Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

24.03.2017 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. В якому прохав: визнати протиправним наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 48-К від 21.12.2016 «Про відсторонення від виконання посадових обовязків начальника філії «Карлівський райавтодор»; скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»№ 49-К від 21.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення»; скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 51-К від 22.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення»; стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» компенсацію моральної шкоди в розмірі 7000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що за час роботи з 06.09.2010 не мав жодних стягнень, до роботи ставився відповідально, трудової дисципліни не порушував, покладені обовязки виконував належно. Проте, починаючи з грудня 2016 року відповідачем в особі його посадових осіб щодо нього, [PERSON] почалися систематичні необєктивні і упереджені дії, спрямовані на створення будь-яких штучних підстав для звільнення. Листом №01-18/241-1 від 21.12.2016 його, [PERSON] було зобовязано надати пояснення щодо стану дорожньої техніки. В цей же день на імя в.о. директора відповідача [PERSON] було надано пояснення за вих.197 від 21.12.2016 і того ж дня за цим послідував наказ №214 від 21.12.2016 «Про проведення службового розслідування». До завершення службового розслідування без будь-яких встановлених висновків, того ж дня було видано ще один наказ №48-К від 21.12.2016 «Про відсторонення від виконання посадових обовязків начальника філії Карлівський райавтодор» та наказ №49-к від 21.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення», яким за ніби то неналежне збереження автотранспортних засобів та техніки, їх неефективне використання було оголошено догану. Зранку наступного дня (22.12.2016) направив на імя в.о. директора відповідача [PERSON] свою заяву, в якій зазначив, що наказ про відсторонення мене від посади не відповідає нормам трудового законодавства. Оскільки такої підстави для відсторонення від посади як службове розслідування, законодавство не містить, тому цей факт не міг бути такою підставою, тому попросив повідомити про детальні підстави для відсторонення від виконання посадових обовязків. На це буквально через пару годин одразу вручили нові накази: №50-к від 22.12.2016 «Про внесення змін до наказу 48-К» та №51-К від 22.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення». Тобто дисциплінарне стягнення було накладено фактично одразу того ж дня, при чому, його мотивування є явно незаконним: як зазначено в наказі № 51-К, стягнення накладено за невиконання наказу №48-К, що виразилося, на думку відповідача, в тому, що я фактично перебував на робочому місці і здійснював\~ керівництво філією (хоча останнє не відповідає дійсності і навіть не могло бути встановлено відповідачем з відстані більше 50 км між відповідачем та філією), а також у тому, що я надіслав вищевказану заяву «як начальник філії». При цьому, не було запропоновано надати будь-які пояснення з приводу цього «дисциплінарного проступку. Так само не було зясовано, як же саме «здійснював керівництво філією» в день 22 грудня 2016 року. У наказі про стягнення це також не відображено. Тобто в цій частині підстави накладення догани є надуманими. Не може бути мотивуванням такого застосованого стягнення і те, що він, [PERSON] направив заяву до керівництва, підписавши її як начальник філії. Так, зі своєї посади станом на 22.12.2016, коли було подано заяву керівництву, він, [PERSON] звільнений не був. Тому цілком мав право вказувати свою посаду, в цьому немає ніякого правопорушення. Крім того, від посади я був відсторонений зі збереженням заробітної плати. За таких обставин обґрунтовано вважав, що має в робочий час перебувати не вдома, а в розташуванні філії. Ніхто з посадових осіб відповідача не розяснював обовязки після відсторонення, зокрема, ніхто не зазначав ані усно ані письмово, що, він, [PERSON] не маю права приходити на роботу, знаходитися в розташуванні філії, і взагалі, не розяснював, в якому режимі і чим має займатися. Водночас 22.12.2016 він, [PERSON] нікому ніяких керівних вказівок, наказів, розпоряджень тощо не давав, виконавши повністю наказ № 48-К. Вважає, що був незаконно відсторонений від виконання посадових обовязків і притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Порушення прав та гарантій, як працівника призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях незаконного звільнення з боку адміністрації підприємства, де він, [PERSON] працював, що призвело до необхідності прикладання додаткових зусиль по організації свого життя. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 7000 грн., через що звертається до суду. 27.04.2017\~до суду\~надійшла позовна\~заява [PERSON]\~до ДП\~«Полтавський облавтодор»\~ВАТ «ДАК\~«Автомобільні дороги\~України про\~скасування наказу,\~поновлення на\~роботі та\~стягнення середнього\~заробітку за\~час вимушеного\~прогулу.\~В якому\~прохав : скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №14-к від 22.03.2017 «Про звільнення начальника філії «Карлівський райавтодор» [PERSON]І.»; поновити його, [PERSON] на посаді начальника філії «Карлівський райоавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»; стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на його, [PERSON] користь середній заробіток з урахуванням середньомісячної заробітна плати за період з моменту звільнення по день винесення судом рішення. В обґрунтування позову зазначив, що він, [PERSON] працював на посаді начальника філії «Карлівський райоавтодор» з 06 вересня 2010 року. За час роботи не мав жодних стягнень, до роботи ставився відповідально, трудової дисципліни не порушував, покладені обовязки виконував належно. Наказом ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №14-к від 22.03.2017 «Про звільнення начальника філії «Карлівський райавтодор» [PERSON]І.», його, [PERSON] було звільнено з займаної посади. Вважає, що звільнення із займаної посади та припинення трудових відносин здійснено з порушенням вимог Конституції України та Кодексу законів про працю України. У відповідача відсутні передбачені підстави для звільнення наказ №14-к від 22.03.2017 «Про звільнення начальника філії «Карлівський райавтодор» [PERSON]І.» є таким, що винесено без наявних фактичних та нормативних підстав, через, що вимушений звертатися до суду з даним позовом. 13 квітня 2017 року ухвалою судді Кулешової Л.В. у справі №554/2396/17 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. (т.1 а.с.24) 28 квітня 2017 року ухвалою судді Тімошенко Н.В. у справі №554/3460/17 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. (т.2 а.с.9) 27 червня 2017 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави клопотання представника [PERSON] [PERSON] про обєднання справ задоволено. Справу за позовом [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та справу за позовною заявою [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди обєднано в одне провадження, присвоєно №554/3460/17. (т.2 а.с.35) 06 вересня 2017 року до суду надійшла заява [PERSON] про збільшення позовних вимог, в якій остаточно прохав: стягнути з відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» витрати на правову допомогу понесені [PERSON] у розмірі 12\~000,00 грн.; визнати протиправним та скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №14-к від 22.03.2017 «Про звільнення начальника філії «Карлівський райавтодор» [PERSON]І.»; поновити [PERSON] на посаді начальника філії «Карлівський райоавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»; стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» середній заробіток з урахуванням середньомісячної заробітна плати за період з моменту звільнення по день винесення судом рішення; визнати протиправним наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 48-К від 21.12.2016 «Про відсторонення від виконання посадових обовязків начальника філії «Карлівський райавтодор»; скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 49-К від 21.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення»; скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 51-К від 22.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення»; стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» компенсацію моральної шкоди в розмірі 7000 гривень. (т.2 а.с.41-42) 25 червня 2018 року ухвалою судді Тімошенко Н.В. задоволено самовідвід судді Тімошенко Н.В. та справу передано для повторного автоматизованого розподілу. (т.2 а.с.240) Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Октябрського районного суду м.Полтави від 26.06.2018 цивільну справу за позовом [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за позовом [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, передано для подальшого розгляду судді Блажко І.О., у звязку з задоволенням самовідводу судді Тімошенко Н.В. 26 червня 2018 року ухвалою судді прийнято до провадження справу №№554/3460/17, 2/554/380/2018 за позовом [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за позовом [PERSON] до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON], за підписом якого видано наказ про звільнення. (т. 2 а.с.243-244) 20 липня 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави клопотання позивача [PERSON] задоволено. Відкладено розгляд справи (т. 2 а.с.258-259). 31 серпня 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави клопотання представника позивача [PERSON] за ордером [PERSON] про витребування доказів, виклик свідка в режимі відео-конференції задоволено. Витребувано з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» оригінал та належним чином завірену копію статуту відповідача у редакції чинній на день звільнення [PERSON] та довідку про середньомісячний заробіток [PERSON] за останні два місяця перед звільненням. Викликано в судове засідання свідка [PERSON] в режимі відео-конференції з Солом»янським районним судом м.Києва. (т.2 а.с.275-277) 24 вересня 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави витребувано повторно з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» оригінал та належним чином завірену копію статуту відповідача у редакції чинній на день звільнення [PERSON] та довідку про середньомісячний заробіток [PERSON] за останні два місяця перед звільненням. Викликано повторно в судове засідання свідка [PERSON] в режимі відео-конференції з Солом»янським районним судом м.Києва. (т.2 а.с.291-293) В судове засідання зявився представник позивача [PERSON] за ордером [PERSON], котрий позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити. Вважає, що позивачем не було пропущено строків для звернення до суду. В судовому засіданні представник відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за дорученням [PERSON] проти позову заперечував. Вважає, що звернення [PERSON] до суду з позовною заявою про оскарження наказів є таким, що здійснено з пропуском строків звернення до суду, без поважних причин. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Також прохав відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі по суті. В судовому засіданні третя особа [PERSON] проти позову заперечував. Надав до суду пояснення. В яких зазначив, що догани, звільнення [PERSON] є законними та обґрунтованими, через що прохає у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.300-303). Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено,\~що наказом\~ВАТ «ДАК\~«Автомобільні дороги\~України» ДП\~«Полтавський облавтодор»\~за №83-К\~від 06.09.2010\~«Про призначення\~на посаду»,\~[PERSON]\~з 07.09.2010\~призначено на\~посаду начальника\~філії «Карлівський\~райавтодор».\~Оплату праці\~проводити відповідно\~до штатного\~розпису.\~Підстава :\~заява [PERSON],\~погодження ВАТ\~«ДАК» Автомобільні\~дороги України»,\~погодження Служби\~автомобільних доріг\~у Полтавській\~області, що підтверджується копією наказу №83-К від 06 вересня 2010 року (т.1 а.с. 7). Відповідно до п. 6.5. Статуту ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»», призначення та звільнення керівників філій підприємства здійснюється після отримання згоди компанії ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (т.2 а.с.312-321). Як слідує із п.1.2 посадової інструкції начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» : начальник філії призначається на посаду та звільняється з посади наказом директора ДП «Полтавський облавтодор» за погодженням із ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (т.1 а.с.8-10). Таким чином, призначення та звільнення [PERSON], як керівника філії повинно здійснюватися після отримання згоди компанії ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Наказом в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про проведення службового розслідування» за №214 від 21.12.2016 було створено комісію для проведення службового розслідування стосовно начальника філії «Карлівський райавтодор» [PERSON] (т.2 а.с.132-133). Листом №01-18/241-1 від 21.12.2016 «Про надання пояснень» за підписом в.о.директора ДП «Полтавський облавтодор» [PERSON] начальника філії «Карлівський райавтодор» [PERSON] було зобовязано надати пояснення щодо стану дорожньої техніки (т.1 а.с.16). 21.12.2016 на імя в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» [PERSON] начальником філії «Карлівський райавтодор» [PERSON] було надано пояснення за вих.197 від 21 грудня 2016 року (т.1 а.с.17). Наказом в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про відсторонення від виконання посадових обовязків начальника філії «Карлівський райавтодор» за №48-К від 21.12.2016, [PERSON] начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», відсторонено від виконання його посадових обовязків з 22.12.2016 на час проведення службового розслідування із збереженням заробітної плати. Підстава - наказ ДП «Полтавський облавтодор» №214 від 21.12.2016 «Про проведення службового розслідування», подання голови комісії з проведення службового розслідування [PERSON] (т.1 а.с.11, т.2 а.с.130). Як слідує із наказу, жодної з підстав, а також підстав для відсторонення передбачених будь-яким іншим нормативним актом з посиланням на такий нормативний акт норми в наказі про відсторонення не зазначено. 21.12.2016 за вхідним №303 на адресу філії «Карлівський райавтодор» надійшла копія наказу за №48-К від 21.12.2016 «Про відсторонення від виконання посадових обовязків начальника філії «Карлівський райавтодор». Наказом в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК компанія «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про дисциплінарне стягнення» за №49-К від 21.12.2016, [PERSON] начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», на підставі результатів перевірки технічного стану машин та механізмів за неналежне збереження автотранспортних засобів та техніки їх неефективне використання притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану (т.1 а.с.12, т.2 а.с.131). Наказом директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Осовського Д.В. «Про дисциплінарне стягнення» за №51-К від 22.12.2016, [PERSON] начальнику філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», за невиконання наказу в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» від 21.12.2016 №48-К про відсторонення, оголошено догану (т.1 а.с.13-14, т.2 а.с.124-135). Проте, 22.12.2016 застосовуючи друге дисциплінарне стягнення - догана відповідач навіть не намагався зажадати пояснень від позивача. Наказом директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Осовського Д.В. «Про звільнення начальника філії «Карлівський райавтодор» [PERSON]І.» за №14-К від 22.03.2017, [PERSON] начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» звільнено із займаної посади 22.03.2017 за п.3 ст.40 КзпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором (т.2 а.с. 6-7, 158-171). Як слідує із наказу, в описовій частині наказу про звільнення як підстави для звільнення зазначені порушення виявлені під час проведення попередньої перевірки машин і механізмів, які обліковуються на балансі філії «Карлівський райавтодор», за які [PERSON] уже було оголошено догану такі порушення виявлені в результаті службового розслідування, які були вчинені в період з 22.12.2016, тобто до моменту застосування до [PERSON] попередніх дисциплінарних стягнень у вигляді догани. Будь-які дані, які підтверджують факт вчинення [PERSON] нового дисциплінарного проступку після оголошення догани - відсутні. [PERSON] являється членом об»єднанних первинних профспілкових організацій облавтодору. Згоди профспілки на його звільнення не було. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому, підставою звільнення визначено саме п. 3 ст. 40 КЗпП України: систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 за №9 Про практику розгляду судами трудових спорів у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п.3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Згідно ст.ст.148, 149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або вповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Таким чином, застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення повинно було здійснюватися з дотриманням норм трудового законодавства про накладення дисциплінарних стягнень. Згідно з нормою ч.1 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути накладено на працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни. Факт такого порушення належним чином має бути зафіксований, а також має бути дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. При притягненні до дисциплінарної відповідальності слід встановлювати чи мав місце факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено. Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен, також містити обставини вчинення допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення, який застосовується до порушника. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.1992\~за №\~9\~«Про практику\~розгляду судами\~трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.147-1-149\~КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Відповідно до ч.1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни: до працівника може застосовано: 1) догану; 2) звільнення. Частиною 1 ст.147-1 КЗпП України, встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Зі змісту ч.1 ст. 148 КЗпП, вбачається, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця із дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, що визначені вимогами частини 1 ст.149 КЗпП України. Відповідно до ч.3 ст. 149 КЗпП України, при обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином в судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного збереження автотранспортних засобів та техніки їх неефективне використання, які обліковуються на балансі філії «Карлівський райавтодор». Також при застосуванні до [PERSON] дисциплінарного стягнення догана (наказ №49-К від 21.12.2016) адміністрацією відповідача дотримано порядок притягнення до відповідальності передбачений КЗпП України. На підставі викладеного, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідача позивача було проведено з додержанням вимог Закону, підстав для визнання недійсним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №49-К від 21.12.2016 не вбачається. Відповідно до ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі : появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного чи токсичного спяніння; відмови або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Як слідує із наказу, у наказі про відсторонення не вказано підстав, передбачених ст.46 КЗпП чи норми спеціального законодавства для відсторонення [PERSON] - начальника філії «Карлівський райавтодор» від виконання посадових обовязків з 22 грудня 2016 року. Крім того, згідно із вимогами статті 46 КЗпП України проведення службового розслідування не є підставою для такого відсторонення. В судовому засіданні представник відповідача не надав суду доказів того, що позивач вчиняв певні дії, здійснював організаційно-розпорядчі повноваження керівника філії. Таким чином, наказ «Про відсторонення від виконання посадових обовязків начальника філії «Карлівський райавтодор» відносно позивача є протиправним, а тому його порушення є юридично не можливим. На підставі викладеного, суд приходить до висновку визнати протиправним наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 48-К від 21.12.2016 «Про відсторонення від виконання посадових обовязків начальника філії «Карлівський райавтодор». Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Так, відповідно до ст. 149 КЗпП України передбачено порядок застосування дисциплінарних стягнень. А саме: до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Таке положення законодавства є логічним, адже пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Проте, застосовуючи дисциплінарне стягнення догана (наказ\~№51-к\~від 22.12.2016)\~відповідач навіть\~не намагався\~зажадати пояснень\~від позивача,\~що є\~прямим порушення\~приписів ст.\~149\~КЗпП України,\~та судової\~практики касаційної\~інстанції України. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013i, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновками про те, що звільнення позивача відбулося без законних підстав, оскільки його відсутність на робочому місці обумовлена поважною причиною хворобою, а відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарних стягнень, передбачений ст.149 КЗпП України від порушника трудової дисципліни власник або уповноважений ним орган не зажадав письмового пояснення. Аналогічних висновків дійшов суд касаційної інстанції й в ухвалі від 24 вересня 2014 рокуii. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.08.2015 iii міститься висновок про те, що порушення порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбаченого частиною першою статті 149 КЗпП України, не відібрання у порушника трудової дисципліни письмового пояснення тягне за собою скасування наказу про його звільнення. Таким чином, наведене вище свідчить про порушення встановленого законом порядку застосування дисциплінарного стягнення друга догана (наказ №51-к від 22.12.2016). На підставі викладеного, суд приходить до висновку скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 51-К від 22.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення». Відповідно до\~пункту 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.1992\~за №9\~«Про практику\~розгляду судами\~трудових спорів»,\~за передбаченими\~п.3\~ст.40\~КЗпП підставами\~працівник може\~бути звільнений\~лише з\~проступок на\~роботі,\~вчинений після\~застосування до\~нього дисциплінарного\~або громадського\~стягнення за\~невиконання без\~поважних причин\~обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Таким чином,\~для ґрунтовності\~застосування саме\~п.\~3\~ст.\~40\~КЗпП України,\~відповідач повинен\~був притягнути\~позивача до\~відповідальності за\~правопорушення, вчинене після 21 грудня 2016 року. Будь-які дані, які підтверджують факт вчинення [PERSON] нового дисциплінарного проступку після оголошення догани - відсутні. Тобто притягнення до дисциплінарної відповідальності (звільнення) [PERSON] проведено за вчинені ним порушення трудової дисципліни, за які до нього вже було застосовано дисциплінарне стягнення (догана), що суперечить вимогам ст.149 КЗпП України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. (т.2 а.с.65-73) Таким чином, оскільки ознака систематичності є відсутньою, а тому відсутні підстави звільнення, передбачені п. 3 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП. Як слідує із наказу, оскаржуваний наказ інформації про згоду профспілкового органу не містить. Крім того, відповідно до п. 6.5. Статуту відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»», призначення та звільнення керівників філій підприємства здійснюється після отримання згоди Компанії (як, зокрема, при призначенні Позивача на посаду) ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», чого зроблено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п.2-5, статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Таким чином, оскільки цього зроблено не було, оскаржуваний наказ про звільнення є таким, що винесено з порушенням приписів ст. 43 КЗпП України. На підставі\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку\~наказ директора\~ДП «Полтавський\~облавтодор» ВАТ\~«ДАК «Автомобільні\~дороги України»\~Осовського Д.В.\~«Про звільнення\~начальника філії\~«Карлівський райавтодор»\~[PERSON]І.»\~за №14-К\~від 22.03.2017,\~[PERSON]\~ начальника\~філії «Карлівський\~райавтодор» ДП\~«Полтавський облавтодор» скасувати. Поновити [PERSON]\~на посаді\~начальника філії\~«Карлівський райавтодор»\~ДП «Полтавський\~облавтодор» з 22 березня 2017 року. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як слідує із довідки про доходи №70 від 28.09.2018 середня заробітна плата за період з січня по лютий 2017 року начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» [PERSON] складає 5 837 грн. 60 коп. (т.2 а.с.311). За таких обставин з відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] за період 22.03.2017 по 09.10.2018 в розмірі (18 місяців 17 днів вимушеного прогулу х 5\~837,60 грн. середньомісячна заробітна плата) 122 589 гривень 60 коп. На підставі викладеного стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» середній заробіток за період з моменту звільнення по день винесення судом рішення у розмірі 122\~589 грн. 60 коп. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~ Статтею 237-1 КЗпП України, встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як встановлено в судовому засіданні, порушення законних трудових прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагали і вимагають для цього додаткових зусиль для організації життя, забезпечення родини усім необхідним для продовження нормальної життєдіяльності. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховано глибину душевних страждань, наслідки, вимушені зміни у житті, та приходить до висновку про необхідність стягнення на користь [PERSON] в рахунок відшкодуванням моральної шкоди 7 000 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди задовольнити в розмірі 7\~000 грн. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. 21.03.2017 позовна заява з додатками була здана позивачем для відправлення у Карлівському відділенні поштового звязку. Та обставину, що судом позовну заяву було отримано 24.03.2017 є нормальним строком поштового обігу в Україні (т.2 а.с.1-3). Як вбачається із змісту заперечень, наданих суду за №01-18/89-1 від 17.05.2017, строк оскарження закінчується 22 березня 2017 року (т.1 а.с.16-28). Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку. Таким чином, позивачем не було пропущено строків для звернення до суду. Вищий спеціалізований суд України у п. 47 Постанові від\~17.10.2014\~№\~10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» звертає увагу на те, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~ЗУ від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,\~42,\~56\~ЦПК). Розмір витрат\~на оплату\~правової допомоги\~визначається за\~домовленістю між\~стороною та\~особою,\~яка надає\~правову допомогу.\~Разом із\~тим граничний\~розмір компенсації\~витрат на\~правову допомогу\~встановлений ЗУ\~від 20.12.2011\~№4191-V\~«Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Згідно ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» : розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ч.1\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Таким чином, з відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 12\~000 грн., що слідує із укладеної угоди про надання правової допомоги та квитанції (т.2 а.с.43-45). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також стягнути з ДП \~«Полтавський облавтодор»\~ВАТ «ДАК\~«Автомобільні дороги\~України» на\~користь держави\~судовий збір\~у розмірі\~8\~225грн. 89 коп., від сплати якого звільнений при подачі позову позивач.

Outcome: partial