Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 04.02.2019р. по 05.02.2020р., звільнений за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. \~ \~ \~ \~В день звільнення відповідач не провів із ним остаточного розрахунку, у зв`язку з чим на день подачі позову утворилась заборгованість із заробітної плати у розмірі 22\~474,76 грн за період: грудень 2019 року - лютий 2020 року. \~Просив стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь середній\~заробіток за\~затримку розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 5\~лютого 2020 року по 8 червня 2021 року в сумі 90\~800 грн. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому послався на те, що не визнає позовні вимоги, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі є безпідставними, оскільки звільнення позивача за власним бажанням здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства. Позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні було нараховано: за грудень 2019 року після обов`язкових утримань до сплати 4\~678,47 грн, за січень 2020 року - після обов`язкових утримань до сплати 12\~161,72 грн, за лютий 2020 року - після обов`язкових утримань до сплати 5\~634,57 грн, всього 22\~474,76 грн (суми в довідках зазначені після обов`язкових утримань до сплати, тобто вже з утриманням підприємством з цих сум обов`язкових податків та зборів). Довідки, видані ДП «ВК «Краснолиманська», надані позивачем в якості доказу невиплати відповідачем заробітної плати позивачеві, свідчать лише про нараховуванні розміри заробітною платні та не несуть в собі будь-якого доказового значення щодо їх виплати чи не виплати. Будь-яких інших доказів на підтвердження невиплати заробітної платні позивачем не надано. Крім того, відповідач не погоджується з тим, що подання позивачем позову до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення заборгованості із заробітної плати можна вважати належним зверненням звільненого працівника з вимогою про розрахунок. 05.02.2021 року позивачу відповідно до вимог ч.1 ст.38 КЗпП України, п.п.2.26, 2.27, ч.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.93р. № 58, була видана трудова книжка. В день звільнення позивач отримав на руки трудову книжку у відділі кадрів підприємства, після чого повинний був звернутися до каси бухгалтерії з письмовою заявою для повного розрахунку. Але з невідомих причин позивач до бухгалтерії не звернувся та остаточний розрахунок, який належним чином був нарахований на день його звільнення, не отримав. Не звертався він до бухгалтерії підприємства або до керівництва підприємства з вимогою про розрахунок. В заяві, наказі про звільнення від 05.02.2021 року вимоги про остаточний розрахунок теж не має. Останній день праці позивача - 05.02.2020 року 1 зміна, що підтверджується довідкою з відділу контрольного табелю (ВКТ) від 16.06.2021 року. Представником відповідача 14.06.2021 року в приміщенні суду отримано ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів. Підприємством було проведено розрахунок середнього заробітку Позивача у відповідності до постанови КМУ № 100. Середньоденний заробіток позивача складає за останні два місяці 471,02 грн. За таких обставин відповідач вважав, що періодом затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з дня отримання представником відповідача копії позовної заяви 15.06.2021 року (дата, коли відповідачу стало відомо про вимогу позивача). Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з цих принципів, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП. Позивач звернувся до суду через більше ніж один рік після звернення (10.06.2021 року). З огляду на викладене, враховуючи зміст вимог позивача, який просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в той час, як право цієї вимоги у позивача виникло лише з 15.06.2021 року (з наступного дня після отримання відповідачем заяви про розрахунок), тому вказані вимоги позивача задоволенню не підлягають. На сьогоднішній\~день на\~ДП «ВК\~«Краснолиманська»,\~як і\~на багатьох\~вугледобувних підприємствах\~регіону,\~склалася складна\~економічно-фінансова\~ситуація,\~яка спричинила\~простій на\~підприємстві починаючи\~з 19.12.2019\~року,\~про що\~виданий наказ\~від 19.12.2019\~року №\~875.\~На час\~простою до\~роботи залучаються\~лише працівники,\~які мають\~бути задіяні\~у роботах\~з підтримки\~життєдіяльності підприємства,\~а саме\~роботоспроможності гірничошахтного\~устаткування,\~попередження затоплення\~гірничих виробок\~тощо.\~На момент\~звільнення позивач\~знав,\~в якому\~важкому фінансовому\~стані знаходиться\~підприємство.\~В свою\~чергу підприємство,\~незважаючи на\~таке становище,\~проявило належну\~дбайливість до\~позивача,\~погодившись зі\~ст.44\~КЗпП України.\~Ситуація додатково\~погіршується оголошенням\~карантину з\~метою запобігання\~поширенню на\~території України\~коронавірусу КОВІД-19.\~Статтею 617\~ЦК України\~передбачено,\~що особа,\~яка порушила\~зобов`язання,\~звільняється від\~відповідальності за\~порушення зобов`язання,\~якщо вона\~доведе,\~що це\~порушення сталося\~внаслідок випадку\~або непереборної\~сили.\~У пункті\~1\~частини першої\~статті 263\~ЦК України\~наведено ознаки\~непереборної сили\~та визначено,\~що непереборна\~сила це\~надзвичайна або\~невідворотна за\~даних умов\~подія.\~Адміністрацією та\~представниками законно\~обраної профспілкової\~організації підприємства\~починаючи з\~грудня 2019\~року вживаються\~всі можливі\~заходи в\~межах чинного\~законодавства для\~вирішення питання\~щодо погашення\~заборгованості з\~виплати заробітної\~плати шахтарям.\~Звернення неодноразово\~були направлені,\~зокрема,\~до \~Президента України,\~Прем`єр-міністра\~України,\~Голови Донецької\~Обласної Державної\~адміністрації,\~Міністра енергетики\~та захисту\~довкілля України,\~Голови Служби\~безпеки України.\~Враховуючи фактичні\~обставини справи,\~відповідачу вкрай\~важко виконувати\~в повному\~обсязі вимоги\~статей 116,\~117\~КЗпП України\~і вважав\~ці обставини,\~як форс-\~мажорні (не\~з вини\~підприємства).\~Разом із\~тим при\~розгляді даної\~справи відповідач\~просив взяти\~до уваги\~і такі\~обставини,\~що не\~з вини\~підприємства виникла\~непереборна сила,\~що розуміється\~як надзвичайна\~і невідворотна\~за даних\~умов подія\~(форс-мажорна\~обставина,\~як вимушений\~простій на\~підприємстві).\~Якщо відповідальність\~роботодавця перед\~колишнім працівником\~за неналежне\~виконання обов`язку\~щодо своєчасного\~розрахунку при\~звільненні не\~обмежена в\~часі та\~не залежить\~від простроченої\~заборгованості,\~то за\~певних обставин\~обсяг відповідальності\~може бути\~нерозумним з\~огляду на\~його непропорційність\~наслідкам правопорушення.\~Він може\~бути несправедливим\~щодо роботодавця,\~а також\~щодо третіх\~осіб,\~оскільки майновий\~тягар відповідних\~виплат може\~унеможливити виконання\~роботодавцем певних\~зобов`язань,\~зокрема,\~з виплати\~заробітної плати\~іншим працівникам,\~тобто цей\~тягар може\~бути невиправдано\~обтяжливим чи\~навіть непосильним. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивач перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» з 4 лютого 2019 року (наказ № 280/к від 04.02.2019р.) по 5 лютого 2020 року (наказ № 156/к від 05.02.2020р.), звільнений за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП (а.с.7-10). Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначної законом. Згідно ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» № 460 від 31.05.2021р. заборгованість з виплати заробітної плати перед [PERSON] складає за грудень 2019 року лютий 2020 року 22\~474,76 грн після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.11). Доказів того, що заборгованість по заробітній платі виплачена позивачу відповідачем, суду надано не було. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі за період: грудень 2019 року - лютий 2020 року в сумі 22\~474,76 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів. У відповідності до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про присудження працівникові виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню в межах заробітної плати за один місяць - лютий 2020 року в сумі 5\~634,57 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує власника або уповноважений ним орган в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позивач у день звільнення працював, що підтверджується довідкою про відмітки позивача від 16.06.2021р. (1 зміна). Отже, відповідач зобов`язаний був при звільненні позивача виплатити всі сум, що йому належать, у день звільнення, у зв`язку з чим підлягає цивільній відповідальності, що передбачена ст.117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» № 461 від 31 травня 2021р. середньоденний заробіток [PERSON] , який працював на ДП «ВК «Краснолиманська», розрахований згідно постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р., становить 471,02 грн (а.с.12). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен сплатити відповідач на користь позивача за період з 5 лютого 2020 року по 8 червня 2021 року, становить 157\~791,70 грн (471,02 грн х 335 робочі дні), де 471,02 грн середньоденний заробіток позивача на підприємстві, 335 днів кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з цих принципів, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, необхідно враховувати: - \~ \~ \~ \~ розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - \~ \~ \~ \~період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - \~ \~ \~ \~ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - \~ \~ \~ \~інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/95 84/15-ц. Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду 10 червня 2021 року, тобто більше року після звільнення, а також враховуючи фінансовий стан підприємства, на якому утворилась заборгованість, суд дійшов висновку, про доцільність зменшення стягнення суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі 70\~000,00 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, а сплачений при зверненні до суду судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за позовом становить 77,09%, з розрахунку 90 800 грн 100%, 70 000 грн х%, х = 70 000 грн х 100% : 90\~800,00 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 699,98 грн, з розрахунку 77,09% х 908 грн : 100%. Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial