Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: [PERSON] . Вимогами позову позивач просить стягнути із [PERSON] : аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісяця, включно з 16.03.2021 року/досягнення повноліття і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку; частину понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 24525 тис. грн.; понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 10.05.2018 року судом видано судовий наказ № 344/5224/18 про стягнення з [PERSON] аліментів в його користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. У зв`язку із досягненням повноліття стягнення аліментів припинено. Разом з тим, син позивача продовжує навчання у фаховому коледжі УКД денної форми навчання за спеціальністю «Право» та є студентом III курсу. Термін навчання на III курсі становить з 01.09.2020 року до 30.06.2021 року включно. В подальшому навчання буде продовжено. Навчання здійснюється за рахунок коштів позивача, як батька, так як син проживає з ним з того часу, як відповідачка, як мати, самоусунулась від батьківських обов`язків. Позивач вказує на необхідність несення витрат, пов`язаних із навчальним процесом та забезпечення належних життєвих умов для проживання, сприяння у розвитку здібностей дитини як окремою особливістю до набуття освіти, забезпечення достатнього рівня життя сина - фізичного, інтелектуального та для утримання морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Він зазнає матеріальних труднощів, оскільки матеріальні витрати, пов`язані із навчанням та додаткові витрати покладені виключно на нього. Відповідачка в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, при тому що має таку можливість. Позивачу відомо, що відповідачка працює неофіційно, має мінливий сталий дохід, оскільки працює у сфері послуг з ремонту, інші діти, непрацездатні батьки на її утриманні не перебувають. Додаткові витрати викликані з особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини, продовженням навчання, за яке позивачем фактично сплачено 49050 тис. грн. Також для звернення до суду позивач скористався правовою допомогою, витрати на яку складають З000 тис. грн., що підтверджується документально. Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який з 16.03.2021 року є повнолітнім. Відповідно до судового наказу, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 10 травня 2018 року у справі № 344/5224/18, провадження № 2-н/344/173/18, наказано стягувати з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти в користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 23.04.2018 року. Відповідно до довідки Університету Короля Данила № 15036 від 29.03.2021 року вбачається, що [PERSON] навчається на третьому курсі Фахового коледжу УКД денної форми навчання за спеціальністю «Право». Термін навчання на ІІІ курсі з 01.09.2020 року по 30.06.2021 року включно. Навчання студента здійснюється за кошти фізичних, юридичних осіб. Стипендія не нараховується. З довідки до довідки Університету Короля Данила № 15045 від 02.04.2021 року вбачається, що оплату за навчання [PERSON] здійснено: за І курс (2018/2019 н.р.): 09.08.2018 року - 7400 грн.; 06.03.2019 року - 7400 грн.; за ІІ курс (2019/2020 н.р.): 21.10.2019 року - 8150 грн.; 01.06.2020 року - 8150 грн.; за ІІІ курс (2020/2021 н.р.): 03.11.2020 року - 8975 грн.; 26.03.2021 року - 8975 грн. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Нормою ч. 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається на третьому курсі Фахового коледжу УКД денної форми навчання за спеціальністю «Право», що призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітній [PERSON] об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. При цьому, на переконання суду, несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, лише на батька дитини, на утриманні якого перебуває син. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітнього сина, який навчається на денній формі навчання, безспірно потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні позивача. Відповідачка є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачці щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідачка спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Зважаючи на вище встановлені судом обставини, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання повнолітньої дитини сторін, яка продовжує навчатись, слід визначити у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання. Стягнення аліментів у такому розмірі, на переконання суду, поряд з аналогічним обов`язком батька брати рівнозначну фінансову участь в утриманні сина, буде більш достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітнього сина, який продовжує навчання. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є частково підставними. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернувся до суду 08.04.2021 року, тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, слід враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. За положеннями частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не навів мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з матір`ю дитини. Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Такі висновки відповідають правовій позиції, що викладена у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц, від 26 серпня 2020 у справі № 336/1488/19. Враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в цій частині позовних вимог. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено критерії, за якими визначається співмірність витрат на оплату послуг адвоката. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду позивачем було надано копію Договору № 5а-3/21 від 30.03.2021 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Повхом І.Д., про надання правової допомоги, Додаток № 1 до цього ж Договору від 30.03.2021 року; Акт виконаних робіт від 30.03.2021 року та копію квитанції № ВАSS _12547100118 від 30.03.2021 року згідно якої позивач перерахував на ім`я адвоката Повха І.Д. грошові кошти на суму 3015 грн. 08 коп. Враховуючи викладене, відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені [PERSON] судові витрати в сумі 3000 грн. підлягають до стягнення з [PERSON] пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в сумі 2010 грн. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial