Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», відділ державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, про припинення виконанням зобовязання [PERSON] та визнати виконавчий лист № 2-720/2011 таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Вінницького районного суду від 19 серпня 2011 року позов ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року, забезпеченим договором поруки №1878-002/Zфпор-08 задоволено повністю та з позивачів солідарно стягнуто, в сумі перерахунку на національну валюту 70 276 грн. 98 коп., з яких 58 356,83 грн. - заборгованість за кредитом; 5 876,79 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 333,01 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3 247,73 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків за користування кредитом; 462,62 грн. - пеня за порушення строків повернення комісії за користування кредитом. Дане рішення вступило законну силу та знаходиться на виконанні у відділі ДВС Вінницького районного управління юстиції. Однак, у нас заборгованості перед ТОВ «Укрпромбанк» відповідно до умов вищезазначених договорів не має, взяті на себе зобов'язання, щодо повернення коштів позивачами було виконано, однак їх безпідставно було зараховано на виконання неіснуючих між нами та банком договорів. 11.09.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та фізичною особою [PERSON] було укладено споживчий кредит з щомісячним поверненням кредиту та щомісячною сплатою процентів по програмі «Авто вкредит», про що свідчить кредитний договір № 1878-002/ФКВ-08. Так, [PERSON] дійсно являлась поручителем згідно вищезазначеного договору за кредитним договором №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року. Більше, будь-яких договорів поруки між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» не укладалось. [PERSON] на підставі вищезазначеного договору поруки неодноразово вносила до банку кошти, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №1878-002/ФКВ-08, загальна сума яких склала 5 200 дол. США що еквівалентно 41 288 грн. Факти внесення [PERSON] до ТОВ «Укрпромбанк» коштів підтверджуються заявами про переказ готівки №5 від 29.01.2010 року, №№1,2 від 27.05.2010 року та №№1,2 від 24.06.2010 року. Однак дані кошти безпідставно та без її відома, відносились банком на погашення заборгованості по іншому кредитному договору №33/КВ-06 від 26.05.2006 року та відсотків по ньому, на підставі договору поруки №33/Zквпор від 31.10.2008 року, якого [PERSON] ніколи не підписувала, а тому кошти по ньому вносити не могла. Відсутність між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» договірних стосунків на підставі договору поруки №33/Zквпор від 31.10.2008 року, на підставі якого зараховувались внесені нею до банку кошти, підтверджено рішенням Вінницького міського суду від 14.08.2012 року по справі №2-597/11, яким її позов до ТОВ «Український промисловий банк» про визнання недійсним договору поруки №33/Zквпор від 31.10.2008 року задоволено та яке вступило у законну силу на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29.10.2012 року. Також, 21-22.01.2009 року, [PERSON] на виконання зобов'язань за кредитним договором №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року, було внесено до ТОВ «Укрпромбанк» кошти у сумі 1 440,11 дол. США, які банком з невідомих причин було зараховано на погашення заборгованості по кредитному договору №1826-002/ФКВ-08 від 05.09.2008 року, який між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» ніколи не укладався. Даний факт підтверджується випискою з особового рахунку по кредитному договору №1878-002/ФКВ від 11.09.2008 року станом на 12.07.2010 року. Таким чином, надані [PERSON] кошти у сумі 5 200 доларів США та [PERSON] - 1440,11 дол. США, що разом еквівалентно 52 722,47 грн., безпідставно зараховані банком на виконання неіснуючих договорів, в той час як мали б бути зараховані на виконання кредитного договору №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року, що у своє чергу впливає на розмір загальної суми заборгованості стягнутої з [PERSON] та [PERSON] за рішенням Вінницького районного суду від 19.08.2011 року. У зв'язку з наведеним в позивача виникла необхідність у зверненні до суду із даним позовом В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на підставах, викладених у позові, просили їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Український промисловий банк» та відділ державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, в судове засідання не з`явився, хоча був завчасно повідомленими належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать розписка про отримання рекомендованого поштового повідомлення, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вивчивши доводи, якими сторони мотивували свої вимоги та заперечення, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином вищезазначені обставини підтверджуються наступними доказами : - кредитним договором №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року (а.с. 3-8); - рішенням Вінницького районного суду від 19 серпня 2011 року (а.с. 9-10); - квитанціями №5 від 29.01.2010 року, №№1,2 від 27.05.2010 року та №№1,2 від 24.06.2010 року (а.с. 11-13); - копією рішення Вінницького районного суду від 14.08.2012 року по справі №2-597/11 (а.с. 14-16); - рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29.10.2012 року (а.с. 17-19); - випискою з особового рахунку [NUMBER] [PERSON] з моменту відкриття та до 12.07.2010 року (а.с. 20-22); - випискою з особового рахунку [NUMBER] USD [PERSON] з моменту відкриття та до 21.09.2012 року (а.с. 20-22) ; - договором поруки №33/Zквпор-08 від 31.10.2008 року (а.с. 23-24) та іншими матеріалами справи. Як було визначено сторонами та зафіксовано у п.2.5 кредитного договору №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року, повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб у відповідності до п.2.16 цього Договору) на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1, та/або шляхом внесення готівки до каси Банку для зарахування її на позичковий рахунок. Крім того, у [PERSON] у «Укрпромбанк» було відкрито валютний рахунок [NUMBER] USD на який в період з моменту його відкриття та станом на 21.09.2012 року [PERSON] було внесено кошти у сумі 54051 доларів США. ТОВ «Укрпромбанк» безпідставно, без дозволу [PERSON], на підставі існуючого договору поруки № 33/Zквпор-08 від 31.10.2008 року зарахував дані кошти в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 33/КВ-06 від 26.05.2006 року. Оскільки дані кошти безпідставно та тривалий час перебували у користуванні банку та враховуючи те, що ТОВ «Укрпромбанк» знаходиться на стадії ліквідації і повернення даних коштів є проблематичним, вважаємо за необхідне їх частину, а саме кошти у сумі 17 554,51 грн. зарахувати в рахунок виконання зобов'язань по кредитному договору №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.08.2011 року. Поряд з цим, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Також, у відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України за №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 4 згаданої Постанови вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України за №4 від 31.03.1995 року). Оскільки позивачем у позовній заяві не вказано характеру та обсягу страждань, яких він зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн. 00 коп. та не надано суду доказів, якими підтверджується моральна шкода, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин на підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають частково задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial