Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

12.03.2014 року до Карлівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частина доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, а також аліменти у розмірі ? частина доходу відповідача, на її користь, на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позивач також просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.09.2007 року сторони уклали шлюб і від даного шлюбу вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Близько місяця відповідач проживає окремо і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі в її вихованні. Тому є підстави для стягнення аліментів в судовому порядку. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому має право на утримання від чоловіка. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Інших дітей відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги, при цьому ним заявлено клопотання про збільшення позовних вимог. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн., в іншому - позовні вимоги не змінені. Відповідач, в судовому засіданні, позовні вимоги визнає частково і не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина, при цьому просить суд призначити аліменти у мінімальному розмірі, оскільки він має не значний заробіток, працює на сезонній роботі, місце роботи є не стабільним. Відповідач також зазначив, що він надає допомогу на утримання сина - завозить продукти, іноді дає гроші [PERSON] Підстав для стягнення аліментів на утримання дружини, відповідач не вбачає, оскільки позивач сама, своєю аморальною поведінкою, сприяла тому, що сім'я розпадається. За словами відповідача, [PERSON] сама виїхала з квартири, яку вони винаймали і забрала з собою сина. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, визначено, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 15.09.2007 року, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 6) Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 7) Згідно довідки Карлівської міської ради від 12.03.2014 року, спільна дитина зареєстрована з матір'ю [ADDRESS]. (а.с. 8) Відповідач в судовому засіданні не заперечує, що позивач, разом з дитиною, проживають окремо. У своєму позові [PERSON] зазначила, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. При цьому представник позивача, в судовому засіданні, визнав, що іноді відповідач забезпечує сина та дружину продуктами (овочі і фрукти) або дає гроші. До матеріалів справи долучено довідку про заробітну плату відповідача за період з 01.04.2013 року по 31.03.2014 року. Довідка підтверджує той факт, що заробітна плата відповідача є не високою. Разом з тим, з довідки вбачається, що відповідач отримує заробітну плату стабільно, при цьому працює на підприємстві з 2009 року. Протягом строку, зазначеного у довідці, перерв в роботі чи в отриманні заробітної плати, відповідач не мав. Той факт, що його стан здоров'я, дозволяє відповідачу сплачувати аліменти на утримання сина, останнім не заперечується. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частина заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 даної статті - право на утримання, дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вище досліджені докази, свідчать про те, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання дружини, оскільки має стабільний заробіток. При визначенні розміру аліментів, що можуть стягуватись на утримання дружини, суд враховує необхідність утримання неповнолітньої дитини, а також рівень доходу відповідача. На підставі вищевикладеного, з урахуванням раніше досліджених доказів, суд вважає за можливе частково задовольнити позов в цій частині і стягувати з відповідача на користь позивача, аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, в твердій грошовій сумі - у розмірі 100 грн. щомісячно. Позивач також просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Така вимога є обґрунтованою виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК та ст. 84 ЦПК. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з положень ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет на 2014 рік», мінімальна заробітна плата становить 1218 грн. 40% мінімальної заробітної плати становить 487,20 грн. (тобто 81,2 грн. за 10 хв. участі в засіданні). До матеріалів справи долучено витяг з угоди на представництво інтересів [PERSON] адвокатом [PERSON], ордер на надання правової допомоги та квитанцію про оплату такої допомоги - у розмірі 400 грн. До матеріалів справи долучено розрахунок, який суд не може визнати належним доказом через його форму, а також у зв'язку з тим, що сума зазначена в розрахунку не збігається з сумою, зазначеною у квитанції. На підставі викладеного, маючи належні відомості про оплату послуг у розмірі 400 грн. (квитанція) та відомості про участь адвоката в засіданні, яке тривало протягом 36 хвилин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якої позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial