Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У червні 2016 року КП «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 3 653,20 грн., з них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2012 року по 30.04.2016 року в розмірі 1660 грн. 33 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2011 року по 30.04.2016 року в розмірі 1129 грн. 96 коп.; інфляційні витрати в розмірі 777 грн. 03 коп. та 3% річних в розмірі 85 грн. 88 коп. В обґрунтування позовних вимог КП «Харківводоканал» посилався на те, що відповідач отримує і користується послугами водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], однак за надані послуги з централізованого водопостачання за період 01.04.2012 року по 30.04.2016 року, а також за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2011 року по 30.04.2016 року не сплачує, внаслідок чого має перед позивачем заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення. Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, ст.ст. 64, 68 Житлового Кодексу України, п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості за послуги водопостачання. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду також не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], [INFO]. Згідно ст.ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24 червня 2004 року послуги з водопостачання віднесені до комунальних. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України оплата за комунальні послуги (у тому числі з водопостачання) стягується крім квартирної плати по затвердж еним у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, відповідач має заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2012 року по 30.04.2016 року в розмірі 1 660,33 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2011 року по 30.04.2016 року в розмірі 1 129,96 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень щодо позовних вимог КП «Харківводоканал» та доказів, які б спростовували доводи позивача, що є його обов'язком відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, суду не надав. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з нього на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальній сумі 2 790,29 грн. Крім того, позивачем нараховані інфляційні витрати в розмірі 777,03 грн. та 3% річних в розмірі 85,88 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивача суми інфляційних витрату розмірі 777,03 грн. та 3% річних у розмірі 85,88 грн. законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved