Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

25.01.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором НМК0АК12670122 від 12.03.2008 року в розмірі 128000.00 грн. Ухвалою суду від 08.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.М., яка представляє інтереси позивача на підставі довіреності № 8332-К-Н-О від 31.08.2017 року, вказує, що відповідно до укладеного договору НМК0АК12670122 від 12.03.2008 року [PERSON] надано кредит у розмірі 57346.50 грн. На термін до 11.03.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строк та в порядок встановлений договором. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 26.12.2018 року виникла заборгованість в розмірі 224518.47 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути 1921.00 грн. понесених позивачем судових витрат. Відповідач [PERSON] позов не визнав і 19.03.2019 року звернувся до суду із зустрічним позовом до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] про визнання поруки припиненою. Обгрунтовуючи заявлені вимоги [PERSON] вказує,що між ним та банком було укладено договір в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ним та АТ КМ «ПриватБанк» та було укладено договір поруки. При цьому із текстом та умовами кредитного договору його не ознайомлювали. Умови кредитного договору йому стали відомі із матеріалів цивільної справи в суді. Відповідно до умов даного Договору усі зміни і доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін, мають бути вчиненні в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками Сторін. З умов договору поруки, видно, що він поручався за виконання кредитних зобов'язань [PERSON] , щодо повернення кредитних коштів з відсотковою ставкою 15,48% річних. Із тексту позовної заяви та відповідних її додатків видно що кредитні зобов'язання змінились без згоди поручителя, в зв'язку із чим банк, нарахував заборгованість за кредитними коштами за ставкою 27,12% річних. Окрім того, між позичальником та банком було укладено додатковий договір №1 від 10 квітня 2009 року, відповідно до умов якого значно змінилась (збільшилась) сума щомісячного платежу до 1596,61 грн. Таким чином, обсяг відповідальності поручителя без його згоди збільшився, що є безумовною ознакою припинення поруки. Виходячи з наведеного просить його позов задовольнити. В позові АТ КБ «ПриватБанк» до нього відмовити. Представник [PERSON] - [PERSON] ., який діє за довіреністю від15.03.2019 року, реєстровий № 631, в судовому засіданні позов АТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] не визнав і просить суд задовольнити зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] про визнання поруки припиненою. Представник АТ КБ «ПриватБанк» Волошин С.Д., який діє за довіреністю № 507-К-О від 16.02.2018 року в судовому засіданні підтримав вимоги банку про стягнення солідарно заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 224518.47 грн. Зустрічний позов [PERSON] про визнання поруки припиненою не визнав і пояснив, що договір поруки є одностороннім договором, оскільки встановлює одностороннє зобов'язання. Відповідно до якого кредитор має право вимагати від поручителя, щоб той виконав свій основний договірний обов'язок у відповідності до умов договору поруки, а поручитель зобов'язаний провести таке виконання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Рекомендований лист повернено суду з поштовою відміткою, що адресат за вказаною адресою відсутній. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору НМК0АК12670122 від 12.03.2008 року [PERSON] надано кредит у розмірі 57346.50 грн.на термін до 11.03.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строк та в порядок встановлений договором. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідачі зобов'язання по кредитному договору не виконують і станом на 26.12.2018 року виникла заборгованість в розмірі 224518.47 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 31338.10 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом - 13630.97 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 997.23 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 178552.17 грн.; Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджуються платіжним дорученням № PROM4ВSPQR від 24/10/2018 року. Щодо зустрічного позову, то відповідно до умов Договору поруки Поручитель зобов`язується перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо поверення суми Кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірах та у випадках передбачених Договором. Відповідно до п.16 Договору поруки Предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання [PERSON] (далі -Боржник) зобов'язань за кредитним договором від 12 березня 2008 року №НМК0АК12670122, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит у сумі 45096,50 гривень, а Боржник повинен виконати зобов'язання із: -повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлювальної лінії в сумі 57346,50 гривень у строк з 12 березня 2008 року по 11 березня 2013 року включно; -сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % за місяць у період сплати з «12» по «16» число кожного місяця; -щомісячно у Період сплати надати грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 1 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією. … Згідно п.13 даного Договору усі зміни і доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін, мають бути вчиненні в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками Сторін. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Стаття 559 Цивільного кодексу України передбачає умови припинення поруки. Відповідно до ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як видно із умов договору поруки, [PERSON] поручався за виконання кредитних зобов'язань [PERSON] щодо повернення кредитних коштів з відсотковою ставкою 15,48% річних (п.16 договору поруки). Із тексту позовної заяви та відповідних її додатків видно що кредитні зобов'язання змінились без згоди поручителя, в зв'язку із чим банк, Позивач по справі, нарахував заборгованість за кредитними коштами за ставкою 27,12% річних. Окрім того, між позичальником та банком було укладено додатковий договір №1 від 10 квітня 2009 року, відповідно до умов якого значно змінилась (збільшилась) сума щомісячного платежу до 1596,61 грн. Таким чином, обсяг відповідальності поручителя без його згоди збільшився, що є безумовною ознакою припинення поруки. Як визначено ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України- „Порука припиняється у зв'язку із закінченням строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.» У Договорі поруки такий строк не встановлено. Строк виконання основного зобов'язання відповідно до п. 17.1.5 Договору кредиту визначено 11 березня 2013 року. До мене, як поручителя за договором поруки, вимоги у встановлені законодавством строки пред'явлено не було. В матеріалах справи відсутні докази пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] відповідно до норм цивільного законодавства, в тому числі і ст. 559 Цивільного кодексу України За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), що принципово впливає на вирішення ряду питань: 1) його закінчення є підставою для припинення поруки; 2) у випадку пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених у ст. ст. 263, 264, ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України; 3) суд зобов'язаний самостійно застосовувати норми про строк на відміну від строку позовної давності, який застосовується судом за заявою сторін; 4) встановивши факт закінчення строку, суд відмовляє кредитору в позові за відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв'язку з його спливом. Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. З огляду на вказане, доцільно тлумачити використовуваний в ч. 4 ст. 559 ЦК України термін "вимога" в широкому значенні - маючи на увазі будь-яку вимогу кредитора до поручителя, в тому числі і позовну. Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. А тому поруказа Договором №НМК0АК12760122 від 09.04.2009 року, що укладений між мною та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має бути припинена з дати збільшення банком розміру процентної ставки за кредитним зобов`язанням [PERSON] , або укладення додаткового договору №1 від 10 квітня 2009 року, відповідно до умов якого значно змінилась (збільшилась) сума щомісячного платежу за кредитом до 1596,61 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджуються платіжним дорученням № BOJ60B1SJG від 10.01.2019 року.

Outcome: partial