Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в якому просила стягнути щомісячно із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на одну дитину, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить зобов`язати відповідача брати участь у додаткових витратах на утримання їх доньки, [PERSON] згідно чинного законодавства. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що сторони перебували у шлюбі. На даний час шлюб між ними розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2019 року по справі №206/3630/19. Від шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Позивач у позовній заяві зазначає, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинено ще з 2008 року, у відповідача інша жінка. З того часу він не приймав належної участі у житті дитини, та останнім часом пересилає деякі кошти на утримання доньки. Але позивач зацікавлена в тому, щоб відповідач надавав ці кошти офіційно як аліменти, та за необхідності брав участь у додаткових витратах на утримання їх доньки згідно законодавства. Також позивач зазначає, що відповідач не має інших дітей, окрім вищезазначеної доньки, стягнення по виконавчим документам не проводиться, на його утриманні ніхто не перебуває. Також зазначає, що відповідач працює, але точних відомостей про місце його роботи він не повідомляє. Також так сталося, що зараз позивач не працює, як вона зазначає в позові, отримує допомогу по безробіттю, тому матеріальне становище її сім`ї погіршилось, але вона намагається забезпечувати доньці належні умови для життя та розвитку, та коштів не вистачає. Відповідач не проти виплачувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, про що повідомив її у ході останньої розмови телефонним зв`язком. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, завчасно надала до суду заяву, в якій вказала, що свій позов в цивільній справі до відповідача [PERSON] про призначення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Справу за її позовом до [PERSON] просить розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву суду не надав. Однак 26.05.2021 року засобами поштового зв`язку до канцелярії суду від відповідача надійшла заява в якій останній зазначив, що позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів підтримує. Просить справу розглядати за його відсутності та додає до зазначеної заяви довідку з місця роботи із зазначенням доходу. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 04.11.2005 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 928, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 04.11.2005 року. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2019 року по справі №206/3630/19 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією зазначеного рішення. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.01.2006 року. Згідно довідки № 227 від 17.02.2021 року виданої Онуфріївською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області, за підписом селищного голови В. Берези вбачається, що довідка видана [PERSON] про те, що вона зареєстрована і проживає в [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: дочка - [PERSON] , 2005 р.н., що підтверджується зазначеною довідкою. З надісланої відповідачем довідки ТОВ «Торговий Дім «Хлібзавод №10» від 17.05.2021 року №44 виданої [PERSON] вбачається, що останній працює в ТОВ «Торговий Дім «Хлібзавод №10» на посаді слюсар - ремонтник та в середньому отримує заробітну плату в місяць в розмірі 6843,67 грн., що підтверджується вказаною довідкою. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу вимог ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст.181 СК України. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частинами першою та другою статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому суд, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням зазначених вище норм чинного законодавства та встановлених в судовому засіданні обставин, суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, починаючи з 18.02.2021 року і до повноліття дитини. Також позивачем окрім стягнення аліментів заявлено вимогу в якій вона просить зобов`язати відповідача брати участь у додаткових витратах на утримання їх доньки, [PERSON] згідно чинного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений. На підтвердження понесених витрат позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують дані обставини. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, позовна вимога, якою позивач просить зобов`язати відповідача брати участь у додаткових витратах на утримання їх доньки, [PERSON] згідно чинного законодавства, задоволенню не підлягають. Судові витрати згідно ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Outcome: partial