Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 17 грудня 2014 року № 163-К про направлення [PERSON] на позачергову переатестацію; визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 31 грудня 2014 року № 296-ад «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON]Ф.», відповідно до якого позивач притягнутий до дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни догани; стягнення з відповідача, Кіровоградської обласної лікарні в рахунок відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в 1966 році закінчив Вінницький медичний інститут ім. М.І. Пирогова за спеціальністю лікар-лікувальник. З 01.08.1966 року зарахований на посаду лікаря Ровенської районної лікарні, а з 02.08.1966 року переведений на посаду завідуючого акушерсько-гінекологічним відділенням цієї лікарні. Відповідно до наказу № І-Л від 04.01.1995 року позивача переведено на посаду завідуючого гінекологічним відділенням Кіровоградської обласної лікарні. [PERSON] захистив кандидатську дисертацію, є кандидатом медичних наук. Указом Президента України позивачу присвоєно почесне звання «Заслужений лікар України». Наказом головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні № 296-ад від 31.12.2014 року [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни. З наказом останній ознайомлений, зазначив, що з наказом не згодний. На проведення позачергової переатестації позивач не з'явився, про що надав письмові пояснення, пояснивши тим, що 18.12.2014 року був у суді, судове засідання закінчилося о 13:55 год., а тому [PERSON] був позбавлений реальної можливості з поважних причин своєчасно прибути на засідання атестаційної комісії. Крім того, сам факт проведення позачергової переатестації позивач вважає незаконним, як і наказ головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні про направлення його на позачергову переатестацію. Також позивач вважає, що вищезазначені незаконні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього та у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Накладення на нього дисциплінарного стягнення викликано упередженим ставленням до нього адміністрації Кіровоградської обласної лікарні на протязі багатьох років. Про напружені відносини між позивачем та відповідачем свідчать багаточисельні спроби накласти на нього дисциплінарні стягнення. Як наслідок, вищезазначених дій у позивача порушені нормальні життєві зв'язки, через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми. Позивач та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Додаткового адвокатом позивача зазначено, що надані відповідачеві письмові пояснення [PERSON] щодо неприбуття на переатестацію головним лікарем до уваги взяті не були, наразі були прийняті до уваги пояснення юрисконсульта відповідача [PERSON], які не мають будь-якої переваги перед поясненнями позивача. Відповідач, знаючи достовірно, що на 11:00 год. 18.12.2014 року призначено судове засідання з викликом цілого ряду свідків саме за клопотанням сторони відповідача, Кіровоградської обласної лікарні, 17.12.2014 року видав наказ про прибуття [PERSON] на 14:00 год. 18.12.2014 року на позачергову переатестацію. Проведення позачергової переатестації позивач вважає незаконним, як і наказ головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 17.12.2014 року № 163-К про направлення його на позачергову переатестацію, оскільки позивач пройшов атестацію та підтвердив вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Акушерство і гінекологія» в 2005 та в 2013 році, а тому будь-яких підстав для позачергової переатестації не існує. Зазначений наказ позивачу наданий не був. Крім того, недоліки у веденні медичної документації зовсім не свідчать про кваліфікацію позивача, як лікаря. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову, про що надала суду відповідні письмові заперечення (а.с. 33-39). В обґрунтування заперечень зазначено, що наказ виданий у відповідності із діючим законодавством та стягнення у вигляді догани є таким, що відповідає вчиненим порушенням трудової дисципліни. Підставою до накладення стягнення став лист № 21-7912/07 від 22.12.2014 року, в якому повідомлялось про те, що завідувач гінекологічним відділенням [PERSON] не з'явився на чергову атестацію лікарів акушер-гінекологів, яка проводилася атестаційною комісією при департаменті охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації. На адресу обласної лікарні 16.12.2014 року надійшов лист, яким адміністрації обласної лікарні запропоновано направити позивача 18.12.2014 року на 14:00 год. для позачергової переатестації на підтвердження відповідності вищої кваліфікаційної категорії з «Акушерства та гінекології». На виконання вказаного листа наказом головного лікаря від 17.12.2014 року № 163-К [PERSON] направлено до департаменту охорони здоров'я обласної державної адміністрації щодо проведення позачергової переатестації, з чим останнього ознайомлено під розпис. Проте позивач з наказом про направлення на атестацію заздалегідь був незгоден та свідомо ухилився від виконання наказу, про що заявив напередодні, ще 17.12.2014 року, поставивши відмітку, при ознайомлені з наказом, «Ознайомлений. Не згоден». Таким чином, відповідач вважає, що доводи позивача про те, що він не порушив трудової дисципліни є такими, що спростовуються правилами внутрішнього трудового розпорядку обласної лікарні. Також слід зазначити, що будь-які докази підтвердження лікарем акушер-гінекологом [PERSON] вищої кваліфікаційної категорії з «Акушерства та гінекології» у 2013 році відсутні. Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди відповідач вважає, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності, розміру та незаконних дій відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, адвоката позивача та представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. [PERSON] в 1966 році закінчив Вінницький медичний інститут ім. М.І. Пирогова по спеціальності лікаря-лікувальника та йому присвоєна кваліфікація лікаря, про що свідчить диплом, виданий 27.06.1966 року на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії, за реєстраційним № 3247 (а.с. 9). З трудової книжки позивача (а.с. 10-12) вбачається, що 01.08.1966 року [PERSON] зарахований на посаду лікаря Ровенської районної лікарні (наказ № 55 від 01.08.1966 року), з 22.08.1966 року переведений на посаду завідуючого акушерсько-гінекологічним відділенням лікарні. Позивач захистив кандидатську дисертацію та є кандидатом медичних наук (диплом кандидата наук, серії МД № 014394 від 29.09.1982 року, а.с. 14-15). [PERSON] 19.08.1993 року за особливий внесок у розвиток медичної науки, впровадження нових методів діагностики і лікування та високу професійну майстерність Указом Президента України присвоєно почесне звання «Заслужений лікар України» (а.с. 16). Наказом № І-Л від 04.01.1995 року на позивача тимчасово покладені обовязки завідуючого гінекологічним відділенням Кіровоградської обласної лікарні (а.с. 13). Відповідно до наказу про результати атестації лікарів Управління охорони здоровя Кіровоградської обласної державної адміністрації № 802-46 від 26.12.2005 року, [PERSON] підтверджено вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Акушерство і гінекологія» (а.с. 21). За наказом про результати атестації Кіровоградської обласної державної адміністрації № 993 від 29.11.2010 року [PERSON] підтверджено вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Акушерство і гінекологія» (а.с. 22). При цьому, 13.08.2014 року за вих. № 3897/31 головний лікар Кіровоградської обласної лікарні Л.Андрєєва звернулась до голови атестаційної комісії при департаменті охорони здоровя Кіровоградської обласної держаної адміністрації із поданням про зняття кваліфікаційної категорії, згідно якого у роботі [PERSON] виявлені істотні недоліки, некваліфіковане ведення медичної документації та гінекологічних хворих і вагітних, в роботі наявні непоодинокі випадки коли хворим несвоєчасно встановлено клінічний діагноз, призначається несвоєчасно лікування, проводиться несвоєчасно хірургічне втручання, що в ряді окремих випадків могло б призвести до смерті пацієнтів (а.с. 60-61). На підставі наказу головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні № 204-ад від 09.09.2014 року, створено комісію для перевірки якості надання акушерсько-гінекологічної допомоги в гінекологічному відділенні перинатального центру [PERSON] у складі: голова комісії [PERSON] завідувач перинатальним центром; члени комісії: [PERSON] завідувач акушерським відділенням № 2, [PERSON] - завідувач акушерським відділенням №1, [PERSON] лікар акушер-гінеколог перинатального центру, [PERSON] акушер гінеколог перинатального центру (а.с. 115). Відповідно до довідки про перевірку якості надання акушерсько-гінекологічної допомоги в гінекологічному відділенні перинатального центру обласної лікарні завідувачем [PERSON] на виконання наказу головного лікаря обласної лікарні № 204-ад від 09.09.2014 року комісією встановлено, що обстеження та лікування хворих [PERSON] не відповідає вимогам протоколів та наказам МОЗ України № 620, № 676, № 582, № 624, № 417, № 177 (а.с. 116-121). Згідно листа департаменту охорони здоровя обласної державної адміністрації № 21-7733/04 від 15.12.2014 року, [PERSON] в звязку з численними недоліками у роботі, недотримання вимог наказів МОЗ України при наданні медичної допомоги гінекологічним хворим, було запропоновано направити позивача 18.12.2014 року на 14:00 год. для позачергової переатестації на відповідність вищій кваліфікаційній категорії з «Акушерства та гінекології» (а.с. 64). В звязку з чим, наказом головного лікарня Кіровоградської обласної лікарні № 163-К від 17.12.2014 року завідувача гінекологічним відділенням перинатального центру [PERSON] на підставі листа департаменту охорони здоровця обласної державної адміністрації №21-7733/04 від 15.12.2014 року направлено до [PERSON] охорони здоровя обласної державної адміністрації щодо проведення позачергової переатестації на 18.12.2014 року на 14:00 год. Позивач з вказаним наказом ознайомлений 17.12.2014 року та зазначив, що з наказом не згоден (а.с. 19). [PERSON] охорони здоровя Кіровоградської обласної державної адміністрації № 21-7912/07 від 25.12.2014 року повідомлено головного лікаря обласної лікарні, [PERSON] 18.12.2014 року не зявився на атестацію лікарів акушер-гінекологів (а.с. 63 ,65). З пояснювальної записки [PERSON] від 23.12.2014 року вбачається, що він не зміг прибути на переатестацію, так як знаходився в суді та судове засідання закінчилось о 13 год. 55 хв. (а.с. 62). Разом з тим, провідний юрисконсульт Кіровоградської обласної лікарні [PERSON] стверджує, що судове засідання 18.12.2014 року закінчилось о 13 год. 39 хв., про що свідчить пояснювальна записка та копія журналу судового засідання (а.с. 66-67). Згідно п. 7.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Кіровоградської обласної лікарні, за порушення трудової дисципліни адміністрацією лікарні з урахуванням думки трудового колективу накладається наступні дисциплінарні стягнення: догана; звільнення з роботи (а.с. 52-59). Наказом головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні № 296-ад від 31.12.2014 року завідуючому гінекологічним відділенням [PERSON] за порушення трудової дисципліни оголошено догану (а.с. 18) в звязку з тим, що 17.12.2014 року наказом головного лікарня Кіровоградської обласної лікарні № 163-К завідувача гінекологічним відділенням перинатального центру [PERSON] на підставі листа департаменту охорони здоровя обласної державної адміністрації № 21-7733/04 від 15.12.2014 року направлено до [PERSON] охорони здоровя обласної державної адміністрації щодо проведення позачергової переатестації на 18.12.2014 року на 14:00 год. Завідувач гінекологічним відділенням [PERSON] не зявився на проведення позачергової переатестації 18.12.2014 року, свою неявку пояснив тим, що знаходився у суді та судове засідання закінчилось о 13 год. 55 хв. Проте відповідно до пояснювальної записки провідного юрисконсульта [PERSON], яка приймала участь у судовому засіданні 18.12.2014 року, та копії журналу судового засідання, засідання закінчилось о 13 год. 39 хв. Таким чином, [PERSON] не виконав обовязки, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників Кіровоградської обласної лікарні, чим допустив порушення трудової дисципліни. Згідно зі статтею 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до вимог статті 140 Кодексу законів про працю України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. За порушення трудової дисципліни, як визначено у положенні статті 147 Кодексу законів про працю України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно законодавства України підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем. У відповідності до статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При цьому згідно статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Тобто розглядаючи спори про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 Кодексу законів про працю України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, за діючим законодавством днем виявлення проступку, з якого починається перебіг місячного строку для накладення дисциплінарного стягнення, вважається день, коли особі, якій по службі (роботі) підкоряється працівник, стало відомо про здійснення проступку незалежно від того, чи наділена ця особа правом накладення дисциплінарного стягнення. Судом встановлено, що [PERSON] викликався до суду в якості позивача на 11:00 год. 18.12.2014 року, про що свідчить повістка про виклик до суду, яка має відмітку, виконану секретарем судового засідання Вітохітою Н.А., про те, що [PERSON] знаходився в Кіровському районному суді м. Кіровограда з 11:00 год. по 13:55 год. (а.с. 17). Таким чином, надані позивачем письмові пояснення (а.с. 62) не були взяті до уваги головним лікарем Кіровоградської обласної лікарні, оскільки з вищевикладеного вбачається, що позивач дійсно не мав фізичної можливості зявитися на позачергову переатестацію в [PERSON] охорони здоровя Кіровоградської обласної державної адміністрації. Виходячи з положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України саме на роботодавцеві лежить обов'язок надання доказів щодо фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Всупереч зазначеної норми відповідачем не доведено належним чином, а судом під час розгляду справи не встановлено підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Крім того, з наказу № 163-К від 17.12.2014 року вбачається, що підставою направлення [PERSON] на позачергову переатестацію є лист [PERSON] охорони здоровя № 21-7733/04 від 15.12.2014 року (а.с. 20), який направлено відповідно до подання головного лікаря обласної лікарні (а.с. 60-61). Однак, суд вважає, що вищевказане подання не містить достатніх підстав для проведення позачергової атестації, оскільки позивач пройшов атестацію та підтвердив вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Акушерство і гінекологія» в 2005 році та в 2010 році, про що свідчать матеріали справи, та спростовують заперечення представника відповідача. Підставами для направлення позивача на позачергову переатестацію, які зазначені в поданні про зняття кваліфікаційної категорії від 13.08.2014 року № 3897/31 є не кваліфіковане ведення медичної документації та гінекологічних хворих і вагітних, які вказують на не дотримання вимог низки наказів, зазначених в поданні, а також накладення двох дисциплінарних стягнень за наказами головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 01.08.2014 року № 181-а та від 06.08.2014 року № 65-п, довідка перевірки від 29.03.2013 року. Проте, ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2015 року залишено без змін рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2015 року, яким позов [PERSON] задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 06 серпня 2014 року № 65-п про притягнення до дисциплінарного стягнення [PERSON] за порушення трудової дисципліни у вигляді догани (а.с. 83-86). Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24.03.2015 року залишено без змін рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2015 року, яким позов [PERSON] задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 01.08.2014 року № 181-ад «Про притягнення до дисциплінарного стягнення [PERSON] за порушення трудової дисципліни у вигляді догани» (а.с. 87-91). Також, суд вважає за необхідне наголосити, що в поданні про зняття кваліфікаційної категорії № 3897/31 від 13.08.2014 року зазначено, що некваліфіковане ведення медичної документації та гінекологічних хворих і вагітних [PERSON] вказують на недотримання останнім вимог наказів Міністерства охорони здоровя України, зазначених в поданні. Проте, станом на час складання подання, головним лікарем Кіровоградської обласної лікарні не враховано, що наказ Міністерства охорони здоровя України № 620 від 29.12.2003 року «Про організацію надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги в Україні», наказ Міністерства охорони здоровя України № 508 від 20.07.2005 року «Про затвердження інструкції про порядок проведення операції штучного переривання вагітності, форми первинної документації та інструкції щодо їх заповнення» та наказ Міністерства охорони здоровя України № 582 від 15.12.2003 року «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги» втратили чинність. В матеріалах справи також міститься клопотання головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні № 1394/14 від 13.05.2015 року, направленого ректору Харківської медичної академії післядипломної освіти, відповідно до якого головний лікар, просить зарахувати на передатестаційний цикл за спеціальністю «Акушерство та гінекологія» завідувача гінекологічним відділенням лікаря-гінеколога [PERSON] (а.с. 133), що в свою чергу свідчить про підготовку до планової переатестації та фактично знімає питання про позачергову переатестацію позивача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсними та скасування наказів головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 17.12.2014 року № 163-К та від 31.12.2014 року № 296-ад є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо моральної шкоди, заявленої позивачем слід зазначити на наступне. У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його прав, визначено у статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оскільки судом встановлено, що накази головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 17.12.2014 року № 163-К та від 31.12.2014 року № 296-ад є незаконними та підлягають скасуванню, а також, те що до позивача неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, які визнані незаконними та скасовані судовими рішеннями, позивач беззаперечно зазнав душевних страждань та приниження його ділової репутації через протиправну поведінку відповідача. Разом з тим, заявлена позивачем сума на відшкодування моральної шкоди є завищеною, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. Щодо стягнення з відповідача 2000,00 грн. витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративний справах» № 4191-VI, від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На сьогоднішній день, ця сума становить 487,20 грн. Згідно даних журналу судового засідання адвокат позивача перебував у судовому засіданні 2 год. 23 хв. Таким чином, витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню в розмірі 1000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial