Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

19.08.2021 позивач [PERSON] звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просить суд: поновити пропущений строк для звернення до суду з позовною заявою; визнати незаконним та скасувати наказ начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 02.02.2021 №2 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Стягнути на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона працює у виробничому підрозділі пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» начальником сектору з кадрового адміністрування. Стаж роботи на підприємстві складає майже 30 років. Зазначає, що наказом начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 02.02.2021 №2 її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за невиконання своїх посадових обов`язків, а саме п.5.26 посадової інструкції начальника сектору з кадрового адміністрування, а саме: «Готує проекти наказів та інших нормативно-правових актів, що стосуються роботи з персоналом.» Вказує, що 14.01.2021 позивачу було передано розпорядження, без дати та номера, за підписом начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка Примака Ю.В. щодо підготовки наказу «Про розподіл обов`язків між начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» його заступниками і головним інженером» на, що позивачем було підготовлено доповідні записки від 14.01.2021 №30 та №31 в яких вона зазначила, що в неї відсутні повноваження щодо підготовки вищезазначеного наказу, так, як посади: - начальник депо; заступник начальника депо; головний інженер - це посади, що відносяться до номенклатури директора філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» і відповідно розподіл обов`язків між цими посадами не входить до моїх посадових обов`язків. Відповідно до ст.16 наказу Міністерства юстиції України №578/5 від 12.04.2012 року «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» до наказів, що стосуються роботи з персоналом не відноситься наказ про розподіл обов`язків, а відноситься до наказів з основної діяльності, які фіксують рішення керівника з найважливіших і глобальних питань роботи підприємства, з поміж них: розподіл функцій і повноважень між працівниками. Тобто, посадовими обов`язками позивача не передбачено розроблення вищезазначеного проекту наказу і її вини у невиконанні розпорядження немає. Вказує, що порушень трудової дисципліни вона не допускала, а оголошення їй догани немає законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та її безпосереднім керівником, внаслідок написання нею заяви, 21.10.2021 №161, про виключення позивача з комісії з питань оплати праці та підписанням нею колективної скарги до керівництва акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо зловживання своїми посадовими обов`язками, дискримінації та грубого відношення до підлеглих начальника депо Примака Юрія Володимировича , яка складена 23.10.2021 та підписана працівниками підприємства. Зазначає, що внаслідок незаконного оголошення догани, щомісячного позбавлення премій без пояснень, налаштування колег уникати спілкування, приховування інформації, що надходить для використання в роботі, зміни робочого місця, відсутність телефонного зв`язку їй як людині завдано моральних і фізичних страждань і як наслідок у неї почалися проблеми зі здоров`ям. Позивач вимушена була постійно приймати ліки та звертатися за медичною допомогою до сімейного лікаря. Спричинену моральну шкоду оцінює в 20 000 грн. Позивач зазначила, що у лютому місяці 2021 року вона у визначений законом строк звернулася за захистом своїх порушених трудових прав та законних інтересів до Гребінківського районного суду Полтавської області. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.04.2021 року у справі №528/123/21 позовні [PERSON] до виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.07.2021 року рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.04.2021 року у справі №528/123/21 було скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування моральної шкоди відмовлено, оскільки позивач звернувся з позовними вимогами до неналежного відповідача, а це є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. У Постанові Полтавського апеляційного суду від 19.07.2021 вказано, що позивач не позбавлена можливості визначившись з належним колом відповідачів звернутися до них з відповідним позовом. Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою, поновлено позивачу [PERSON] процесуальний строк для звернення до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виробничий підрозділ пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування моральної шкоди, судовий розгляд справи призначений на 27.09.2021 на 10 год. 00 хв. року з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.58-61). 23.09.2021 року на адресу Гребінківського районного суду Полтавської області надійшов відзив на позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця». З відзиву на позовну заяву за підписом представника відповідача Петрика О.Ю. слідує, що проти позовних вимог позивача Акціонерне товариство «Українська залізниця» заперечує в повному обсязі з наступних підстав, а саме: у межах наданих повноважень начальник філії Примак Ю.В. ініціював розроблення проекту наказу «Про розподіл обов`язків між начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» його заступниками і головним інженером» для подальшого його погодження, до розроблення проекту якого було залучено позивача [PERSON] , та видано відповідне розпорядження № б/н вх. № 26 від 14.01.2021 року, яким останню було зобов`язано підготувати проект наказу до 19.01.2021 року. На що [PERSON] через її особисте небажання виконувати розпорядження, подала доповідну записку, в якій зазначила про відсутність повноважень щодо підготовки зазначеного наказу. Вказується, що розпорядження було надано [PERSON] , оскільки вона має значний досвід роботи, стаж, попередньо вона вже розробляла аналогічний наказ № 790. Так як [PERSON] не виконала розпорядження начальника філії, то Примак Ю.В. провів оперативну нараду, за наслідком якої на підставі протоколу оперативної наради [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану. Прийнятий наказ є обґрунтованим, оскільки позивач своїми умисними діями за внутрішнім переконанням відмовилася виконувати розпорядження від 14.01.2021 № 26 про підготовку наказу «Про розподіл обов`язків між начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» його заступниками і головним інженером». При цьому, було дотримано порядок застосування дисциплінарної відповідальності, відібрано пояснення. Сам оспорюваний наказ було сформовано [PERSON] , а тому вона була обізнана з цим, але навмисно не підписала наказ, бо мала на меті звернутися до суду. Заперечує проти стягнення моральної шкоди за безпідставністю. Моральний тиск на позивача начальником підрозділу Примаком В.М. не чинився, причинний зв`язок між протиправними діями останнього відносно [PERSON] не доведено. Вказує, що позовна заява є необґрунтованою, просить відмовити в задоволенні позову (а.с.91-95). 17.09.2021 року на адресу суду надійшло пояснення на позовну заяву третьої особи: виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця», яке за своїм змістом та суттю є аналогічним поданому відзиву на позовну заяву (а.с. 68-72). В судовому засіданні 27.09.2021 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду аналогічні пояснення, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача та третьої особи Петрик О.Ю. проти позовних вимог позивача заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити в їх задоволенні. Надав суду пояснення, які за своїм змістом та суттю відповідають викладеним в поясненнях третьої особи на позовну заяву та у відзиві на позовну заяву відповідача. У зв`язку з початком слухання іншої справи, розгляд справи відкладено на 05.10.2021 року о 16 год. 00 хв. 05.10.2021 року на електронну адресу суду надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона не може прибути у судове засідання з особистих обставин (а.с.106). Розгляд справи відкладено на 18.10.2021 року о 13 год. 45 хв. В судовому засіданні 18.10.2021 року позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Зазначила, що незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності і порушення її прав, гарантованих відповідачем в трудовому договорі нанесло їй моральні страждання, наявність яких в її випадку пов`язане як з погіршенням її фізичного та морального стану. Вона дуже болісно сприйняла направлені проти неї незаконні дії з боку начальника депо, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від неї додаткових зусиль в організації свого життя. Представник відповідача та третьої особи Петрик О.Ю. проти позовних вимог позивача заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Українська залізниця» і займає посаду начальника сектору кадрового адміністрування виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця». Посадовою інструкцією затвердженою начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 21.07.2020 року визначено загальні положення; кваліфікаційні вимоги; основні вимоги щодо знань та застосувань на практиці; мету; завдання та обов`язки; права і повноваження; відповідальність; взаємодію - начальника кадрового адміністрування депо (а.с.26-30). Розпорядженням начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка Примак Ю.В., позивача - начальника сектору кадрового адміністрування [PERSON] до 19.01.2021 року зобов`язано підготувати необхідний наказ «Про розподіл розподіл обов`язків між начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» його заступниками і головним інженером» (а.с.13). 14.01.2021 року [PERSON] на ім`я начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка Примака Ю.В. подано доповідну записку в, якій зазначено, що в неї відсутні повноваження щодо підготовки вказаного наказу, так як посади: начальника депо; заступників; головного інженера - це посади, які відносяться до номенклатури директора філії «Пасажирська компанія» і відповідно розподіл обов`язків між цими посадами не входить до посадових обов`язків начальника сектору кадрового адміністрування депо (а.с.14). Відповідно до наказу №281 від 24.09.2018 року «Про введення в дію Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» вбачається, що начальник виробничого підрозділу, його перший заступник, заступника, головний інженер та головний бухгалтер підрозділу є номенклатурою посад директора філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.15-20). Відповідно до п.9 протоколу №66 оперативної наради при начальнику виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка від 26.01.2021 року постановлено: за невиконання розпорядження начальника депо №26 від 14.01.2021 року про розроблення проекту наказу про розподіл обов`язків між начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» його заступниками і головним інженером, та невиконання своїх посадових обов`язків, а саме п. 5.26 посадової інструкції, начальника сектору кадрового адміністрування депо [PERSON] згідно ст. 147 КЗпП України притягнути до дисциплінарної відповідальності - оголосити догану (а.с.8-10). Наказом начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка від 02.02.2021 року №2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за невиконання розпорядження начальника депо №26 від 14.01.2021 року про розроблення проекту наказу про розподіл обов`язків між начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» його заступниками і головним інженером, невиконання своїх посадових обов`язків, а саме п. 5.26 посадової інструкції, начальника сектору кадрового адміністрування депо [PERSON] згідно ст. 147 КЗпП України - притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани (а.с.11,12). Із матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] 21.10.2020 року подано заяву на ім`я начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка про виключення її з комісії з питань оплати праці (а.с.21). 23.10.2020 подано колективну скаргу на начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» Примака Ю.В. (22-24). 08.12.2020 за № ПК-6/13208 за підписом заступника директора філії Гриценко Л.В. зареєстровано повідомлення за результатами розгляду колективної скарги (а.с. 25). Розпорядженням начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка Примака Ю.В. «Про організацію кабінету з договірної роботи» від 15.01.2021 № 12, яким, зокрема наказано організувати окремий кабінет з договірної роботи шляхом виділення другого приміщення сектору з кадрового адміністрування в якості окремого кабінету, начальнику сектору з кадрового адміністрування [PERSON] в термін до 22.01.2021 визначитися з необхідним інвентарем, які необхідні для подальшої роботи сектору та будуть встановлені в основному приміщенні сектору (а.с. 34). Із матеріалів справи вбачається, що 02.02.2021 року позивач [PERSON] зверталася за медичною допомогою до сімейного лікаря, що підтверджується відповідною довідкою КП «Гребінківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Гребінківської міської ради Полтавської області (а.с.35). Із витягу з Положенням про виробничий підрозділ пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 29.12.2018 № 412 вбачається, що відповідно до п. 6.4.16 начальник підрозділу видає розпорядчі документи (накази) з поточних питань діяльності підрозділу, обов`язкові для всіх працівників, які не повинні суперечити рішенням, наказам філії, товариства та законодавства України (а.с.73-75). Довіреністю від 20.01.2021 року № 44 начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» Примака Ю.В. уповноважено здійснювати дії, пов`язані з діяльністю підприємства (а.с.76,77). Наказом по виробничому підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 28.12.2018 № 790 розподілено обов`язки між начальником депо, його заступником та головним інженером (а.с. 78-80). 22.01.2021 зареєстровано пояснення від [PERSON] , які подано начальнику депо Примак Ю.В. , відповідно до яких позивач пояснила, що виконання розпорядження про підготовку проекту наказу «Про розподіл обов`язків між начальником, його заступниками та головним інженером» не відноситься до наказів, що стосується роботи з персоналом, а тому виконання даного завдання поза межами її повноважень, про що надано доповідні записки від 13.01.2021 № 30,31 (а.с.81). Начальником депо Примак Ю.В. 06.11.2020 року надано пояснення щодо колективної скарги на ім`я в.о. директора з економічної та інформаційної безпеки Ясельському М.І. (а.с. 82-83). Наказом №205/ОС від 01.06.2020 року [PERSON] переведено з посади старшого інспектора з кадрів на посаду начальника сектору кадрового адміністрування (а.с.84). Представником третьої особи додано до матеріалів справи списки-подання про преміювання працівників апарату управління ПКВЧД-10 за січень 2020 року, липень 2019 року, листопад 2019 року, яких вбачається, що позивачу [PERSON] у вказані місяці виплачувалася преміальна оплата (а.с.85-87). Предметом позовних вимог є визнання незаконним, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За правилами ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника (керівника), якщо вони мають законний характер. За правилами частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Загальний порядок та підстави застосування дисциплінарних стягнень передбачені главою Х КЗпП України. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації. За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Так, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України. З викладеного вбачається, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин. При цьому, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) зроблено висновок, що «роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18) зроблено висновок, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності». Згідно ст. 147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни. Відповідно до ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Під час розгляду справи, правова оцінка дисциплінарного проступку має проводитись на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника, яке є однією з важливих гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Як вбачається з оскаржуваного наказу №2 від 02.02.2021 року, в ньому в якості підстави зазначено «протокол оперативної наради при начальнику виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка №86 від 26.01.2021 року», тобто [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, згідно зазначеного протоколу, за невиконання розпорядження начальника депо №26 від 14.01.2021 року про розроблення наказу про розподіл обов`язків між начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка його заступниками та головним інженером, не виконання своїх посадових обов`язків, а саме п.5.26 посадової інструкції начальника сектору кадрового адміністрування депо [PERSON] . Відповідно до ст. 31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Відповідно до п.5.26 посадової інструкції начальника сектору з кадрового адміністрування, яку займає позивач, вказано: готує проекти наказів та інших нормативно-правових актів, що стосуються роботи з персоналом. За приписами ст.16 наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5 «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» до наказів, що стосуються роботи з персоналом відносяться: з кадрових питань (особового складу) (про прийняття на роботу, переміщення за посадою, переведення на іншу роботу, сумісництво, звільнення; атестація, підвищення кваліфікації, стажування, щорічна оцінка держслужбовців, продовження строку перебування на державній службі, допуск та дозвіл до державної таємниці; присвоєння звань (підвищення рангу, категорії, розряду); зміна біографічних даних; заохочення (нагородження, преміювання), оплата праці, нарахування різних надбавок, доплат, матеріальної допомоги; всі види відпусток працівників з важкими, шкідливими та небезпечними умовами праці, відпусток щодо догляду за дитиною, відпусток за власний рахунок; довгострокові відрядження в межах України та за кордон; відрядження для працівників з важкими, шкідливими та небезпечними умовами праці)». Наказ про розподіл обов`язків відноситься до наказів з основної діяльності, які фіксують рішення керівника з найважливіших і глобальних питань роботи підприємства, з поміж них: розподіл функцій і повноважень між працівниками. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру та заходом дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Підставою застосування догани є вчинення працівником дисциплінарного проступку. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Відтак виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. В наказі про накладення дисциплінарного стягнення (чи це наказ про звільнення, чи про оголошення працівникові догани) обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. В даному випадку до обов`язків начальника сектору кадрового адміністрування депо, яку займає позивач, не входить підготовка (розробка) проектів наказів з основної діяльності підприємства, а наказ про розподіл обов`язків між начальником виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка його заступниками та головним інженером, відноситься до наказів з основної діяльності, які фіксують рішення керівника з найважливіших і глобальних питань роботи підприємства, з поміж них: розподіл функцій і повноважень між працівниками, про що позивачем письмово було викладено в доповідній записці від 14.01.2021 року вх. №31 на ім`я начальника депо Примака Ю.В. (а.с.14), яка ним до уваги взята не була. Суд відхиляє доводи представника відповідача, що позивачем у 2018 році розроблявся аналогічний наказ, а у 2021 році в силу свого не бажання вона відмовилася виконувати дане їй розпорядження. Як вбачається з доданих документів до матеріалів справи, а саме посадової інструкції позивача, яка діяла з 20.09.2017 року та втратила чинність (а.с. 31-33) та посадової інструкції від 21.07.2020 року, яка чинна на даний час (а.с.26-30), в посадові обов`язки, як старшого інспектора з кадрів так і начальника сектора кадрового адміністрування не входять обов`язки щодо розробки оспорюваного наказу. Зобов`язання працівника виконувати роботу поза межами його повноважень - є втручанням в права людини, зокрема право на працю, яку кожен вільно обрає та на яку вільно погоджується. На цій підставі суд відхиляє твердження сторони відповідача про виконання позивачем відповідної роботи, набуття нею досвіду, тощо. Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Суд відхиляє доводи відповідача щодо обізнаності [PERSON] стосовно прийнятого наказу в силу виконання нею посадових обов`язків та доступу до відповідної інформації, оскільки законодавчо встановлені чіткі процедурні вимоги, щодо ознайомлення працівника про застосування до нього дисциплінарного стягнення. Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Аналіз указаних вище норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести дотримання законодавства про працю. Зазначене узгоджується із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, за змістом якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За правилами ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектору кадрового адміністрування виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Гребінка філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» [PERSON] від 02.02.2021 року №2 підлягають задоволенню. Щодо розгляду позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральною шкодою можуть бути як фізичні, так і душевні страждання, пов`язані із ушкодженнями здоров`я, знищенням майна особи безпосередньо або її близьких, а також приниженням честі та гідності чи ділової репутації. Пленум Верховного суду в Постанові від 31.03.1995 визначив, що до моральної шкоди відноситься також переживання через порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми тощо. В частині часткового задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд бере до уваги. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4ст. 23 ЦК України). Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вивчивши докази, які надав позивач в обґрунтування розміру спричиненої моральної шкоди 20 000 грн., судом встановлено підстави до її часткового відшкодування відповідачем в розмірі 5 000 грн., як таких що відповідають беззаперечним обставинам у справі. Судом встановлено наявність негативних змін в житті позивача, спричинених незаконним застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що призвели до втрати нормальних життєвих умов, до постійних душевних страждань через незаконні дії начальника депо Примака Ю.В. , які позивач відчувала як через несправедливе покарання, так і через неможливість довести роботодавцеві сумлінність своїх дій та належне виконання трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією. Душевні страждання позивачки через такі протиправні дії щодо неї фактично зумовлюють виникнення фізичних страждань, оскільки відображуються на стані її здоров`я. Через завдання їй моральних страждань та психологічних переживань внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності вона змушена була звертатися до лікаря. [PERSON] доведено наявність моральних страждань внаслідок застосування догани, додано письмовий доказ - довідку із закладу охорони здоров`я, що свою чергу підтверджує про наявність загострення хвороби внаслідок незаконних та протиправних дій відповідача, спричинених незаконним дисциплінарним стягненням. Також вбачається причинно-наслідковий зв`язок між написанням [PERSON] 14.01.2021 доповідної записки про неможливість виконання нею розпорядження № 26 та ухвалення начальником депо Примаком Ю.В. розпорядження від 15.01.2021 № 12, яким наказано організувати інший кабінет для [PERSON] . Все це в сукупності вказує на вчинення морального тиску на позивача зі сторони начальника депо Примака Ю.В. , що має наслідком наявність триваючих негативних змін в житті [PERSON] , призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останньої додаткових зусиль в організації свого життя. Зазначене є підставою для часткового задоволення позовних вимог в цій частині. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»). Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Враховуючи сплату при поданні позовної заяви судового збору у розмірі 908, 00 грн, вказані витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача пропорційна задоволеним позовним вимогам в цій частині, що становить 227,00 грн (908,00 грн* 25% (відсоток задоволених позовних вимог):100%).

Outcome: partial