Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

22 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25.09.2011 року. Від шлюбу у них є донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, записаний таким у свідоцтві про її народження, здоровий та працездатний, однак коштів на її утримання не надає. Просить суд стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення нею повноліття. 14 липня 2016 року [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить суд стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. з врахуванням індексу інфляції щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення нею повноліття, допустивши рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність, за участю її представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Вказуючи на те, що відповідач є батьком дитини, здоровий та працездатний, має дохід, оскільки працює, хоч і не офіційно, інших утриманців не має, а коштів добровільно на утримання доньки не надає, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково. З урахуванням того, що відповідач має нерегулярний дохід, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою мають спільну малолітню дитину, яка знаходиться на його утриманні, сплачує вже аліменти згідно рішення суду в розмірі 400 грн. щомісяця на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трьох років, просили суд стягувати аліменти з відповідача у законодавчо визначеному мінімальному розмірі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, з наступних підстав. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в суді, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2011 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 25 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Однак, в даний час шлюбні відносини припинили, проживають окремо. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 12 травня 2016 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Крім того, факт батьківства відповідача [PERSON] підтверджується висновком експерта № 315 від 31 жовтня 2016 року, відповідно до якого молекулярно-генетичним дослідженням встановлена вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] і вона складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, згідно Hummel K at all "Biostatistische Abstammugs-begutachung mit blutgruppen befunden" Stuttgart, 1971, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Згідно довідки № 64 від 31 травня 2016 року, виданої квартальним комітетом №4 виконавчого комітету Шепетівської мської ради, дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини та згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 16 лютого 2016 року, з [PERSON] на її користь, починаючи з 19 січня 2016 року, стягнуто аліменти на утримання під час вагітності в розмірі 400 грн. щомісячно, які ухвалено стягувати в присудженому розмірі також після народження дитини без додаткового рішення суду до досягнення нею трирічного віку. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, з пояснень останнього, має тимчасові підробітки, проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Вказані обставини визнані сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Посилання відповідача на те, що на його утриманні вже перебуває неповнолітня дитина від жінки, з якою в даний час проживає у фактичних шлюбних відносинах та батьки, суд до уваги не приймає, оскільки такі не підтверджені належними та допустими доказами. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач є батьком дитини, здоровою, працездатною особою, однак на даний час офіційно не працевлаштований, що свідчить про нерегулярність його доходів, разом з дитиною не проживає та не допомагає позивачу її утримувати, сплачує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 400 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача [PERSON] в твердій грошовій сумі є справедливими, обґрунтованими та підставними. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, який на день розгляду справи становить 1228 грн. і передбачений ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», обов'язок утримувати дитину також і матір'ю, тому знаходить визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки сторони, які є батьками малолітньої [PERSON] в рівній мірі несуть обов'язки щодо її виховання та утримання. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, суд вважає, що судовий збір в розмірі 413 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial