Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

24.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що 07.02.1998 року вона та відповідач зареєстрували у виконавчому комітеті Слохинівської сільської ради Старосамбірського району Львівській області шлюб, актовий запис №1, який рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.12.2012 року розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. На даний час їхня старша дочка, [PERSON] є повнолітньою, проте, з вересня 2017 року навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» за спеціальністю «туризм» на контрактній формі навчання. Навчання на денній формі позбавляє змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно себе забезпечувати. Ціна курсу навчання за освітньо - кваліфікаційним рівнем бакалавра становить 48740.00 гривень. Під час навчання дочка винаймає квартиру, а ціни в м.Львів на житло є дуже дорогими. Також значні кошти необхідні для забезпечення освітнього процесу, а саме: підручники, канцелярські товари, одяг і харчування. На забезпечення дитини нормальним, повноцінним, вітамінізованим харчуванням, доглядом, одягом потрібні значні кошти. Вона сама не може в повній мірі забезпечити потреби дочки, тому, що не працює, бо здійснює догляд за молодшою дочкою, адже у неї наявна інвалідність і єдиним видом її доходів є державна соціальна допомога. Вона отримує лише одну соціальну допомогу, а ще змушена лікувати молодшу дочку, та забезпечувати навчання старшої. Спільної згоди щодо утримання дітей їй з відповідачем дійти не вдалося. Відповідач є здоровим чоловіком, тобто він може працювати повний робочий день, отримуючи заробітну плату, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки. Просить стягувати із відповідача аліменти на свою користь, на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2019 року справу передано для розгляду судді Ніточко Л.Й .. Ухвалою судді від 17.05.2019 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено на 12 годину 00 хвилин 13.04.2020 року, однак, по клопотанню сторін справу відкладено на 11 годину 00 хвилин 17.03.2021 року. Наказом від 10.07.2020 року суддю Ніточко Л.Й. відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. № 366/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.. Ухвалою судді від 07.10.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 15 годину 00 хвилин 08.12.2020 року, яке було неодноразово відкладено. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Брона М.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, однак, 07.04.2021 року до суду від адвоката Брони М.В. надійшло клопотання, в якому вона просила розгляд справи проводити без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Артимович А.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.12.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Відповідно до довідки Національного університету «Львівська політехніка» від 21.02.2019 року №476, [PERSON] є студентом ТУ-24, другого курсу, денної форми навчання рівня вищої освіти «бакалавр» Інституту сталого розвитку імені В.Чорновола Національного університету «Львівська політехніка», початок навчання - 01.09.2017 року, закінчує навчання - 30.06.2021 року (а.с.17). Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Слохинівської сільської ради Старосамбірського району Львіівської області №369 від 29.03.2019 року та №268 від 05.03.2019 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] згідно трудової книжки, не працює з 01.12.2005 року по даний час, здійснює догляд за дитиною - інвалідом з дитинства [PERSON] , [INFO] , сім`я складається з 3 осіб: дочка - [PERSON] , [INFO] - студент, та дочка - [PERSON] , [INFO] - учениця Хирівської ЗСШ І-ІІІ ступенів, інвалід з дитинства, колишній чоловік - [PERSON] , [INFO] , протягом 2018 року за місцем реєстрації не перебував (а.с. 14-15). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] відомо, що позивачка [PERSON] має на утриманні дитину-інваліда віком до 18 років та отримує державну соціальну допомогу (а.с.12). Згідно довідки Старосамбірського районного управління соціального захисту населення від 02.04.2019 року №871, [PERSON] отримує допомогу за дитиною з інвалідністю, з жовтня 2018 року по березень 2019 року допомога склала 12222,40 гривні (а.с.16). Договором №105-4 від 08.08.2017 року про надання освітніх послуг вбачається, що [PERSON] , навчається в Національному університеті «Львівська політехніка», денної форми навчання, бакалавр, за спеціальністю «Туризм», термін чинності договору з 01.09.2017 року до 30.06.2021 року, розмір плати за надання освітньої послуги ща весь строк навчання становить 48740.00 гривень, а саме: 1 курс - 10500.00 гривень, 2 курс - 11550.00 гривень, 3 курс - 12710.00 гривень, 4 курс - 13980.00 гривень (а.с.13). [PERSON] вступила на 1 курс денної форми навчання за кошти фізичної особи, укладено договір 105-4 від 08.08.2017 року, згідно з яким [PERSON] здійснила оплату за навчання в наступному розмірі: 08.08.2017 року в сумі 10500,00 гривень, 21.11.2018 року в сумі 5775,00 гривень. Однак, [PERSON] було відраховано з денної форми навчання згідно з наказом 2042 від 18.06.2019 року (а.с.97). 13.12.2019 року між Національним університетом «Львівська політехніка», державної форми власності, підпорядкування Міністерства освіти і науки України в особі ректора Бобала Юрія Ярославовича, що діє на підставі Статуту та [PERSON] укладено Договір №607-19 від 13.12.2019 року про надання освітніх послуг [PERSON] на здійснення підготовки здобувача ступеня вищої освіти бакалавра на заочній формі навчання за спеціальністю «Туризм», загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 30700 гривень (а.с.95 ) Наказом ректора Національного університету «Львівська політехніка» №4854-4-10 від 26.12.2019 року «Про поновлення на навчання на старші курси за кошти фізичної особи інституту сталого розвитку ім.В.Чорновола» - [PERSON] поновлено з 26.12.2019 року студенткою 2-го курсу навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Інституту сталого розвитку ім.В.Чорновола за спеціальністю «Туризм» заочної форми навчання в групу ТУ-21з за кошти фізичної особи як таку, що була відрахована з Національного університету «Львівська політехніка» за невиконання індивідуального навчального плану та порушення умов договору про платні послуги. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу. Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 200 цього ж Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку/доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу , при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є рівні у своїх правах. Відповідно до п.2, п. 3.1 та п.3.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі N 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що "обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)". Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах від 01.11.2020 року відповідач сплачував аліменти на утримання дітей у розмір 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Заборгованість по аліментах відповідача станом на листопад 2020 року становить лише 650,44 гривень. До суду з позовом про зменшення розміру аліментів [PERSON] не звертався, доказів свого скрутного матеріального становища суду не надав. Отже, на підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач з позивачкою розлучений, проживає окремо від неї, позивач має на утриманні дитину-інваліда, повнолітня дочка сторін проживає з матір`ю та знаходиться на повному її матеріальному утриманні, навчається в Національному університеті «Львівська політехніка», бакалавр, за спеціальністю «Туризм», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, враховуючи стан здоров`я відповідача, який є працездатним, матеріальне становище позивача та відповідача (судом не було здобуто доказів про наявність у них рухомого та нерухомого майна), суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , щомісячно, на час її навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», за спеціальністю «Туризм» в розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 24.04.2019 року до [INFO] , та з 26.12.2019 року до припинення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 24.04.2019 року, аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають стягненню з цієї дати. В порядку, визначеному п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами, суд враховує положення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10. Так згідно п. 36 даного Пленуму вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Таким чином, враховуючи, частковість задоволення позовних вимог [PERSON] , особливості їх формулювання, у зв`язку з чим вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, у зв`язку з неможливістю складення чіткої математичної пропорції, те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні із даним позовом до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави половину розміру судового збору, який підлягав сплаті при зверненні із даним позовом до суду та від сплати якого був звільнений позивач, а саме: 384,20 гривні (768,40 гривень : 2).

Outcome: partial