Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

що комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, та зобов'язання укласти договір. В обґрунтування позову зазначено, що останні зареєстровані у квартирі [ADDRESS], користуються послугами позивача, за що зобов'язані проводити щомісячну оплату, однак протягом тривалого часу оплата ними не здійснювалась, у зв'язку з чим станом на 01.08.2013 року допущено заборгованість в сумі 7958,62 грн. 29.03.2010 року за рішенням Нетішинського міського суду з [PERSON] була стягнута заборгованість в сумі 2522,22 грн., яка склалася станом на 01.08.2009 року, тому наявна заборгованість складає 5436,4 грн. Правовідносини між КП НМР «ЖКО та відповідачкою існують, однак договір про надання означених вище послуг з останніми до цього часу не укладений. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості, судові витрати в сумі 229,40 грн. і у зв'язку з необхідністю приведення стосунків між споживачем послуг та підприємством, що надає ці послуги, зобов'язати відповідачів укласти відповідний договір про надання послуг. Представник позивача Шпарук Н.П. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що КП НМР «Житлово-комунальне об'єднання» створене в 2001 році та надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Вказані послуги надаються підприємством згідно затверджених тарифів. Так як відповідачі не виконують свого обов'язку по оплаті наданих підприємством послуг, за ними в період з 01.08.2009 року по 01.08.2013 року утворилась заборгованість в зазначеній вище сумі, яку просить стягнути та зобов'язати відповідачів укласти з підприємством договір про надання послуг. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представники - [PERSON] та [PERSON] позов не визнали. [PERSON] вказав на те, що договір між [PERSON] та позивачем про надання послуг не заключався, тому заявлені вимоги щодо відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, є безпідставними за відсутності самих зобов'язань. Також останній оспорив суму самої заборгованості, вказавши на неврахування трирічного терміну позовної давності. При цьому, зазначив на безпідставно нараховані суми за прибирання прибудинкової території, так як така територія є не визначеною і позивачем не прибирається, оскільки її прибирання здійснюють юридичні та фізичні особи-підприємці, які орендують підвальні приміщення будинків. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що не є власником квартири [ADDRESS], був в останній зареєстрованим, проте в такій протягом тривалого періоду не проживав та не користувався наданими позивачем послугами, так як з листопада 2006 року по жовтень 2007 року проходив строкову службу, з липня 2008 року по грудень 2010 року працював у Чешській республіці, а з 2011 року проживає в квартирі дружини по [ADDRESS]. Заслухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема передбачено, що обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пункт 6 ст. 24 зазначеного Закону передбачає права балансоутримувача звертатись до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі. З наявних у справі доказів вбачається, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний будинок знаходиться на обслуговуванні в комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання», яке надає послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. З метою надання вказаних послуг позивачем були заключені договори підряду, зокрема на технічне обслуговування та ремонт ліфтів у м. Нетішині, на обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж, на поточний ремонт стиків панельних будинків, на виконання робіт по поточному ремонту покрівель, на проведення дератизаційних, дезінсекційних та дезінфекційних послуг (а.с. 218-236). В зв'язку з невнесенням плати за означені послуги в період з 01.08.2009 року по 01.08.2013 року за відповідачкою утворилася заборгованість по їх сплаті, яка згідно встановлених тарифів становить 5436 грн. 40 коп. Вказані обставини підтверджуються даними довідки КП Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання» за № 3040 від 17.10.2013 року (а.с. 58), довідки цього ж підприємства про наявність боргу (а.с. 6), виписки по особовому рахунку. Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтею 1 цього Закону визначено, що споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальні послуги; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Оскільки споживачем послуг в період з 01.08.2009 року по 01.08.2013 року була власниця квартири [PERSON], тому остання зобов'язана у відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такий же обов'язок закріплено за власником п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2009 року № 5, у відповідності до якого власник зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, суд не враховує доводи представників відповідачки [PERSON] про не надання позивачем відповідних послуг та факту користування [PERSON] цими послугами, оскільки надані останніми письмові докази достовірно не підтверджують факту ненадання цих послуг. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про неналежне надання позивачем послуг по утриманню будинку та прибудинкової території з 2009 року до моменту подачі заяви до суду та про звернення в зазначений вище період до виконавця послуг з цього приводу з відповідними претензіями щодо їх якості в порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідачка та її представники суду не надали. Не були встановлені такі і в судовому засіданні. Також безпідставними є посилання відповідачки [PERSON] в письмових запереченнях, підтримані в судовому засіданні її представниками, на відсутність заборгованості перед позивачем в зв'язку з відсутністю договору на надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території, оскільки у відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, суд вважає, що відсутність договору не є підставою для відмови в позові, оскільки надані послуги, що знайшло своє підтвердження в судовому слідстві, повинні належним чином у відповідності до встановлених тарифів оплачуватись. Що стосується посилань представників відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] на відсутність визначеної прибудинкової території, так суд вказані до уваги не приймає, так як тарифні нарахування були здійснені і здійснюються на даний час не на площу прибудинкової території, а на площу квартири. Враховуючи вимоги вище зазначених норм закону, згідно яких постачальник має право стягнути заборгованість за надані послуги, суд знаходить необхідним провести таке стягнення з [PERSON] зі стягненням судових витрат. Визначаючи розмір боргу, який підлягає стягненню, суд вважає за необхідне стягнути зазначену позивачем суму в розмірі 5436,40 грн., яка утворилась за період часу з 01.08.2009 року по 01.08.2013 року та, виходячи з вимог ст. 264 ЦК України, не рахує за необхідне застосовувати при цьому строки позовної давності, оскільки її перебіг переривався вчиненням відповідачкою дій, що свідчать про визнання нею боргу. Вказані дії полягали в частковій проплаті останньою боргу, що мало місце в січні 2010 року - в сумі 1000 грн., в лютому 2011 року - в сумі 122,81 грн. та в березні 2011 року - в сумі 122,81 грн. (а.с. 11). При цьому, суд враховує, що формування тарифів по оплаті вартості послуг з утримання будинків та прибудинкової території по [ADDRESS] здійснювалось на підставі рішень виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 476 від 18.12.2008 року, яке на момент нарахування було чинним, та № 388 від 28.12.2011 року, яке чинне на даний час, а тому не приймає до уваги доводи представників відповідачки з приводу наявності математичних похибок в наявному розрахунку суми заборгованості. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для покладення солідарної відповідальності на відповідача [PERSON], оскільки він, будучи зареєстрованим в квартирі в період з 04.10.2006 року по 06.08.2013 року, в останній не проживав, що ніким не оспорюється та підтверджується даними військового квитка, згідно яких [PERSON] з 08.11.2006 року по 25.10.2007 року перебував на строковій військовій службі (а.с. 61-62), даними характеристики, згідно яких з 01.07.2008 року по 14.12.2010 року він працював в Чешській республіці (а.с. 63), письмовими поясненнями [PERSON], у відповідності до яких з 2011 року і по даний час відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 59). Вимоги позивача щодо зобов'язання відповідачки укласти з КП НМР «Житлово-комунальне об'єднання» договір про надання послуг з утримання будинку та при будинкової території задоволенню не підлягають, оскільки зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добровільності, розумності та справедливості. Договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, а у відповідності до ст. 12 ЦК України особа здійснює такі вільно та на власний розсуд. Тому,

Outcome: partial