Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 21 червня 2003 року, від якого мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , майнового спору між сторонами немає. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Зазначене в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. За таких обставин, вважає, що нормальні шлюбні відносини між сторонами не можуть бути поновлені, вважає, що шлюб необхідно розірвати. 30 червня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, подав зяяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка повторно у судове засідання не з`явивилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення у даному судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 574, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , майновий спір між подружжям відсутній. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, і це вбачається з позову, що позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, так як між собою не можуть знайти порозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 56, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved