Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

29.03.2018 року Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. 06.04.2018 р. судом відкрито провадження даній у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та за клопотанням позивача вирішено справу розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Свій позов мотивує тим, що 15.07.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Вказує, що в період шлюбу в сторін народилось двоє дітей, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Вказує, що на даний час сторони фактично не проживають разом . Зазначає, що аліменти відповідач іншим особам не сплачує, інших неповнолітніх дітей у нього немає; має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання кожного з 2-х неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 гривень, для кожного із дітей, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення [PERSON] повноліття. В судове засіданні позивач [PERSON] , не з'явилася надала суду заяву в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.6). В період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей, де батьком зазначений [PERSON], матір*ю - [PERSON] (а.с.7-8). Діти проживають разом із позивачем, та перебувають на її утриманні, що підтверджується, довідкою, виданою Виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.9). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що зі слів позивача відповідач є працездатного віку, не є особою, що має інвалідність, працює неофіційно, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей . Письмових доказів про розмір доходу відповідача , позивачем суду не надано. Тому, суд дійшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох малолітніх дітей підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 гривень , на кожну дитину щомісячно. В решті позовних вимог- слід відмовити за необґрунтованістю. Не підлягає також до задоволення вимога позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з прив'язкою даної суми до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки звертаючись із даною позовною заявою позивач просить суд винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З такою вимогоюпозивачем заявлено вимогу, з якою позивач мала право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не з вимогами позовного провадження. Оскільки в позовному провадженні розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.Тому в цій частині позову позивачу слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дітей необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 29.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial