Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація», Ліквідаційної комісії Дочірнього підприємства «Центральна районна аптека №13» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація» та згідно з заявою про уточнення позовних вимог просила суд стягнути грошову суму в рахунок заборгованості по заробітній платі в сумі 5935 грн., грошову суму в рахунок затримки розрахунку заробітної плати при звільненні в розмірі 42149,80 грн. та 5000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.10.2012р. позивачка була звільнена з посади головного бухгалтера Дочірнього підприємства «Центральна районна аптека №13». На час звільнення підприємство мало перед нею заборгованість з заробітної плати у сумі 16989,21 грн., яка погашалась з листопада 2012р. по квітень 2013р. Станом на квітень 2013 року заборгованість з заробітної плати перед позивачкою становила 5935 грн., яка досі не погашена. У зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні позивачка на підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України також просить стягнути з відповідачів суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 42 149,80 грн. У зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні посилається на те, що зазнала певних моральних страждань, погіршився її стан здоров'я, у зв'язку із чим вона має витрачати додаткові кошти на лікування, тому також просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 5000 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримали у повному обсязі. Представник відповідача - Ліквідаційної комісії ДП «Центральна районна аптека №13» Олійник М.Ю. проти позову заперечувала. Посилалась на те, що на даний час невиплачена заборгованість перед позивачкою становить 2989,21грн. При цьому відповідна заборгованість складається з заборгованості за договором про надання бухгалтерських послуг, заборгованість по заробітній платі на даний час є погашеною у повному обсязі. Щодо решти частини позовних вимог вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, оскільки позивачка пропустила тримісячний строк позовної давності. Крім того, позивачка не довела, що у зв'язку із несвоєчасною виплатою їй моральної шкоди вона зазнала моральних страждань, перебувала на лікуванні. Відповідач - ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація» до судового засідання явку свого представника не забезпечив. Про причини неявки суд не повідомив. Про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. В матеріалах справи наявна заява, згідно з якою директор ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація» посилався на те, що ТОВ не є належним відповідачем у даній справі, оскільки є засновником ДП «Центральна районна аптека №13» та не несе відповідальності за зобов'язаннями дочірніх підприємств, а дочірні підприємства не несуть відповідальності за зобов'язаннями Товариства. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, встановив наступне. 05.10.1992р. [PERSON] була тимчасово прийнята на посаду економіста в Центральну районну аптеку №13, яка з 01.10.2001р. була перейменована в ДП «Центральна районна аптека №13». 07.12.2009р. [PERSON] переведена на посаду бухгалтера ДП «Центральна районна аптека №13»; з 01.06.2011р. - переведена на посаду в.о. головного бухгалтера. Дані обставини підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с.5) та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. Наказом ДП «Центральна районна аптека №13» №ЛС-32 від 31.10.2012р. «Про звільнення за згодою сторін в.о. головного бухгалтера [PERSON]» [PERSON] - в.о. головного бухгалтера ДП ЦРА №13 м.Бахчисарай звільнено з займаної посади з 31.10.2012р. за згодою сторін у відповідності до п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.45). При цьому у вказаному наказі зазначено про необхідність виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 112 календарних днів, з яких 10 календарних днів за період роботи з 05.10.2005р. по 04.10.2006р.; 34 календарних дні за період роботи з 05.10.2006р. по 04.10.2007р.; 34 календарних дні за період роботи з 05.10.2007р. по 04.10.2008р.; 34 календарних дні за період роботи з 05.10.2010р. по 31.10.2011р. [PERSON] ознайомлена з наказом, що підтверджується її особистим підписом (а.с.45). На час звільнення позивачки заборгованість перед нею з заробітної плати складала 14 657,43 грн., про що було зазначено представником відповідача в судовому засіданні та не заперечувалось позивачкою. 03.12.2012р. між ДП «Центральна районна аптека №13» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація» в особі ліквідатора Николаєнко О.К. (Замовник) та [PERSON] (Виконавець) укладений договір №1 про надання бухгалтерських послуг, згідно з умовами якого Замовник дає завдання Виконавцеві, а Виконавець приймає на себе обов'язки надавати Замовникові відповідно до його завдання послуги з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві Замовника за плату (а.с.58-59). Пунктом 2.1 договору встановлено, що за надання послуг Замовник сплачує Виконавцеві 3700 грн. Здавання-приймання наданих послуг оформляється актом прийому-передачі наданих послуг (п.3.1 договору). Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін. Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.5.1 цього Договору та закінчується 29.12.2012р. (п.п.5.1, 5.2 Договору). 29.12.2012р. між сторонами складений акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання послуг, згідно з яким Виконавцем надані відповідні послуги у повному обсязі, а винагорода за виконані роботи передбачена в сумі 3700 грн. (а.с.60). При цьому згідно з розрахунком по оплаті наданих послуг, підписаним обома сторонами, сума до видачі становить 3031,78 грн. (зворотній бік а.с.60). З наданих суду копій видаткових касових ордерів, оригінали яких були оглянуті судом, вбачається, що 15.11.2012р. позивачці виплачено 700 грн. заробітної плати, 27.12.2012р. - 5000 грн., 24.01.2013р. - 2000 грн., 29.01.2013р. 1031,78 грн. та 968,22 грн., 26.03.2013р. - 2000 грн., 23.04.2013р. - 3000 грн. (а.с.48-51). Таким чином, з 15.11.2012р. по 23.04.2013р. [PERSON] виплачена сума у погашення заробітної плати у розмірі 14700 грн., тоді як на час звільнення сума заборгованості з заробітної плати становила 14 657,43 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Враховуючи те, що на час звільнення позивачка не отримала у повному обсязі розрахунок належних їй сум та у повному обсязі заборгованість була погашена лише 23.04.2013р., суд доходить висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути стягнутий за період з 31.10.2012р. (дня звільнення) по 23.04.2013р. (дня фактичного розрахунку). За розрахунком суду відповідна сума середнього заробітку становить 22776,60 грн. При проведенні розрахунку суд виходить з положень Постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. зокрема того, що розмір заробітної плати позивачки за серпень 2012 року склав 2614,46 грн., за вересень 2012 року - 2883,44 грн. (два місяці, що передували звільненню). Кількість відпрацьованих днів за серпень-вересень 2012 року склала 42 дні, тому середня заробітна плата за 1 день становить 130,90 грн. (2614,46 грн. + 2883,44 грн./42 дні). За період з 31.10.2012р. по 23.04.203р. затримка склала 174 дні, тому сума середнього заробітку становить 22776,60 грн. (174 дні х 130,90 грн.). Судом було встановлено, що 31.10.2012р. був робочим днем для [PERSON] Слід зазначити, що відповідно до листа Міністерства охорони здоров'я АР Крим від 18.04.203р. (а.с.6) заборгованість станом на 29.10.2012р. становила 16989,21 грн., на час надання відповіді - 5935 грн. При цьому суд погоджується з посиланнями представника відповідача на те, що в листі, наданому Міністерством охорони здоров'я АР Крим від 18.04.2013р. сума заборгованості в розмірі 5935 грн. була вказана на день надання відповіді, тоді як 23.04.2013р. позивачці була виплачена сума у розмірі 3000 грн. Сума у розмірі 16989,21 грн. включала до себе також суму за договором про надання бухгалтерських послуг, оскільки за поясненнями представника відповідача за даними бухгалтерського обліку перед [PERSON] значиться загально заборгованість з заробітної плати, в тому числі заборгованість за договором про надання бухгалтерських послуг. Даний факт позивачкою не спростований. Сума заборгованості у розмірі 2989,21 грн., що залишилась до сплати, є заборгованістю зі сплати послуг за договором №1 від 03.12.2012р. При цьому позивачкою заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати, наявної на час звільнення позивачки. Позовних вимог щодо стягнення заборгованості з наданих послуг за договором №1 про надання бухгалтерських послуг від 03.12.2012р. позивачкою не заявлялось, що не перешкоджає їй звернутись до суду із відповідним позовом (у разі наявності відповідних підстав). Позивачкою в судовому засіданні підтверджено, що сума заборгованості, яка наявна на даний час, становить саме суму заборгованості за договором про надання бухгалтерських послуг від 03.12.2012р. Таким чином, виходячи з того, що сума заборгованості не була виплачена позивачці при звільненні у повному обсязі, остання фактично погашена 23.04.2013р., позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обгрунтованими та підлягають частковому стягненню за період з дати звільнення по день фактичного розрахунку - 23.04.2013р. В резолютивній частині рішення суми оплати праці суд вказує без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата податків (платежів) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника (п. 6 постанови пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року). Суд не погоджується з посиланнями представника відповідача про пропущення позивачкою строку позовної давності у три місяці, оскільки відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Також суд доходить висновку, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканська компанія «Крим-Фармація» не є належним відповідачем по справі та сума середнього заробітку має бути стягнута саме з ліквідаційної комісії дочірнього підприємства у зв'язку з наступним. У відповідності до статті 104 ЦК України, ст. 59 ГК України юридична особа припиняється в результаті передання свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Згідно зі ст. 33 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.105 ЦК України та ст.60 ГК України учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припиненням юридичної особи (ліквідаційну комісію, ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи. У зв'язку з ліквідацією юридичної особи - Дочірнього підприємства «Центральна районна аптека №13» протоколом №6 загальних зборів учасників ТОВ «РК «Крим-Фармація» (а.с.43-44) створено ліквідаційну комісію. Відповідно до частини третьої статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію, ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи відповідно до цього кодексу. Частиною четвертою статті 105 ЦК України встановлено, що з моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо керування справами юридичної особи. Оскільки ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація» є засновником ДП «Центральна аптека №13», останнє не може нести відповідальність за зобов'язаннями такої юридичної особи. Відповідно ТОВ «Республіканська компанія «Крим-Фармація» не є належним відповідачем по справі та у задоволенні вимог до нього слід відмовити. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., то в обгрунтування останніх позивачка посилалась на те, що вона проходила певне лікування та у зв'язку із невиплатою їй заробітної плати була вимушена шукати та позичати грошові кошти, у зв'язку із чим зазнавала певних моральних страждань. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди» від 31.03.1995р. у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинне бути визначене, у чому складається цей збиток, якими неправомірними діями або бездіяльністю він заподіяний позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір збитку, і якими доказами це підтверджується. Виходячи з принципів розумності та справедливості, а також того, що позивачкою не доведено, що несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до моральних страждань у зв'язку з її перебуванням на лікування, суд доходить висновку, що сума моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є завищеною. На думку суду, достатньою для компенсації моральної шкоди, пов'язаної з несвоєчасною виплатою заробітної плати, буде сума у розмірі 500 грн. Судові витрати суд в порядку ст.88 ЦПК України покладає на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial