Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.07.2015 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2016 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 750, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що встановлений судом розмір аліментів значно менший, ніж є встановлений на даний час мінімум, визначений чинним законодавством; також, з моменту прийняття вказаного рішення істотно змінились (збільшились) потреби доньки - крім навчання в школі, вона відвідує додаткові заняття з сучасних танців, де приймає участь в конкурсах - фестивалях хореографічного мистецтва; навчається в Луцькій художній школі № 3, займається приватно з репетитором англійської мови. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утриманні доньки в більшому розмірі, оскільки, є співзасновником та керівником ряду юридичних осіб; у його власності наявна значна нерухомість; на утриманні інших дітей не має. Зважаючи на вищевикладене, просить збільшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнає частково в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це визначено чинним законодавством. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3ст.51 Конституції України). Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивач - [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.07.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2016 року у справі № 161/1111/16-ц вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову 29.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно положень Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2018 рік" на даний час прожитковий мінімум встановлений в розмірі: для дітей вікoм від 6 до 18 років, з 01 січня 2018 року - 1860 гривень, з 01 липня 2018 року - 1944 гривні, з 01 грудня 2018 року - 2027 гривень. На думку суду, присуджений у 2016 році розмір аліментів, не може покрити витрати на забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини, є меншим від мінімально встановленого Законом. Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що відповідач є працездатним, окрім спільної з позивачкою дитини, інших дітей на утриманні не має. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. Беручи до уваги рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей, те, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов'язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дитини, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, змінивши розмір аліментів з 750,00 гривень щомісячно на 1 500, 00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. Згідно ст..141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 704, 80 грн. судового збору.

Outcome: partial