Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати свого брата [PERSON], [INFO] недієздатним та встановити над ним опіку. Зазначає, що він народився з діагнозом вроджене слабоумство, є інвалідом з дитинства. З 1964 року [PERSON] був поставлений на облік у Мелітопольський міський психоневрологічний диспансер. З 1991 року проживає разом з нею та знаходиться під постійним її наглядом. З роками стан його здоров'я погіршується, він потребує стороннього догляду, не усвідомлює наслідків своєї поведінки. Від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає Від представника заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, з заявою згодна в частині визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки, в іншій частині заяви заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити частково. [PERSON] народився 30.06.1949 року в с. Ново-Кохановка Кізлярського району Дагестан, що підтверджується копією паспорту /а.с. 5/. Згідно медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] знаходиться на обліку МПД з 1967 року з діагнозом: «Олігофренія у ступені помірно вираженої дебільності, психопатоподібний синдром». Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 413 від 04.08.2016 [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з порушеннями поведінки, на що вказує: відставання в розумовому й фізичному розвитку з дитинства, облік у лікаря психіатра, навчання у допоміжній школі-інтернаті, звільнення з служби в армії на підставі ст. 1, неодноразове лікування у психіатричному стаціонарі, соціальна дезадаптація, інвалідізація. У 2014 році лікувався стаціонарно, у клінічній картині мали місце обмани сприйняття, психотипичний епізод був короткочасним, більш не повторювався. При теперішньому дослідженні виявляє: формальність контакту, недорікуватість мови, обмежений словниковий запас, бідність міміки, примітивність емоцій, конкретність мислення, поверхність суджень, механічну память, неуважність, примітивність навичок письма, читання, рахунку, здатність до узагальнення тільки в простих прикладах, пояснення простих метафор, поверхність асоціацій, недоступність переносного значення прислів'їв і приказок, дратівливість, запальність, підкоряємість, зниження прогностичних функцій, формальність критики до свого стану. Підекспертний елементарно себе обслуговує. Виконує простий фізичний труд. Працює двірником у "Сільпо". Ступінь наявних порушень така, що вона істотно впливає (обмежує) на його здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними/а.с. 34-38/. У відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. У відповідності до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. В силу ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Отже, судом встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з порушеннями поведінки; ступінь наявних порушень така, що вона істотно впливає на його здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними. Статтею 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку для захисту його прав та інтересів.

Outcome: partial