.справи № 1-33/10 т.2). У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Майнова шкода, заподіяна позивачці злочином становить 3553, 79 грн., з них : витрати на лікування потерпілої [PERSON] 907,53 грн.; витрати на харчування 214,34 грн.; витрати за проїзд 143,42 грн.; витрати на правову допомогу 1465 грн.; витрати за пошкодження речей потерпілої 810 грн; витрати на відправку рекомендованих листів 13,50 грн. Позивачка стверджує, що в зв'язку із вказаним злочином вона змушена була понести матеріальні витрати по лікуванню здоров'я дочки, які полягали в придбанні ліків та медичних препаратів для проведення операції та після операційного лікування, амбулаторного лікування, які вона оцінює в розмірі 907 грн. 53 коп. Також її дочка під час післяопераційного лікування потребувала посиленого харчування , на що нею було витрачено 214 грн. 34 коп. З вказаних позивачкою суду чеків про оплату витрат на лікування, задоволенню повністю підлягають витрати на лікування - придбання медичних препаратів та ліків на загальну суму - 907,53 коп, які підтверджуються письмовими доказами ( арк. 355-359 кр.справи № 1-33/10 т.2) Витрати на харчування в розмірі 214 грн 34 коп. відшкодуванню не підлягають, оскільки необхідність такого харчування не підтверджена висновком лікарів, стосовно того, що [PERSON] його потребувала ( арк. 354 кр.справи № 1-33/10 т.2). Витрати за проїзд у сумі 143,42 грн. підлягають відшкодуванню, оскільки ці витрати позивачки були необхідними та вимушеними в зв'язку із лікуванням її дочки в стаціонарі , обов'язковість поїздок до лікарень м.Суми та в зворотньому напрямку доведена в судовому засіданні, так як позивачкою підтверджені всі поїздки, згідно довідок із медичних закладів м.Білопілля та м.Суми, датовані 25.06.2009, 12.07.2009, 17.07.2009, 21.07.2009, 22.07.2009, з 11.08.2009 по 17.08.2009, 25.09.2009, 01.10.2009, 23.10.2009, 19.11.2009, 30.11.2009, ( арк. 486-487, 490-491 кр.справи № 1-33/10 т.2), ( арк.36-41 цив.справи № 2-2056/10). Підтверджені також проїздні білети до прокуратури Сумської області 22.07.2009 та 29.07.2009 року ( арк. 48 цив.справи № 2-2056/10) та білети в межах м.Білопілля для проведення слідчих дій 29.09.2009 та 28.11.2009 року. Також задоволенню підлягають поштові витрати у сумі 13,50 грн., які позивачка використала на відправку рекомендованих листів до Міністерства внутрішніх справ та Генеральної прокуратури України 29.07.2009 року ( арк. 352 кр.справи № 1-33/10 т.2). Як вбачається із пояснень позивачки, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень її дочці [PERSON] був пошкоджений одяг, а саме : катонова куртка у сумі 250 грн., джинси у сумі 350 грн., футболка у сумі 50 грн., плавки у сумі 10 грн., сандалі у сумі 150 грн., в який вона була одягнута під час згвалтування, чим і завдана її дочці майнова шкода . Зі слів позивачки загальна вартість одягу на час його придбання становить 810 гривень, До матеріалів справи долучена ксерокопія довідки із магазину ПП«Глорія» про приблизну вартість подібних речей (арк. 488 кр.справи № 1-33/10 т.2). Але товарних чеків про покупку саме цих речей у даному магазині до суду не надано. Товарознавча експертиза по даним речам не проводилася. Ступінь пошкодження даних речей у судовому засіданні встановити неможливо. Інших доказів , підтверджуючих факт пошкодження одягу внаслідок вчиненого злочину та його непридатності для використання за цільовим призначенням позивачкою суду не надано, відсутні такі докази і в матеріалах кримінальної справи № 1-33/2010. Таким чином, позивачкою не надано суду достатніх доказів на підтвердження спричинення її дочці майнової шкоди, внаслідок пошкодження одягу. Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи . Таким чином, оцінюючи добуті по справі об"єктивні докази в їх сукупності, які вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в частині яка найшла підтвердження в судовому засіданні, суд частково задовольняє позов в суму 1064 гривні 45 копійок, яка складається з 907 грн. 53 коп., тобто ті витрати, які позивачка підтвердила квитанціями - вартість придбання ліків ; 143 грн. 42 коп.- транспортні витрати позивачки з дочкою до лікарні , до прокуратури Сумської області та до Білопільського РВ УМВС для проведення слідчих дій ; 13 грн. 50 коп . - за поштову відправку листів до МВС України та Генпрокуратури України. При цьому суд відмовив у стягненні матеріальної шкоди за пошкоджений одяг та взуття у сумі 810 грн. та за витрати на додаткове харчування у сумі 214,34 грн., оскільки ці витрати не підтверджені доказами. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 1465 грн. ( арк. 351, 352, 489 кр.справи № 1-33/10 т.2), а також на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі ст.ст. 1166, 1201 ЦК України ,

Outcome: partial