Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Як зазначила позивачка, 25 серпня 2015 року померла [PERSON], яка ще за життя, 07 жовтня 2011 року склала на імя позивачки заповіт на земельну ділянку розміром 6,02 га. ріллі, кадастровий номер 14212848800:02:001:0505, розташовану за межами населених пунктів, на території Старомайорської сільської ради, яка належала померлій на підставі державного акту серія ЯЕ № 705032 від 20 листопада 2007 року. Проте на теперішній час позивачка так і не оформила спадок, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Так, 14.04.2016 року, приватним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори було ухвалено постанову № 51/02.31, про відмову у вчинені нотаріальної дії, згідно якої позивачці відмовлялося у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після померлої [PERSON], у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. При звернені позивачки до відділу Доржгеокадастру у Великоновосілківському районі Донецької області, для отримання дублікату державного акту, їй було повідомлено, що дійсно [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, але дублікати державних актів на земельні ділянки на померлих осіб посадові особи відділу Доржгеокадастру не видають та рекомендували їй звернутись до суду. За таких обставин, що склалися, позивачка може захистити своє право на земельну ділянку виключно в судовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилася, але надіслала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути позов за її відсутності. Представник відповідача, виконкому Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області до суду не зявився, надав заяву в якій просить розглянути позов за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи судом фактично встановлено наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО № 908594, виданого виконкомом Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON] померла (а.с. 6). Згідно копії державного акту серії ЯЕ № 705032 від 20 листопада 2007 року, виданого Великоновосілківською РДА, [PERSON] на праві приватної власності,належить земельна ділянка, площею 6,02 га. ріллі, кадастровий номер 14212848800:02:001:0505, яка розташована на території Старомайорської сільської ради (а.с. 8). Судом також встановлено, що [PERSON] склала заповіт 07 жовтня 2011 року, яким заповіла вищевказану земельну ділянку, позивачці, [PERSON] (а.с. 5). Ч. 1 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] спадщину у вигляді земельної ділянки прийняла, оскільки у відповідний законом строк заяву про відмову від неї до нотаріальної контори не подавала. Відповідно до ст. 1235 ЦК України - заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не має оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, тому вона зверталася в державні органи для отримання дублікату державного акту, але їй було відмовлено. Таким чином позивачка довела неможливість отримати нею оригіналу правовстановлюючого документа і тому її право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд бере до уваги, що у позивачки [PERSON] , у даному випадку, відсутні інші засоби для визнання права власності на земельну ділянку, окрім судового порядку, тому вважає можливим визнати за нею право власності на вищевказане майно за правилами спадкування за заповітом. На підставі ст. ст. 392, 1216-1220,1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved