Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 22153 грн.. Позов обгрунтований тим, що відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем на посаді водія, відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03 березня 2017 року відповідач зобов`язаний вести облік, складати і передавати товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки увірених йому матеріальних цінностей, у жовтні 2019 року відповідач отримав 22153 грн. на придбання господарського приладдя (палива, мастила), однак витратив кошти на власні потреби, згідно розписки від 25 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] зобов`язався повернути вказані кошти протягом 06 місяців, при цьому з 01 листопада 2019 року відповідач не вийшов на роботу, наказом № 2-к від 08 січня 2020 року останнього звільнено. Між сторонами наявний договір доручення на придбання на користь позивача господарського приладдя, який відповідачем не виконаний, зі сторони останнього наявна розтрата, що підтверджується розпискою [PERSON] від 25 жовтня 2019 року. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно заяви від 27 липня 2020 року представник позивача адвокат Гуртова Т.І. позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до повідомлення начальника відділу квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 19 травня 2020 року [PERSON] , [INFO] , з 18 червня 2014 року знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Ухвала про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу [PERSON] за останньою відомою його зареєстрованою адресою проживання, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України інформація про виклик відповідача в судове засідання розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України 21 травня 2020 року. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена також на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву чи заперечення не подав. За таких обставин, враховуючи сповіщення відповідача про розгляд справи в суді, відсутність його заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, положення ст.279 ЦПК України щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, положення ст.281 ЦПК України щодо заочного розгляду справи за правилами загального чи спрощеного позовного провадження,-наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу стягнення грошових коштів, ввірених позивачем відповідачу під час виконання останнім трудових обов`язків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах із ФОП [PERSON] на посаді водія з 16 жовтня 2018 року, що підтверджується копією наказу №11 від 16 жовтня 2018 року про прийняття на роботу, копією трудового договору №11 від 16 жовтня 2018 року між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, копією повідомлення про прийняття працівника на роботу, копією договору від 02 березня 2017 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, копіями актів прийому-передачі автомобіля марки Мерседес Бенс та товарно-матеріальних цінностей від 02 березня 2017 року, 01 вересня 2017року, копією наказу від 08 січня 2020 року про звільнення. Згідно копії розписки від 25 жовтня 2019 року [PERSON] зазначає про отримання для доручення грошових коштів на господарські потреби у сумі 22153 грн., які використав для власних потреб, визнає заборгованість у сумі 22153 грн., яку зобов`язується повернути протягом 6 місяців. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] під час виконання трудових обов`язків на посаді водія отримав від позивача ФОП [PERSON] 22153 грн. на придбання господарського приладдя, при цьому використав вказані грошові кошти для власних потреб, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду у вищезазначеному розмірі, про що свідчить розписка відповідача від 25 жовтня 2019 року, яка станом на час розгляду справи недійсною не визнана, також відповідачем не подано доказів на підтвердження відшкодування даної шкоди, у зв`язку з чим встановлені підстави для відшкодування 22153 грн. матеріальної шкоди, розмір якої відповідачем не спростований, відповідно до приписів ст.ст.22, 1166 ЦК України та ст.130 КЗпП України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 840 грн. 80 коп судового збору, вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved