Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

01.04.2013 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 27 квітня 2004 року шлюб між [PERSON] та його дружиною [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу вона і [PERSON] стали відкрито проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в її квартирі [ADDRESS], підтримували шлюбно-сімейні стосунки, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, здійснювали спільні покупки, спільно займалися побутом, мали взаємні права та обов'язки і спільний сімейний бюджет. 24 травня 2007 року шлюб між нею та [PERSON] був зареєстрований. Не дивлячись на те, що [PERSON] до червня 2007 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], вони фактично жили разом у неї за адресою: [ADDRESS], а з квітня 2005 року, вони проживали в [ADDRESS], де вона готувала для [PERSON], прала та прасувала його речі, доглядала за ним як за своїм фактичним чоловіком, оскільки відчувала до нього почуття любові та поваги. [INFO] [PERSON] раптово та передчасно помер. Похорони та поминальні дні вона влаштувала особисто за власний рахунок. При цьому для організації похорон та поминальних обідів вона взяла в борг у своїй матері [PERSON] кошти в сумі 25 000 гривень. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок, земельні ділянки розташовані в місті Бориспіль Київської області та транспортні засоби. Для оформлення своїх прав на спадкове майно і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона звернулася у встановлений законом 6-ти місячний термін до Десятої київської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 990V2012. В подальшому у позивача виникла необхідність в оформленні права власності на майно, яке було придбано ними під час спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю як без реєстрації так і після реєстрації шлюбу. Всі правовстановлюючі документи на майно оформлені на нього. За своє життя [PERSON] не встиг зробити заповіт чи оформити на неї майно, яке вони придбали під час спільного проживання як без реєстрації шлюбу, так і після реєстрації. Крім неї спадкоємцями першої черги є відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] з квітня 2004 року по 24 травня 2007 року потрібно не тільки для оформлення належним чином її права власності на майно, яке вони набули під час нашого спільного проживання однією сім'єю. Даний факт також впливає на правильне визначення маси спадкового майна, яке підлягає розподілу між спадкоємцями першої черги. Разом з [PERSON] вони проживали, не перериваючи подружні стосунки з квітня 2004 року по день його смерті. За час проживання однією сім'єю без шлюбу та у зареєстрованому шлюбі, вони разом з [PERSON] в інтересах сім'ї набули наступне майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: земельну ділянку площею 0,080 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована по [ADDRESS]; житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], який вони разом з чоловіком [PERSON] збудували; автомобіль MERCEDES-BENZ, модель ML 270 CDI, 2005 року випуску; причіп бортовий, марка ПФ, модель 01 Фермер, 2006 року випуску. На підставі викладеного позивач просила встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON] з квітня 2004 року по 24 травня 2007 року без реєстрації. Визнати за нею право власності на ? частину всього майна, яке було набуте нею та [PERSON] під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу починаючи з квітня 2004 року по 24 травня 2007 року, а також після реєстрації шлюбу, яка мала місце 24 травня 2007 року по день смерті [PERSON] В процесі розгляду справи позивач через свого представника збільшила позовні вимоги та просила суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки, її [PERSON] із [PERSON] з 29 квітня 2004 року по 24 травня 2007 року. Визнати об'єктом спільної сумісної власності наступне майно: земельну ділянку площею 0,080 га, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер 3210500000:13:006:0028, державний акт на право власності на земельну ділянку серії KB №013406 виданий 23.09.2004 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2004 року №2566 (BBC №945131), право власності зареєстроване за [PERSON]; земельну ділянку площею 0,100 га яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер 3210500000:13:006:0029. державний акт на право власності на земельну ділянку серії KB №013407 виданий 23.09.2004 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2004 року №2568 (BBC №945132), право власності зареєстроване за [PERSON]; житловий будинок з надвірними спорудами, який складається з житлового будинку з підвалом, А-11, загальною площею 294,4 кв. м., житлова площа 103,9 кв. м.; літня кухня-Б, загальна площа 20,3 кв. м. погріб, В, загальна площа 16,3 кв. м.; гараж, Г, загальна площа 54,7 кв. м.; сарай-убиральня-вольєв-Д, загальна площа 15,5 кв. м.; навіс-Е, загальна площа 6,1 кв. м.; навіс-Ж, загальна площа 10,2 кв. м.; колодязь питний-К; яма вигрібна-Л; огорожа,№1-4; вимощення,№5, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на який зареєстровано в КП "Бориспвльське бюро технічної інвентарізації" 04.07.20011 року, на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 20.06.2011 року за №742, право власності зареєстроване за [PERSON]; транспортний засіб Mercedes-Benz модель ML 270 CDI. 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований МРЕВ-6 м. Києві від 15.09.2005 року, зареєстрований на ім'я [PERSON]; транспортний засіб GEON INVADER, мотоцикл без бокового причепу-А, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований МРЕВ-1 м. Києві від 10.08.2012 року, зареєстрований за ім'я [PERSON]; транспортний засіб ПФ 01 Фермер, причіп бортовий, 2006 року випуску, держаний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 03.08.2006 року на ім'я [PERSON]; транспортний засіб Skoda модель Octavia, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] Хетчбек-В легковий зареєстрований ВРЕР-5 м. Києві від 25.08.2011 року, зареєстрований за ім'я [PERSON], а також визнати за нею [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного вище майна. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обставини справи підтвердили. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, вважають їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вказані позивачем обставини не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] Представник управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області в судове засідання не з'явився, однак від заступника начальника управління надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу без участі їх представника. Головне управління юстиції у м. Києві надіслало на адресу суду заяву, в якій просять розглянути справу без участі їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін у справі, їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27 квітня 2004 року. (а.с. 9 т.1) Як зазначила позивач у своїй заяві, після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], вона з [PERSON] стали відкрито проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в її квартирі [ADDRESS], підтримували шлюбно-сімейні стосунки, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, здійснювали спільні покупки, спільно займалися побутом, мали взаємні права та обов'язки і спільний сімейний бюджет. 24 травня 2007 року позивач і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. (а.с.8 т.1) [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 жовтня 2012 року.(а.с. 10 т.1) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок, земельні ділянки розташовані в місті Бориспіль Київської області та транспортні засоби. Для оформлення своїх прав на спадкове майно і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася у встановлений законом 6-ти місячний термін до Десятої київської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 990V2012. (а.с.175 т.1) На сьогоднішній день у позивача виникла необхідність в оформленні права власності на майно, яке було придбано під час її спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю як без реєстрації так і після реєстрації шлюбу. Крім позивача спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.175-219 т.1) Встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] з квітня 2004 року по 24 травня 2007 року позивачу потрібно для оформлення належним чином її права власності на майно, яке вони зі спадкодавцем набули під час їх спільного проживання однією сім'єю, а також даний факт впливає на правильне визначення маси спадкового майна, яке підлягає розподілу між спадкоємцями першої черги. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення відповідно до положень ст. 256 цього Кодексу, але це можливо за певних умов, а саме: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу судом враховується наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов'язків подружжя (ч. 2 ст. 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім'ю, але статусу подружжя не набувають. Як пояснила позивач в судовому засіданні, вони з [PERSON] фактично жили разом у неї за адресою: [ADDRESS], а з квітня 2005 року, вони проживали в [ADDRESS] де вона готувала для нього, прала та прасувала його речі, доглядала за ним як за своїм фактичним чоловіком, оскільки відчувала до нього почуття любові та поваги. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року яке набрало законної сили встановлено, що [PERSON] проживав до кінця 2004 року за адресою: [ADDRESS]. Факт його проживання за вказаною адресою за період з січня 2005 року по листопад 2005 року не підтверджений.(а.с. 94-96 т.2). Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили той факт, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] з 2000 року до кінця 2004 року. Відповідач [PERSON] у своїх письмових поясненнях також підтвердила вказаний факт. Згідно особової картки [PERSON] № 571/14 від 28 листопада 2005 року дружиною останнього зазначена [PERSON], в графі домашня адреса вказано [ADDRESS] та [ADDRESS]. (а.с.140 т.3) Суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідачка знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, сумісно жили, мешкаючи за однією адресою, постійно спілкувалися один з одним та підтримували. У цьому зв'язку, слід прийти до висновку, що заявлена позивачем вимога щодо встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки [PERSON] із [PERSON] з 29 квітня 2004 року по 24 травня 2007 року підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач не надала належних доказів для встановлення даного факту саме за вказаний нею період. Відповідачами також не надано до суду відповідних та належних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо встановлення зазначеного юридичного факту. В судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача та відповідачів ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]), однак суд дійшов висновку, що такі доводи свідків не є належними доказами, оскільки з них не можливо встановити факт проживання позивача та [PERSON] як членів сім?ї у зазначений позивачем період чи спростувати цей факт. Тому суд приймає до уваги лише наявні у справі та досліджені в суді письмові докази. Виходячи з наведених вище доказів, та внаслідок їх оцінки та аналізу, суд вважає, що факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] слід встановити з січня 2005 року по 24 травня 2007 року. Указане також підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частиною другою статті 74 СК України передбачено, що на майно набуте під час проживання однією сім'єю поширюються положення глави 8 СК України, яка регулює питання права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст.ст. 60, 70 СК України і ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто законодавець встановив однаковий правовий режим щодо майна, набутого подружжям за час шлюбу так і майна, яке було набуте під час проживання однією сім'єю без шлюбу, а саме визначивши його як спільна сумісна власність подружжя, де частки майна дружини та чоловіка є рівними. Позивачка зазначила, що ніякої домовленості між нею та її чоловіком [PERSON] не було, шлюбний договір між ними не укладався. Вимоги позивача щодо визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та визнання за нею права власності на ? частину цього майна також підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Меrcedes-Benz, модель МL 270 СDІ, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] транспортний засіб зареєстровано за [PERSON] 15 вересня 2005 року, тобто з цього часу останнім набуто право власності на спірний автомобіль. (а.с.181 т.1). Судом встановлено, що у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Меrcedes-Benz, модель МL 270 СDІ, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] зазначено, що дозвіл керувати має [PERSON] тобто позивач [PERSON](а.с.181 т.1). Остаточне погашення кредиту за придбаний автомобіль також здійснювалось під час фактичних шлюбних відносин з [PERSON] Крім того, наявність договору поруки з [PERSON] при придбанні автомобіля, не є достатнім доказом того, що спірний автомобіль придбавався [PERSON] та [PERSON], оскільки на той період шлюб між ними було розірвано, а факту спільного проживання однією сім?єю, починаючи з січня 2005 року, не встановлено, доказів цьому, на думку суду, відповідачами не надано. Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ПФ 01 Фермер, причіп бортовий, 2006 року випуску, держаний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 03.08.2006 року на праві власності за [PERSON]. (а.с.182 т.1) На момент придбання вказаних вище транспортних засобів позивач та [PERSON] проживали у фактичних сімейно-шлюбних відносинах, і відповідно вони цілком довіряли один одному, й тому право власності на дані транспортні засоби було зареєстровано виключно на [PERSON] У цьому зв'язку, вчинення угоди в якій виступає один з подружжя, свідчить що він її вчиняє в інтересах сім??ї (в даному випадку другого з подружжя). Надання іншим особам права керування транспортним засобом не свідчить про вчинення угоди в інтересах тієї особи, які надано право на його керування. У цьому зв'язку суд приходить до висновку, що транспортні засоби належать позивачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Бориспільської міської ради 04.07.2011 на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 20.06.2011 року № 742 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 294,4 кв. м., житлова площа 103.9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.17-27 т.1). При цьому, суд критично ставиться до доводів відповідачів щодо побудови будинку, ще до розлучення померлого з [PERSON], а в подальшому такий будинок був лише введений в експлуатацію. Указане спростовується отриманою в якості доказів технічною документацією на будинок та документів на підключення побутових систем. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Scoda Octavia, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], Хетчбек-В легковий транспортний засіб зареєстрований ВРЕР-5 м. Києві 25.08.2011 року на праві власності за [PERSON]. (а.с.180 т.1) Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу GEON INVADER, мотоцикл без бокового причепу-А, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], транспортний засіб зареєстровано 10.08.2012 року на праві власності на ім'я [PERSON].(а.с.181 т.1) Згідно ч.2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ набута, за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає, що оскільки факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] встановлено з січня 2005 року по 24 травня 2007 року, то земельну ділянку площею 0,080 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер якої 3210500000:13:006:0028 та земельну ділянку площею 0,100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер якої 3210500000:13:006:0029 не можна вважати спільною сумісною власністю позивачки та [PERSON], оскільки такі земельні ділянки були набуті [PERSON] 10 червня 2004 року. (а.с.13-16 т.1). Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності визнаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласниками або законом, ст. 357 ЦК України. Згідно ч. 2 п.1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Таким чином, суд вважає, що рухоме та нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 294,4 кв. м., житлова площа 103.9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; транспортний засіб Меrcedes-Benz, модель МL 270 СDІ, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; транспортний засіб ПФ 01 Фермер, причіп бортовий, 2006 року випуску, держаний реєстраційний номер [NUMBER]; транспортний засіб Scoda Octavia, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] та транспортний засіб GEON INVADER, мотоцикл без бокового причепу-А, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] набуте позивачем та [PERSON] під час їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки та під час їх проживання в зареєстрованому шлюбі. Тому дане майно слід визнати об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачем право власності на ? частину вказаного майна. При цьому, у суду відсутні підстави для застосування до спірних вимог позовної давності, оскільки в даному випадку така не застосовується при поділі подружжя та спадкування належного померлому майна. Слід також стягнути з відповідачів на користь позивача по 888 грн. 93 коп. судового збору з кожного, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial