Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі судового рішення від 02.11.2011 на праві приватної власності позивачці належить житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки Раковецької сільської ради в даному господарстві зареєстровані: позивачка, її син [PERSON] , онука [PERSON] , племінниця [PERSON] та племінник [PERSON] . Також, довідкою № 832 підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 2017 року фактично не проживають за вказаною адресою. Впродовж останніх років ні з ким із перелічених осіб позивачка не спілкується. Вони не живуть в будинку позивачки, не приймають участі в його утриманні. знатися з реєстраційного обліку в добровільному порядку не бажають, чим порушується право власності позивачки на майно. У зв`язку із реєстрацією відповідачів у будинку позивачки без фактичного проживання позивачці відмовлено в отриманні соціальної допомоги (субсидії). Звернення позивачки до суду із даною позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - є однією із форм захисту власником своїх прав. В судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримують та просять задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судові засідання призначені по справі не з`явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Крім того, про розгляд справи відповідачі повідомлялися через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 13.07.2021 від відповідачів не надходило. Також, відповідачами не подано відзив на позовну заяву. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Копією Витягу про державну реєстрацію прав № 32429157, виданого ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 11.12.2011 доводиться, що [PERSON] на підставі рішення суду/справа № 2-717/11 від 02.11.2011 Городенківського районного суду належить на праві приватної власності житловий будинок по [ADDRESS] . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію : 11.12.2011, реєстраційний номер 35459552, номер запису: 56 в книзі: 1. Довідкою № 831 виданою 05.11.2020 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району підтверджується, що в господарстві в [ADDRESS] зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , 1974 р.н., внука [PERSON] , 1997 р.н., племінниця [PERSON] , 1974 р.н., та син племінниці [PERSON] , 1994 р.н. Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України, статті 156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі N 6-158цс14. Крім того, за змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц. Довідкою № 832, виданою 05.11.2020 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району підтверджується, що в господарстві в [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають з 2017 року: внука [PERSON] , 1997 р.н., племінниця [PERSON] , 1974 р.н., та син племінниці [PERSON] , 1994 р.н. Актами обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 27.05.2021 та 02.06.2021 складених комісією Раковецького старостинського округу Городенківської міської ради в складі старости, діловода та членів громадської ради в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що при обстеженні матеріально побутових умов домогосподарства, розташованого в [ADDRESS] з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб встановлено факт фактичного місця проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З наведеного слідує, що відповідачі фактично не проживають в житловому будинку по [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні та відповідачами не подано належних і допустимих доказів того, що вони з позивачем пов`язані спільним побутом та мають взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі не є членами сім`ї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачем не укладали. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в будинку позивача, хоча зареєстровані в ньому. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Те, що відповідачі фактично не проживаючи в будинку позивачки, зареєстровані в ньому, перешкоджає позивачці належно реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved