Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Херсонський міський центр зайнятості звернувся до суду з вказаним позовом посилаюись на ті обставини, що 22.10.2002 року до Херсонського міського центру зайнятості звернулася [PERSON], з заявою про виплату допомоги по безробіттю, у зв»язку з чим йому виплачувалася допомога по безробіттю. Розслідуванням страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним було встановлено, що [PERSON], працював на Херсонському виноробному заводі, даний факт приховав від центру зайнятості, тим самим порушив ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття». Внаслідок чого була виплачена допомога по безробіттю за період з 29.10.2002 р. по 13.01.2003 року у розмірі 787,07 грн., та допомога у період професійного навчання за період з 14.01.2003 по 20.03.2003 року у розмірі 668,82 грн. Добровільно відповідач переплачену допомогу повернути відмовляється, з цих підстав просить стягнути з [PERSON], заборгованість в сумі 1455,89 грн. В судовому засіданні представник Херсонського міського центру зайнятості позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, крім того просили застосувати строки позовної давності. Суд, вислухавши доводи сторін та проаналізувавши інші докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого Наказом Мінпраці від 20.11.2000 року № 307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків обгрунтоаності виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], з 22.10.2002р., згідно поданої ним заяви, та наказу №18883 від 28.10.2017року отримав статус безробітного у Херсонському міському центрі зайнятості, в звязку з чим отримував допомогу по безробіттю. Відповідно до заяви [PERSON], та наказу №408 від 14.01.2013 року було укладено договір за №1 від 26.12.2002 року прийнято рішення підготувати необхідні документи, припинити виплату допомоги по безробіттю з 14.01.2003 року, встановити матеріальну допомогу у період навчання у розмірі 70% середньої заробітної плати з 14.01.2003 року по 11.04.2003 р. . Відповідно до наказу №7-П від 28.03.2003 року [PERSON], було відраховано з центру перепідготовки та підвищення кваліфікації у звязку з працевлаштуванням. На підставі чого було вирішено припинити виплату допомоги по безробіттю та зняти з обліку [PERSON], Відповідно до Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості страхових виплат матеріального забезпечення безробітним № 85/р-3 від 24.02.2016 року встановлено, згідно листа ПФУ в м.Херсоні вх.№268 від 15.01.2016р. повідомлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в ЦЗ працював на підприємстві з 07.04.1998 року по 22.04.2002 р., а з 23.04.2002 був переведений за сумісництвом та працював по 01.11.2002 р. Наказом Херсонського міського центру зайнятості №22 від 24.03.2016 року прийнято рішення про повернення відповідачем незаконно отриманої допомоги по безробіттю за період з 29.10.2002 по 13.01.2003 року в розмірі 787,07 грн. та допомогу у період професійного навчання за період з 14.01.2003 року по 20.03.2003 р. у розмірі 668,82 грн., а всього 1455,89 грн., які підлягають стягненню. Відповідно до листа №06-24/687 від 25.03.2016 року відповідачу запропоновано добровільно повернути вищевказану суму боргу протягом 15 днів. Однак [PERSON], на вказану вимогу не відреагував. Відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня, після відповідної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Отже, аналізуючи зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, позовна давність повинна обчислюватися з моменту коли позивачу стало відомо про порушення його права, а саме з 15.01.2016р. За таких обставин суд вважає, що відповідач зобовязаний повернути позивачу 1455,89 грн. незаконно отриманих коштів по безробіттю. Оскільки відповідач не повернув добровільно, то кошти підлягають стягненню в судовому порядку. Крім того відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.36, 39 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та

Outcome: approved