Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача аліменти на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1/2 частини від середньостатистичної заробітної плати по Тернопільській області. Позов мотивовано тим, що відповідач не приймає вагомої участі в утриманні сина після розірвання шлюбу, а тому просить цей спір вирішити в судовому порядку. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. [PERSON] просить в судовому засіданні позов задовольнити. Пояснила, що вона працює в ломбарді. Відповідач має стабільний заробіток, оскільки надає послуги з ремонту квартир. За час спільного проживання його дохід становив 20000-30000 грн. місяць. Тому вважає, що аліменти в розмірі 3000 грн. не будуть становити для нього великого фінансового навантаження. Крім того, інших утриманців відповідач не має. [PERSON] повідомлявся про час та місце судового розгляду, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. За відсутності заперечень позивачки суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом встановлено такі обставини. Позивач та відповідач перебувають в шлюбі з 10 квітня 2008 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане 10 квітня 2008 року, додається в копії). В шлюбі в них [INFO] у нас народився син [PERSON] , свідоцтво про народження - серії [NUMBER] , видане 12 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2175. Відповідно до довідки ДП «Люкс-Житло-1» ПП «Люкс» від 27 липня 2020 року №844, позивачка проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO], та сином [PERSON] [INFO], по [ADDRESS] . Між сторонами наявний спір щодо утримання сина. Розглянувши справу, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, зважаючи на таке. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, зі слів позивачки займається ремонтами приміщень, з чого має стабільний дохід, розмір його заробітку, його вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, відсутність інших утриманців, матеріальний стан позивачки, яка працює, проживає також з матір`ю пенсіонером, суд доходить переконання що слід визначити аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2700 грн. щомісячно починаючи з 18 серпня 2020 року та до досягнення повноліття. Такий розмір наближений до встановленого законодавцем в абзаці другому частини другої статті 182 Сімейного кодексу України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. N 294-IX. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, та забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачка не надала достатніх доказів, що відповідач на цей час має такі доходи, які дають можливість оплачувати аліменти в більшому розмірі Ѕ частки середнього заробітку по області (становить 9900 грн. станом на вересень 2020 року), а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Крім того, суд враховує також і обов`язок матері брати участь в утриманні дітей. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial