Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

У червні 2020 року АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької філії) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. На обґрунтування позову вказувалося, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] по о/р № 165431. Зазначалося, що позивач надає відповідачам такі послуги у повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідачі, в свою чергу, зобов`язані щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання. Однак відповідачі всупереч п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. за № 630, не виконують обов`язки та не оплачують своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг. Станом на 02 червня 2020 року відповідачі мають заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення спожиту в період з липня 2009 року по квітень 2019 року у розмірі 57\~682, 84 грн., із них: - за послугу централізованого опалення 33\~129,03 грн.; - за послугу централізованого постачання гарячої води 24\~553, 81 грн. У результаті несвоєчасної сплати зв комунальні послуги позивачем були нараховані інфляційні втрати за період з липня 2009 року по квітень 2019 року, що склали 3280,22 грн., а також були нараховані 3% річних в розмірі 1520,08 грн. Загалом сума боргу склала 62\~483,14 грн. Позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь борг по оплаті вартості за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 57\~682,84 грн., із них: - за послугу централізованого опалення 33\~129,03 грн.; - за послугу централізованого постачання гарячої води 24\~553,81 грн., а також суму встановленого індексу інфляції 3280,22 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1520,08 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 08 липня 2020 року позовну заяву було залишено без руху (а.с. 30). 22 вересня 2020 року до суду від позивача, на виконання вимог ухвали суддів, надійшла уточнена позовна заява (а.с. 35-41). Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, залучено сторін у справі, призначено судове засідання (а.с. 74). Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року було постановлено про виклик відповідачів шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку (а.с. 82). 06 січня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності (а.с. 89-90). Відповідач просила застосувати строк позовної давності до суми боргу за послуги із централізованого опалення у сумі 9807,64 грн. та за послуги централізованого постачання гарячої води у сумі 18\~168,45 грн., нарахованої за період з липня 2009 року до червня 2017 року та до 3% річних у розмірі 57,78 грн. і нарахованої інфляції у розмірі 154,87 грн., які були нараховані на суми боргу за травень 2017 року. 11 січня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі (а.с. 93-100). Вказувала, що у грудні 2018 року позивач вже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. Із посиланням на правові позиції висловлених у постанові ВП ВС від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/16, яку просила врахувати під час ухвалення рішення, зазначила, що позивачем, подачею заяви про видачу судового наказу не була перервана позовна давність. 03 березня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 143-157). Вказувала, що є власником квартири [ADDRESS] і є індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг, обов`язок щодо оплати за житлово-комунальні послуги має бути покладений виключно на неї, оскільки [PERSON] та [PERSON] лише зареєстровані у даній квартирі та не можуть бути солідарними боржниками. Просила продовжити їй строк на подачу відзиву на позовну заяву. 09 березня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] було подане клопотання про витребування доказів (а.с. 159-163). Ухвалою суду від 09 березня 2021 року витребувано від позивача письмові докази про справі (а.с. 165). 16 березня 2021 року до суду від позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли витребувані документи (а.с. 169-185). 22 березня 2021 року до суду від позивача була подана заява про відмову від частини позовних вимог (а.с. 186-187). Просили прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 57\~692,84 грн. та нарахованих індексу інфляції в сумі 3\~280,22 грн., 3% річних в сумі 1520,08 грн., пред`явлених до [PERSON] та [PERSON] та закрити провадження в цій частині позову, залишивши позовні вимоги лише до [PERSON] 06 травня 2021 рок до суду від відповідача [PERSON] надійшли додаткові письмові пояснення по справі (а.с. 200-213). Вказала, що ніякого договору між КФ ПАТ «Полтаваобленерго» та нею не укладалося і навіть не пропонувалося їй його укласти з боку позивача. Не погодилася із розрахунками позивача за опалювальну площу. 07 травня 2021 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява (а.с. 218-220). Остаточно позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на їх користь заборгованість станом на 22 квітня 2021 року за отримані послуги з теплопостачання, а саме: за період з липня 2009 року по вересень 2010 року за послугу із централізованого опалення 2\~854,42 грн.; за період з серпня 2015 року по квітень 2019 року за послугу із централізованого опалення 30\~274,61 грн., зав послугу із централізованого постачання гарячої води 24\~553,81 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 3\~280,22 грн. та 3% річних за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 1520,08 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2\~102,00 грн. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року (а.с. 239) було відмовлено представнику позивача АТ «Полтаваобленерго» Дятловій М.В. у задоволенні клопотання про прийняття та визнання відмови від позову в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті вартості наданих послуг із постачання теплової енергії у зв`язку із тим, що [PERSON] , як представник, відповідно до наданої нею довіреності, не була уповноважена на здійснення процесуальної дії у вигляді відмови від позову в цілому чи у певній його частині. У судовому засіданні представник позивача АТ «Полтаваобленерго» - Дятлова М.В. позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені у ньому. Пояснила, що позов про стягнення боргу за період з 2009 року до 2010 року раніше не подавався, не заперечувала, що строк позовної давності у відповідні періоди часу позивачем пропущено, що позивач не просить поновити строк позовної давності. Відповідач [PERSON] позов визнала частково. Заявила про застосування строку позовної давності за вимогою позивача, а також про відмову у задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] внаслідок того, що вони не є власниками квартири, а лише членами сім`ї власника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули з невідомих причин. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Свого відношення до позову не висловили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що не заперечувалося у судовому засіданні учасниками справи, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав (а.с. 21-23). Як встановлено судом, що також не заперечувалося сторонами у справі, відповідач [PERSON] зареєстрована у Кременчуцькій філії АТ «Полтаваобленерго» як споживач послуг із теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого водопостачання гарячої води до квартири [ADDRESS] , з відкритим на їм`я цього відповідача особового рахунку за № [NUMBER] . Крім [PERSON] у даній квартирі також зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] як члени сім`ї власника квартири. Письмовий договір з приводу надання вказаних видів послуг між сторонами, а саме між позивачем з однієї сторони та відповідачем [PERSON] як власником або уповноваженою нею особою з іншої сторони у справі не укладався. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Як постає із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини по наданню з однієї сторони, та споживанню з іншої сторони, комунальних послуг по централізованому постачанню теплової енергії у вигляді опалення та постачання гарячої води, які підпадають під регулювання Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). У відповідності до п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач, якому надаються послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та опалення повинен не пізніше не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечувала факт користування нею наданими позивачем послугами з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо фактично користувався такими послугами. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене узгоджується з правовим висновком ВП ВС у постанові від 07 липня 2020 року при розгляді справи № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19. У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Закону України «Про житлово - комунальні послуги», позивач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії зобов`язувався надавати відповідачу, як споживачеві, вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву води, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] , як споживач послуг, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не своєчасно та не в повному обсязі сплачувала вартість наданих послуг. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 6, 42-43), за період з липня 2009 року по квітень 2019 року, станом на 22 квітня 2021 року, заборгованість відповідача [PERSON] за надані позивачем послуги становить 57\~682,84 грн., із них: - за послугу «централізоване опалення» - 33\~129,03 грн.; - за послугу «централізоване постачання гарячої води» - 24\~553,81 грн. Відповідач [PERSON] та/або будь-які інші особи не вчиняли жодні дії щодо здійснення платежів у погашення вказаного боргу за спожиті послуги у часовий проміжок боргу. Станом на день розгляду справи відповідач [PERSON] не сплатила заборгованість по наданим позивачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Крім того, суд констатує, що обчислення вартості послуг у зазначений період наявної заборгованості здійснювалося позивачем відповідно до встановлених за відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування - Кременчуцької міської Ради тарифами, які не оскаржувалися відповідачами у судовому порядку, у тому числі відповідно до показників технічного пристрою для обліку спожитої послуги з постачання теплової енергії. Суд вважає, що відповідач [PERSON] фактично не виконує свої зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг. Як було встановлено судом, АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької філії) тричі зверталося до суду із заявами про видачу судових наказів про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання. Так, 28 листопада 2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованості за спожиті послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2010 року по 30.09.2013 року, станом на 01.10.2013 року, у розмірі 4362,96 грн. Стягнуто встановлений індекс інфляції у розмірі 5,41 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 55,07 грн. (архівна справа № 524/9764/13-ц, провадження № 2-н/524/2141/13). 17 вересня 2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованості за спожиті послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2013 року по 31.07.2014 року, станом на 01.08.2014 року, у розмірі - 3560,94 грн. Стягнуто встановлений індекс інфляції у розмірі 216,64 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,94 грн. (архівна справа № 524/8149/14-ц, провадження № 2-н/524/2002/14). 29 вересня 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованості за спожиті послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.08.2014 року по 31.07.2015 року, станом на 01.08.2015 року, у розмірі - 5273,90 грн. Стягнуто встановлений індекс інфляції у розмірі 1006,72 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 57,922 грн. (архівна справа № 524/7827/15-ц, провадження № 2-н/524/2218/15). Суд звертає увагу, що подаючи позов до суду, позивач наполягав на стягненні із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованості за надані послуги у розмірі 57\~692,84 грн., що виникла за період з липня 2009 року по квітень 2019 року, інфляційних втрат у розмірі 3280,22 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1520,08 грн. У поданому відзиві на позов відповідач [PERSON] заперечувала щодо солідарного стягнення заборгованості за надані послуги із [PERSON] та [PERSON] , внаслідок того, що зареєстровані у квартирі члени її сім`ї не є співвласниками квартири. Інші відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Як було встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності саме тільки відповідачу [PERSON] , розмір її частки становить 1/1 (100%). Верховний Суд у своїй постанові від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц зробив висновок про те, що в разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Оскільки, [PERSON] є єдиним власником квартири, а звідси і споживачем послуг, тому має в повному обсязі сплачувати вартість наданих та спожитих послуг, та борг у разі прострочення сплати вартості послуг. Звідси, в позові в частині вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в розмірі - 62 483,14 грн. слід відмовити за безпідставністю. Як було встановлено судом та підтверджується листом Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 26 лютого 2021 року за № 1600-0403-8/15772 (а.с. 190-192), відповідно до постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук від 15 червня 2016 року, ВП № 50077175, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області було розпочато утримання з пенсії [PERSON] на користь ПАТ «Полтаваобленерго» заборгованості за двома виконавчими документами, яка станом на 01.07.2016 року склала 21\~877,30 грн. та була утримана з пенсії позивача в повному обсязі за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 року. У додаткових поясненнях, поданих до суду 25 травня 2021 року, позивач вказав, що загальна сума заборгованості за надані послуги становить 57\~682,84 грн. і вона виникла за період з липня 2009 року по вересень 2010 року (за послуги із централізованого опалення) та за період з серпня 2015 року по квітень 2019 року включно (за послуги із централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) і такий період не був охоплений виданими судом судовими наказами. Під час розгляду справи судом відповідач [PERSON] заявила про застосування строку позовної давності за вимогою позивача. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 цього Кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З огляду на зазначене вище, а також враховуючи пояснення відповідача [PERSON] щодо відсутності у неї заперечень щодо обчислення розмірів вартості наданих послуг, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, разом з тим суд не може погодитись з запропонованим позивачем розміру боргу щодо строку його обчислення через наступне: вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача [PERSON] про застосування спливу строку позовної давності. Позивач звернувся до суду із даним позовом 12 червня 2020 року. Плата за житлово-комунальні послуги нараховувалася позивачем щомісячно. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, що була чинною впродовж періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість). Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] не в повному обсязі сплачувала позивачу за надані послуги, маючи заборгованість по сплаті, починаючи з липня 2009 року по вересень 2010 року та починаючи з серпня 2015 року по квітень 2019 року включно (а.с. 6, 42-43, 223-224, 247). З огляду на те, що у позивача з відповідачем [PERSON] виникли фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 48 постанови від 07 липня 2020 року, у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19). Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року та заявлене позивачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд вважає, що оплату за надані послуги у травні 2017 року відповідач [PERSON] мала внести до 20 червня 2017 року, тобто борг по оплаті вартості послуг наданих у травні 2017 року є таким саме з 21 червня 2017 року. Позивач звернувся до суду 12 червня 2020 року, а, отже має право на стягнення заборгованості по оплаті вартості послуг за травень 2017 року, оскільки строк позовної давності у три роки за вимогою про стягнення заборгованості за травень 2017 року минає 21 червня 2020 року. Суд погоджується із наданим розрахунком позивача в частині боргу позивача за послуги із централізованого постачання гарячої води за період із травня 2017 року по квітень 2019 року, що станом на 22 квітня 2020 року складає 15\~597,32 грн. за послуги із централізованого постачання гарячої води та 14\~788,67 грн. за послуги із централізованого опалення, який станом на день розгляду справи не сплачений відповідачем. Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач вказав, що, окрім повернення боргу за надані ним послуги, відповідач має сплатити позивачу 3% річних і інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних і інфляційні втрати, період нарахування із липня 2017 року по квітень 2020 року включно. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач [PERSON] , як встановлено судом, прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. За розрахунком позивача (а.с. 225-232), сума встановленого індексу інфляції, (період обрахування з липня 2017 року по квітень 2020 року), становить 3280,22 грн. (1384,90 + 1895,32), 3% річних від простроченої суми становить 1520,08 грн. (687,81 + 832,27). Суд перевірив в програмі «Ліга:Закон» за адресою - https://ips.ligazakon.net/calculator/ff (Розділ Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій) та визначив наступний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. 1.Розмір інфляційних втрат на суму боргу у 15\~597,32 грн., що виникла за період із 01 травня 2017 року по 30 квітня 2020 року (за послуги із централізованого постачання гарячої води): Розрахунок здійснюється за формулою IIC = (ІІ1: 100) x (ІІ2: 100) x (ІІ3: 100) x... (ІІZ: 100)ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) = 1.25655913 Інфляційне збільшення: 15 597,32 x 1.25655913 - 15 597,32 = 4 001,63 грн. 2.Розмір 3% річних від простроченої суми у 15 597,32 грн., що виникла за період із 01 травня 2017 року по 30 квітня 2020 року (за послуги із централізованого постачання гарячої води): Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: з 01.05.2017 року до 31.12.2019 року, кількість днів прострочення у цей період 975 15 597,32 x 3 % x 975 : 365 : 100 = 1 249,92 грн. Період прострочення грошового зобов`язання: з 01.01.2020 року до 30.04.2020 року, кількість днів прострочення у цей період 121 15 597,32 x 3 % x 121 : 366 : 100 = 154,69 грн. Всього розмір штрафних санкцій за період з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року складає - 1 404,62 грн. (1249,92+154,69). 3.Розмір інфляційних втрат на суму боргу у 14 788,67 грн., що виникла за період із 01 травня 2017 року по 30 квітня 2020 року (за послуги із централізованого опалення): Розрахунок здійснюється за формулою IIC = (ІІ1: 100) x (ІІ2: 100) x (ІІ3: 100) x... (ІІZ: 100)ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період Ic (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) = 1.25655913 Інфляційне збільшення: 14 788,67 x 1.25655913 - 14 788,67 = 3 794,17 грн. 4.Розмір 3% річних від простроченої суми у 14\~788,67 грн., що виникла за період із 01 травня 2017 року по 30 квітня 2020 року (за послуги із централізованого опалення): Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: з 01.05.2017 року до 31.12.2019 року, кількість днів прострочення у цей період 975 14 788,67 x 3 % x 975 : 365 : 100 = 1 185,12 грн. Період прострочення грошового зобов`язання: з 01.01.2020 року до 30.04.2020 року, кількість днів прострочення у цей період 121 14 788,67 x 3 % x 121 : 366 : 100 = 146,67 грн. Всього розмір штрафних санкцій за період з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року складає - 1 331,79 грн. (1185,12+146,67). Суд зазначає, що загальний розмір інфляційних втрат становить 7\~795,80 грн. (4001,63+3\~794,17), загальний розмір штрафних санкцій у вигляді 3% річних від прострочених сум становить - 2\~736,41 грн. (1\~404,62+1 331,79). Враховуючи, що суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому вважає за необхідне взяти за основу розрахунок позивача щодо розміру інфляційних втрат у 3280, 22 грн. та розміру 3% річних від простроченої суми у 1520,08 грн. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Позивач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження позову, у тому числі щодо пропуску строків позовної давності з поважних причин та наявності підстав для їх поновлення. Відповідач [PERSON] не надала суду належні і допустимі докази на спростування встановлених судом обставин та позову, у тому числі щодо визначення іншого розміру боргу. Звідси суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької філії) заборгованість станом на 22 квітня 2021 року по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2017 року по 30 квітня 2019 року включно: - централізованого опалення в розмірі 14 788,67 грн., - централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 597,32 грн., - інфляційні втрати (суму встановленого індексу інфляції) за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 3280,22 грн.; - 3 % річних від простроченої суми по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 1520,08 грн., а також у відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України з врахуванням пропорційності задоволення позовних вимог кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1177,12 грн. (2102грн. х ((14788,67 грн.+15597,32 грн.+3280,22 грн.+1520,08 грн.) : 62483,14 грн.)), де: 2102 грн. сума сплаченого судового збору, 62483,14 грн. ціна позову, а інші вказані числові показники доданків суми, що підлягають стягненню. Необхідно відмовити позивачеві у задоволенні позову до [PERSON] в частині вимог про стягнення заборгованості по оплаті вартості за надані послуги: - з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення за період з липня 2009 року по вересень 2010 року у розмірі 2854,42 грн., - з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення за період з серпня 2015 року по квітень 2017 року у розмірі 15485,94 грн. (30274,61 грн. 14788,67 грн.); - централізованого постачання гарячої води за період з серпня 2015 року по квітень 2017 року у розмірі 8956,49 грн. (24553,81 грн. 15597,32 грн.) та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 924,88 грн. (2102 грн. 1177,12 грн.). Крім того як зазначалося раніше необхідно відмовити позивачеві у задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] про стягнення у солідарному порядку заборгованості станом на 22 квітня 2021 року по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з липня 2009 року по вересень 2010 року та з серпня 2015 року по квітень 2019 року включно з інфляційними втратами та 3% річних від простроченої суми заборгованості на загальну суму 62483,14 грн. за безпідставністю. Сторони у справі не заявляли інші вимоги щодо відшкодування коштів у повернення сплачених ними будь-яких інших судових витрат.

Outcome: partial