Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтуваннях позовних вимог представник позивача посилається на те, що на території [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], які мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дітей, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], постійного місця роботи немає, зловживає алкогольними напоями, не виконує належним чином свої батьківські обов'язки. Мати дітей, [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], постійного місця роботи немає, зловживає алкогольними напоями, не виконує належним чином свої батьківські обов'язки. При обстеженні житлово-побутових умов сім'ї встановлено наступне: у будинку пічне опалення, брудно, неприємний запах, на стінах кіпоть та павутиння, відсутня постільна білизна, для виховання та розвитку дітей відсутні будь-які умови, немає продуктів харчування. За час проживання з батьками малолітні діти були відсталі в розвитку, постійно ходили брудні, голодні, недоглянуті. [PERSON] та [PERSON] за віком повинні були навчатися, але батьки питанням навчання дітей не займалися. Діти мали та на даний час мають вади здоров'я. Батьки неодноразово попереджалися про адміністративну відповідальність за невиконання батьківських обов'язків, із сім'єю постійно проводилася соціальна робота щодо формування у батьків відповідального ставлення до батьківських обов'язків, але позитивних результатів це не дало. У 2015 році на громадянку [PERSON] двічі складалися адміністративні протоколи за неналежне виконання нею батьківських обов'язків. 22.09.2015 року спеціалістами Синельниківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було здійснено вихід за місцем проживання сім'ї з метою з'ясування виконання батьками своїх батьківських обов'язків та влаштування дітей на навчання до КЗО «НРЦ «Горлиця»ДОР». Під час візиту встановлено, що діти знаходяться вдома без нагляду дорослих. Зі слів [PERSON], тітка, яка проживала із сім'єю виїхала до м. Мелітополь, батьки знаходяться на роботі з ранку до вечора, весь день діти вдома самі, до навчального закладу не влаштовані, зовнішній вигляд занедбаний, обличчя, руки та одяг брудні, без продуктів харчування. Відповідно колективного звернення громадян з [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], встановлено, що діти знаходяться у жахливому становищі, брудні, голодні, потребують медичної допомоги. Згідно характеристики голови квартального комітету № 15, сім'я [PERSON] та [PERSON] виховує двох дітей. Мати дітей ніде не працює, діти постійно брудні, голодні, педагогічно занедбані, жебракують, просять їсти у перехожих. [PERSON] зловживає алкогольними напоями. Батько дітей, [PERSON], постійного місця роботи не має, перебивається тимчасовими заробітками. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 30 вересня 2015 року №212 «Про негайне відібрання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від батьків без позбавлення батьківських прав» діти були вилучені із сім'ї. Відповідно до п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» дітей тимчасово було влаштовано до сім'ї громадян [PERSON] та [PERSON] За час проживання дітей у даній сім'ї у [PERSON] було виявлено ряд захворювань. 10 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] було зараховано до комунального закладу освіти «Навчально-реабілітаційний центр» Горлиця» Дніпропетровської обласної ради». Рішенням Синельникіського міськрайонного суду № 191/3519/15-ц від 18 лютого 2016 року малолітніх [PERSON] та [PERSON], було відібрано від батьків - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Відповідно до інформації комунального закладу освіти «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» Дніпропетровської обласної ради» малолітні діти перебувають у закладі з 10 вересня 2015 року. За час перебування дітей у закладі батьки відвідували дітей дуже рідко. Вони привозили дітям незначні гостинці, які потреби дітей не задовольняли. Участі у вихованні та навчанні дітей не приймали, з педагогами не контактували, батьківські збори не відвідували. Навчальний заклад дійшов висновку, що повернення дітей до батьків є не доцільним. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22 лютого 2017 року № 41 малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON], який функціонує на території міста Синельникового. За час перебування дітей у сім'ї мати та батько стали частіше навідувати дітей, але майже постійно приходили у стані алкогольного сп'яніння або ж з похмілля. Починаючи із лютого 2017 року батьки навідували дітей вже у дитячому будинку сімейного типу [PERSON]. Під час побачень батьки-вихователі помічали, що батьки приходять до дітей з похмілля, а іноді і в стані алкогольного сп'яніння. [PERSON] та [PERSON] неодноразово попереджали батьків, що у такому стані до дітей, щоб не приходили. У червня 2017 року під час чергових побачень батьки взяли дітей погуляти у центральному парку міста, під час прогулянки у зв'язку з недоглядом дітей [PERSON] вибігла на проїжджу частину і мало не потрапила під колеса автомобіля. Про це батьки-вихователі дізналися зі слів дітей. Батьки зобов'язані виховувати дитину, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, відповідачі [PERSON] та [PERSON], протягом року поведінку свою не змінили та не в змозі надалі виховувати та утримувати своїх дітей, належним чином піклуватися про їхнє здоров'я. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить позбавити, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьківських прав за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила обставини справи таким чином, як вони викладені вище. Відповідачі [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили повернути їм дітей. Треті особи [PERSON], та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували, пояснили, що діти живуть в належних умовах, ходять до школи, розвиваються. Батьки навідуються до дітей дуже рідко, часом в алкогольному сп'янінні, або після такого. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] батьки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження дитини Серії [NUMBER] відповідно. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON], [PERSON] від 01.04.2015 року, 10.08.2015 року судом встановлено, що умови проживання не задовільні, в будинку брудно, неприємний запах, постільна білизна брудна, меблі старі зламані, у дітей є спальні місця, відсутній розвиваючий матеріал, відсутні іграшки. Батьки дітей зловживають спиртними напоями, діти не навчаються, педагогічно не розвинуті. Батьки неодноразово попереджалися про адміністративну відповідальність. [PERSON] потребує медичного огляду. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON], [PERSON] від 31.01.2017 року встановлено, що за місцем проживання зроблено компетичний ремонт, побілено стіни, поставлено меблі. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON], [PERSON] від 01.02.2016 року встановлено, що умови проживання задовільні. Згідно листа -повідомлення від 19.12.2015 року №225 дітей було влаштовано на навчання до КЗО «НРЦ» Горлиця» ДОР». В матеріалах справи є характеристики на відповідачів видані квартальним комітетом м. Синельникове від 21.12.2016 року, з яких вбачається, що постійного місця роботи не мають, перебиваються тимчасовими заробітками. Навіть після відібрання у них дітей, належних умов для виховання і проживання дітей немає. Зі змісту письмового повідомлення про родину [PERSON] та [PERSON] Синельниківський міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді надає інформацію, що родина перебуває під соціальний супроводом з 25.03.2016 року, рекомендацій спеціалістів центру не виконували, відсутні умови для повноцінного розвитку дітей, [PERSON] зловживає спиртними напоями. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року від батьків [PERSON] та [PERSON] було відібрано малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав а також вирішено питання про стягнення аліментів з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22 лютого 2017 року № 41 малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON], який функціонує на території міста Синельникового. В матеріалах справи є рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 26.04.2017 року №91, яким вирішено надати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківський [PERSON] та [PERSON] відносно їхніх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, від 20.12.2016 року №554, вбачається що орган опіки дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхніх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що [PERSON], та [PERSON] свідомо ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст.150 СК України, свідчать про спільний обов'язок батьків виховувати дитину. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Згідно правил, викладених у ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства " виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України "Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ". Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до роз'яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання батьківських обов'язків, що виявилося в тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, необхідно розцінювати як ухилення від виховання дітей, свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками. Суд вважає доведеним те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Роз'яснити відповідачам, що відповідно, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Суд приходить до висновку, що обставини встановлені судом в ході судового розгляду, які підтверджуються письмовими доказами є підставою для ухвалення рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164-167, ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 214, 215, ЦПК України,

Outcome: approved