Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Чуприна С.П. звернувся до суду з цим позовом діючи в інтересах [PERSON] та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрований у реєстрі за № 2494 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УНО КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ») коштів у розмірі 7393,32 грн. Позов мотивує тим, що у травні 2020 року із заробітної плати позивача розпочато утримання на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 19 березня 2020 року при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрованого у реєстрі за № 2494 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 7393,32 грн. Спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. За виконавчим документом здійснюється стягнення заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору між позивачем та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» від 5 вересня 2012 року. У виконавчому документі зазначено адресу проживання боржника: [ADDRESS] , що не відповідає дійсності. [PERSON] стверджує, що раніше взяті на себе зобов`язання виконав повністю. Не був повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором від 5 вересня 2012 року. Виконавчий напис вчинено за межами строку позовної давності. ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» не надіслало до суду відзив на позовну заяву. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. пояснення щодо позову до суду не надіслав. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. пояснення щодо позову до суду не надіслав. Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2020 року у справі забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрованим у реєстрі за № 2494. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 5 вересня 2012 року між [PERSON] (далі - Позичальник та/або Держатель) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - Банк, Кредитор) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2000717706 (далі - Кредитний договір). За змістом цього Кредитного договору, Банк надає Позичальникові Кредит, а Позичальник отримує його на таких умовах: загальна сума кредиту - 12276 грн; цільове використання - придбання товарів та послуг у продавців 1-4; строк кредиту - 24 місяці; розмір процентної ставки - 0,01 процента річних. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту не пізніше 5 вересня 2014 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених у Графіку платежів. Для вирішення питання щодо вчинення спірного виконавчого напису відповідачем нотаріусу було надано, окрім документів, що стосуються безпосередньо самого відповідача та повноважень його представника, такі документи: заяву про вчинення виконавчого напису від 14 лютого 2020 року № 2581011993; виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 2000717706 від 28 грудня 2012 року; виписку з реєстру боржників до Договору № 31/07-1 від 31 липня 2017 року, укладеного між ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»; договір про надання споживчого кредиту № 2000717706 від 5 вересня 2012 року; договір факторингу № 09/06/2013 від 20 червня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»; додаток до відомості № 8369 від 6 лютого 2019 року на рекомендовану письмову кореспонденцію. За змістом договору факторингу № 09/06/2013 від 20 червня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (далі - Фактор), що наданий приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. для вчинення спірного виконавчого напису, Клієнт передає, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнту за плату відповідно до умов цього Договору. За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання зобов`язань за Кредитними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Кредитних договорів. Документацією до цього договору є, зокрема реєстр Боржників. Будь-яких даних, що відображають передачу Клієнтом Фактору права вимоги за кредитним договором № 2000717706 від 5 вересня 2012 року, зміст договору факторингу № 09/06/2013 від 20 червня 2013 року не містить. Реєстр боржників не був предметом дослідження приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. при вчиненні спірного виконавчого напису. Предметом дослідження цього ж приватного нотаріуса при вчиненні спірного виконавчого напису не були документи (докази), що свідчать про передачу права грошової вимоги за кредитним договором № 2000717706 від 5 вересня 2012 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ». Вищезазначене свідчить про свавільні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. при вчиненні спірного виконавчого напису, оскільки будь-яких фактичних даних, що підтверджують право грошової вимоги за кредитним договором № 2000717706 від 5 вересня 2012 року до відповідача, матеріали надані для вчинення виконавчого напису не містили. 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2494 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 2000717706 від 5 вересня 2012 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31 липня 2017 року по 5 травня 2020 року. Сума заборгованості становить: 7353,32 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5808,12 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 1498,76 грн; прострочена заборгованість за процентами становить 46,44 грн. Загальна заборгованість Боржника становить 7393,32 грн. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Порядку. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 5 березня 2018 року, справа № 756/11960/15-ц). За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Зі змісту документів поданих ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. вбачається, що банком подано нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису № 2581011993 від 14 лютого 2020 року з відображенням застереження, що строк платежу за Кредитним договором настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31 липня 2017 року по 6 лютого 2020 року. Сума заборгованості складає 7353,32 грн, у тому числі: 5808,12 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 46,44 грн - заборгованість за процентами; 1498,76 грн - комісія. У цій справі судом установлено, про що вище зазначалось, що зобов`язання зі сплати кредиту повинно здійснюватися протягом 24 місяців. Тобто враховуючи, що кредитний договір № 2000717706 від 5 вересня 2012 року, відповідно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису сплинув загальний строк позовної давності. Окремо слід звернути увагу, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. за спірним виконавчим написом стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором № 2000717706 від 5 вересня 2012 року в частині стягнення комісії на суму 1498,76 грн, що є неправомірним. Висновок щодо незаконності нарахування комісії відображений, зокрема у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (справа № 2-4009/11). Згідно зі спірним виконавчим написом нотаріуса, заборгованість [PERSON] на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» стягнуто за період з 31 липня 2017 року по 5 лютого 2020 року, включаючи основну заборгованість за кредитом та проценти. Однак, заборгованість за вищезазначеними складовими не могла виникнути після закінчення строку дії кредитного договору (строку виконання зобов`язання). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2019 року (справа № 916/3006/17) зазначила, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17, щодо застосування положень ч. 2 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до ст. 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вищезазначені судом обставини дають підстави стверджувати, що заборгованість у сумі 7353,32 грн на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису не була безспірною, а тому нотаріус за відсутності підстав вчинив виконавчий напис, порушивши вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (чч. 1-3 ст. 134 ЦПК України). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. У цій справі клопотання іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами не надходило. За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом договору від 28 травня 2020 року укладеного між Адвокатом Чуприною С.П. та Клієнтом [PERSON] , Адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу, зокрема: зібрати письмові докази, підготувати та пред`явити до відповідного суду позовну заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 2494, виданого 18 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 7393,32 грн. Після відкриття провадження у справі за цим позовом, Адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів Клієнта в судах всіх інстанцій до набрання рішенням законної сили. За правову допомогу Клієнт зобов`язаний сплатити на користь Адвоката гонорар в сумі 2000 грн (а. с. 10). За змістом акта здачі-приймання виконаних робіт (правничої допомоги) від 4 червня 2020 року, Сторони підтверджують цим актом надання правової допомоги згідно з договором від 28 травня 2020 року, а саме: 3 червня 2020 року 1 година для правового аналізу законності вчинення 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. виконавчого напису № 2494 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 7393,32 грн, та моніторинг судової практики щодо визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню - вартість наданої послуги 500 грн; 3 червня 2020 року - 4 години на підготування позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання про витребування документів, копіювання додатків до позовної заяви (4 примірника для суду та всіх учасників справи), формування матеріалів для пред`явлення до суду - вартість наданої послуги 1500 грн (а. с. 11). Згідно з квитанцією № 1-04/06/2020 від 4 червня 2020 року [PERSON] сплатив за договором про надання правової допомоги 2000 грн (а. с. 12). З огляду на вищезазначене, понесені у цій справі [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1261,20 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved