Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності по ? частині домоволодіннь, що розташовані за адресою: [ADDRESS], як співвласниками майна колишнього колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог, позивачі посилаються на те, що станом на 01 липня 1990 року [PERSON] та [PERSON] проживали [ADDRESS] та були співвласниками вказаного домоволодіння в рівних частках. Юридично своє право власності на вище зазначені домоволодіння вони не оформили, а саме не виготовили технічної документації та не зареєстрували право власності на житловий і господарський будинки в бюро технічної інвентаризації, як цього вимагає чинне законодавство України. В реєстраційній службі їм відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на домоволодіння, оскільки відсутній правоустановчий документ на земельну ділянку на якій побудованні дані будинки. З 01 січня 2013 року введено нові правила реєстрації нерухомого майна , а тому отримати документ на право власності в адміністративному порядку неможуть, просять суд визнати за ними право власності по ? частині домоволодіннь, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач - представник виконавчого комітету Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, на адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить розглядати справу в його відсутності . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, письмові пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З довідки виконавчого комітету Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №82 від 04 березня 2014 року вбачається , що станом на 01 липня 1990 року в домоволодінні по [ADDRESS] проживали [PERSON], [PERSON], господарство належало до категорії " колгоспні двори ". В ст. 123 ЦК України 1963 року зазначено , що розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року , кожен із членів даного двору був власником 1/2 частки в домоволодінні по [ADDRESS] . Із довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №10 від 04 березня 2014 року вбачається, що реєстрація права власності на домоволодіння [ADDRESS] не проводилась. Із довідки комунального підприємства "Архітектурно-планувальне бюро" № 02-9 від 03 березня 2014 року вбачається, що документація на житловий та господарські будинки, які знаходяться по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] , [PERSON] в архіві архітектурно-планувального бюро відсутня. При обстежені на місці встановлено, що житловий та господарські будинки побудовані без порушень будівельних норм . Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських споруд становить 39 819,00 грн. Відповідно до довідки №10 від 04 березня 2014 року, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації дане домоволодіння складається із декількох будівель, які мають такі технічні характеристики: житловий будинок, загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м. ; літня кухня, площею 15,5 кв.м; стодола, площею 25,6 кв.м.; шопа, площею 12,1 кв.м.; стайня, площею 7,4 кв.м. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Частиною першою статті 182 ЦК України встановлено , що право власності та інші речові права на нерухомі речі , обмеження цих прав , їх виникнення , перехід і припинення підлягають державній реєстрації . Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Відповідно до п.26-27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована , не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб , а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved