Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

03.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» (далі ТОВ «Служба термінового кредитування») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18.09.2014 року станом на від 19.11.2018 року у загальній сумі 30\~111,62 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 900,00 грн.; проценти за договором у розмірі 252,00 грн.; пеня за договором у розмірі 27 180,00 грн.; судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1762,00 з урахуванням комісії банку у розмірі 17,62 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 18.09.2014 року [PERSON] уклала з ТОВ "Служба термінового кредитування" Кредитний договір №140918-174310 та отримала кредит в розмірі 900,00 грн. Відповідно до п. 3.3. Договору Відповідач зобов`язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 900,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 252,00 грн., що разом складає 1152,00 грн., у строк до 01.10.2014 року. За п. 3.1. Договору, проценти за користування кредитом у розмірі 252,00 грн., а саме 14 календарних днів по 18,00 гривень - щоденні нарахування наведені у Розрахунку заборгованості. Згідно з п.6.2. договору у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два)% за кожен день прострочення платежу. \~\~\~\~\~\~ Так, в порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим, станом на 19.11.2018 р. за відповідачем існує заборгованість разом із пенею, яка становить: 900+252+27180=28332,00 грн. Зазначену суму заборгованості та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору ТОВ «Служба термінового кредитування» просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с.43-44). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.49). Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с.51,54), причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 18\~вересня 2014\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Служба термінового\~кредитування» та\~ [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№140918-174310\~(а.с.4-5),\~за умовами\~якого відповідач\~отримала кошти\~в кредит\~у розмірі\~900,00 грн., на споживчі цілі, строком - до 01.10.2014 року (п.1.2., 2.1. Договору). Відповідно до п. 3.3. Договору, відповідач зобов`язана повернути кредит у розмірі 900,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 252 грн., що разом складає 1152,00 грн., у зазначений вище строк. Згідно з п.6.2. Договору, у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два)% за кожен день прострочення платежу. У пункті 9.2. зазначено, що сторони домовились про договірну позовну давність - 10 років. Так, із поданого розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 19.11.2018 року має заборгованість перед позивачем у загальній сумі 28332,00 грн., яка складається із: суми основного боргу (тіло кредиту) у розмірі 900,00 грн.; проценти за договором у розмірі 252,00 грн.; пеня за договором у розмірі 27180,00 грн. (а.с.8-33). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а неналежне виконання останньою договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. В силу\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Статтями 1049,1054\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом та відсотків за його користуванням, відповідач порушує зобов`язання за даним кредитним договором. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~які одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності\~до п.4\~ч.2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Судом встановлено, що боржник не виконала взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, в результаті чого станом на 19.11.2019 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 1152,00 грн., з яких: 900,00 грн. - сума основного боргу (тіло кредиту); 252,00 грн. - проценти за користування кредитом, яка підлягає стягненню на користь позивача, виходячи з умов самого кредитного договору та вищевикладених норм закону. Поряд з цим, вирішуючи позов в частині стягнення нарахованої пені у розмірі 27180,00 грн., суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до ч.2\~ст.616 ЦК України\~суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до положень\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~від 12.05.1991р. №1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону). Кредитний договір, укладений між сторонами, за своїм характером є споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2\~Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». В даному випадку, у відповідача заборгованість за тілом кредиту становить 900 грн., при цьому позивач просить стягнути з неї пеню в розмірі 27 180,00 грн., що перевищує суму боргу за тілом кредиту і є очевидним порушенням принципу добросовісності. У відповідності до ч.3 ст.551\~КК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, вимога кредитора про стягнення пені в частині, що значно перевищує заборгованість по простроченому тілу кредиту у зв`язку із порушенням зобов`язання розцінюється судом як зловживання правом, що слугує підставою для часткової відмови в задоволенні позовних вимог щодо нарахування пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за кредитним договором. Відсутність позову про визнання кредитного договору в цій частині, як оспорюваного правочину, не може бути перешкодою для неврахування інтересів відповідача при вирішенні цього спору. А тому, в силу ч.3\~ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню до 900 грн., прирівнявши її до суми основного боргу (тіла кредиту). Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №140918-174310 станом на 19.11.2018 року у розмірі 2052,00 грн., з яких: 900,00 грн. - сума основного боргу (тіло кредиту); 252,00 грн. - проценти за користування кредитом, 900,00 грн. пеня за договором. Крім того, відповідно до частини першої\~ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат в сумі 1779,62 грн.: судового збору в сумі 1762,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), та комісії банку в сумі 17,62 грн., оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з урахуванням положень\~статті 141 ЦПК України, \~вважає можливим відшкодувати позивачу сплачений ним судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 127,62 грн. (2052,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 1762,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 28332,00 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення). Комісія банку в сумі 17,62 грн. не входить до судових витрат, які підлягають відшкодуванню в порядку ст.ст. 133-142 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial