Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Адвокат Павленко А.Л., яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , 10.01.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 12.09.2009 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №294 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивача та відповідача народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 23.10.2018 року позивач звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про розірвання шлюбу. 31.10.2018 року відкрито провадження у справі №522/18655/18. З жовтня 2018 [PERSON] проживає окремо від відповідача, діти проживають з матір`ю і знаходяться на її утриманні. Батько дітей - [PERSON] , матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. За таких умов позивач вимушена ставити питання про стягнення аліментів. Відповідно прохальної частини позову, позивач просить стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 5640,21 гривень, щомісячно на кожну дитину, витрати на правову допомогу на корить позивача та витрати по сплаті судового збору на користь держави. Ухвалою суду від 16.01.2019 року її прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. У підготовче засідання 15.02.2019 року з`явилась представник позивача Павленко А . Л. , від представник відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 18.03.2019 року. 19.02.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно якого зазначено, що відповідач визнає позов про стягнення аліментів у розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожного із дітей до досягнення ними повноліття. В решті позовних вимог про стягнення аліментів відповідач просив відмовити за їх безпідставністю та необґрунтованістю Стосовно розрахунку розміру аліментів, який був виконаний представником позивача зазначено наступне. До розрахунку включені добровільні необов`язкові витрати, які понесла позивач, а саме оплата благодійних внесків до школи в розмірі 13000 гривень на місяць, однак відповідно до ст. 6 Закону України «Про загальну середню освіту» забезпечується доступність і безоплатність здобуття повної загальної середньої освіти у державних і комунальних навчальних закладах. Стосовно витрат на діагностику здоров`я та лікування у розмірі 10 000 гривень на рік на одну дитину, відповідно до ст. 49 Конституції України, у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. Тому, у випадку, якщо позивач буде нести додаткові витрати на діагностику здоров`я дітей, вона вправі заявити вимогу про стягнення таких суд в порядку, що передбачений ст. 185 СК України «Участь батьків у додаткових витратах на дитину», а не включати дану суму у розмір аліментів та просити стягнути дані суми наперед без документального підтвердження понесення даного виду витрат. Стосовно інших витрат неохоплені попереднім переліком у розмірі 10000 гривень на одну дитину на рік. Як і витрати на лікування, даний вид витрат відносить до додаткових, які позивач не просить стягнути. Даний перелік витрат не конкретизований та він є абстрактним. Якщо сторона позивача просить суд стягувати будь-які додаткові витрати на утримання дитини, то їх розрахунок має бути документально підтверджений, чого в даному випадку немає. 01.03.2019 року надійшов до суду відгук на відзив на позовну заяву, відповідно якого представник позивача просив суд врахувати поданий до позовної заяви детальний розрахунок сум на утримання дітей та дослухатись до позиції позивача, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В підготовче судове засідання 18.03.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 18.03.2019 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. Розгляд справи 22.05.2019 року відкладено на 23.07.2019 року у зв`язку зі слуханням іншої цивільної справи. 23.07.2019 року надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідно якого позивачка 07.04.2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». В судове засідання 23.07.2019 року з`явились представник позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] . Представник позивача підтримала подану позовну заяву та відгук на відзив на позовну заяву, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та надала суду докази на підтвердження понесених витрат. При цьому відповідач пояснив що він прожив з позивачкою більш як 11 років, проте дізнався що вона йому невірна з [PERSON] , та яка в жовтні 2018р. вивезла з квартири всі речі та кошти, хоча довго в це не вірив та бажав зберігти сім`ю. Зараз вона не сповіщає де вони проживають фактично з дітьми та чинить перешкоди у його спілкуванні з дітьми. На теперішній час він не має роботи, бо не може працевлаштуватися. А доводи які викладені в позові вважає неправдивими, а по вказаній в позові адресі вона з дітьми не мешкає. Стороною відповідача надано докази щодо розміру понесених судових витрат, підтримали поданий відзив на позовну заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12.09.2009 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №294 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивача та відповідача народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.04.2019 року, прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] » З позову вбачається, що відповідач не надає постійну матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям, незважаючи на те, що діти потребують матеріальної допомоги, піклування та догляду. Тому суд вважає що цей спір підлягаю вирішенню у судовому порядку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 т.182 СК (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. проте, сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.ч.1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини, виходячи з того, що відповідачем визнається позовна заява в частині стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, також суд погоджується з доводами відповідача, що до розрахунку позивача включені добровільні необов`язкові витрати, які понесла позивач, які відносяться до додаткових витрат та в матеріалах справи відсутні відомості щодо заробітної плати відповідача та працевлаштування, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог частково, саме в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимог про стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача надано документально підтвердженні докази витрат на правничу допомогу на суму 6500 грн. та представником відповідача надано підтвердження витрат на правничу допомогу на суму 4000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи часткове задоволення позову та надані документи на підтвердження понесених судових витрат, можливо зробити наступний розрахунок. Задоволенні вимоги складають 35,46% від заявлених позовних вимог, отже сума понесених судових витрат позивача при частковому задоволенні вимог складає 2304,90 грн., а відповідача 1418,40 грн, враховуючи зазначене, з відповідача підлягає до стягнення 886,50 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд присуджує стягнення з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 768 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial