Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

11.05.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я, якою просить стягнути моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. Вказує, що з 20.01.2005 по 06.02.2020 працювала на підприємстві відповідача, на посаді машиніста конвеєра подрібнення сировини, шихтування та огрудкування подрібнювальної фабрики № 2. 26.04.2021 їй встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова і шийна з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, Легенева недостатність першого-другого ступеня. Відповідно до Акту розслідування причини виникнення професійного захворювання від 16.02.2021 професійні захворювання [PERSON] виникли, оскільки остання підпадала під вплив підвищених параметрів важкості праці та пилу фіброгенної дії (з вмістом вільного кремнію діоксиду від 2 до 10%). Відповідно довідки МСЕК від 26.04.2021р. їй первинно була встановлена 3 (третя) група інвалідності до 01.05.2022р. та 55 % втрати професійної працездатності, з яких 40% - радикулопатія, 15 % - ХОЗЛ з 12.04.2021р. до 01.05.2022р. Дата переогляду 01.04.2022р. У зв`язку з захворюванням у неї було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, вона змушена витрачати час та кошти на лікування, проходити медичні процедури, які не є приємними, постійно приймати медикаменти, які пагубно діють на її організм, крім того, виникають складнощі у виконанні хатньої роботи так як у неї не вистачає фізичних сил та марального бажання. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. Ухвалою суду від 28.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24.06.2021 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрала роботу, могла звільнитися у будь-який час, також позивач була попереджена та обізнана з шкідливими умовами праці, отримувала компенсації, свідомо обрала місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди. Крім того представник відповідача зазначає про велику кількість позовів до ПрАТ, що негативно впливає на матеріальний стан підприємства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працювала в проміжок часу з 20.01.2005 по 06.02.2020 на посаді: машиністом конвеєру подрібнення сировини, шихтування та огрудкування обкотишів подрібнювальної фабрики № 2 у ПрАТ "Північний ГЗК", що підтверджується копією трудової книжки, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 8-16). Під час роботи у ПрАТ у позивача виникли професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийнаС6, С7 з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, Легенева недостатність першого-другого ступеня, що підтверджується медичними виписками, Актом від 16.02.2021 розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 23-33,17-21). Відповідно до п. п. 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.02.2021 року, причиною хронічного професійного захворювання позивача є те, що працюючи машиністом конвеєра з 20.01.2005 по 06.02.2020, [PERSON] здійснювала нагляд за роботою конвеєрів, рівномірністю розподілення руди в бункерах та контроль їх заповнення, прибирання з конвеєрної стрічки сторонніх предметів, перевірку стану перевантажувальних вузлів, ущільнень, роликоопор, регулювання ходу стрічки, визначення несправності конвеєра, усунення її в покладеному обсязі, прибирання просипаної руди по довжині конвеєрів, живильників, бункерів, перевантажувальних вузлів. При цьому внаслідок недосконалості технології збагачення руди та робочого місця, підпадала під вплив підвищених параметрів важкості праці та пилу фіброгенної дії (звітом вільного кремнію діоксиду від 2 до 10%). Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, до 17 кг при нормативному значенні до 7 (згідно ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08.04.2014 №248). Пил фіброгенної дії: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксиду кристалічного (SiO2) від 2% до 10% в 2,5 рази (10,1 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88). Запропоновано генеральному директору [PERSON] розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвели до професійних захворювань шляхом дотримування основних напрямків в організації технологічних процесів та раціоналізації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; виконувати операції з підіймання та переміщення вантажів вагою більше санітарних норм з застосуванням засобів малої механізації, а там де не має можливості їх застосування - організовувати роботи з переміщення вантажів двома або більше робітниками; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту згідно з НПАОП 0.00-3.10-08 (а.с. 17-21). Умови виробничого середовища праці позивача машиністом конвеєра на підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 11.11.2019 за № 1019/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарний: нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248, відносяться: - за вмістом пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками важкості праці - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі) (а.с. 17-21). Як випливає з довідки МСЕК від 26.04.2021 року [PERSON] було встановлено первинно з 12.04.2021р. до 01.05.2022р. 55 % втрати професійної працездатності, з яких 55 % - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ, також з 12.04.2021р. встановлено 3 (третю) групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, дата переогляду 01.04.2022р., вона потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санітарно-курортним лікуванням, корсетом(а.с. 22). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 17-21), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач протягом значного часу працювала на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 15 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує її нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати нею професійної працездатності 55 %, тривалість розладу її здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 137 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Доводи представника відповідача про наявність значної кількості позовів у судах до відповідача, а також сплату відповідачем податків та виконавчого збору, як підставу для зменшення розміру моральної шкоди, також судом відхиляються, оскільки це не має правового значення для вирішення справи. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 375 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial