Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Представник [PERSON]-[PERSON] звернулася до суду з заявою, в котрій просила переглянути рішення Яготинського районного суду Київської області від 3 серпня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, в зв"язку з нововиявленими обставинами. В судовому засіданні представник заявника вточнив заяву та просив переглянути рішення на підставі п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України. Мотивуючи підстави перегляду заяви, представник зазначив наступне. 3 серпня 2012 року Яготинським районним судом було ухвалено заочне рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Під час розгляду даної справи [PERSON] не було і не могло бути відомо тих істотних для справи обставин, що його колишня дружина незаконно приватизувала будинок [ADDRESS] лише на себе, утаївши під час приватизації, що він був членом її сім"ї та постійно проживав у будинку разом із нею, був зареєстрований за вказаною адресою. Про зазначені обставини [PERSON] дізнався лише у 2012 році з рішення суду. З цього приводу він звернувся до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на будинок та про визнання права власності на ? частину спірного будинку. Рішенням Яготинського районного суду від 2 жовтня 2013 року, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 5 листопада 2013 року було скасовано розпорядження органу приватизації, визнано недійсним свідоцтво про право власності, а в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено, оскільки єдиною правовою підставою для набуття [PERSON] права власності є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». Реалізувати своє право на приватизацію житла на даний час він не може, так як рішенням Яготинського районного суду від 3 серпня 2012 року останній був визнаний таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Вважаючи себе співвласником будинку під час розгляду вказаної справи, він вважав, що не може бути позбавлений права користування будинком. Позивачка не мала законних підстав для звернення до суду з таким позовом тому, що на праві власності за законом їй належала лише ? частина будинку. [PERSON] в судовому засіданні просила не скасовувати рішення Яготинського районного суду від 3 серпня 2012 року, оскільки вважає, що вона є єдиним законним власником будинку, [PERSON] в будинку не проживає, вивіз звідти все майно. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. В силу п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв"язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 2 жовтня 2013 року визнано частково недійсним розпорядження органу приватизації ТОВ "Агрофірми "Дружба" № 48 від 02.08.2000 року про приватизацію житлового будинку по [ADDRESS] видане на ім'я [PERSON], визнано частково недійсним свідоцтво про право власності від 15.09.2000 року, видане на ім'я [PERSON], зареєстроване в книзі №18 за реєстровим номером 23 від 27.10.2000 року. Визнано за [PERSON] право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Київської області рішення Яготинського районного суду від 02.10.2013 року в частині визнання за ним права власності на частину будинку було скасоване, в іншій частині залишено без змін. Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що [PERSON] на час приватизації мав постійне місце проживання у [ADDRESS]. [PERSON], приватизувавши житло одноособово, порушила права свого чоловіка [PERSON], передбачені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Підставою для визнання недійсними правовстановлюючих документів послугували ті обставини, що орган приватизації, в порушення вимог закону, передав будинок у власність [PERSON] без згоди іншого подружжя, який постійно проживав на той час у спірному будинку. [PERSON] приховала, що право на приватизацію будинку мав також її чоловік [PERSON] Останній про порушення свого права дізнався у 2012 році, після вирішення справи за позовом [PERSON] до нього про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В силу ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доведенню. В задоволенні вимог про визнання права власності за [PERSON] судом було відмовлено, оскільки єдиною правовою підставою для набуття ним права власності є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». На даний час [PERSON] не має можливості скористатись правом на приватизацію, так як рішенням Яготинського районного суду від 3 серпня 2012 року він визнаний таким, що втратив право на користування спірним будинком. Саме на підставі вищезазначених правовстановлюючих документів, які були в подальшому частково скасовані, [PERSON] звернулася у 2012 році до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, хоча набула права власності на весь будинок незаконно. В силу ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливає місце проживання власника та місце знаходження його майна. Позивач вважав себе співвласником спірного будинку, а тому був впевнений, що його неможливо позбавити права користування будинком, в зв'язку з чим він також вважав за можливе залишати цей будинок і тимчасово проживати у іншому місці. [PERSON], скористувавшись необізнаністю свого колишнього чоловіка, звернулась до суду, як власниця всього будинку, з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 107 ЖК України, оскільки він, будучи членом сім"ї власника вибув на інше місце проживання і припинив внаслідок цього сімейні стосунки із нею. За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для скасування рішення Яготинського районного суду від 3 серпня 2012 року, для перегляду справи за нововиявленими обставинами та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, суд вважає, що обставини зазначені [PERSON] є істотними для справи, вони існували на момент ухвалення рішення судом, не були та не могли бути відомі [PERSON] на час розгляду справи. Встановлення цих обставин під час розгляду справи було б безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, так як [PERSON] не мала законного права ставить вимоги про визнання [PERSON] втратившим право на користування будинком, який не був поділений в натурі, не будучи законною власницею всього будинку.

Outcome: dismissed