Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.05.2006 року у с. Жовтневе Білопільского району Сумської області, актовий запис №12. Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що сторони мають різні погляди на життя, шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між ними припинено з вересня 2013 року. Також, позивач вказує, що спільні діти проживають разом із нею, а тому відповідач повинен надавати допомогу на їх утримання, оскільки [PERSON] офіційно не працює, то згідно ст. 184 СК України, позивачка просить стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісяця, від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач надала до суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.53). Ухвалою суду від 26.01.2016 року Білопільському районному суду Сумської області було доручено допитати [PERSON], який зареєстрований та проживає у с. Веселе Білопільського району Сумської області, в якості відповідача по даній справі (а.с.33). На виконання вищезазначеного доручення до суду надійшов протокол судового засідання, згідно якого [PERSON] отримав копію позовної заяви із додатками, просив Чугуївський міський суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав частково: проти розірвання шлюбу не заперечував, зі стягненням з нього аліментів у твердій грошовій сумі не погодився, просив суд стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 35% від заробітної плати при майбутньому працевлаштуванні (а.с.46-47). Згідно зі ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 05.05.2006 року у с. Жовтневе Білопільского району Сумської області, актовий запис №12 (а.с.5). Від шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківській області 06.09.2006 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківській області 01.11.2007 року (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, а тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Крім того, судом встановлено, що діти проживають разом із матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що свідчить Довідка №653 від 11.09.2015 року, надана виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с.9). Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 цієї статті наголошує, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК . Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України вiд 21 квiтня 1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження» вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту вище приведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, передбачено статтею 184 СК України. Зі змісту цієї статті слідує, що вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може заявити не лише стягував аліментів, а й платник. При цьому підставами для присудження таких аліментів можуть бути нерегулярний та мінливий дохід платника аліментів, а саме: отримання доходу декілька разів на рік, тобто нерегулярно; розмір доходу має велику амплітуду коливань тощо. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідач, не оспорюючи право позивачки на стягнення з нього аліментів на утримання синів, просив суд стягувати їх у розмірі 35% за умови майбутнього працевлаштування. Зважаючи на факт того, що [PERSON] не надав доказів того, що на даний час офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, суд вважає за необхідне присудити з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" - з 01.01.2016 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років - 1 455 грн. Оскільки батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та цей обов'язок лежить на обох з батьків, з урахуванням, що дохід відповідача є мінливим, а також того, що на теперішній час прожитковий мінімум для сумісних дітей сторін складає 2 910 грн.(1 455+1 455), що є мінімально необхідним розміром для нормального розвитку дітей, суд, з урахуванням інтересів дітей, задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1 455 грн. (2 910/2), щомісячно, починаючи з 22.12.2015 року, тобто з дня подачі позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також матеріальне становище відповідача. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивачкою оплачено судовий збір за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу у сумі 487,20 грн., що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи (а.с.1). При цьому, суд відмовляє позивачці в задоволенні вимог про стягнення на її користь з відповідача суми сплаченого нею даного судового збору, оскільки судом вирішувалось питання про розірвання шлюбу, а не про поновлення порушених прав позивачки. Крім того, відсутні обґрунтування даної вимоги та докази того, що саме з вини відповідача розпався шлюб і що позивачка була вимушена подати позов про розірвання шлюбу. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по оплаті судового збору за позовом про стягнення аліментів у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial