Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 158134 грн. та судові витрати. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів, заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда № 2-1400/11 від 14.07.2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2011 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 11). На виконання рішення суду 05.08.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий листі № 2-1400/11 (а.с 12). На підставі виконавчого листа державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження. Судом також встановлено, що платник аліментів [PERSON] допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, яка станом на 01.03.2013 року складала 16392,54 грн. та станом на 01.11.2014 року всього складає 35014,71 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості по аліментам, наданих державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 9-10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Розмір заборгованості за аліментами відповідачем в судовому порядку не оскаржено, позов про звільнення повністю або частково від сплати заборгованості за аліментами відповідачем не подано. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму». Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з позовної заяви позивач просила стягнути на підставі ст. 196 СК України пеню за прострочення аліментів з 06.06.2011 року по 01.11.2014 року в сумі 158134 грн. Проте виходячи з розрахунку заборгованості по аліментам за період з 06.06.2011 року по 01.11.2014 року розмір пені становить: за червень 2011 року - 2041,8 грн., за липень 2011 року - 1990,96 грн., серпень 2011 року - 1940,12 грн., вересень 2011 року - 1890,92 грн., жовтень 2011 року - 1840,88 грн., листопад 2011 року - 1790,88 грн., грудень 2011 року - 1740,04 грн., січень 2012 року - 1689,2 грн., лютий 2012 року - 1641,64 грн., березень 2012 року - 1590,8 грн., квітень 2012 - 1541,6 грн., травень 2012 року - 1490,76 грн., червень 2012 року - 1441,56 грн. за липень 2012 року - 1390,72 грн., серпень 2012 року - 1339,88 грн., вересень 2012 року - 1290,68 грн., жовтень 2012 року - 1239,84 грн., листопад 2012 року - 1190,64 грн., грудень 2012 року - 1139,8 грн., січень 2013 року - 5199,12 грн., лютий 2013 року - 4979,88 грн., березень 2013 року - 4973,1 грн., квітень 2013 - 4922 грн., травень 2013 року - 4656,64 грн., червень 2013 року - 4399,84 грн., за липень 2013 року - 4245,57 грн., серпень 2013 року - 3973,08 грн., вересень 2013 року - 3709,38 грн., жовтень 2013 року - 3491,63 грн., листопад 2013 року - 3223,73 грн., грудень 2013 року - 2946,9 грн., січень 2014 року - 1912,15 грн., лютий 2014 року - 2262,85 грн., березень 2014 року - 2004 грн., квітень 2014 - 1753,5 грн., травень 2014 року - 1494,65 грн., червень 2014 року - 1244,15 грн., за липень 2014 року - 985,3 грн., серпень 2014 року - 726,45 грн., вересень 2014 року - 475,95 грн., жовтень 2014 року - 217,1 грн., листопад 2014 року - 208,75 грн. Всього: 94228,44 грн. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial