Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

16 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] , [INFO] , 917,00 грн. коштів за оплату комунальних послуг. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрований, але не проживає її син, [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі. Позивач надала квитанції та розрахунки за комунальні послуги. [PERSON] вважає, що відповідач повинен брати участь в оплаті комунальних послуг, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 50 відсотків суми сплаченої нею за комунальні послуги за період із жовтня 2020 року по січень 2021 року, що становить 917,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав. Надав довідку Недригайлівської селищної ради та письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] , є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Даний факт встановлений рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 28 січня 2021 року. З довідок виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області № 2082 від 27.10.2020, № 473 від 04.03.2021, та № 57 від 06.04.2021 слідує, що за вказаною адресою відповідач [PERSON] був зареєстрований до 11.02.2021, а з 10.03.2021 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із копії паспорта позивача серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 02.12.2020. Письмові договори щодо умов користування зазначеним житловим будинком між сторонами чи з ними окремо до суду сторонами не подавались та в матеріалах справи відсутні. Із рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 28 січня 2021 року, також вбачається, що договір розподілу природного газу укладено між Оператором ГРМ (АТ "Сумигаз") та споживачем згідно заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), позивачем [PERSON] . Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу користування та утримання домоволодіння, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, що регулюється, зокрема, Житловим кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідно до положень ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, є комунальними (п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Зі ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» вбачається, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Отже, послуги з постачання природного газу та електричної енергії відносяться до теплової енергії. У ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачений порядок оплати житлово-комунальних послуг, відповідно до якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. А в ч. 3 цієї ж статті вказано, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 11 серпня 2020 року (справа № 582/404/20) встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] з літа 2018 року. Також із письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації з квітня 2019 року за адресою: [ADDRESS] . Однак враховуючи, що відповідач [PERSON] до 11 лютого 2021 року був зареєстрований у будинку позивача, то він повинен був приймати участь у оплаті за послуги з постачання та розподілу природного газу, а також постачання та розподілу електричної енергії. Окрім того відповідачем не надано доказів звільнення його від оплати комунальних послуг за час не проживання у будинку. Позивач [PERSON] здійснила оплату комунальних послуг: за електричну енергію 08.11.2020 на суму 154,83 грн., 08.01.2021 на суму 93,42 грн.; за доставку газу до будинку 12.12.2020 на суму 113,63 грн, що підтверджується квитанціями АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 50 відсотків суми сплаченої позивачем за житлово-комунальні послуги, що становить 180,94 грн. (361,88/2). У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів про оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати (судовий збір) пропорційно задоволеній частині позову, тобто 179,16 грн., а судові витрати (судовий збір) у сумі 728,84 грн. компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial