Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

04.01.2017 р. позивач [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача і потребує матеріальної допомоги від батька. Батьком дитини є [PERSON] - відповідач у справі. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач залишив її з дитиною та проживає окремо у своїх батьків, будь-якої допомоги дитині не надає. Оскільки позивач не працює та доглядає дитину, а відповідач знаходиться у працездатному віці, просить суд стягувати із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. та 1000 грн. на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач [PERSON] судовому засіданні позов підтримала, пояснивши суду, що проживає разом із батьком, не працює не здатна самостійно утримувати дитину та себе, оскільки доглядає за дитиною та навчається на контрактній формі навчання. Оскільки відповідач не надавав кошти добровільно тому була змушена звертатись до суду із позовом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні частково заперечив проти позовних вимог. Пояснив, що в нього відсутні такі кошти, які позивач просить з нього стягувати. Погодився сплачувати аліменти на утримання дити в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Свідоцтвом про шлюб І-АМ № 169940, виданим 21.05.2016 р. виконавчим комітетом Селищанської сільської ради Літинського району Вінницької області встановлюється факт шлюбних відносин між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище «Любасюк») [PERSON], актовий запис № 1 (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 348954, виданого 03.11.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 85, батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 680, від 02.02.2017 р., на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON], [INFO] (а.с. 27). Згідно довідки за № 39 від 28.02.2017 р. [PERSON] навчається у Вінницькому коледжі економіки і підприємництва Тернопільського національного економічного університету на контрактній формі навчання за спеціальністю «Фінанси і кредит» (денна форма навчання) третій курс. Згідно договору оплата на рік становить 5700 (пять тисяч сімсот) грн. Період навчання з 01.09.2014 по 31.08.2017 р. (а.с. 28). Випискою із медичної картки [PERSON], [INFO], підтверджується наявність в останнього вродженого підвивиху стегна, риніту, гострого обструктивного бронхіту (а.с. 29). Консультаційним висновком спеціаліста від 02.03.2017 р. підтверджується обставина, що малолітній [PERSON], [INFO], потребує стремен для лікування дисплазії суглобів (а.с. 30). Довідкою серії 10 ААБ № 309560 підтверджується обставина, що батько позивача являється інвалідом третьої групи (а.с. 31). Згідно Довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 325 від 20.01.2017р. [PERSON] мешкає за адресою вул. Кармелюка, 94/2 смт. Літин разом з батьком [PERSON], [INFO], матірю [PERSON], [INFO] (а.с.32). В довідці за № 422 від 27.02.2017 р. зазначено, що [PERSON] не зареєстрований в Літинському районному центрі зайнятості з 01.08.2016 р. по 31.01.2017 р. (а.с. 34). Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України за № 26760 від 01.03.2017 р., у [PERSON] за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. інформація про доходи відсутня (а.с. 35). Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. У відповідності до ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Позивачкою надано належні докази, якими підтверджується проживання з нею її малолітнього сина [PERSON], 01.11.2016 р. Одночасно зазначена обставина не оспорювалась відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивача, часткове визнання позову відповідачем, відсутність у відповідача інших дітей, враховуючи істотні обставини що дозволяють визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема витрати на лікування малолітньої дитини, перебування позивача на контрактній формі навчання, тому суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом (04.01.2017 р.) і до досягнення дитиною повноліття. При цьому судом враховано, що відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, на день ухвалення рішення становить 1355 гривень, тобто 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день ухвалення рішення становить 406 грн. 50 коп. Також суд приходить до висновку, що аліменти на утримання позивача, з якою проживає дитина, слід визначити щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом (04.01.2017 р.) до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач не працює, навчається, доглядає та виховує хвору дитину та інше. При цьому відповідач фізично здоровий, але не працює, не навчається, що не позбавляє його обов'язку щодо утримання дитини та дружини. Проте суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Згідно зі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн. (по 640 грн. за кожну вимогу позивача).

Outcome: partial