Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований 06 серпня 2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] . Судові витрати зі сплати судового збору просив не стягувати з відповідачки. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вони з відповідачкою мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає та після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Позивач з відповідачкою не підтримує шлюбно-сімейних відносин. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розлучення є те, що в період останніх років сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Суперечок з приводу спільного майна сторони не мають. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23\~червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка копію позовної заяви з додатками та копією ухвали суду про відкриття провадження у справі отримала 09 серпня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулося до суду з відміткою про вручення; у листі, який надійшов до суду 13 серпня 2021 року, просила розглянути справу без її участі за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 06 серпня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (а. с. 8). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а. с. 7). За твердженням позивача, подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Докази на спростування таких тверджень у матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved