Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

07.10.2014 р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що з 05.10.1998 р. по 02.06.2014 р. працював на шахті «Лісова ДП «Львіввугілля». У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. 02.07.2014 р. висновком МСЕК №3 йому вперше встановлено 55% ступеня втрати професійної працездатності та IIІ групу інвалідності на підставі акту №609. Згідно довідки міжрайонної спеціалізованої профпатологічсної МСЕК серії 10 ААА №256547 від 02.07.2014 р. йому встановлено 55% ступеня втрати професійної працездатності з них: 35% - хронічна радикулопатія, 20% - антракосилікоз та ІІІ групу інвалідності безтерміново. Вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки, безстроково на 55% втратив працездатність, отримав інвалідність внаслідок професійного захворювання, що значно посилює його фізичні і моральні страждання, відчуває постійні незручності у повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі, що призвело до зміни ритму та порядку життя. Розмір моральної шкоди оцінює у 30000 грн. та просить такий стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, додатково пояснив, що працював на підприємствах по видобутку вугілля, які входять до складу ДП «Львіввугілля». 02.07.2014 р. йому вперше та безстроково встановлено 55% ступеня втрати професійної працездатності та IIІ групу інвалідності. Через значну втрату працездатності, відчуває незручності при веденні домашнього господарства, що супроводжуються втратою сну та апетиту, задишкою, постійним кашлем, тошнотою, біллю в області серця та головних борлях. Вимушений постійно проходити медичне лікування. Вважає що йому заподіяно моральної шкоди, у зв'язку із чим просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, додатково зазначив, що відповідно до наказу МОЗ № 212 від 22.11.1995 року на органи МСЕК покладено обов'язок встановлення факту спричинення моральної шкоди. Звертає увагу на те, що позивачем не подано висновку МСЕК, лікаря психіатра чи висновку ЛКК про встановлення факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок трудового каліцтва. Також зазначив, що позивачем не доведено факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 05.10.1998 року по 02.06.2014 рік працював на шахті «Лісова ДП «Львіввугілля». За час виконання своїх посадових обов'язків позивач, внаслідок погіршення стану здоров'я, неодноразово звертався за отриманням медичної допомоги до медичних закладів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями витягів з історії хвороб та амбулаторних карток [PERSON] Згідно акту розслідування професійного захворювання форми П-4 від 20.06.2014 р. було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання та зроблено висновок про шкідливі умови праці і вони характеризуються умовами в основному пов'язаними контактом з вугільно - породним пилом в концентрації вище ГДК, внаслідок неефективних засобів пилоподавлення, несприятливим фактором мікроклімату, вологістю повітря, підвищеною температурою повітря. Названі захворювання виникли на протязі стажу роботи у шкідливих умовах праці на шахті «Лісова ДП «Львіввугілля». Також, факт важких та шкідливих умов праці підтверджується актом санітарно - епідеміологічного обстеження робочого місця від 18.03.2014 року та санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 28.04.2014 року №623. 02.07.2014 р. висновком МСЕК йому вперше та безтерміново встановлено 55% ступеня втрати професійної працездатності та IIІ групу інвалідності. Висновком міжрайонної спеціалізованої профпаталогічної МСЕК від 02.07.2014 р. позивачу безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 55% втрати професійної працездатності з яких: 35% - хронічна радикулопатія, 20% - антракосилікоз. Встановлена потреба в санаторно-курортному лікуванні (Довідка серії 10ААА №256547 від 02.07.2014 р). У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року, діючого на час виниклих спірних правовідносин, відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого вважається страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно вимог п. 4 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров»я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» затверджених Постановою КМУ від 23.06.1993 року №472 відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров»я (потерпілому) складається з: виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам сім»ї та утриманцям померлого); компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо). За наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується моральна шкода. Пунктом 11 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 21.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також, на підставі ч.1 п.9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч.2 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 p., ушкодження здоров'я заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. З досліджених матеріалів справи вбачається, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу ушкодження здоров'я, внаслідок професійних захворювань при виконанні своїх трудових обов'язків, в зв'язку з якими [PERSON] було 02.07.2014 року вперше та безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 55% втрати професійної працездатності у зв'язку з профзахворюванням. Це призвело до того, що позивач втратив працездатність, він відчуває постійній біль, від чого втратив сон та апетит, задишку та кашель, болі в області серця та головні болі. У зв'язку із цим не може повноцінно виконувати роботу при веденні домашнього господарства, став інвалідом. Змушений проходити медичне лікування, витрачати кошти на медикаменти. Всі ці обставини суттєво погіршили уклад його життя, вимагають додаткових зусиль для його належної організації. З огляду на це суд прийшов до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди. Оцінюючи розмір моральної шкоди суд враховує загальний стаж роботи позивача на підземних роботах зі шкідливими умовами праці, що складає більше 15 років. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Суд враховує і ту обставину, що [PERSON] у 2014 році вперше та безтерміново встановлено 55% втрати працездатності у зв'язку із професійним захворюванням та ІІІ групу інвалідності. Беручи до уваги наведене, з врахуванням глибини моральних страждань, ступеня вини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 10 000 грн. моральної шкоди, так як вимоги про стягнення 30000 грн. моральної шкоди є завищені та належним чином не обґрунтовані. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача ДП «Львіввугілля».

Outcome: partial