Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

11 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відділення № 119 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБіБанк»), посилаючись на те, що 19 жовтня 2012 року він уклав з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі головного експерта відділення № 119 вказаного банку Мінченко Т.М. договір банківського вкладу № 446356/2012. 24 квітня 2014 року він звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу та сплатити йому у день розірвання договору - 28 травня 2014 року вклад в сумі 1625,16 євро, а також нараховані і несплачені проценти шляхом перерахування на його вкладний рахунок № [NUMBER], відкритий у цьому відділенні. Банк відмовив у розірванні договору, причин не повідомив, хоча він просив про це у письмовому зверненні до банку 4 червня 2014 року. Посилався на те, що дії банку суперечать чинному законодавству і порушують його право вільно розпоряджатись коштами, що знаходяться на банківському рахунку, оскільки банк не виконав його вимогу про закриття рахунку, чим заподіяв і моральну шкоду. Відмова банку достроково повернути йому депозитні кошти спричинила моральні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Впродовж останніх місяців він і його сім'я знаходиться в скрутному майновому стані, порушився попередній уклад сімейного життя, внаслідок матеріальних проблем та хвилювань почали виникати сварки, яких раніше не було. Він вимушений витрачати вільний час на відновлення порушеного права, не може забезпечити належний догляд та умови життя своїй родині. Просив достроково розірвати договір № 446356/2012 банківського вкладу від 19 жовтня 2012 року та стягнути з відповідача 1625,16 євро, що становить еквівалент 25871, 4 гр., депозитного вкладу з нарахованими згідно умов договору відсотками в сумі 19,36 центів - в еквіваленті 308, 19 гр. та на відшкодування моральної шкоди 5000 гр. (а.с.2-4). 7 серпня 2014 року за заявою позивача суд залучив у якості співвідповідача юридичну особу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (а.с. 17, 18). 10 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог - просив розірвати договір банківського вкладу, стягнути з відповідача суму банківського вкладу - 1625,16 євро та на відшкодування моральної шкоди 5000 гр. (а.с. 37). Представник відповідача, будучи сповіщеним про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позов, посилаючись на те, що позивач не дотримався Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБіБанк», а тому договір банківського вкладу не розірваний і його дію не припинено (а.с. 33-34). Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2012 року між позивачем [PERSON] як вкладником і ПАТ «ВіЕйБіБанк» в особі працівника відділення № 119 банку на підставі Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБіБанк» укладено письмовий договір банківського вкладу «Зростаючий» № 446356/2012, згідно якого: 1.1. Предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Зростаючий» в євро на строк шість місяців з дня укладення договору з капіталізацією процентів по закінченні строку дії вкладу. Для обліку вкладу банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № [NUMBER]. 1.2. Банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER] - Рахунок - кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії. 1.3. Сума початкового вкладу 1000 євро. 1.4. Мінімальна сума вкладу - 100 євро. 1.5. Стандартна ставка за вкладом становить 9,75 процентів річних та діє протягом першого розрахункового періоду (місяця) вкладу та протягом розрахункового періоду (місяця), наступного за розрахунковим періодом (місяцем), в якому вклад не поповнено. 1.7. Дата вимоги вкладником вкладу - 19 квітня 2013 року. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення договору. Умови пролонгації вкладу для кожного окремого депозитного рахунку оголошені на сайті банку. 2.4. Порядок припинення договору та закриття рахунку визначається Правилами (а.с.6). 28 квітня 2014 року позивач звернувся з заявою до начальника відділення № 119 банку з заявою про дострокове - 28 травня 2014 року - розірвання договору банківського вкладу «Зростаючий» №446356/2012 та з проханням сплатити йому 1625, 16 євро вкладу і нарахованих, але не виплачених процентів, шляхом перерахування на його вкладний рахунок № [NUMBER] за вкладом на вимогу «Для виплат», який відкрито в даному відділенні. Вказаною заявою позивач засвідчив свій намір припинити дію договору та достроково розірвати його, підтвердив, що ознайомлений з умовами нарахування доходу на вклад у зв'язку з неповним строком його зберігання та на умовах банківського вкладу з розрахунку 1 % річних за діючою в банку процедурою, доручив банку при достроковому розірванні договору банківського вкладу в день розірвання договору списати з вказаної суми вкладу комісію за дострокове закриття вкладу згідно з діючими тарифами банку. Працівник банку зробив відмітку на заяві про те, що отримав її 28 квітня 2014 року, датою видачі/перерахування залишку вкладу і процентів за ним зазначив 28 травня 2014 року (а.с. 8). Доказів задоволення заяви позивача та перерахування депозитних коштів на його вкладний рахунок, наявності законних підстав для відмови у достроковому поверненні суми вкладу банк суду не надав, факт укладення договору та отримання коштів від позивача в початковій сумі 1000 євро на депозитний вклад не оспорив. 4 червня 2014 року позивач звернувся до банку з заявою про повідомлення про розірвання договору та перерахування йому коштів на його вкладний рахунок, якщо це не зроблено - вказати причини відмови (а.с. 9-10). З витягу з вкладного рахунку по договору банківського вкладу за період з 19 квітня 2013 року по 17 березня 2014 року вбачається, що строком дії вкладу з врахуванням пролонгації є 19 квітня 2013 року - 19 жовтня 2014 року. Банк 19 квітня 2014 року здійснив операцію по переносу основної суми вкладу на новий вклад - 1535,17 євро, за період з 19 квітня 2013 року по 18 жовтня 2013 року нараховано 34,06 процентів, всього сума вкладу склала 1569,23 євро (а.с. 7). З довідки про рух по особовому рахунку за період з 19 квітня 2013 року по 27 серпня 2014 року вбачається, що банк додатково нарахував позивачеві 22 квітня 2014 року 55, 93 євро процентів, і загальна сума вкладу склала 1625,16 євро (а.с.33). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на встановлені судом обставини справи та зміст наведених положень закону, банк був зобов'язаний повернути позивачеві депозитні кошти у визначений строк - 28 травня 2014 року, проте у вказаний в заяві позивача строк на його вимогу кошти не повернув. Банк не повернув кошти позивачеві і на час розгляду справи судом, чим порушив свої грошові зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 3 ЦПК України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачають право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 1 ст. 20 ЦК України передбачає, що право на захист особа здійснює на власний розсуд. Належним способом захисту порушеного права позивача в зв'язку з стягненням на його користь депозитного вкладу, вираженого у євро, буде застосування курсу євро до гривні станом на час розгляду справи судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що договір банківського вкладу, укладений між сторонами підлягає розірванню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти в сумі 1625,16 євро, що еквівалентно 27157,08 гривень за курсом гривні до долара, встановленим Національним Банком України станом на час розгляду справи судом - 10 вересня 2014 року - 1:16,710405. Вказана сума підлягає стягненню з ПАТ «ВіЕйБіБанк», оскільки, згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України, відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а договір укладено саме з цією установою, тому вимоги до відділення задоволенню не підлягають. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, банк не надав доказів наявності підстав для невиконання вимоги позивача про дострокове розірвання договору та повернення депозитних коштів. Посилання банку на те, що позивач не дотримався умов договору, а тому договір діє і підстави для повернення коштів відсутні, є безпідставними. З заяви позивача до банку вбачається намір позивача розірвати договірні відносини та отримати кошти з депозитного рахунку, і банк не довів невідповідності дій позивача пунктам 2.1, 2.3 договору (а.с.33-34). В той же час вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними. З врахуванням положень ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; ст. 611 ЦК України, яка передбачає правові наслідки порушення зобов'язання, встановлені договором або законом, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Не довів позивач належними доказами і факту заподіяння йому моральної шкоди. Тому враховуючи наведене, а також те, що договором строкового банківського вкладу не було передбачено відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про безпідставність вимог в цій частині, тому в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди належить відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 271,57 гривень. На підставі ст.ст. 631, 1058, 1060, 1066, 1075 ЦК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 80, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: partial