Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив: - визнати незаконним наказ Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" №53/опоп від 11.08.2016 року про розірвання трудового договору між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський трубний завод"; - скасувати наказ Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" №53/опоп від 11.08.2016 року про розірвання трудового договору між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський трубний завод"; - визнати незаконними накази №103/Н від 10.08.2016 року та №104/Н від 10.08.2016 року Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" про притягнення\~[PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани; - поновити [PERSON] на посаді вальцювальника четвертого розряду стану холодного прокату труб трубоволочильного цеху-2 Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод"; - стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 12.08.2016 року до дня поновлення на роботі; - допустити негайне виконання рішення в частині\~поновлення на роботі [PERSON] на роботі та стягнення на його користь однієї місячної заробітної плати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 14.02.2011 року його було прийнято на роботу до ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» на посаду вальцювальника 3-розряду трубного відділення №2 трубоволочильного цеху, яке з 01.01.2012 року перейменоване у «Трубоволочильний Цех 2». 01 грудня 2011 року йому присвоєно 4 розряд вальцювальника стану холодного прокату труб. Наказом Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» №53/опоп від 11.08.2016 року його було звільнено з посади з 11 серпня 2016 року на підставі п.3\~ст.40 КЗпП України\~за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставами винесення наказу є порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, а також те, що до нього двічі застосовувалися дисциплінарні стягнення Наказами №103/Н від 10.08.2016 року та №104/Н від 10.08.2016 року. Вважає, що трудової дисципліни він не порушував; під час звільнення відповідач не отримав згоди від Первинної профспілкової організації на звільнення позивача, членом якої є останній, у звязку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись, на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на законність дій роботодавця щодо застосування дисциплінарних стягнень та звільнення позивача. Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що позивач не є гірником, має іншу спеціальність, а Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод»\~\~створена з порушенням чинного законодавства, а тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представники третьої особи, раніше, в судовому засіданні, підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.ч.1,6\~ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 2\~ст.22 КЗпП України\~визначено, що відповідно до\~Конституції України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Відповідно до п.2 ч.1 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 КЗпП України. Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У судовому засіданні встановлено, що 14.02.2011 року [PERSON] було прийнято на роботу до ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» на посаду вальцювальника 3-розряду трубного відділення №2 трубоволочильного цеху, яке з 01.01.2012 року перейменоване у «Трубоволочильний Цех 2». 01 грудня 2011 року йому присвоєно 4 розряд вальцювальника стану холодного прокату труб (а.с.8 зворот). Наказом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" №103/Н від 10.08.2016 року [PERSON] за порушення вимог п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, що полягає у невиконанні трудової дисципліни, вальцювальника стану холодного прокату труб Трубоволочильного Цеху-2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с.13). Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності стало те, що 08.08.2016 року у зміні з 07:00 вальцювальник стану холодного прокату труб Трубоволочильного Цеху-2 [PERSON] не зявився на змінно-зустрічні збори для отримання завдання на зміну, що є порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни (а.с.13). Із зазначеним наказом позивач не був ознайомлений, і не був повідомлений про нього під розписку; адміністрація підприємства не зажадала від порушника трудової дисципліни письмових пояснень. Наказом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" №104/Н від 10.08.2016 року [PERSON] за порушення вимог п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, що полягає у невиконанні трудової дисципліни, вальцювальника стану холодного прокату труб Трубоволочильного Цеху-2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с.14). Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності стало те, що 09.08.2016 року, працюючи у зміні з 07:00 вальцювальник стану холодного прокату труб Трубоволочильного Цеху-2 [PERSON] був відсутній на робочому місці з 07:00 до 07:15, пропустив змінно-зустрічні збори, що є порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни (а.с.14). Із зазначеним наказом позивач також не був ознайомлений, і не був повідомлений про нього під розписку; адміністрація підприємства не зажадала від порушника трудової дисципліни письмових пояснень. Згідно наказу Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» №53/опоп від 11.08.2016 року [PERSON] було звільнено з посади з 11 серпня 2016 року на підставі п.3\~ст.40 КЗпП України\~за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.10). Підставами винесення наказу є порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, а також те, що до нього двічі застосовувалися дисциплінарні стягнення Наказами №103/Н від 10.08.2016 року та №104/Н від 10.08.2016 року (а.с.10). З метою встановлення факту законності винесених наказів, судом було встановлено наступне. Відповідно до вимог\~ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст.142 КЗпП України трудовий розпорядок в організації визначається правилами внутрішнього розпорядку. Норми внутрішнього трудового розпорядку регулюють суспільні відносини з приводу організації колективної праці між роботодавцем і трудовим колективом (його органами), між роботодавцем та виборними органами профспілкової організації на підприємстві, установі, організації. Трудовий розпорядок охоплює систему нормативних актів, які регулюють порядок здійснення трудової діяльності. Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника саме за порушення трудової дисципліни. Згідно ст. ст. 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов'язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Правилами внутрішнього трудового розпорядку, пунктом 3.1 передбачено, що працівник зобовязаний у встановлений час перед початком роботи відвідувати змінно-зустрічні збори для отримання виробничих завдань; пунктом п.5.2 правил внутрішнього трудового розпорядку передбачено режим, за яким працюють структурні підрозділи, так для цехів структурних підрозділів, які працюють у многозмінному режимі, денна зміна починається в 07:00 годин, закінчується о 15:00 годині. В судовому засіданні було встановлено, що позивач саме в цьому режимі і працював як 08 серпня 2016 року, так і 09 серпня 2016 року; та перевірено, що ані в Правилах внутрішнього трудового розпорядку, ані в Колективному договорі, не встановлено точно визначеного часу для проведення змінно-зустрічних зборів, а отже, адміністрація підприємства доводить завдання для працівників у місці і у час, оперативно, на свій власний розсуд, тому, вимагати від працівника те, що не передбачено його обовязками, є неприпустимим. Відповідно до ч.3\~ст.252 КЗпП України, зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Положеннями\~ст.252 КЗпП України\~визначено додаткові гарантії працівників, які є членами виборних профспілкових органів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є членом Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод», яка була утворена 08 вересня 2012 року, та про що, було повідомлено відповідним листом від 12 вересня\~\~2012 року (а.с.12), що підтверджується підписом представника заводу Кальцевої від 12.09.2012 року за вх. № 41. Як вбачається із Статуту Незалежної профспілки гірників України, ця організація об'єднує осіб за родом їхньої діяльності на підприємствах не тільки гірничорудної але й інших галузей, перелік яких не є вичерпним (а.с.28-47). Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» набула статусу юридичної особи та внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.11). Будь-яких дій чи рішень територіального органу Міністерства юстиції України щодо легалізації Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» відповідач в установленому законом порядку не оскаржував, а тому доводи відповідача щодо незаконності створення цієї організації є безпідставними та спростовуються вищенаведеним. Таким чином, оскільки позивач був членом профспілкової організації та на час притягнення його до дисциплінарної відповідальності згоди виборного профспілкового органу не отримано, суд вважає, що накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є незаконними та такими, що не відповідають вимогам закону. Отже, аналізуючи накази адміністрації Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" №103/Н від 10.08.2016 року та №104/Н від 10.08.2016 року та оцінюючи у сукупності вищевикладені обставини у справі, суд дійшов висновку про порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки позивач був присутній на робочому місці у денну зміну о 07:00 годині; а отже, вина, як одна із ознак порушення трудової дисципліни останнім, відсутня, а тому вважає необхідним визнати вищезазначені накази незаконними. Приймаючи до уваги вищевстановлене, а також покладення обов'язку доведення законності застосування дисциплінарних стягнень у трудових спорах на роботодавця, необхідно зазначити про відсутність у діях позивача порушення трудової дисципліни, що в свою чергу виключає причинно-наслідковий звязок між діями позивача та наявністю вини, та слідує висновок, що позовні вимоги про визнання незаконними наказів №103/Н від 10.08.2016 року та №104/Н від 10.08.2016 року Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" про притягнення\~[PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також, вирішуючи спір, судом встановлена наявність правових підстав для визнання незаконним наказу Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" №53/опоп від 11.08.2016 року про розірвання трудового договору між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський трубний завод", у звязку з наступним. Згідно п.3\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За передбаченими п.3\~ст.40 КЗпП України\~підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Суд також приймає до уваги роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у пунктах 22, 23, 24\~Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року\~про те, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40\~п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147,\~148,\~149 КЗпП\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Згідно з вимогами\~ст.147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Порядок застосування дисциплінарних стягнень передбачений\~ст.149 КЗпП України\~згідно з якою, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган\~повинен\~зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.2 ст.149 Кодексу). При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3 ст.149 Кодексу). Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч.4 ст.149 Кодексу). Крім того, частинами 1-5\~ст. 43 КЗпП України\~передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті\~40\~і пунктами 2 і 3 статті\~41\~цього\~Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до вимог ч.9\~ст.43 КЗпП України\~якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника),\~суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу\~первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. Пунктом 15\~Постанови\~\~Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992\~\~№ 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"\~передбачено, що встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Встановлено, що розірвання трудового договору з [PERSON] проведено власником без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації,\~тому, згідно ухвали суду від 24 січня 2017 року було зупинено провадження у зазначеній цивільній справі до розгляду виборним органом профспілкової організації питання про надання згоди або відмови в наданні згоди на звільнення позивача [PERSON]. Згідно виписки з протоколу засідання профспілкового комітету від 02.02.2017 року, останній не надав згоду на звільнення вальцювальника четвертого розряду стану холодного прокату труб трубоволочильного цеху-2 Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" [PERSON] (а.с.185-187). Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи недоведення відповідачем наявності підстав для винесення наказу про звільнення позивача; встановивши факт невиконання роботодавцем вимог ч.1 ст.149 КЗпП України\~щодо обовязку зажадати від позивача письмових пояснень до застосування дисциплінарного стягнення, суд дійшов висновку про\~доведеність факту порушення трудових прав позивача, наявність підстав для визнання незаконними наказів про дисциплінарне стягнення, необхідність поновлення позивача на роботі та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітну за весь час вимушеного прогулу. Частина 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Згідно з ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналіз зазначених правових норм, у їх сукупності с положеннями ст.43 Конституції України, дає підстави для висновку, що за змістом ст.235 КЗпП Укоаїни працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом. У Постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року у справі №6-33цс14 зазначається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобовязаний поновити працівника на попередній роботі. Про необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення її порушених прав йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2013 р. у справі «[PERSON] проти України». Поновленню на роботі позивач підлягає з 12 серпня 2016 року, оскільки останнім днем його роботи, згідно наказу про звільнення є 11 серпня 2016 року. Таким чином, суд вважає необхідним визнати незаконним наказ Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" №53/опоп від 11.08.2016 року про розірвання трудового договору між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський трубний завод", згідно п.3 ст.40 КЗпП України та поновити [PERSON] на посаді вальцювальника четвертого розряду стану холодного прокату труб трубоволочильного цеху-2 Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", з 12 серпня 2016 року. Що стосується вимоги позивача про скасування наказу Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" №53/опоп від 11.08.2016 року про розірвання трудового договору між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський трубний завод", то дані вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки розгляд питання про скасування наказу не входить до компетенції суду. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У силу абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з абз.1 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати обчислення виплат проводиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. Так, позивач був звільнений з роботи з 11 серпня 2016 року. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно довідки Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", заробітна плата [PERSON] за червень 2016 року (12 днів) складала 2237,40 грн., за липень 2016 року (8 днів) 1352,52 грн. (а.с.209); середньоденна заробітна плата складає 179,50 грн. (а.с.209). Отже, кількість робочих днів з дня звільнення позивача з 11 серпня 2016 року по день ухвалення рішення 26 квітня 2017 року складає 178 днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 серпня 2016 року по 26 квітня 2017 року складає: 179,50 грн. (середньоденна заробітна плата) х 178 (кількість робочих днів вимушеного прогулу) = 31951 (тридцять одна тисяча девятсот пятдесят одна) грн. 00 коп., без врахування податків та інших обовязкових платежів, належних до утримання. Згідно вимог пунктів 2,4 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Враховуючи викладене, сума, яка підлягає сплаті за чотири вимоги немайнового характеру складає 2560 грн. 00 коп. та вимога майнового характеру 640 грн. 00 коп., а разом, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial