Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У червні 2020 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання з 31 грудня 2019 року до 01 травня 2014 року в сумі 38727,29 грн, інфляційні витрати у розмірі 1801,99 грн, 3 % річних - 1280,76 грн та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідач з 2012 року до 13 січня 2020 року був власником квартири за адресою: [ADDRESS] , за якою надаються дані комунальні послуги. В порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з теплопостачання не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з теплопостачання за період з 01 травня 2014 року по 31 грудня 2019 року в сумі 38727,29 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3% річних. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив застосувати строки позовної давності, у зв`язку з чим відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце судового засідання. Ухвалою суду від 18 березня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження судді Латки І.П. Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити у зв`язку із пропуском позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2012 року до 13 січня 2020 року був власником квартири адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 30, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії, або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згыдно ст. 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі». Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що відповідач був з 2012 року до 13 січня 2020 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] , однак належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01 травня 2014 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 38727,29 коп. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Згідно ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як зазначалось вище, відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими. Разом з тим, суд не може погодитись з їх розміром, оскільки вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача та відсутністю підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду 25 червня 2020 року з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання за періоди з 01 травня 2014 року по 31 грудня 2019 року. Тобто частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості з період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01 травня 2014 року по 24 червня 2017 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як зазначалось вище, представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності. Отже, суд розглядає позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» в межах позовної давності, тобто з 25 червня 2017 року по 31 грудня 2019 року. Судом здійснено перерахунок заборгованості відповідача перед позивачем на підставі наданих доказів, зокрема відомостей нарахування та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , з якої вбачається, що загальна сума заборгованості за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2017 року до 31 грудня 2019 року становить 22463 грн 80 коп., у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг позивачем нараховано 1801,99 грн - індексу інфляції за час прострочення та 1112,29 грн - 3% річних від простроченої суми. Наведені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: розрахунком заборгованості, розрахунком 3 % річних та індексу інфляції. Суд відхиляє доводи представника відповідача про застосування скороченого строку позовної давності у один рік, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки даний вид позовної давності застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Правовідносини щодо підстав і порядку нарахування, стягнення неустойки (штрафу, пені) регулюються ст. 549 552 ЦК України. Тобто скорочена позовна давність тривалістю один рік застосовується виключно до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) як відповідальності за порушення боржником зобов`язання, передбаченої ст. 549 ЦК України. Таким чином, доводи представника відповідача про застосування скороченої позовної давності тривалістю один рік до нарахування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що під час розрахунку заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання позивачем застосовані нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню. Позивачем також правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних та стягнення з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості у розмірі 22463,80 грн за надані послуги з теплопостачання за період з період з 25 червня 2017 року до 31 грудня 2019 року, три відсотки річних 1112 грн 29 коп., інфляційні витрати - 1801 грн 99 коп. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2270 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в загальному розмірі 1275 грн.

Outcome: partial