Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа: приватний нотаріус Незнайко Євген Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зняття арешту з майна. Представник позивача обґрунтовує вимоги тим, що в січні 2020 р. позивач дізналася, що 06.12.2019 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження №60814873 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Незнайко Євгена Вікторовича № 6772 від 09.11.2019 р. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 23097,12 грн. Представник позивача зазначає, що виконавчий напис №6772 від 09.11.2019 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису, а саме, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних за кредитним договором суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсності. Представник позивача зазначає, що у [PERSON] відсутні будь-які взаємовідносини з АТ «Банк Форвард». Також представник зазначила, що приватним виконавцем були арештовані рахунки позивача, один з яких використовується для отримання заробітної плати. З огляду на зазначене, представник позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6772, вчинений 09.11.2019 р. приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. щодо стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у сумі 23097,12 грн. та зняти арешт з належних [PERSON] банківських рахунків, накладений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. згідно постанови про арешт коштів ВП №60814873 від 31.01.2020 р. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково згідно позиції позивача, просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а вимоги щодо зняття арешту з рахунків не розглядати. Вважала, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. є належним відповідачем за уточненими вимогами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію представника щодо уточнених позовних вимог, вказала, що у неї відсутні будь-які правовідносини з АТ «Банк Форвард», вона не повідомлялася відповідачем АТ "Банк Форвард" про наявність у неї будь-якої заборгованості. Вказала, що мала правовідносини з ПАТ «Банк Руский Стандарт», але заборгованості перед ним немає, про відступлення будь-яких вимог вона не повідомлялася. Також зазначила, що на її рахунки, один з яких є заробітним, накладено арешт. Вимоги щодо зняття арешту з вказаних рахунків не підтримала. Відповідач АТ «Банк Форвард» представника в судове засідання не надіслав, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв або клопотань на адресу суду про відкладення судового розгляду не надсилав. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. надала відзив на позов, у якому вказала, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки тільки виконує виконавчий напис нотаріуса та не вирішує питання про його правомірність. Зазначила, що оскарження її дій можливе в порядку, що передбачений КАС України, у зв?язку з чим просила провадження у справі закрити та відмовити позивачу у задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Незнайко Є.В. в судове засідання не з?вився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв або клопотань на адресу суду не надсилав, будь-яких документів не надав. Оскільки, користуючись правами, що передбачені ЦПК України, зокрема ч. 2 ст. 49 зазначеного Кодексу, сторона позивача відмовилася від вимог про зняття арешту з рахунків, яка по суті була направлена до відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., суд вважає за необхідне розглядати уточнені позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 02 березня 2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначення підготовчого засідання, якою позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Зазначеною ухвалою також було забезпечено позов та зупинено виконавче провадження, заборонено стягнення по виконавчому провадженню, заборонено здійснювати будь-які дії відносно виконавчого напису. 06 квітня 2020 року справу було прийнято до свого провадження суддею Тесленко І.О. та призначено судовий розгляд на 29 травня 2020 року. Інші процесуальні дії не вчинялися. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. було вчинено виконавчий напис №6772 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД», який згідно зазначеного напису є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» безспірної заборгованості за період з 31.10.2017 року по 29.01.2018 року у сумі 22247,12 грн. У виконавчому написі зазначено, що строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів. Виконавчий напис містить посилання на кредитний договір №110792202 від 28.11.2013 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] , наявність якого останньою в судовому засіданні не спростовувалась (а.с. 13). 06.12.2019 року за заявою АТ «БАНК ФОРВАРД» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження №60814873 за зазначеним вище виконавчим написом (а.с. 11,12). 31.01.2020 року приватним виконавцем Павелків Т.Л. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про арешт коштів боржника, які знаходяться на розрахункових рахунках у банківських установах (а.с. 14-16). Згідно виписки з банківських установ Ощадбанк та Приватбанк, [PERSON] має відкриті розрахункові рахунки в зазначених вище установах (а.с. 18-24). Як вбачається з довідки Кремінської міської ради Кремінського району Луганської області від 21.02.2020 року №03-05-02/517, [PERSON] станом на 21.02.2020 року працює на посаді завідувача сектора державної реєстрації та дозвільних процедур відділу адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Кремінської міської ради з 18 квітня 2016 року, зазначена юридична особа зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42). Позивачем надано копії документів, що свідчать про надходження на виконання виконавчого напису до Кремінської міської ради Кремінського району Луганської області, а саме супровідний лист приватного виконавця Павелків Т.Л. про направлення постанови від 26.02.2020 року, винесеної при примусовому виконанні виконавчого напису № 6772 від 09.11.2019 року, що видав приватний нотаріус КМНО Незнайко Є.В. та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; повідомлення приватного виконавця про реквізити для перерахування суми боргу; постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 16.03.2020 року. (а.с. 88-92). З огляду на це суд вважає, що м. Кремінна Луганської області є місцем виконання виконавчого документу (виконавчого напису нотаріуса), оскільки виконавче провадження направлено для виконання за безпосереднім місцем роботи позивача - Кремінська міська рада Кремінського району Луганської області, отже позивачем дотримані вимоги підсудності згідно ч. 12 ст. 28 ЦПК України. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Так, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 і суд вважає за необхідне застосовувати його при розгляді даної справи. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис вчинено щодо стягнення заборгованості за період з 31 жовтня 2017 року по 29 січня 2018 року у сумі 22247,12 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 21722,22 грн., заборгованості по процентам - 524,90 грн. (а.с. 13). Проте відповідачем АТ «БАНК ФОРВАРД» не надано суду будь-яких документів на підтвердження наявності безспірної заборгованості та наявності права на таку заборгованість у зв?язку з відступленням права вимоги. Зазначений відповідач самоусунувся від надання такої інформації. Також, суд звертає увагу на те, що відповідачем АТ «Банк Форвард» не було надано будь-яких документів, що підтверджували б направлення повідомлення боржнику про необхідність сплатити заборгованість, а тому немає підстав вважати, що позивач був повідомлений про наявність заборгованості перед АТ «Банк Форвард». Так, згідно п. 3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. АТ «БАНК ФОРВАРД» повідомив нотаріусу заборгованість, яка підлягає стягненню, не отримавши інформації про її безспірність, більш того позивач вказала, що відповідач взагалі не повідомляв її про наявність будь-якого боргу перед ним. Таким чином, є спір щодо наявного боргу та суб?єктного складу правовідносин. Суду стягувачем та нотаріусом не було надано інформації щодо дотримання строків вчинення виконавчого напису. Вказані норми п.п. 2.3, 3.1 Порядку забезпечують дотримання прав боржників мати змогу до вчинення виконавчого напису подати свої можливі заперечення, а також - забезпечення вчинення виконавчого напису в межах загального трирічного строку позовної давності. Однак після спливу цього строку і до вчинення виконавчого напису нотаріусом відповідач ніяких заяв про спірний характер вимог кредитора - не подавав. За таких обставин наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки між сторонами існує спір щодо суми заборгованості. Відмовляючись від позовних вимог в частині зняття арешту з належних [PERSON] банківських рахунків, представник позивача [PERSON] зазначила, що вважає приватного виконавця Павелків Т.Л. належним відповідачем у справі щодо уточненої позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні питання щодо належного відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена у постанові судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Судувід 14.08.2019 року справа № 519/77/18 провадження № 61-10311св19, згідно якої спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Оскільки виконавче провадження є завершальною стадією та відбувається на підставі виконавчого документу, то спір про право з огляду на конкретні обставини між боржником та виконавцем не виникає, таким чином належним відповідачем у даній справі є АТ «БАНК ФОРУМ», а приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. як наслідок є неналежним відповідачем, а тому у задоволенні уточнених позовних вимог до відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. слід відмовити. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №6772 від 09.11.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Незнайком Є.В. таким, що не підлягає виконанню, в частині заявлення їх до відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» необхідно задовольнити у повному обсязі; у задоволенні зазначених позовних вимог щодо відповідача приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни слід відмовити за необґрунтованості. Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 02.03.2020 року було задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено виконавче провадження та заборонено стягнення по виконавчому провадженню № 60814873, відкритому 06.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною на підставі виконавчого напису № 6772 від 09.11.2019 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» суми заборгованості у розмірі 22247,12 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису; а також заборонено здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису № 6772 від 09.11.2019 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» суми заборгованості у розмірі 22247,12 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. З огляду на задоволення уточнених позовних вимог стосовно належного відповідача, заходи забезпечення позову відповідно до закону продовжують діяти протягом дев?яноста днів з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення, з врахуванням того, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню в частині одного з відповідачів, суд, зважаючи на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на рахунок спеціального фонду державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial