Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Синельниківський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2016 по 03.08.2020. Ще у грудні 2019 року вони припинили шлюбно-сімейні стосунки. Вони не змогли створити міцної сім`ї , так як в сім`ї постійно відбувалися сварки та їх сім`я мала формальний характер. На той час, коли вони вже не підтримували відносини, відповідачка завагітніла і вона не заперечує, що це дитина не його. Але у зв`язку з тим, що офіційно їх шлюб було розірвано 03.08.2020 року, тобто менше ніж за 10 місяців, у свідоцтві про народження від 22.04.2021 дочка відповідачки була записана як [PERSON] , [INFO] , а у графі «Батько» зазначений був він. Таким чином, враховуючи те, що він заперечує своє біологічне батьківство щодо дитини, тобто стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, а також враховуючи, що відповідачка визнає цей факт, просить виключити з актового запису №12 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 01.03.2021 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відомості про батька - [PERSON] , громадянина України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також додав, що після того, як він дізнався, що відповідач народила дитину, він спілкувався з нею та вона підтвердила, що дитина дійсно не його та вона буде вирішувати питання про виключення його як батька дитини з актового запису про народження. Але довго зволікала з цим питання, а після того , як він сам звернувся до суду, відмовилася з ним спілкуватися. На пропозицію позивача зявитися до експерта для проведення генетичної експертизи почала вимагати з нього значні кошти. Відповідач у відкрите судове засіданні не з`явилась по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового засіданні була повідомлена належним чином. У зв`язку з тим, що позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Третя особа - Синельниківський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явилися, однак надали заяву, в якій просили розглядати справу без участі представника. Судом у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 19 листопада 2016 року Індустріальним районом у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом за № 795. Відповідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 квітня 2021 року [PERSON] народилася [INFO] в смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області та її батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача. В грудні 2019 року за 4 дня до нового року син переїхав до неї з речами та сказав, що не хоче жити з дружиною [PERSON] 10 січня 2020 року син подав заяву на розлучення. 15.01.2020 у сина почалися нові стосунки та він поїхав на заробітки до Прибалтики, де пробув 2 тижні. Повернувшись, вони стали проживати з новою дівчиною сина в м.Дніпро, а з середини березня - повернулися до неї в смт.Іларіонове та стали проживали у її будинку. Стосунки з [PERSON] вони не підтримували взагалі. Сину неодноразово дзвонила [PERSON] та повідомляла, що проживає з іншим чоловіком та у них скоро народиться дитина, а у її бік та бік її сина висловлювала багато негативного. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона з січня 2020 року проживає з позивачем [PERSON] . Спочатку вони виїжджали разом з ним до Прибалтики на заробітки, потім після повернення проживали у її тітки в м.Дніпрі, а в середині березня переїхали до матері позивача в смт.Іларіонове. З колишньою дружиною позивач з січня 2020 року жодного разу не зустрічався та не бачився. [PERSON] інколи дзвонила позивачеві для того, щоб образити. Також повідомляла, що в неї є інший чоловік, від якого вона вагітна. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України . Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною 2 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка народжена до спливу 10 місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 122 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини . За приписами частини п`ятої статті 136СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Згідно роз`яснень, викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.4 ст.182 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року було встановлено, що станом на час звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу - 30.01.2020 сторони вже разом не проживали однією сім`єю та не підтримували подружніх стосунків. Відсутність подружніх та/або будь-яких інших відносин між сторонами підтверджується також поясненнями свідків, наданими у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року у справі "Калачова проти Російської Федерації" N 3451/05, § 34). Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року по цивільній справі №191/1306/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, Синельниківський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження, призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради». 09 вересня 2021 року Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» повернуто без виконання ухвалу суду про призначення експертизи у зв`язку з неявкою двічі [PERSON] разом з дитиною на експертизу. Суд враховує той факт, що підтвердження або спростування батьківства позивача можливо лише після проведення та ознайомлення з висновками молекулярно-генетичної експертизи ДНК. Але від проведення такої експертизи відповідачка ухилилася. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). У зв`язку з ухиленням відповідача від проведення експертизи, суд вважає можливим визнати факт, для з`ясування якого призначалася експертиза, а саме те, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що у сукупності з письмовими матеріалами справи та показами свідків, є достатнім доказом для підтвердження обґрунтованості позовних вимог. Таким чином, суд вважає встановленими обставини, які свідчать про те, що з грудня 2019 року до народження дитини [PERSON] - [INFO] колишнє подружжя не підтримувало жодних стосунків, що виключає у даному випадку кровне споріднення з дитиною та дає суду підстави дійти висновку, що позивач не є біологічним батьком дитини. Наказом Мінюсту України від 12 січня 2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14 січня 2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила). Згідно з п.1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved