Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Рейл» в якому просить: - визнати її звільнення незаконним; - поновити її на роботі на посаді інженера конструктора у Публічному акціонерному товаристві «Рейл»; - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Рейл» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 10000 гривень моральної шкоди. В судовому засідання [PERSON] позов підтримала та пояснила, що вона працювала у Публічному акціонерному товаристві «Рейл» на посаді інженера конструктора та була членом первинної профспілкової організації, яка створена на цьому підприємстві. Наказом від 25 січня 2016 року її було звільнено з роботи у звязку із скороченням штату. Вважає звільнення незаконним, оскільки профспілкова організація підприємства не дала згоду на її звільнення, а крім того для її звільнення необхідна згода вищого виборного органу профспілки. За таких обставин просить позов задовольнити. Представник відповідача заперечив проти позову частково та пояснив, що він не згоден із заявленим розміром моральної шкоди, оскільки він є явно завищеним. У зв?язку з цим просить позов задовольнити частково, зменшивши розмір моральної шкоди. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01 лютого 2000 року працювала інженером конструктором ІІ категорії технічного відділу Публічного акціонерного товариства «Рейл», а наказом № 6-К/тр від 19 січня 2016 року була звільнена з посади з 25 січня 2016 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників (а.с. 7-15). Оскільки згідно ст. 43 КЗпП України для звільнення працівника за п. 1 ст. 40 КЗпП України необхідна попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, то директор Публічного акціонерного товариства «Рейл» звернувся з відповідним поданням до профспілкового комітету вищевказаного підприємства. З протоколу засідання цього комітету вбачається, що він відмовив у наданні згоди на звільнення [PERSON], обґрунтувавши тим, що вона є зразковим працівником, а крім того являється членом профспілкового комітету з 2000 року і для отримання згоди на її звільнення необхідно звернутись до [PERSON] профспілок України (а.с. 16-17). Також відповідно до ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). Директор Публічного акціонерного товариства «Рейл» до вищестоящого виборного органу профспілки для отримання згоди на звільнення [PERSON] не звертався, що підтверджується листом [PERSON] профспілки № 49 від 10 лютого 2016 року (а.с. 18). Враховуючи вищевказане, суд визнає звільнення позивача незаконним та поновлює його на роботі на посаді інженера конструктора ІІ категорії технічного відділу Публічного акціонерного товариства «Рейл» з 25 січня 2016 року. Поновлення на роботі, відповідно до статті 367 ЦПК України, підлягає до негайного виконання. Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позивач надала довідку, що її середньомісячна заробітна плата становить 2995 гривень, яка розрахована відповідно до Постанови КМ України від 08.02.1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Відповідно до цієї постанови середньомісячна заробітна плата обраховується шляхом множення середньоденної зарплати на середньомісячне число робочих днів, а середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Отже з розміру середньомісячної заробітної плати суд може вирахувати середньоденну заробітну плату для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно табелів обліку відпрацьованого часу за листопад-грудень 2015 року вбачається, що у Публічному акціонерному товаристві «Рейл» встановлений пятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями (а.с. 23-24). У листопаді та грудні 2015 року згідно з графіком роботи Публічного акціонерного товариства «Рейл» було 44 робочих дні. Середньомісячне число робочих днів становить: 44 дні : 2 = 22 дні. Середньоденна зарплата складає: 2995 гривень : 22 дні = 136 гривень 14 копійок. За час вимушеного прогулу минуло 40 робочих днів. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: 40 днів х 136,14 грн. = 5445 гривень 60 копійок. У зв?язку з цим суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5445 гривень 60 копійок. Рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку в розмірі 2995 гривень також підлягає до негайного виконання Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується статтею 2371 Кодексу законів про працю України відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що незаконним звільненням з роботи позивачу завдано моральної шкоди. Порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд також враховує розяснення Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.2005 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та виходить із засад виваженості, розумності і справедливості. Враховуючи вищевказане, суд оцінює розмір моральної шкоди в тисячу гривень, який суд також стягує з відповідача. В решті позову суд відмовляє за безпідставністю. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У звязку з цим суд стягує відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial