Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" (далі - позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідача) на його користь 35039 грн. 20 коп. заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 23.08.2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 29000,00 грн. та зменшився до 0,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладені Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на коисть Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0% - для картки «Універсальна голд». Позивач вважає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі і надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідач свої зобов`язання не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 12.04.2021 року заборгованість перед позивачем становить 35039,20 грн. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.77). Відповідач у судове засідання не з`явилася. До суду подала заву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме на суму 26430,76, згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» щодо наявної заборгованості. В решті позовних вимог просить відмовити. Разом з тим, відзиву на позовну заяву не надіслала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог законодавства. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно п. 1.1.7.11 Договору, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Судом встановлено, що 23.08.2018 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до вказаної заяви відповідач своїм підписом підтвердила, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, відповідач з підписанням вказаної анкети-заяви підтвердила факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а.с.12). 23.08.2018 року АТ КБ «Приватбанк» встановив відповідачу початковий кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн., який в подальшому збільшив до 29000,00 грн. та згодом зменшив до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.10). До позовної заяви позивачем також надано копію довідки про умови кредитування, де мається підпис відповідача. У вказаній довідці вказані основні умови кредитування. (а.с.13-14). Відповідач відповідно до підписаної нею 23.08.2018 року Заяви та Довідки про умови кредитування зобов`язалася погашати заборгованість до 25 числа місяця, наступного за звітним в розмірі 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. Тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладення додаткової угоди до договору про споживчий кредит). З виписки по картковому рахунку боржника вбачається, що відповідач [PERSON] користувалася кредитною карткою, отримувала кредитні кошти та здійснювала погашення заборгованості (а.с.70-74). Свої зобов`язання за договором відповідач не виконувала належним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 12.04.2021 року утворилась заборгованість, що згідно розрахунку позивача, становить 35039,20 грн., а саме: - заборгованість за тілом кредиту - 29911,65 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом - 1437,92 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками - 3689,63 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний витяг на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів та пені та інших нарахувань у зазначених розмірах та порядку їх нарахування. На думку суду, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (серпень 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (травень 2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів та пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, (провадження № 14-131 цс 19) та у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Однак, як встановлено з долучених матеріалів справи, [PERSON] 23.08.2018 року підписала Інформацію про умови кредитування та контактні дані кредитодавця, в якій визначені основні умови кредитування, в тому числі, тип кредиту, кредитний ліміт, реальна річна процентна ставка та орієнтована загальна вартість кредиту, порядок повернення кредиту. Таким чином, суд встановив, що основні умови кредитування, на яких [PERSON] був виданий кредит та саме на таких умовах вона користувалась ним, містяться в описаній вище анкеті-заяві позичальника та інформації про умови кредитування, копії яких містяться у матеріалах справи, та в яких вона фактично погодилася з умовами кредитування, які відповідають даним, що наведені у розрахунку заборгованості, що засвідчила своїми підписами. Разом з тим, встановлено, що в ході розгляду справи відповідачем [PERSON] частково погашено заборгованість перед банком. В матеріалах справи міститься довідка, видана АТ КБ «Приватбанк» 11.10.2021 року про те, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] станом на 11.10.2021 року має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за наступними договорами: Угода №SAMDNWFC00044795675 від 23.08.2018 року, Картка Універсальна Голд, сума заборгованості - 26 430,76 грн.(а.с.90). Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 26 430,76 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 712,31 грн. (26430,76 грн. х 2270 грн. \\ 35039,20 грн.)

Outcome: partial