Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, та просить суд визнати недійсними пункти 8.4, 8.5 Умов страхування до страхового полісу ПАТ "Страхова група "ТАС" MONA E № 38/27 - 201676. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.11.2012 року він придбав страховий поліс ПАТ "Страхова група "ТАС" MONA E № 38/27 - 201676, строк дії якого з 01.02.2013 року по 01.03.2013 року. Вважає, що пункти 8.4, 8.5 Умов страхування до страхового полісу не відповідають вимогам чинного законодавства і мають бути визнані недійсними, оскільки вони є несправедливими та не відповідають принципу добросовісності. В судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того пояснив, що підставою укладення договору добровільного страхування була туристична поїздка [PERSON] до Австрії. Під час катання на лижах з ним стався страховий випадок, зокрема він отримав травму ноги у виді розриву зв"язок колінного суглобу зі зміщенням. Його відразу було доставлено до лікарні за проведено операцію. Після цього він відразу повідомив представника страхової компанії про подію та виконав усі вимоги правил добровільного страхування , але йому було відшкодовано лише 150 доларів США. Фактично після отримання травми він не мав можливості погодити зі страховою компанієм факт звернення до медичного закладу, оскільки перебував у тяжкому стані. Тому вважає п.п.8.4, 8.5 Умов страхування несправедливими та такими, що порушують його права споживача. У зв"язку з цим він не отримав очікуваного результату від договору. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав заперечення на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у ньому. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані ним докази, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1, 4 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім'я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім'я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф; строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін. Судом встановлено, що дійсно 9 листопада 2012 року між позивачем [PERSON] і ПАТ "Страхова група "ТАС" укладено договір страхування MONA Е № 38/27 - 201676, строком дії з 01 лютого 2013 року по 01 березня 2013 року, що підтверджується його копією. Відповідно до п. 8.4 Умов страхування страховик відшкодовує вартість медичних та інших послуг, передбачених цими Умовами страхування, за умови погодження ним або Асистансом факту звернення Страхувальника (Застрахованої особи) до медичного закладу або спеціалізованої особи, чи за рішенням Страховика конкретно по кожному страховому випадку. Відповідно до п. 8.5 Умов страхування розмір страхового відшкодування у разі відсутності погодження Страховиком або Асистансом Страхувальнику (Застрахованій особі) про факт звернення до медичного закладу (спеціалізованої особи) складає 150 доларів США в сумі грошового еквіваленту. Так, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (у даному випадку це послуги), що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача у будь-якому разі вважаються порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Умови визнання правочину недійсним містяться в ст. 215 ЦК України та ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Як на підставу недійсності договору добровільного страхування від 09.11.2012 року, представник позивача в судовому засіданні посилався на ту обставину, що такий договір був укладений, оскільки це було умовою туристичної поїздки до Австрії , а так як [PERSON] не отримав очікуваного результату за договором він вважає його умови несправедливими. Представником позовача не надано суду жодних доказів на підтвердження неможливості погодити зі страховиком факту звернення до медичного закладу, як це передбачено умовами договору, хоча судом було роз"яснено обов"язок надання доказів та про наслідки їх неподання. Саме з цих підстав суд не приймає до уваги висновок спеціаліста лінгвістичного дослідження від 04.08.2015 року. Крім того даний доказ було надано суду після початку розгляду справи по суті без зазначення будь-яких поважних причин його ненадання до початку розгляду справи по суті. Враховуючи, що ні позивач у позовній заяві, ні його представник в судовому засіданні не навели даних і, відповідно, доказів на їх підтвердження про відсутність у споживача достовірної та доступної інформації щодо умов договору добровільного страхування та про несправедливість його умов , а також судом не були встановлені інші, передбачені ст. 215 ЦК та ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» обставини, які могли бути підставою для визнання п.п. 8.4, 8.4 вказаного договору недійсним, у суду не має законних підстав задовольняти позов. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: dismissed