Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту Позивач) звернувся в суд з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 28.01.2016 року водій Військової частини № [NUMBER] (надалі по тексту Відповідач) [PERSON] (надалі по тексту Третя особа), керуючи належним Відповідачу автомобілем УАЗ 31519, держаний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на червоне світло світлофору, здійснив на перехресті вул. Кутузова - бул. Лесі Українки в м. Києві ДТП, внаслідок чого пошкоджено належний Позивачу та його дружині [PERSON] автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак [NUMBER] , який за експертним висновком № 609 від 19.02.2016 року відновленню не підлягає. Вартість причинених збитків становить 314 069,45 грн. В салоні Позивач та його дружина перебували разом. Автомобілем керувала дружина Позивача. В результаті ДТП [PERSON] отримала численні синці, забої та нервовий стрес. Позивач отримав незначні пошкодження, але сильний нервовий стрес. Від госпіталізації відмовились. Позивач та його дружина працюють лікарями у медичному центрі, [PERSON] після ДТП отримала лікування за місцем роботи, у зв`язку з чим понесені значні витрати на придбання дорогих ліків іноземного виробництва. Право власності Позивача на автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак [NUMBER] піддержується технічним паспортом № [NUMBER] , виданого 22.04.2009 року ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві. Як зазначає Позивач в своєму Позові, факт вини Третьої особи безперечно підтверджується із офіційно отриманих відеозаписів з камер відео спостереження, його відео регістратора, численними свідками, оприлюдненою в той же день інформацією в Інтернеті, а також висновком слідчого Печерського РУ НП у м. Києві від 19.02.2016 року. яким визнано вину [PERSON] і відсутність складу злочину, протоколом управління патрульної поліції у м. Києві від 19.03.2016 року про адміністративне\~ правопорушення, постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2016 року. Після набрання постановою Печерського районного суду м. Києва від13.05.2016 року законної сили Відповідача, як з власної ініціативи так і після отримання від Позивача письмового звернення добровільно не відшкодував спричинені матеріальні збитки. Тривалий час, а саме з 28.01.2016 року по 23.07.2016 року Позивач та його дружина вимушені були частково користуватися громадським транспортом, але більше всього послугами таксі через зайнятість, необхідність рано приїжджати на роботу та пізно повертатися до додому., що викликало суттєві незручності та витрати , а саме у розмірі 6 199 грн. Оскільки Позивачу та його дружині не було одразу відшкодовано збитки протягом півроку, вони не мали фінансової можливості навіть придбати новий автомобіль в кредит. Тому вони придбали новий автомобіль за договором купівлі-продажу з відстрочкою платежів на три роки, з виплатою за цей час процентів за кредит в розмірі 144 619, 57 грн., що буде вкрай негативно впливати на їх фінансовий стан ще у наступні роки. У відновлення порушеного права Позивач поніс витрати на вартість експертизи в розмірі 1 176 грн., за отримання офіційних записів з відеокамер 594 грн., за отримання довідки щодо роботи світлофору в сумі 475 грн., загальну вартість процентів за кредит нового автомобілю в сумі 144 619, 57 грн., витрати на таксі 6 199 грн. Таким чином, на думку Позивача, сума спричинених матеріальних збитків, підтверджених документально, складає 417 132 грн. 82 коп. Також Позивач просить стягнути з Відповідача 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні Позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. 3-тя особа\~ в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся. Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що\~ 28.01.2016 року водій Військової частини № [NUMBER] (надалі по тексту Відповідач) [PERSON] (надалі по тексту Третя особа), керуючи належним Відповідачу автомобілем УАЗ 31519, держаний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на червоне світло світлофору, здійснив на перехресті вул. Кутузова - бул. Лесі Українки в м. Києві ДТП, внаслідок чого пошкоджено належний Позивачу та його дружині [PERSON] автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року [PERSON] винним\~ у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.36). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2016 року постанову Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року\~ залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення (а.с.а.с. 37-42). Відповідно до ст.61 ч.4\~ ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Право власності Позивача на автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак [NUMBER] піддержується технічним паспортом № [NUMBER] , виданого 22.04.2009 року ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві(а.с.10). Згідно висновку експертного дослідження\~ № 609 від 19.02.2016 року автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак [NUMBER] відновленню не підлягає, вартість спричинених збитків становить 314 069, 25 грн. (а.с.а.с. 11-28). 19.07.2016 року Позивачем отримано від страхової компанії «Граве Україна» страхову компенсацію у розмірі 50 000 грн. Таким чином, з урахуванням висновку експерта, залишок суми збитків за пошкоджений автомобіль складає 264 069, 25 грн. Судом встановлено, що 19.07.2016 року Позивачем отримано від страхової компанії «Граве Україна» (за місцем страхування автотранспорту військової частини) страхову компенсацію у розмірі 50 000 грн. Таким чином, з урахуванням висновку експерта, залишок суми збитків за пошкоджений автомобіль складає 264 069, 25 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України\~ особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром\~ шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом , іншим об`єктом, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.16 Постанови пленуму № 4 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті\~ 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Як зазначає Позивач в своєму Позові, факт вини Третьої особи безперечно підтверджується із офіційно отриманих відеозаписів з камер відео спостереження, його відео регістратора, численними свідками, оприлюдненою в той же день інформацією в Інтернеті, а також висновком слідчого Печерського РУ НП у м. Києві від 19.02.2016 року, яким визнано вину [PERSON] і відсутність складу злочину, протоколом управління патрульної поліції у м. Києві від 19.03.2016 року про адміністративне\~ правопорушення, постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2016 року. Після набрання постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року законної сили Відповідача, як з власної ініціативи так і після отримання від Позивача письмового звернення добровільно не відшкодував спричинені матеріальні збитки (а.с.а.с. 50-51). Тривалий час, а саме з 28.01.2016 року по 23.07.2016 року Позивач та його дружина вимушені були частково користуватися громадським транспортом, але більше всього послугами таксі через зайнятість, необхідність рано приїжджати на роботу та пізно повертатися до додому., що викликало суттєві незручності та витрати , а саме у розмірі 6 199 грн. (а.с.а.с.43-49). Оскільки Позивачу та його дружині не було одразу відшкодовано збитки протягом півроку, вони не мали фінансової можливості навіть придбати новий автомобіль в кредит. Тому вони придбали новий автомобіль за договором купівлі-продажу з відстрочкою платежів на три роки, з виплатою за цей час процентів за кредит в розмірі 144 619, 57 грн., що буде вкрай негативно впливати на їх фінансовий стан ще у наступні роки (а.с.а.с.52-62). У відновлення порушеного права Позивач поніс витрати на вартість експертизи в розмірі 1 176 грн. (а.с.а.с.29-30), за отримання офіційних записів з відеокамер 594 грн. (а.с.а.с.33-34), за отримання довідки щодо роботи світлофору в сумі 475 (а.с.31) грн., загальну вартість процентів за кредит нового автомобілю в сумі 144 619, 57 грн., витрати на таксі 6 199 грн. Таким чином, на думку Позивача, сума спричинених матеріальних збитків, підтверджених документально, складає 417 132 грн. 82 коп. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, Позивачем подані належні докази щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди тільки в розмірі 264 069 грн. 25 коп. Тому, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог на суму 264 069 грн. 25 коп., а в іншій частині слід відмовити. Також, Позивач просить стягнути з Відповідача 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки доказів та розрахунків в обґрунтування моральної шкоди в розмірі\~ 10 000 грн. позивачем [PERSON] \~ не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~ стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі\~ 5 549, 33 грн.

Outcome: partial