Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

09.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.03.2011р. сторони по справі уклали кредитний договір № 002-03540-110311. Відповідно до п. 1.2. [PERSON] позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № 26256904406576 в національній валюті України гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного [PERSON]. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного [PERSON] встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000 грн. [PERSON] самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. У відповідності до [PERSON], держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі погашення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або Овердрафтом. Також, відповідно до п. 3.4 Держатель доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів. Відповідач станом на 19.05.2015р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 22755.73 грн., на підставі чого просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 22755.73 грн., яка складається з: тіла кредиту 12058.41 грн., простроченого тіла кредиту 3780.30 грн., заборгованості за відсотками 6917.02 грн. Всі судові витрати по справі покласти на відповідача. Розглядати справу без присутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Вказавши в позовній заяві про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечу. Також представник позивача надав заяву в якій зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю (а.с.32, 45; 57). Відповідачка в судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що вона дійсно отримувала кредит на лікування доньки, та деякий час виконувала умови договору та здійснювала платежі. В подальшому її стан здоровя значно погіршився, вона вимушена була звільнитися. На даний час вона не працює, хворіє та більша частина пенсії витрачається на придбання ліків. Вимоги від банку про дострокове повернення кредиту вона не отримувала. Просить зменшити суму штрафних санкцій та розстрочити сплату заборгованості по кредитному договору строком на два роки. Представник відповідача в судове засідання зявився позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що банком не надано доказів надання відповідачці кредиту. Вважає, що відсотки за користування кредитом, які нараховані позивачем, по суті є штрафними санкціями, тому просить відмовити в задоволення цих вимог, оскільки відсутня вина відповідачки в невиконанні зобовязань в частині здійснення платежів по договору. Також просив розстрочити виконання рішення на два роки звязку з тяжким майновим станом відповідачки. Суд, заслухавши представника відповідачки, відповідачку, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 11.03.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 002-03540-110311, відповідно до п. 1.2. якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № 26256904406576 в національній валюті України гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування відповідача на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний тарифи та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Згідно з п. 1.3 [PERSON] надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000 грн. Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії та/або загальний розмір Кредитної лінії, при цьому Сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до [PERSON] про зміну ліміту Кредитної лінії Сторонами не складається. Держатель Картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах (п.3.6 [PERSON]). Пунктом 5.1 [PERSON] передбачено, що Держатель засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обовязковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього [PERSON](а.с. 3-4). Відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Класичний», які також підписані відповідачкою, частка обовязкового погашення тіла кредиту складає 5% від суми використаних коштів станом на день Розрахунку; Держатель зобовязаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді Обовязкового мінімального платежу (ОМП);ОМП складається із частки обовязкового (ОМП) погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.4.1), плати за обслуговування (тариф 1.5), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.4.3), тариф за прострочену заборгованість (тариф 3.1) та суми заборгованостей з минули періодів. Відсоткова ставка за користування кредитною лінією встановлена в розмірі 14,99% (зворотній бік а.с. 4). Надання позивачем відповідачці кредитних коштів підтвердила відповідачка в судовому засіданні, тому ця обставина не підлягає доведенню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Починаючи з червня 2014 року відповідачка припинила здійснення платежів по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредиту, в звязку з чим, за розрахунками позивача, станом на 19.05.2014 року за відповідачкою утворилася заборгованість на загальну суму 22755.73 грн., яка складається з: тіла кредиту 12058.41 грн., простроченого тіла кредиту 3780.30 грн., заборгованості за відсотками 6917.02 грн. (а.с. 6). В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобовязання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається із розрахунку ціни позову, заборгованість відповідача почала утворюватися з 01.07.2014р. та сума простроченої заборгованості за кредитом (несплата чергових платежів) за період з 01.07.2014р. по 18.05.2015р. складає 3780, 30 грн., заборгованість по сплаті відсотків за цей же період складає 1995,25грн. (а.с. 6). Доказів погашення відповідачем вищезазначеної заборгованості по кредиту суду не надано. Отже, з відповідача підлягають стягненню 3780, 30 грн.- заборгованість за кредитом, та 1995,25грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього 5775 грн. 55 коп.. та в цій частині позов підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача кредиту у сумі 12058 грн. 41 коп., виходячи з наступного. Згідно з п. 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011№ 15-рп/2011, в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, враховуючи, що позивач є фінансовою установою та надав кредит відповідачу на придбання продукції на потреби, які не повязані з здійсненням підприємницької діяльності, то Договір № 002-03540-110311від 11.03.2011р., укладений між позивачем та відповідачем є договором про надання споживчого кредиту, відповідно, на правовідносини, що виникають під час виконання договору, розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Тарифами на обслуговування платіжних карток передбачено обовязок відповідача повертати кредит щомісячно в розмірі 5% від суми використаних коштів. Отже умовам договору передбачено повернення кредиту частками. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із вищенаведених норм випливає, що обовязок дострокового повернення кредиту виникає у відповідачів з дня отримання ними вимоги позивача про дострокове повернення кредиту, та строк повернення кредиту в повному обсязі складає тридцять календарних днів з дня отримання такої вимоги. Проте позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідача та отримання ним вимоги про дострокове повернення кредиту, відповідно не настав строк для дострокового повернення кредиту відповідачем, тому вимога про стягнення залишку кредиту у сумі 12058 грн. 41 коп. є передчасною та задоволенню не підлягає. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 4921,7 грн., з огляду на таке. Відповідно до ціни позову. Позивач нарахував відповідачеві відсотки за користування кредитом за період з 02.02.2015р. по 27.02.2015р. в сумі 521 грн. 68 коп., які відповідачка не сплатила; за наступний період - з 02.02.2015р. по 27.02.2015р. позивачем нараховане 506 грн. 22 коп.,при цьому зазначена сума простроченої заборгованості на початок періоду в розмірі 5443 грн. 45 коп. Отже сума заборгованості на кінець попереднього періоду (521 грн. 68 коп.) не співпадає з заборгованістю на початок наступного періоду (5443 грн. 45 коп.). В порушення ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, позивачем не наданий розрахунок та не доведено наявність заборгованості по сплаті відсотків за період з 29.02.2012р. до 30.01.2015г. на загальну суму 4921,7 грн. За такими обставинами позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 4921,7 грн. задоволенню не підлягають. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що відсотки за користування кредитом є за своєю правовою суттю штрафними санкціями та їх сума може бути зменшена за рішенням суду, з огляду на наступне. Із аналізу ст. 1054 ЦК України випливає що, відсотки є винагородою банку за надання кредиту, тобто платою за користування грошима та відноситься до основного зобовязання в кредитних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 27 Постанови N 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідачка та її представник звернулися до суду зі заявою про надання розстрочки виконання рішення суду строком на два роки, посилаючись на край важкий фінансовій стан та погіршення стану здоровя. Судом встановлено, що відповідачка хворіє на ряд хронічних захворювань (а.с. 66), що вимушує її витрачати значні кошт на ліки та позбавляє її можливості працевлаштуватися та поприщити своє матеріальне становище. Відповідачка є пенсіонеркою та отримує пенсію у сумі 1847,95 грн. на місяць (а.с.63) Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-КИ №497879, виданого 13.03.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції, дочка позивачки померла 12 березня 2013 року (а.с.62). Отже у відповідачки відсутні особи, які за законом мають надавати матеріальну допомогу відповідачці. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що погіршення платоспроможності є наслідком збігу певних обставин, на які відповідачка не мала можливості вплинути (хвороба відповідачки, смерть доньки,) тому суд задовольняє клопотання відповідачки про надання розстрочки виконання рішення строком на 24 (двадцять чотири) місяця, а саме рівними платежами по 240,65 грн. щомісячно на протязі двадцяти трьох місяців, та 240 грн. 60 коп. в останній місяць розстрочки, починаючи з місяця в якому рішення набирає законної сили. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а його позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме в сумі 337 (триста тридцять сім) грн. 63 коп.

Outcome: partial